Справа № 806/7884/13-а
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

м. Житомир

26 лютого 2014 р.

справа № 806/7884/13-a

категорія 8.3

Житомирський
окружний адміністративний суд у
складі:

головуючого - судді Черняхович І.Е.,

при
секретарі - Прохорчуку П.С.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у м. Житомирі
адміністративну справу за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Коростенської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,-

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до
Коростенської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав в повному
обсязі та просив його задовольнити.

Представник відповідача позов не
визнав. Свою позицію висловив в
письмових запереченнях.

Дослідивши матеріали справи та
заслухавши пояснення сторін, суд
встановив наступне.

За результатами проведеної планової
документальної виїзної перевірки
позивача щодо своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податків і зборів за період з
01.01.2011р. по 31.12.2012 р., дотримання
законодавства щодо укладення
трудового договору, оформлення
трудових відносин з працівниками,
правильності нарахування, обчислення
та сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, виконання вимог
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2011р. по 31.12.2012 року
Коростенською ОДПІ складено акт від
01.11.2013 року №
299/1169/17-02/НОМЕР_1 (а.с. 17-70).

На підставі вказаного акту винесені
наступні податкові
повідомлення-рішення:

- № від 19.11.2013 року, № від
19.11.2013 року, № від 19.11.2013 року,
№ від 19.11.2013 року, № від
19.11.2013 року, № від 19.11.2013 року.

Податковим повідомленням-рішенням
№ від 19.11.2013 року збільшено суму
податкового зобов'язання по податку з
доходів фізичних осіб на загальну суму
22837,46 грн., в тому числі за основним
платежем: 18269,97 грн. та штрафними
санкціями: 4567,49 грн. (а.с. 78);

Стосовно вказаного рішення, суд
встановив наступне:

Договором оренди від 01.01.2010 року за №
б/н, укладеним між громадянкою ОСОБА_2
та ФОП ОСОБА_1 передбачено, що ФОП
Каленськаий орендує частину
приміщення площею 28,2 кв., розташованого
за адресою: АДРЕСА_1.- офісне приміщення,
орендна плата становить 282 грн на
місяць (а.с. 1-4, том ІІ). Другу
частину даного приміщення площею 53,6
кв.м. розташованого за даною адресою,
орендує TOB "APM-EJIEKTPO". Частина площі,
орендованої ФОП ОСОБА_1
становить 30,81% від загальної площі
приміщення.

Судом беззаперечно встановлено, що
позивач відповідно до наданих
платіжних документів, всі
експлуатаційні платежі в т.ч. тепло,
водопостачання, електроенергію та
охорону сплачував у повному розмірі, за
площу всього приміщення 81.9 кв. м., а не
за орендовану площу 28.2 кв.м.

Позивачем в судовому засіданні не
надано доказів, що електроенергія,
природний газ, водопостачання та
витрати на централізовану охорону
Управління Державної Служби Охорони
при УМВС України в Житомирській
області були спожиті саме ним у процесі
ведення господарської діяльності за
адресою АДРЕСА_1, а не ТОВ "АРМ-ЕЛЕКТРО"
та ОСОБА_2

Також судом встановлено, що між ФОП
ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 укладено договір
оренди від 01.01.2010 року за № б/н. та
договором оренди від 01.01.2012 року за
№б/н. Умовами зазначених договорів
передбачено, що ФОП ОСОБА_1 надає в
оренду ФОП ОСОБА_3 частину споруди за
адресою: АДРЕСА_2 „Піцерія
„ІНФОРМАЦІЯ_1", площею 60м кв. Загальна
площа споруди складає 127 м кв., а орендна
плата становить 600 грн. на місяць. Другу
частину даного приміщення - 67 кв м. 52.75 %
від загальної площі наданого в оренду
приміщення позивач використовує
особисто для здійснення
підприємницької діяльності.

П.п. 7.1 п.7 договору оренди передбачено,
що орендар зобов'язаний своєчасно
здійснювати орендні платежі; нести всі
витрати з експлуатації об'єкта що
орендується.

Позивач, відповідно до наданих
платіжних документів, всі витрати з
експлуатації зазначеного об'єкта в
повному обсязі сплачував та включав до
складу витрат в т.ч. тепло,
водопостачання, електроенергію та
охорону.

Фактично ОСОБА_1, за період з 01.01.2011 року
по 31.12.2012 року включено до валових
витрат витрати на спожиту
електроенергію, природний газ,
водопостачання та витрати на
централізовану охорону Управління
Державної Служби Охорони при УМВС
України в Житомирській області.

Відповідачем в судовому засіданні
зазначено, що позивач за вищевказані
послуги витрати взяв на себе як фізична
особа і як юридична особа незважаючи на
те, що вищевказані приміщення
орендують інші суб'єкти
господарювання. Позивачем в судовому
засіданні не надано неспростовних та
беззаперечних доказів того, що
електроенергія, природний газ,
водопостачання та витрати на
централізовану охорону Управління
Державної Служби Охорони при УМВС
України в Житомирській області були
спожиті саме ним у процесі ведення
господарської діяльності за адресою
АДРЕСА_2.

Згідно з підпунктом 139.1.9 пункту 139.1
статті 139 Податкового кодексу України,
не включаються до складу витрат
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

В матеріалах справи вбачається, що
позивач протягом 2011 - 2012 року до складу
валових витрат включав витрати на
придбання дизельного пального на
заправку власного вантажного
автомобіля Мерседес - спринтер НОМЕР_2.

В матеріалах справи містяться акти
списання товарів, подорожні листи (а.с.
37-96 том 2).

Типова форма первинного обліку роботи
вантажного автомобіля "Подорожній лист
вантажного автомобіля", ф. N 2
затверджена наказом Міністерства
транспорту України і Міністерства
статистики України від 29 грудня 1995 року
№ 488/346 (у редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до розділу 1 Правил
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в Україні, затверджених
Наказом Мінтрансу України від 14 жовтня
1997 року № 363 (у редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин), дорожній лист -
документ установленого законодавством
зразка для визначення та обліку роботи
автомобільного транспортного засобу.

Згідно з пунктом 11.3 вказаних Правил,
дорожній лист вантажного автомобіля є
документом, без якого перевезення
вантажів не допускається.

При дослідженні подорожніх листів
виявлено, що у них неналежним чином
заповнені розділи "Робота водія та
автомобіля", "Рух пального, літрів",
"Завдання водієві", "Послідовність
виконання завдання", "Результати роботи
автомобіля і причепів", що не дає
вичерпної інформації про нормовану
витрату палива, марки пального,
кількість виданого пального, залишок
при виїзді та поверненні,
співвідповідність нормованих витрат
палива з фактичними, відпрацьований
час водієм, виконані водієм
тонно-кілометри.

У вищевказаних подорожніх листах
зазначено виїзд із гаражу: 8-9 години, а
повернення в гараж: 17-18 години, в графі
водій зазначено: ОСОБА_1

Документального підтвердження
понесених витрат на придбання пального
з отриманням доходу по зазначених
шляхових листах ФОП ОСОБА_1 до суду не
надано. В актах списання пального за
кожен місяць списання проводилось на
підставі шляхових листів.

Відповідно до п.44.1 ст.44 Податкового
кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів.

Враховуючи вищезазначене, ФОП ОСОБА_1 в
порушення п.44.1 ст.44, пп. 139.1.9 п.139.1 ст. 139v
п. 177.2 ст.177, п.177.4 ст.177 Податкового
Кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI
(зі змінами та доповненнями) завищено
суму валових витрат у 2011-2012 роках на
12438,66 грн. за рахунок включення до
складу витрат на придбання дизельного
пального, документально не пов'язаного
з господарською діяльністю платника та
отриманням доходу у відповідних
періодах, в 2011 році - в сумі 11485,46 грн.,
2012 році - в сумі 593,20 грн..

