Справа № 813/2394/14
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2014-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/2394/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого судді Брильовського Р.М.,
при секретарі Косів М.Б.
представника позивача - Швед В.Я.
представника відповідача - Мотички Т.В.
розглянувши у відкритому судовому з
асіданні у місті Львові справу за
адміністративним позовом публічного
акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до
Управління державної казначейської
служби України у Пустомитівському
районі Львівської області, треті особи
- Відділ державної виконавчої служби
Пустомитівського районного управління
юстиції у Львівській області, Державна
казначейська служба України про
визнання незаконною бездіяльності,
зобов'язання вчинити дії, -
Публічне акціонерне товариство «ВіЕс
Банк» звернулося з адміністративним
позовом до Управління державної
казначейської служби України у
Пустомитівському районі Львівської
області, треті особи - Відділ державної
виконавчої служби Пустомитівського
районного управління юстиції у
Львівській області, Державна
казначейська служба України про
визнання протиправною бездіяльності,
зобов'язання відповідача перерахувати
кошти згідно платіжного доручення №1676
від 15.10.2013 року в розмірі 213 378 (двісті
тринадцять тисяч триста сімдесят
вісім) грн. 58 коп. на користь публічного
акціонерного товариства «ВіЕс Банк» .
В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що на виконанні у ВДВС
Пустомитівського районного управління
юстиції Львівської області перебуває
виконавче провадження №36712094 по
виконанню виконавчого листа №2-1316/257/11р
виданого Пустомитівським районним
судом Львівської області про солідарне
стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь
ПАТ «ВіЕс Банк» (правонаступника ПАТ
«ФОЛЬКСБАНК») заборгованості в розмірі
98 968,57 дол США, що становить 783 592,73 грн та
судових витрат в сумі 1820,00 грн. Згідно
протоколу проведення прилюдних торгів
№1413362-3 від 26.09.2013 року було реалізовано
нерухоме майно боржника -ОСОБА_4, а саме
земельну ділянку площею 0,1896 га, та
незавершений будівництвом будинок
площею 324 кв.м., що знаходиться за
адресою АДРЕСА_1, яка є предметом
іпотеки відповідно до іпотечного
договору. 03.07.2013 року покупцем на
депозитний рахунок ВДВС
Пустомитівського РУЮ внесено всю суму
за покупку даного майна згідно
протоколу проведення прилюдних торгів.
07.10.2013 року заступником начальника
відділу ДВС Пустомитівського
районного управління юстиції винесено
розпорядження щодо перерахування
коштів у сумі 213 378,58 грн. на користь
стягувача, на підставі чого винесено
платіжну вимогу від 15.10.2013 року за №1676
на цю ж суму для перерахування
Управління Державної казначейської
служби у Пустомитівському районі
Львівської області. Однак,
Відповідачем платіжне доручення від
15.10.2013р №1676 про переказ ПАТ «ВіЕс Банк»
коштів в сумі 213 378,58 грн. не виконано,
кошти на рахунок ПАТ «ВіЕс Банк» у
визначений законодавством триденний
строк не перераховані. Вказаними діями
Відповідач порушує вимоги чинного
законодавства України, що стало
причиною звернення до суду з
В ході судового розгляду представник
позивача заявлені позовні вимоги
підтримав та просив задовольнити.
Відповідач - Управління державної
казначейської служби України у
Пустомитівському районі Львівської
області заявлені позовні вимоги не
визнав, в задоволенні їх просив
відмовити, обґрунтовуючи свої
заперечення наступними доводами. Як
зазначив представник відповідача,
останній не є банком, тому твердження
позивача, що у своїй діяльності Головне
Управління Державної казначейської
служби України в Одеській області має
керуватися Законом України «Про
платіжні системи та переказ коштів в
України» та перерахувати кошти у
триденний строк - є безпідставним. В
своїй діяльності відповідач
користується Бюджетним Кодексом
України, а саме у зазначених
правовідношеннях ч.2 ст.55, в якій
зазначено, що в першу чергу відповідач
повинен забезпечити виконання
захищених статей видатків. При цьому,
коли настане черга позивача отримати
кошти, які знаходяться на депозитному
рахунку ВДВС Пустомитівського РУЮ ,
відповідач зазначити не зміг, додавши,
що суми отримані за результатом
отримання реалізованого заставного
майна є лише цифрами на папері, так як
фактично гроші знаходяться на єдиному
рахунку Державного бюджету в м. Києві.
Тому оплата платіжного доручення від
15.10.2013 №1676 поданого ВДВС
Пустомитівського РУЮ на суму 213 378,58 грн.
в користь ПАТ «ВіЕс Банк» буде
проводитися з врахуванням вимог
Бюджетного Кодексу України та при
наявності підкріплення на єдиному
казначейському рахунку буде здійснена
Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору - Відділ
державної виконавчої служби
Пустомитівського районного управління
юстиції у Львівській області, в судове
засідання не з'явився, повідомлявся
належним чином про дату час і місце
розгляду справи, причини неявки суду не
повідомив, подав клопотання про
розгляд справи без участі представника
Відділу державної виконавчої служби
Пустомитівського районного управління
юстиції у Львівській області.
Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору - Державна
казначейська служба України в судове
засідання не з'явилася, повідомлялася
належним чином про дату час і місце
розгляду справи, причини неявки суду не
повідомила, клопотання про відкладення
розгляду справи до суду не надала.
Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши подані сторонами
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини справи, на яких
ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення сторін, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить
до висновку, що позов слід
задовольнити з наступних підстав.
Рішенням Пустомитівського районного
суду Львівської області від 04.05.2012 р.
стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь
ПАТ «ФОЛЬКСБАНК» (правонаступником є
ПАТ «ВіЕс Банк») заборгованість в
розмірі 98 968,57 дол США, що становить 783
592,73 грн та судових витрат в сумі 1820,00
грн.

