Справа № 872/17291/13
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

08 квітня 2014 рокусправа № 808/5859/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів:
Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1

ОСОБА_2 дов від 02.04.2013

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

на ухвалу Запорізького окружного
адміністративного суду від 24 вересня
2013 року

у справі № 808/5859/13-а

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1

до Заступника начальника інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Запорізькій області
Оверчука Олександра Володимировича

про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И Л А :

25 червня 2013 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до заступника
начальника інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Запорізькій області Оверчука
Олександра Володимировича, в якому
просив постанову №30 про накладання
штрафу за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності від 26.03.2013
визнати недійсною та скасувати за
відсутністю в діях позивача складу
такого правопорушення.

Ухвалою Запорізького окружного
адміністративного суду від 24 вересня
2013 року позовну заяву залишено без
розгляду у зв'язку з пропуском
законодавчо встановленого строку
звернення до адміністративного суду.

Не погодившись з ухвалою суду першої
інстанції, позивач подав апеляційну
скаргу (а.с.108), в якій посилається на
порушення судом норм процесуального
права, просить скасувати ухвалу суду
першої інстанції та направити справу
до суду першої інстанції для
продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
судом не встановлено всіх обставин, що
мають значення для справи, зокрема,
дату, коли позивач дізнався або міг
дізнатися про порушення своїх прав.
Позивач вважає, що суд прийшов
помилкового висновку про отримання
позивачем оскаржуваного рішення
відповідача 28.03.2013, отримання постанови
особа «ОСОБА_1» не свідчить про
вручення цієї постанови позивачу,
оскільки позивач нікого не
уповноважував на отримання поштової
кореспонденції у відповідності до
законодавчих актів.

Позивач, його представник в судовому
засіданні підтримав доводи, викладені
в апеляційній скарзі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час і місце
судового засідання відповідач
повідомлений судом належним чином.

Перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.99 Кодексу
адміністративного судочинства України
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів
особи цим Кодексом та іншими законами
можуть встановлюватися інші строки для
звернення до адміністративного суду,
які, якщо не встановлено інше,
обчислюються з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

За правилами ст.100 КАС України в
редакції на момент винесення
оскаржуваної ухвали адміністративний
позов, поданий після закінчення
строків, установлених законом,
залишається без розгляду, якщо суд на
підставі позовної заяви та доданих до
неї матеріалів не знайде підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними, про що постановляється
ухвала.

Залишаючи адміністративний позов без
розгляду, суд першої інстанції виходив
з того, що про порушення своїх прав
позивач дізнався або мав дізнатися - 28
березня 2013 року - дати надходження
оскаржуваної постанови на адресу
позивача, проте звернувся до суду з
позовом з пропуском законодавчо
встановленого строку звернення до
суду, поважні причини пропуску строку
відсутні.

З огляду на наявні у справі докази,
норми чинного законодавства, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції.

Визначений позивачем спір регулюється,
зокрема, Законом України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності».
Статтею 5 даного Закону встановлено, що
постанова Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України або її територіального органу
може бути оскаржена до суду протягом 15
днів з дня її винесення з повідомленням
про таке оскарження у той самий строк
органу, який виніс постанову.

Як вбачається з матеріалів справи,
оскаржувана позивачем постанова про
накладення штрафу за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності №30
від 26.03.2013 прийнята за результатами
розгляду справи про правопорушення у
сфері містобудівної діяльності
відносно фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1

Позивач про дату, час і місце розгляду
справи про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності повідомлений
15.03.2013 згідно складеному інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю у Запорізькій області
протоколу про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності (а.с.67). Отже
вже 26.03.2013 позивач міг дізнатися про
результати розгляду матеріалів
перевірки, прийняття оскаржуваної
постанови №30 від 26.03.2013.

Копія постанови про накладення штрафу
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності №30 від
26.03.2013 направлена на адресу позивача, за
якою від зареєстрований як фізична
особа-підприємець і яка є одночасно
його зареєстрованим місцем проживання
- 70500, АДРЕСА_1, що підтверджуються
Свідоцтвом про державну реєстрацію
фізичної особи-підприємця Серія НОМЕР_1
(а.с.22), Витягом з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців Серія НОМЕР_2 від
04.04.2013.

Направлене відповідачем 27.03.2013 поштове
відправлення №70504 01 доставлено
належному адресату, отримано 28.03.2013
особою «ОСОБА_1», що підтверджується
відміткою на повідомленні про вручення
поштової кореспонденції (а.с.60).

Обставини, на які послався позивач в
апеляційній скарзі, що він фактично
проживає за іншою адресою, а за
вказаною адресою проживає його мати,
досліджувались судом першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що вказаним
обставинам суд першої інстанції надав
вірну оцінку, посилаючись на положення
Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб підприємців» №755-ІV від 15.05.2003,
відповідно до ст.18 якого якщо
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру, були
внесені до нього, то такі відомості
вважаються достовірними і можуть бути
використані в спорі з третьою особою,
доки до них не внесено відповідних
змін.

Якщо відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного
реєстру, є недостовірними і були
внесені до нього, то третя особа може
посилатися на них у спорі як на
достовірні. Третя особа не може
посилатися на них у спорі у разі, якщо
вона знала або могла знати про те, що
такі відомості є недостовірними.

Якщо відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного
реєстру, не були до нього внесені, вони
не можуть бути використані в спорі з
третьою особою, крім випадків, коли
третя особа знала або могла знати ці
відомості.

Отже, оскільки в установленому порядку
позивач змін щодо місця проживання не
вносив, належною є саме адреса
позивача, зазначена в його
реєстраційних документах, тому
наведені позивачем доводи не
спростовують факту, що він повинен бути
обізнаний про кореспонденцію, яка
надходить йому за адресою АДРЕСА_1, за
якою позивач зареєстрований в якості
суб'єкта підприємницької діяльності.

Факт вручення 28.03.2013 поштового
відправлення - копії постанови про
накладення штрафу за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності №30
від 26.03.2013 позивачем не спростовується.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
наведені вище обставини не є
свідченням поважності причин пропуску
строку звернення до суду.

Інші обставини, за яких позивачем
пропущений процесуальний строк з
поважних причин, із матеріалів справи
не вбачаються.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції правомірно дійшов висновку
про відсутність підстав для визнання
причин пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними,
правильно застосував норми
процесуального справа. Передбачені
ст.204 КАС України підстави для
скасування ухвали суду першої
інстанції відсутні, у зв'язку з чим
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Керуючись ст. 196, 199, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Ухвалу Запорізького окружного
адміністративного суду від 24 вересня
2013 року у справі № 808/5859/13-а залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
шляхом подання касаційної скарги в
порядку, встановленому ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко