Справа № 810/1794/14
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2014-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2014 року 810/1794/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді Скрипки
І.М., секретар судового засідання
Маджар О.М., за участю:

представника позивача - Крулька В.І.,

представника відповідача - Шаранданова
О.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Київторгфрукт» до
Київської митниці Міндоходів про
визнання протиправними та скасування
рішення, картки відмови у прийнятті
митної декларації та зобов'язання
вчинити дії,

в с т а н о в и в:

17 березня 2014 року до Київського
окружного адміністративного суду
звернулось Товариство з обмеженою
відповідальністю «Київторгфрукт» (ТОВ
«Київторгфрукт», товариство) із
позовом до Київської митниці
Міндоходів (Київська митниця, митниця,
митний орган, орган доходів і зборів)
про визнання протиправними та
скасування рішення, картки відмови у
прийнятті митної декларації та
зобов'язання вчинити дії.

Зазначали, що при митному оформленні
товарів, які ввозились на територію
України, їх митна вартість визначалась
за основним методом - ціною договору
(контракту), відповідні дані заявлялися
у декларації митної вартості, до якої
було додано усі необхідні документи
для підтвердження ціни. Стверджували,
що митний орган безпідставно не
погодився із заявленою декларантом
митною вартістю товарів, визначеною за
ціною договору (контракту), та
незаконно прийняв рішення про
коригування митної вартості товарів із
застосуванням резервного методу.
Звертали увагу на відсутність підстав
для витребування у позивача додаткових
документів для підтвердження митної
вартості товару.

Посилаючись на порушення відповідачем
положень Конституції України, Митного
кодексу України, Міжнародної конвенції
про спрощення та гармонізацію митних
процедур, просили: визнати
протиправними та скасувати рішення про
коригування митної вартості
№125130012/2014/110011/1 від 6 березня 2014 року,
картку відмови у прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
та пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
№125130012/2014/00011 від 6 березня 2014 року;
зобов'язати Київську митницю визначити
митну вартість за ціною договору
товарів, які імпортуються, відповідно
до декларації митної вартості
№125130012/2014/403673 від 6 березня 2014 року.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги та
просив їх задовольнити повністю.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнав, у задоволенні позову
просив відмовити. Вказав, у тому числі і
в письмових запереченнях, що у січні і
лютому 2014 року позивач ввозив
аналогічний товар, від того ж самого
виробника та постачальника, за ціною 1,11
доларів США за кілограм, у той час як 6
березня 2014 року задекларував на рівні
0,68 доларів США. Зазначив, що під час
митного оформлення задекларованих
товарів спрацювала автоматизована
інформаційна система аналізу та
управління ризиками (ЄАІС), яка
показала, що аналогічний товар
розмитнювався у попередні періоди за
значно більшою вартістю, ніж заявлена
позивачем; тому у митного органу
виникли обґрунтовані сумніви з приводу
правильності визначення декларантом
митної вартості. Зауважив, що неподання
позивачем витребовуваних документів
позбавило митний орган можливості
підтвердити заявлену митну вартість
товарів за контрактом, і, як наслідок,
стало підставою переходу від основного
до резервного методу визначення митної
вартості та винесення оскаржуваного
рішення про коригування митної
вартості товарів. Стверджував
правомірність дій органу доходів і
зборів.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши інші докази, зокрема
письмові, що містяться в матеріалах
справи, суд дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову, з огляду на наступне.

Так, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Київторгфрукт» є
юридичною особою, основний вид
діяльності якої - оптова торгівля
фруктами й овочами (а.с.29зв.,30зв.).

Судом встановлено, що 1 листопада 2013
року товариством «Київторгфрукт»
укладено контракт на поставку товару
№11/33 із компанією «Bronton Trade LLP»
(Об'єднане королівство), відповідно до
якого продавець постачає, а покупець
приймає товари, перелік яких наведений
в інвойсах; покупець приймає на себе
зобов'язання щодо подальшого
розповсюдження товарів по
оптово-роздрібній мережі та здійснює
розрахунки з продавцем. Загальна сума
контракту складає 25000000 доларів США,
10000000 Євро (а.с.52-57).

У ході виконання такого договору ТОВ
«Київторгфрукт» у березні 2014 року ввіз
на територію України банани свіжі
зелені (Musa saplentum), сорту «Сavendish», врожаю
2013 року, країна виробництва: Еквадор,
виробник Fruta Nova, вагою 138240 кг.

Для митного оформлення вказаного
товару позивачем до Київської митниці
подано митну декларацію №125130012/2014/403673
від 6 березня 2014 року, в якій митну
вартість заявлено із застосуванням
основного методу визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну - за ціною договору (контракту),
що склало 0,68 USD за 1 кг.

Разом із декларацією
№125130012/2014/403673 товариством
«Київторгфрукт» до митного оформлення
подані такі документи:

- картка обліку особи, що здійснює
операції з товарами від 31 січня 2014 року
№125/2012/0001364;

- міжнародні автомобільні накладні (CMR)
від 3 березня 2014 №№417596, 417597, 417598, 417599,
417600, 501099;

- коносамент від 31 січня 2014 року MAEU
951331245;

- виписка з бухгалтерської
документації від 27 лютого 2014 року;

- прейскурант (прайс-лист) виробника від
27 січня 2014 року;

- висновок про вартісні характеристики
товару від 28 лютого 2014 року №ГО-897;

- рахунок-фактура (інвойс) від 29 січня 2014
року №002-001-000001951;

- зовнішньоекономічний договір
(контракт) від 1 листопада 2013 року №11/13
із доповненнями №2, №3, №6;

- договір із третіми особами, пов'язаний
із договором про поставку товарів,
митна вартість яких визначається, від 1
січня 2014 року №08/02;

- інформація про позитивні результати
здійснення
санітарно-епідеміологічного контролю
товару від 31 січня 2014 №2761;

- інформація про позитивні результати
здійснення фітосанітарного контролю
товару від 31 січня 2014 №2761;

- інформація про позитивні результати
здійснення радіологічного контролю
товару від 31 січня 2014 №2761;

- резервна позиція №915 від 26 липня 2001
року;

- фітосанітарний сертифікат №2681975 від 3
лютого 2014 року;

- сертифікат про походження товару
загальної форми від 3 лютого 2014 року;

- екологічна декларація №1485 від 19
лютого 2014 року.

У цей же день посадовою особою
відповідача опрацьовано подані
позивачем документи та наявну цінову
інформацію у ЄАІС на аналогічні товари,
що ввозились на митну територію
України у період пред'явлення товарів
до митного оформлення.

Зокрема, було з'ясовано, що заявлена
позивачем митна вартість товарів
значно відрізняється від тієї, за якою
позивач завозив аналогічні товари у
січні - лютому 2014 року, а також від
середньо-контрактної вартості таких
товарів, інформація стосовно яких
містилась в ЄАІС (а.с. 76-81,108-110).

Судом встановлено, що товариством
«Київторгфрукт» попередні поставки
аналогічних товарів (бананів свіжих
зелених) здійснювались на підставі
рішень відповідача про коригування
вартості товарів з використанням
шостого (резервного) методу визначення
митної вартості із визначенням
вартості на рівні 1,11 доларів США за
кілограм товару, які не були оскаржені.
Такий факт підтверджується митними
деклараціями позивача від 24 січня 2014
року, від 13 лютого 2014 року, від 24 лютого
2014 року (а.с.76-81), дослідженими у
судовому засіданні.

Крім того, згідно з інформаційними
даними відповідача, товари - банани
свіжі зеленісорту «Сavendish», країни
виробництва Еквадор, завозилися на
митну територію України іншими
суб'єктами господарювання за ціною 1,11
доларів США за кілограм товару (а.с.108-110)

Тобто, позивач та інші суб'єкти
господарювання здійснювали імпорт на
митну територію України товарів -
бананів свіжих зелених сорту «Сavendish»
за ціною майже у два рази вищою, ніж та,
яка вказана позивачем у митній
декларації №125130012/2014/403673 від 6 березня
2014 року.