07.10.2013 року заступником начальника
відділу ДВС Пустомитівського
районного управління юстиції винесено
розпорядження щодо перерахування
коштів у сумі 213 378,58 грн. на користь
позивача по примусовому виконанню
виконавчого листа №2-1316/257/11р., виданого
Пустомитівським районним судом
Львівської області, на підставі чого
винесено платіжну вимогу від 15.10.2013
року за №1676 на цю ж суму для
перерахування Управління Державної
казначейської служби у
Пустомитівському районі Львівської
області.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України
у справах щодо оскарження рішень, дій,
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед Законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до положень ст. 45 Закону
України «Про виконавче провадження»,
грошові суми, стягнуті з боржника,
зараховуються державним виконавцем на
відповідний рахунок органу державної
виконавчої служби.

За письмовою заявою стягувача -
фізичної особи чи його представника (за
наявності відповідних повноважень)
стягнуті грошові суми можуть бути
перераховані державним виконавцем на
зазначений ним рахунок у банку або в
іншій фінансовій установі чи надіслані
на адресу стягувача поштовим
переказом, що здійснюється за його
рахунок, крім переказу аліментних сум.

Стягувачу - юридичній особі стягнуті
грошові суми перераховуються
державним виконавцем у встановленому
порядку на визначені стягувачем
належні йому рахунки. Грошові суми,
стягнуті державним виконавцем до
Державного бюджету України або
місцевих бюджетів, перераховуються в
порядку, встановленому Державним
казначейством України.

Не допускається виплата стягувачу
стягнутих сум готівкою або виплата
стягнутих сум іншим особам, які не є
стягувачами (крім виплати грошових сум
заставодержателю, який не є стягувачем,
згідно із статтею 54 цього Закону).
Забороняється використовувати
стягнуті з боржників грошові суми, що
підлягають виплаті стягувачам, на цілі,
не передбачені цією статтею, а також
звертати на них стягнення для виплати
іншим особам, які не є стягувачами за
виконавчими документами, під час
примусового виконання яких ці суми
стягнуто (крім випадків, коли стягувач
є одночасно боржником у іншому
виконавчому провадженні).

Порядок зарахування стягнутих сум та
виплату їх стягувачу регламентовано п.
12 Інструкції з організації примусового
виконання рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України 02.04.2012
року № 512/5.

Так, відповідно до п. 12 цієї Інструкції,
органи ДВС мають відповідні рахунки в
органах Державної казначейської
служби України для обліку депозитних
сум і зарахування стягнутих з
боржників коштів та їх виплати
стягувачам у національній валюті, а
також відповідні рахунки для обліку
аналогічних операцій в іноземній
валюті в банках.

Відповідно до п. 12.18 Інструкції № 512/5
визначено, що при перерахуванні коштів,
які належать стягувачу - юридичній
особі, списання коштів з відповідних
рахунків органу ДВС здійснюється на
підставі платіжних доручень.