Що стосується податкового
повідомлення рішення № від 19.11.2013
року, судом встановлено наступне.

В судовому засіданні позивачем
зазначено, що сума податкового
зобов'язання єдиного внеску на
загальну суму 52074,85 грн., є похідним від
перших двох порушень, а саме оренди та
списання паливо-мастильних матеріалів.

Як встановлено раніше, на порушення пп.
139.1.9 п.139.1 ст. 139 Податкового кодексу
України (далі - ПКУ) від 02.12.10р. №2755-VI ФОП
ОСОБА_1 завищено валові витрати на
зальну суму 101271,27 грн. в т.ч. - в 2011 році
-51896,90 грн. .; - в 2012 році - 49374,37 грн. за
рахунок включення витрат на
електроенергію, водокористування,
охорону приміщення, спожитий газ які не
пов'язані з веденням господарської
діяльності.

Пропорційно того, як позивачем були
завищені валові витрати, податковим
органом було визначено доплату по
єдиному соціальному внеску в сумі 34716,57
грн. та застосовано штрафну санкцію у
сумі 17358,28 грн.

Що стосується завищення податкового
кредиту ОСОБА_1, суд встановив наступне:

Згідно з актом перевірки, стосовно
позивача встановлені порушення:

- пункту 180.1 ст. 180, п. 187.6 ст. 187, п. 187.1 ст.
187, п. 198.3 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового
кодексу України платником податку ФОП
ОСОБА_1 занижено податок на додану
вартість у періоді, що перевірявся, на
загальну суму 9096,00 грн. у тому числі по
періодах:

- січень 2011 р. - 1529,00 грн., лютий 2011 р. - 944,00
грн., березень 2011 р. - 364,00 грн., квітень 2011
р. - 219,00 грн., травень 2011 р. - 263,00 грн.,
червень 2011 р. - 567,00 грн., липень 2011 р. - 328,00
грн., серпень 2011 р. - 328,00 грн., вересень
2011 р. - 217,00 грн., жовтень 2011 р. - 189,00 грн.,
листопад 2011 р. - 255,00 грн., грудень 2011 р. -
274,00 грн., січень 2012 р. - 329,00 грн., лютий 2012
р. - 308,00 грн., березень 2012 р. - 203,00 грн.,
квітень 2012 р. - 166,00 грн., травень 2012 р. -
171,00 грн., червень 2012 р. - 463,00 грн., липень
2012 р. 628,00 грн., серпень 2012 р. - 661,00 грн.,
вересень 2012 р. 624,00 грн., листопад 2012 р. -
66,00 грн.

ФОП ОСОБА_1 завищено податок на додану
вартість за жовтень 2012 р. - 482,00 грн.,
грудень 2012 р. - 660,00 грн. З акту перевірки
вбачається, що всього донараховано
податку на додану вартість у сумі 7954,00
грн.

На підставі вищевказаного акту
відповідачем було прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 19.11.2013
року, яким збільшено суму податкового
зобов'язання з ПДВ на загальну суму
11931,00 грн., в тому числі за основним
платежем у сумі 7954,00 грн. та за
штрафними санкціями у сумі 3977,00 грн.
(а.с. 76). Зазначені суми податку на
додану вартість є наслідком
невикористання позивачем у
господарській діяльності послуг
оренди та автомобіля Мерседес -
спринтер НОМЕР_2.

Відповідно до п. 187,6 ст. 187 Податкового
кодексу України, датою виникнення
податкових зобов'язань орендодавця
(лізингодавця) для операцій фінансової
оренди (лізингу) є дата фактичної
передачі об'єкта фінансової оренди
(лізингу) у користування орендарю
(лізингоотримувачу).

В результаті передачі об'єктів
нерухомого майна в користування
орендарям, на підставі вищевказаних
договорів, позивачем занижено
податкові зобов'язання по податку на
додану вартість.