У судовому засіданні представник
відповідача звертав увагу і на
недоліки у поданих із вказаною митною
декларацією документах. Зокрема,
доданий прайс-лист (а.с.51) наданий
конкретному покупцю на визначених
умовах, містить лише конкретні
розмірні ряди продукції, у зв'язку з чим
суперечить суті прайс-листа як
комерційної пропозиції, що
виставляється виробником на загальних
умовах для майбутніх покупців певного
ринку відповідної продукції без
визначення умов поставки, без будь-яких
обмежень; а домовленість між двома
сторонами може містити в собі
зацікавленість кожної із сторін,
включаючи надання знижок або переваг
на умовах інших видів
взаєморозрахунків. Крім того, виписка
із бухгалтерської документації (а.с.99),
яка надавалась разом із митною
декларацією, також не може бути
розглянута як належний документ, що
підтверджує заявлену митну вартість,
оскільки вказані у ній видаткові
накладні (зокрема від 27 лютого 2014 року
№КТФ-5501/34 - а.с.98) оформлювалися за
операціями позивача щодо продажу
розмитненого товару товариству
«Дніпрофрукт», яке пов'язане із
позивачем, так як у таких підприємств
співпадають засновники та особи,
уповноважені на роботу з митними
органами (а.с.102-110). При цьому, ціна
реалізації бананів на митній території
України на рівні 7,5 грн. не відповідає
фактичним цінам, які склалися на ринку
аналогічних товарів.

У зв'язку із ціновою інформацією у ЄАІС
про іншу митну вартість аналогічного
товару, розмитненням позивачем у
січні-лютому 2014 року аналогічного
товару за вищою майже у двічі вартістю,
відсутністю відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів та
відомостей щодо ціни, яка була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, з метою перевірки відомостей
про заявлену митну вартість
задекларованих товарів, посадові особи
митного органу, що здійснювали митні
процедури, витребували від декларанта
додаткові документи, а саме: договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором про поставку
товарів, митна вартість яких
визначається; рахунки про здійснення
платежів третім особам на користь
продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами визначеними
договором (угодою, контрактом);
видаткові накладні; каталоги,
специфікації, прейскуранти виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформацію біржових організацій про
вартість товару або сировини; виписку з
бухгалтерських та банківських
документів покупця, що стосується
відчуження оцінюваних товарів,
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; довідкову інформацію щодо
вартості у країні-експортері товарів,
що є ідентичними та/або подібними
оцінюваним (а.с.100).

Також 6 березня 2014 року проведено
консультацію між ТОВ «Київторгфрукт»
та Київською митницею Міндоходів.

ТОВ «Київторгфрукт» до митного органу
подано заяву про видачу йому рішення
про коригування митної вартості з
метою випуску товару у вільний обіг
«під гарантійне зобов'язання» та
частину витребовуваних документів
(виписку з бухгалтерських документів;
видаткову накладну; прайс - лист;
висновок Торгово-промислової палати
про вартісні характеристики товарів;
контракт із третіми особами (а.с.100).

У той же час, інші витребовувані
документи не надані, а виписка з
бухгалтерської документації та
прайс-лист були ідентичними із
першопочатково поданими, зокрема
останній не відповідав вимогам до
такого документу, як-то формування на
загальних умовах для всіх покупців
певного ринку без конкретизації
імпортерів та кількості товару.

У зв'язку із ненаданням позивачем
додаткових документів, відповідачем 6
березня 2014 року прийнято рішення про
коригування митної вартості
№125130012/2014/110011/1. Вказано, що перший метод
не застосовується оскільки
декларантом не подано додаткові
документи для підтвердження митної
вартості. Методи за ціною договору щодо
ідентичних товарів та за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів не застосовуються у зв'язку з
невиконанням вимог статей 59-60 Митного
кодексу України; методи згідно із
статтями 62 та 63 цього кодексу не
застосовуються через відсутність
інформації щодо ціни складових для
визначення за даними методами; а
резервний метод використаний з
урахуванням інформації наявної в
митному органі (митна декларація від 24
лютого 2014 року №125130012/2014/402930).