Згідно з п. 8.4 ст. 8 Закону України «Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні», міжбанківський переказ
виконується в строк до трьох
операційних днів.

На думку відповідача по справі, дія
вищезазначеного Закону, на органи
Державної казначейської служби
України не поширюються, оскільки вони
не є банками, однак, суд зазначає, що
відповідач у своєї діяльності
керується Інструкцією про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженою
Постановою Правління Національного
банку України від 21.01.2004 року № 22.

Преамбула Закону України «Про платіжні
системи та переказ коштів в Україні»,
встановлює, що цей Закон визначає
загальні засади функціонування
платіжних систем і систем розрахунків
(далі - платіжні системи) в Україні,
поняття та загальний порядок
проведення переказу коштів у межах
України, встановлює відповідальність
суб'єктів переказу, а також визначає
загальний порядок здійснення нагляду
(оверсайта) за платіжними системами.

Відповідно до положень Указу
Президента України від 13.04.2011 року №
460/2011 «Про положення про Державну
казначейську службу України», Державна
казначейська служба України є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра фінансів
України.

Державна казначейська служба України
входить до системи органів виконавчої
влади та утворюється для реалізації
державної політики у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів. Державна
казначейська служба України є
учасником системи електронних
платежів Національного банку України.

На підставі наведеного, оскільки
Державна казначейська служба України є
учасником системи електронних
платежів, суд вважає відповідача
суб'єктом регулювання Закону України
«Про платіжні системи та переказ
коштів в Україні».

Казначейство України є учасником
системи електронних платежів
Національного банку України.

Згідно із пунктом 7 Положення про
державну казначейську службу України
Казначейство України здійснює свої
повноваження безпосередньо та через
свої територіальні органи в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, районах, районах у
містах, містах обласного,
республіканського (Автономної
Республіки Крим) значення (у разі їх
утворення).

Платіжна вимога від 15.10.2013 року за №1676
на суму 213 378,58 грн. перебувала на
виконанні в Управлінні Державної
казначейської служби України у
Пустомитівському районі Львівської
області.

Зазначені кошти були сплачені покупцем
майна на прилюдних торгах, фізичною
особою на рахунок ВДВС з призначенням
платежу «Перерахування стягнутого
боргу з ОСОБА_4 на користь ПАТ
«Фольксбанк» згідно розпорядження д/в
ВДВС Пустомитівського РУЮ по в/п №36712094
В-2.

ВДВС Пустомитівського районного
управління юстиції відповідно
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 2
квітня 2012 року № 512/5 виконали усі дії
щодо перерахування коштів стягувачу.
Проте, станом на 06.05.2014 року кошти
стягувачу не перераховані.

Бюджетним кодексом України
визначаються правові засади
функціонування бюджетної системи
України, її принципи, основи бюджетного
процесу і міжбюджетних відносин
тавідповідальність за порушення
бюджетного законодавства. Регулюються
відносини, що виникають у процесі
складання, розгляду, затвердження,
виконання бюджетів звітування про їх
виконання та контролю за дотриманням
бюджетного законодавства і питання
відповідальності за порушення
бюджетного законодавства, а також
визначаються правові засади утворення
та погашення державного і місцевого
боргу.

Кошти, яки надійшли на депозитний
рахунок ВДВС від примусового виконання
Рішення Пустомитівського районного
суду Львівської області від 04.05.2012 р. у
справі №2-1316/257/11 не є надходженнями до
бюджету або бюджетними витратами, а
тому вони не є бюджетними коштами
відповідно п. 11 ч. 1 ст. 2 Бюджетного
кодексу України.

Суд не погоджується з доводами
відповідача стосовно того, що при
проведенні видаткових операцій органи
Державної казначейської служби
України повинні в першу чергу
забезпечити виконання захищених
статей видатків передбачених частиною
2 статтею 55 Бюджетного кодексу України,
у зв'язку з чим виплата на виконання
рішення суду може бути відстрочена на
невизначений термін доки не з'являться
фінансові можливості в Державному
бюджеті здійснити таке фінансування,
оскільки вони суперечать загальним
принципам правосуддя та сталій
практиці розгляду справ Європейським
судом з прав людини.

Тобто, видатки бюджету є захищеними
лише від скорочення затверджених
бюджетних призначень, а тому
забезпечення виконання захищених
видатків не має відношення до
депозитного рахунку третьої особи.