Стосовно податкового повідомлення
рішення № від 19.11.2013 року,
згідно з яким збільшено суму
податкового зобов'язання по податку з
доходів фізичних осіб у сумі 510,00 грн., в
тому числі за штрафними санкціями у
сумі 510,00 грн. (а.с. 79), суд зазначає
наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем порушено порядок ведення
книги обліку доходів і витрат, яку
ведуть фізичні особи - підприємці, що
здійснюють діяльність на загальній
системі оподаткування за період з
01.01.2011 року по 31.12.2012 рік, чим порушено п.
177.10 ст.177 Податкового кодексу України
від 02.12.2010 року № 2755-VI (зі змінами та
доповненнями). Порядок ведення книги
обліку доходів і витрат, яку ведуть
фізичні особи - підприємці, крім осіб,
що обрали спрощену систему
оподаткування, і фізичних осіб, які
проводять незалежну професійну
діяльність , затверджено Наказом ДПА
України від 24.12.2010р. №1025, а саме
неналежне ведення обліку доходів і
витрат, що призвело до завищення
валових витрат на суму 113349,93 грн.

Також відповідач зазначає, що
перевіркою правильності визначення
вартості документально підтверджених
витрат, пов'язаних із здійсненням
діяльності, відображених у додатку 5 до
податкової декларації, встановлено
завищення суми документально
підтверджених витрат за період з 01.01.2011
року по 31.12.2012 року на суму 113349,93грн., у
тому числі по періодам: 2011 рік -63382,36
грн., 2012 рік -49967,57 грн.

Відповідно до ст. 177 Податкового
кодексу України (далі - ПКУ) від 02.12.10р.
№2755-VI визначено, що об'єктом
оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та не грошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної особи -
підприємця.

Відповідно до 177.4 ст. 177 розділу IV
Податкового кодексу України від 2
грудня 2010 року № 275 5-VI із змінами та
доповненнями (далі - ПКУ), до переліку
витрат, безпосередньо пов'язаних з
отриманням доходів, належать
документально підтверджені витрати, що
включаються до витрат операційної
діяльності згідно з розділом III ПКУ, а
саме пов'язані із господарською
діяльністю підприємця, безпосередньо
пов'язані з отриманням доходів.

Перелік витрат операційної діяльності
визначаються відповідно до п. 138.4, п. 138.6
- 138.9, пп. 138.10.2 - 138.10.4 п. 138.10, п. 138.11 ст.
Згідно з п. 138.2 ст. 138 ПКУ витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення

і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
установлених розд. II цього Кодексу.
Платник податку для визначення об'єкта
оподаткування має право на врахування
витрат, підтверджених документами.

Враховуючи викладене, податкове
повідомлення-рішення № від 19.11.2013
року не підлягає скасуванню.

По податковому повідомленню-рішенню №
від 19.11.2013 року, відповідно до
якого застосовано штрафні санкції у
сумі 12941,50 грн. (а.с. 75), суд встановив
наступне.

Позивач посилається на те, що
застосування штрафних санкцій за
порушення норм регулювання обліку
готівки є
адміністративно-господарською
санкцією, а тому її застосування
можливе при застосуванні строків
визначених ст. 250 Господарського
кодексу України.

Суд не погоджується з даним
твердженням позивача оскільки, вказані
санкції застосовані стосовно
податкових відносин в сфері
розрахункових операцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Податкового
кодексу України, рішення прийняті
контролюючим органом, можуть бути
оскаржені в адміністративному порядку.

Судом безспірно встановлено, що
готівкові кошти не оприбутковані в
повній сумі на підставі фіскальних
звітних чеків реєстраторів
розрахункових операцій та
контролюючих стрічок на суму 2588,30 грн.
відповідно до додатку до акту
перевірки від 01.11.2013 року №1. Зважаючи
на вищевикладене встановлено
порушення позивачем п. 2.2., 2.6 "Положення
про ведення касових операцій у
національній валюті".