Разом із рішеннями про коригування
митної вартості митним органом
складено картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформлені чи пропуску товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України від 6 березня 2014 року
№125130012/2014/00011, згідно з якою позивачу
повідомлено про неможливість
прийняття митного оформлення вказаної
вище митної декларації (а.с.18-20).

Для випуску товарів у вільний обіг
позивач подав до Київської митниці
Міндоходів нову митну декларацію
№125130012/2014/403718 від 6 березня 2014 року
(а.с.21-22), в якій задекларував цей же
товар за митною вартістю, що визначена
з урахуванням рішення митного органу
про коригування митної вартості
товарів, сплатив всі митні платежі
згідно з митною вартістю таких товарів,
визначеною відповідачем.

У зв'язку із цим, Київською митницею
Міндоходів прийнято рішення про
завершення митного оформлення товару
позивача, пропуск їх на митну територію
України та випуск у вільний обіг.

У подальшому позивач, не погоджуючись з
рішеннями митного органу щодо
коригування митної вартості, рішеннями
про відмову у прийнятті митної
декларації (карткою відмови) та
переплатою коштів до Державного
бюджету України, звернувся до суду із
цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд зазначає
наступне.

За приписами статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадови особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Як визначає стаття 246 Митного кодексу
України метою митного оформлення є
забезпечення дотримання встановленого
законодавством України порядку
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України, а також
забезпечення статистичного обліку
ввезення на митну територію України,
вивезення за її межі і транзиту через
її територію товарів. Порядок
виконання митних формальностей при
здійсненні митного оформлення
визначається центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, якщо інше
не передбачено цим Кодексом.

У статті 318 Митного кодексу України
закріплено, що митний контроль
передбачає виконання органами доходів
і зборів мінімуму митних
формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи.

За правилами частини другої статті 52
Митного кодексу України декларант або
уповноважена ним особа, які заявляють
митну вартість товару, зобов'язані:
заявляти митну вартість, визначену
ними самостійно, у тому числі за
результатами консультацій з митним
органом; подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням митному органу додаткової
інформації.

Відповідно до статті 264 Митного кодексу
України з метою визначення
правильності заповнення поданої
митної декларації та відповідності
доданих до неї документів установленим
вимогам митний орган здійснює
перевірку митної декларації. Митна
декларація приймається для митного
оформлення, якщо вона подана за
встановленою формою, підписана особою,
яка її подала, і перевіркою цієї
декларації встановлено, що вона
містить всі необхідні відомості і до
неї додано всі документи, визначені цим
Кодексом.

Згідно положень статті 257 Митного
кодексу України декларування
здійснюється шляхом заявлення за
встановленою формою (письмовою, усною,
шляхом вчинення дій) точних відомостей
про товари, мету їх переміщення через
митний кордон України, а також
відомостей, необхідних для здійснення
їх митного контролю та митного
оформлення, зокрема: код товару згідно
з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів;
митна вартість товарів та метод її
визначення; суми митних платежів;
спосіб забезпечення сплати митних
платежів (у разі застосування заходів
гарантування їх сплати).

За змістом статей 49 та 50 Митного
кодексу України митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари. Відомості про митну
вартість товарів використовуються,
зокрема, для нарахування митних
платежів.

За нормами статті 53 Митного кодексу
України у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає органу
доходів і зборів документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, зокрема, є:
декларація митної вартості та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару.

У відповідності із частиною третьою
статті 53 Митного кодексу України в разі
якщо документи, зазначені у частині
другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу органу
доходів і зборів зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: 1) договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

За змістом статті 54 Митного кодексу
України контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється органом доходів і зборів
під час проведення митного контролю і
митного оформлення шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості. Контроль правильності
визначення митної вартості товарів за
основним методом - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

Згідно із частинами четвертою та п'ятою
статті 54 Митного кодексу України орган
доходів і зборів під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів зобов'язаний,
зокрема, здійснювати контроль
заявленої декларантом або
уповноваженою ним особою митної
вартості товарів шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, наявності в поданих
зазначеними особами документах усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів має
право упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості, а також у
випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості.