Крім цього, депозитний рахунок третьої
особи не є бюджетним рахунком, оскільки
бюджетні рахунки, відкриваються в
органах державного казначейства
України для забезпечення
казначейського обслуговування коштів
державного та місцевих бюджетів
(Порядок відкриття та закриття
рахунків у національній валюті в
органах Державного казначейства
України, затверджений наказом
Державного казначейства України 02.12.2002
№221 зі змінами та доповненнями).

Бюджетний кодекс України не регулює
відносини щодо розподілу не бюджетних
коштів, порядку та строків виконання
платіжних доручень, тому відповідач не
в праві був розпоряджатися даними
коштами на свій розсуд.

Суд приходить до висновку про
неправомірність дій відповідача з
посиланням на Положення про єдиний
казначейський рахунок, затверджений
наказом Державної казначейської
служби України від 26.06.02 року № 22,
оскільки за ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особизобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Отримавши платіжні доручення УДКС
України у Пустомитівському районі
зобов'язане було, перш за все
ознайомитись з його змістом, де чітко
було вказано призначення даного
платежу, з якого вбачається, що
перераховані кошти жодним чином не
відносяться до державних коштів, а тому
змінювати призначення даного платежу у
відповідача не було підстав.

Таким чином, після передання
платіжного доручення (платіжної
вимоги) органи Державної казначейської
служби повинні перерахувати зазначені
грошові кошти з депозитного рахунку
ВДВС на рахунок в даному випадку
публічного акціонерного товариства
«ВіЕс Банк».

Інструкцією про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затвердженою постановою
Національного банку України від 21.01.2004
року № 22, зареєстрованою в Мін'юсті
України 29.03.2004 року за № 377/8976 (далі -
Інструкція №22), визначено, що платіжне
доручення - розрахунковий документ,
що містить письмове доручення
платника обслуговуючому банку про
списання зі свого рахунку зазначеної
суми коштів та її перерахування на
рахунок отримувача.

Відповідно до п. 1.2.
Інструкції з обліку коштів,
розрахунків та інших активів бюджетних
установ, затвердженої наказом
Державного казначейства України 26.12.2003
р. за № 242 та зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 23.01.2004 р.
за № 106/8705 (зі змінами та доповненнями,
далі Інструкція № 106), депозитні
рахунки - рахунки, які відкривають в
органах Державного казначейства та/або
установах банків за коштами, які
отримали бюджетні установи в тимчасове
зберігання згідно з законодавством
(без права користування цими коштами,
що перебувають на цих рахунках) і з
настанням відповідних умов належать
поверненню або перерахуванню за
призначенням.

Для обліку руху і наявності
коштів на поточних рахунках в
установах банків передбачений рахунок
31 "Рахунки в банках" з розподілом на
субрахунки: 315 "Поточні рахунки для
обліку депозитних сум".

Згідно з п. 3.6. зазначеної
Інструкції № 106, на субрахунку 315
"Поточні рахунки для обліку депозитних
сум" обліковуються депозитні кошти, які
надійшли на ім'я установи і з настанням
відповідних умов підлягають
поверненню або перерахуванню за
призначенням.

Пунктом 3.7 Інструкції № 106
передбачено, що для обліку руху і
наявності коштів установи, які
зберігаються на рахунках, відкритих в
органах Державного казначейства
України, призначено рахунок 32 "Рахунки
в казначействі" з розподілом на
субрахунки: 325 "Спеціальні реєстраційні
рахунки для обліку депозитних сум".

Відповідно до пункту 3.8.
Інструкції, на субрахунку 325
"Спеціальні реєстраційні рахунки для
обліку депозитних сум" обліковуються
депозитні кошти, які надійшли на ім'я
установ і з настанням відповідних умов
підлягають поверненню або
перерахуванню за призначенням.

З метою ведення
бухгалтерського обліку операцій по
виконанню державного та місцевих
бюджетів, а також інших операцій з
коштами клієнтів, передбачених
законодавством, в органах Державного
казначейства України відкрито: рахунки
інших клієнтів за операціями, що не
належать до операцій з виконання
бюджетів, але відповідно до вимог
законодавства обслуговуються органами
Державного казначейства України.

Таким чином, депозитний
рахунок Відділу державної виконавчої
служби Пустомитівського районного
управління юстиції, який відкритий в
Управлінні Державної казначейської
служби України у Пустомитівському
районі Львівської області, не є
рахунком для зарахування коштів
Державного бюджету України або
місцевого бюджету. Кошти, які
зараховуються на цей рахунок не є
коштами Державного бюджету України або
доходом Державного бюджету України або
місцевого бюджету, ці кошти не мають
ніякого відношення до виконання
казначейством захищених статей
видатків бюджету (виплата заробітної
плати, комунальних послуг та
енергоносіїв тощо), ці кошти є
власністю публічного акціонерного
товариства «ВіЕс Банк», розміщені на
депозитному рахунку з метою виконання
Рішення Пустомитівського районного
суду Львівської області від 04.05.2012 р. у
справі №2-1316/257/11.

Посилання відповідача на ту обставину,
що Державна казначейська служба
України забезпечує казначейське
обслуговування бюджетних коштів на
основі ведення єдиного казначейського
рахунку не відповідає приписам
Інструкції з обліку коштів,
розрахунків та інших активів бюджетних
установ, затвердженої Наказом
Державного казначейства України
26.12.2003р. за № 242 та оцінюється судом
критично.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Обов'язкове виконання рішення суду
визначено у Конвенції «Про захист прав
та свобод людини», яка ратифікована
Законом України "Про ратифікацію
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод" від 17.07.1997 року.
Її положення є обов'язковими для
виконання Україною.

Відповідно до положень ст. 14 ЦПК
України, судові рішення, що набрали
законної сили, обов'язкові для всіх
органів державної влади і органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій, посадових чи
службових осіб та громадян і
підлягають виконанню на всій території
України, а у випадках, встановлених
міжнародними договорами, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, - і за її межами.

Відповідно до вимог ч.2,ч.3 ст.14 КАС
України, постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом. Крім того, колегія суддів
зазначає, що Європейський Суд з прав
людини при розгляді справи «Кечко
проти України» зауважив, що органи
державної влади не можуть посилатися
на відсутність коштів як на причину
невиконання своїх зобов'язань.

Принцип юридичної визначеності є одним
із базових складових принципу
верховенства права та полягає у тому,
що рішення суду, яке набрало законної
сили, повинно бути виконано.

Тобто, рішення суду, яке набрало
законної сили повинно бути виконано, а
інші обставини щодо його невиконання
суперечать основним принципам права і
до уваги судом не приймаються.

Таким чином, обставини щодо
невиконання такого рішення суду
суперечать зазначеному принципу та не
повинні прийматися судом до уваги.

В порушення норм, закріплених у
Конституції України, відповідач не
виконує рішення суду, кошти, стягнуті
за судовим рішенням, не перераховує.

Адміністративний позов публічного
акціонерного товариства «ВіЕс Банк» є
доведеним, обґрунтованим та таким, що
підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а в
адміністративних справах про
протиправність рішень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення та надання відповідних доказів
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову. Отже, в адміністративному
процесі, як виняток із загального
правила, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень встановлена
презумпція його винуватості.
Презумпція винуватості покладає на
суб'єкта владних повноважень обов'язок
аргументовано, посилаючись на докази,
довести правомірність свого рішення,
дії чи бездіяльності та спростувати
твердження позивача про порушення його
прав, свобод чи інтересів. Такий
обов'язок відсутній, якщо відповідач
визнає позов.

Всупереч наведеним вимогам відповідач,
як суб'єкт владних повноважень, не
надав суду достатніх беззаперечних
доказів в обґрунтування обставин, на
яких ґрунтуються його заперечення, і не
довів правомірності своєї
бездіяльності щодо невиконання
платіжних доручень.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 23, 69, 70, 71, 86, 160-163,
167 Кодексу адміністративного
судочинства України,-

Постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність
Управління державної казначейської
служби України у Пустомитівському
районі Львівської області.

Зобов'язати Управління державної
казначейської служби України у
Пустомитівському районі Львівської
області перерахувати кошти згідно
платіжного доручення №1676 від 15.10.2013
року в розмірі 213 378 (двісті тринадцять
тисяч триста сімдесят вісім) грн. 58 коп.
на користь публічного акціонерного
товариства «ВіЕс Банк».

Стягнути з Державного бюджету України
на користь публічного акціонерного
товариства «ВіЕс Банк» 73,08 грн.
судового збору.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Львівський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Львівського апеляційного
адміністративного суду. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

Суддя
Брильовський Р.М.

Повний текст постанови виготовлено
12.05.2014 року