Щодо податкового повідомлення-рішення
№ від 19.11.2013 року, відповідно до
якого застосовано штрафні санкції у
сумі 3060,00 грн. (а.с. 74), суд встановив
наступне.

На підставі наданих суб'єктом
господарювання документів
встановлено, що у період з 01.01.2011 р. по
31.12.2012 р. позивач здійснював реалізацію
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів. Відповідач в судовому
засіданні зазначив, що дані операції
потребують застосування реєстратора
розрахункових операцій.

Для проведення розрахунків з
споживачами за готівку Коростенською
ОДПІ за ОСОБА_1 були зареєстровані
реєстратори касових операцій:

- 28.12.2005 р. Міні 600,04 МЕ, заводський номер
ПБ 64106723, фіскальний номер ;

- 31.12.2003 р. Датекс МР 500Т-05, заводський
номер 90006255, фіскальний номер ;

- 01.03.2011 р. Міні МР-55В, заводський номер
00002401, фіскальний номер .

Відповідач зазначив, що перевіркою
дотримання вимог ЗУ від 06.07.1995 р.
№265/95-ВР "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" порушено п. 9 ст. 3 вказаного
закону. Тобто позивачем не забезпечено
зберігання фіскальних чеків №2438, №0007,
№1843, №1844 в книзі обліку розрахункових
операцій, не забезпечено щоденний друк
фіскальних звітних чеків на
реєстраторах розрахункових операцій з
фіскальним номером за 30.01.2011р,
06.03.2011 р., 13.03.2011 р., 21.03.2011 р., та з
фіскальним номером за 22.11.2012 р.
(а.с. 69).

На думку позивача податковий орган
невірно визначив кваліфікацію
порушення і неправомірно наклав
штрафні санкції на позивача. Вказав, що
дані порушення є триваючі, а не
продовжувані.

Суд не погоджується з даним
твердженням враховуючи наступне.

Відповідно до пункту 9 статті 3 Закону №
265/95-ВР суб'єкти підприємницької
діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані
щоденно друкувати на РРО (за
виключенням автоматів з продажу
товарів (послуг) фіскальні звітні чеки
і забезпечувати їх зберігання в книгах
обліку розрахункових операцій.

Згідно з пунктом 4 статті 17 цього Закону
у разі невиконання щоденного друку
фіскального звітного чеку або його
незберігання в книзі обліку
розрахункових операцій за рішенням
відповідних органів державної
податкової служби України до суб'єктів
підприємницької діяльності
застосовується фінансова санкція у
розмірі двадцяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Аналіз змісту цих норм дає підстави для
висновку, що зазначена фінансова
санкція встановлена за порушення
суб'єктами підприємницької діяльності
вимоги закону щоденно друкувати
фіскальний звітний чек та зберігати
його в книзі обліку розрахункових
операцій.

Не виконуючи протягом певного періоду
обов'язок щодня друкувати фіскальний
звітний чек, суб'єкт підприємницької
діяльності вчиняє продовжуване
порушення, а не зберігаючи цей чек у
книзі обліку розрахункових операцій -
триваюче.

Дана позиція викладена в постанові
Верховного суду України від 16 квітня 2013
року № 21-89а13.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов
до висновку, що податкові
повідомлення-рішення: № від 19.11.2013
року, № від 19.11.2013 року, №
від 19.11.2013 року, № від 19.11.2013 року,
№ від 19.11.2013 року, № від
19.11.2013 року прийняті з дотриманням норм
податкового законодавства і не
підлягають скасуванню.

Керуючись статтями 86, 94, 158-163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

постановив:

В задоволенні позову Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до
Коростенської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень - відмовити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 на користь Державного бюджету
України 3728, 00 грн. судового збору.

Постанова суду може бути оскаржена до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Житомирський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня проголошення.

Уразі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови.

Головуючий суддя
І.Е.Черняхович

Повний текст постанови виготовлено: 04
березня 2014 р.