При цьому, митний орган може
відмовити у митному оформленні товарів
за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі: невірно
проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості; неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості (частина шоста статті 54
Митного кодексу України).

Тобто, до виключної компетенції митних
органів належить вирішення питання
перевірки та контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості товару. Саме митний орган, з
урахуванням законодавчих обмежень,
встановлює достатність наданих
декларантом документів для
підтвердження митної вартості товару.
Отже, відповідач уповноважений
витребовувати додаткові документи для
перевірки правильності зазначеної
митної вартості товару за наявності
підстав для сумніву щодо митної оцінки
товару, що переміщується через митний
кордон України.

Зі змісту частини першої статті 337
Митного кодексу України вбачається, що
перевірка документів та відомостей,
які подаються митним органам під час
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України,
здійснюється, зокрема, із
застосуванням інформаційних
технологій, які включають в себе
контроль співставлення та контроль із
застосуванням системи управління
ризиками. Згідно із частиною третьою
цієї ж статті контроль співставлення -
це автоматизоване порівняння даних,
які містяться в митних деклараціях або
інших документах, поданих для митного
контролю або митного оформлення, з
даними, які містяться в електронних
копіях митних декларацій та інших
документах, що надходять з митних та
правоохоронних органів суміжних
держав; в уніфікованих електронних
дозвільних документах, що надходять з
інших державних органів, інших
електронних документах, пов'язаних з
перевіркою достовірності даних, що
перевіряються.

Так, за нормами статті 361 Митного
кодексу України з метою запобігання,
прогнозування і виявлення порушень
законодавства України з питань
державної митної справи органи доходів
і зборів застосовують систему
управління ризиками для визначення
товарів, транспортних засобів,
документів і осіб, які підлягають
митному контролю, форм митного
контролю, що застосовуються до таких
товарів, транспортних засобів,
документів і осіб, а також обсягу
митного контролю. При цьому, управління
ризиками - робота органів доходів і
зборів з аналізу ризиків, виявлення та
оцінки ризиків, розроблення та
практичної реалізації заходів,
спрямованих на мінімізацію ризиків,
оцінки ефективності та контролю
застосування цих заходів. Цілями
застосування системи управління
ризиками є, зокрема: запобігання,
прогнозування і виявлення порушень
законодавства України з питань
державної митної справи; забезпечення
більш ефективного використання
наявних у органів доходів і зборів
ресурсів та зосередження їх уваги на
окремих згрупованих об'єктах аналізу
ризику, щодо яких є потреба у
застосуванні окремих форм митного
контролю або їх сукупності, а також у
підвищенні ефективності митного
контролю (областях ризику); прискорення
митного оформлення товарів, що
переміщуються через митний кордон
України.

Порядком виконання митних
формальностей при здійсненні митного
оформлення товарів із застосуванням
митної декларації на бланку єдиного
адміністративного документа,
розробленого відповідно до частини
другої статті 246 Митного кодексу
України, затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від 30
травня 2012 року №631, передбачено, що
однією з формальностей, що виконуються
митним органом при здійсненні митного
оформлення митної декларації, є
контроль із застосуванням
автоматизованої системи аналізу та
управління ризиками.

Визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами: 1) основний - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції); 2) другорядні: а) за ціною
договору щодо ідентичних товарів; б) за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів; в) на основі
віднімання вартості; г) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний (стаття 57
Митного кодексу України).

Основним методом визначення митної
вартості товарів є перший метод - за
ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності. У разі
неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Кожний наступний метод застосовується,
якщо митна вартість товарів не може
бути визначена шляхом застосування
попереднього методу. Методи на основі
віднімання та додавання вартості
(обчислена вартість) можуть
застосовуватися у будь-якій
послідовності на прохання декларанта
або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої та другої
статті 64 Митного кодексу України у разі
якщо митна вартість товарів не може
бути визначена шляхом послідовного
використання методів, зазначених у
статтях 58-63 цього Кодексу, митна
вартість оцінюваних товарів
визначається з використанням способів,
які не суперечать законам України і є
сумісними з відповідними принципами і
положеннями Генеральної угоди з
тарифів і торгівлі. Митна вартість,
визначена згідно з положеннями цієї
статті, повинна ґрунтуватися на раніше
визнаних (визначених) митними органами
митних вартостях.

За приписами статті 58 Митного кодексу
України метод визначення митної
вартості за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, застосовується
у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень
щодо прав покупця (імпортера) на
використання оцінюваних товарів, за
винятком тих, що: а) встановлюються
законом чи запроваджуються органами
державної влади в Україні; б) обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно); в) не впливають значною мірою
на вартість товару; 2) щодо продажу
оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів; 3)
жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті; 4) покупець і продавець не
пов'язані між собою особи або хоч і
пов'язані між собою особи, однак ці
відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути
визначена за основним методом,
застосовуються другорядні методи,
зазначені у пункті 2 частини першої
статті 57 цього Кодексу.

Використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості
повинні бути об'єктивними, піддаватися
обчисленню та підтверджуватися
документально.

Як закріплено у статті 7 Генеральної
угоди з тарифів і торгівлі оцінка
імпортованого товару для митних цілей
повинна ґрунтуватися на дійсній
вартості імпортованого товару, на який
розраховується мито, або подібного
товару і не повинна ґрунтуватися на
вартості товару національного
походження чи на довільній або
фіктивній вартості. Під «дійсною
вартістю» слід розуміти ціну, за яку,
під час та в місці, визначеними
законодавством імпортуючої країни,
такий чи подібний товар продається або
пропонується до продажу при звичайному
ході торгівлі за умов повної
конкуренції. У тому ступені, в якому на
ціну такого чи подібного товару
впливає кількість окремої трансакції,
ціна, що розглядається, повинна єдиним
способом пов'язуватися або з
порівнюваними кількостями, або з
кількостями, не менш сприятливими для
імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг
товарів продається у торгівлі між
країнами експорту та імпорту. Якщо
дійсна вартість не може бути визначена
таким чином, то оцінка для митних цілей
повинна ґрунтуватися на найближчому
еквіваленті такої вартості, який можна
визначити.

Як випливає із статті 55 Митного кодексу
України рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів, які
ввозяться на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів.

Декларант може провести консультації з
митним органом з метою обґрунтованого
вибору методу визначення митної
вартості на підставі інформації, яка
наявна в митному органі.

У випадку незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів
митний орган за зверненням декларанта
або уповноваженої ним особи випускає
товари, що декларуються, у вільний обіг
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю цих товарів,
визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом,
шляхом надання гарантій відповідно до
розділу X цього Кодексу. Строк дії таких
гарантій не може перевищувати 90
календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів
декларант або уповноважена ним особа
може надати митному органу додаткові
документи для підтвердження заявленої
ним митної вартості товарів, що
декларуються.

У разі надання декларантом або
уповноваженою ним особою додаткових
документів митний орган розглядає
подані додаткові документи і протягом 5
робочих днів з дати їх подання виносить
письмове рішення щодо визнання
заявленої митної вартості та скасовує
рішення про коригування заявленої
митної вартості або надає обґрунтовану
відмову у визнанні заявленої митної
вартості з урахуванням додаткових
документів. У такому випадку надана
фінансова гарантія відповідно
повертається (вивільняється) або
реалізується в порядку та у строки,
визначені цим Кодексом.

Крім того, суд звертає увагу, що у
постанові Верховного Суду України від
15 жовтня 2013 року у справі №21-270а13 за
позовом закритого акціонерного
товариства «Виробниче об'єднання
«Конті» до Східної митниці Державної
митної служби України, Головного
управління Державного казначейства
України в Донецькій області
наголошено, що митні органи мають
виключну компетенцію в питаннях
перевірки, контролю правильності
обчислення декларантом та визначення
митної вартості; наявність у єдиній
автоматизованій системі інформації
про іншу митну вартість ідентичних або
аналогічних товарів може бути
підставою для витребування у
декларанта додаткових документів для
підтвердження митної вартості.
Висновок стосовно наявності у ЄАС
інформації про іншу митну вартість
ідентичних або аналогічних товарів як
підстави для витребування у декларанта
додаткових документів викладений і у
постанові Верховного Суду України від
22 жовтня 2013 року у справі №21-342а13 за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Лемтранс» до
Харківської обласної митниці
Державної митної служби України і
Головного управління Державного
казначейства України в Харківській
області.

За приписами статті 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

За обставин, наведених вище, а також із
врахуванням відомостей, наявних у
автоматизованій інформаційній
системі, у митного органу виникли
обґрунтовані сумніви щодо
правильності визначення митної
вартості товару, тим більше, що у період
часу, який відрізняється незначно і
передує митному оформленню товару, у
випадку, який розглядається, позивачем
розмитнювався аналогічний товар за
ціною значно (майже вдвічі) вищою, ніж
заявлена 6 березня 2014 року. Тому
митницею обґрунтовано прийнято
рішення про витребування додаткових
документів для підтвердження митної
вартості товару. При цьому,
відповідачем було надано позивачеві
можливість підтвердження заявленої
митної вартості чи коригування митної
вартості шляхом надання додаткових
документів, якою ТОВ «Київторгфрукт»
не скористалося, не надали
витребовуваних документів, не навели
підстав щодо неможливості їх надання,
не зверталися з проханням подовжити
час для надання таких документів.

Без отримання відповідних документів
митниця не могла визначити митну
вартість за ціною договору.

Крім того, суд погоджується із доводами
відповідача про неможливість
застосування у спірних відносинах
інших методів визначення митної
вартості товару, оскільки позивачем не
надано документів, які визначені
митним органом у ході митної
консультації, а митницею надано
переконливі пояснення щодо
послідовного застосування методів
визначення митної вартості та щодо
вжиття заходів з отримання необхідної
інформації і документів від позивача.

Тому суд дійшов висновку про
правомірність дій митного органу по
витребуванню додаткових документів та
правильність визначення митної
вартості за резервним методом. У
зв'язку із чим, вимоги про визнання
протиправними і скасування рішення про
коригування митної вартості і картки
відмови у прийнятті митної декларації,
- задоволенню не підлягають.

З приводу вимоги про зобов'язання
відповідача визначити митну вартість
товару за ціною договору (контракту)
товарів, які імпортуються відповідно
до декларації митної вартості
№125130012/2014/4036736 від 6 березня 2014 року, суд
зазначає, що враховуючи, по-перше,
висновок суду про правомірність
оскаржуваного рішення про коригування
митної вартості, вимога про скасування
якого є первинною; по-друге, те, що
зобов'язання митницю визначити митну
вартість за певним методом митної
вартості є втручанням в дискреційні
повноваження митних органів, тому
резюмує необхідність відмови і у цій
частині позову.

За правилами статей 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Аналіз викладених законодавчих норм та
обставин справи свідчить про те, що
відповідач, у випадку, який
розглядається, діяв на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
визначені Конституцією України та
Законами України. Таким чином, позов
задоволенню не підлягає.

У відповідності зі статтею 4 Закону
України «Про судовий збір» під час
подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень, а позивач
сплатив судовий збір у розмірі 10
відсотків від ставки судового збору за
майнові вимоги, зокрема у сумі 182,70 грн.
(квитанція №179491 від 17 березня 2014 року),
а також 73,08 грн. (квитанція №11730187 від 25
березня 2014 року) - за немайнові, тому
недоплачена сума судового збору
становить 1644 грн. 30 коп. (1827-182,7=1644,3) і
підлягає стягненню з ТОВ
«Київторгфрукт» до Державного бюджету
України.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 -
163, 167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного
позову - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Київторгфрукт» до
Державного бюджету України судовий
збір у сумі 1644 (одна тисяча шістсот
сорок чотири) грн. 30 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Скрипка І.М.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 08 травня 2014 р.