Справа № 814/3265/13-а
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2013-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

29 жовтня 2013 року
Справа № 814/3265/13-а

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі
головуючої судді Лісовської Н. В. за
участю секретаря судового засідання
Калінічевої М.С. розглянув у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу

за позовомвідкритого акціонерного
товариства "Перлина", вул. Чигрина, 163, м.
Миколаїв, 54003

доУправління пенсійного фонду України
в Ленінському районі м. Миколаєва, пр.
Жовтневий, 55-е, м. Миколаїв, 54018
проскасування рішення № 359 від 01.07.13р.,
За участю представників сторін:

від позивача: Каплинського В.С.,

від позивача: Віштал Л.В.,

від відповідача: Скородумової Н.Ю.

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва
про скасування рішення № 359 від 01.07.2013
року щодо застосування штрафних
фінансових санкцій за подання
недостовірних відомостей, що
використовуються у системі
персоніфікованого обліку.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що під час перевірки
ПФУ здійснило перевірку за період з 2000
по 2013 рік та виявило розбіжності сум
страхових внесків застрахованих осіб
між даними звітів, які подавалися
позивачем у перевіряємому періоді та
бухгалтерського обліку заробітної
плати та утриманих страхових внесків
застрахованих осіб.

01.07.2013 року ПФУ винесено рішення про
застосування штрафних фінансових
санкцій за виявлені порушення,
керуючись нормами п. 5 ч. 9 ст. 106 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" № 1058
(далі - Закон України № 1058). Однак, на час
прийняття оскаржуваного рішення ст. 106
Закону України № 1058 була скасована,
окрім того, у період 2000-2003 у
законодавстві була відсутня
відповідальність за подання не
достовірних даних. Таким чином, позивач
вважає, що рішення № 359 від 01.07.2013 року
належить скасувати.

Відповідач проти позову заперечує,
надав суду письмові заперечення (а.с.
58-60), та пояснив, що оскільки порушення
виявлені під час перевірки у 2013 році, а
відповідно до ч. 7 Розділу 8
«Прикінцевих та перехідних положень»
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" № 2464
(далі - Закон України № 2464) за ПФУ
зберігається функція контролю за
обчисленням та своєчасністю подання
звітів, сплати страхових внесків тощо,
то у ПФУ були всі підстави застосувати
положення ст. 106 Закону України № 1058.
Просить суд відмовити у задоволенні
позову.

В судовому засіданні 29.10.2013 року
відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України
судом проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.

Вислухав пояснення сторін, дослідив
матеріали, що містяться у справі,
з'ясував фактичні обставини справи, суд
встановив:

У червні 2013 року ПФУ проведено планову
перевірку ВАТ «Перлина» за період з
01.07.1999 року по 30.04.2013 року, а також
достовірності відомостей, поданих до
Державного реєстру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування за період з
01.01.2000 по 30.04.2013.

Під час проведення перевірки ПФУ були
виявлені помилки підприємства при
наданні недостовірних відомостей про
застраховану особу, що
використовуються у системі
персоніфікованого обліку.

За результатами перевірки складено акт
перевірки № 81 від 17.06.2013 року та
прийнято рішення № 359 від 01.07.2013 р. про
застосування штрафних санкції за
подання недостовірних відомостей у 2000 -
2010 роках, що використовуються в системі
персоніфікованого обліку, у сумі 2720,00
грн.

Суд критично оцінює позицію
відповідача щодо посилання на ст. 106
Закону України № 1058 при застосуванні
до позивача штрафних санкцій у зв'язку
із наступним.

За період до 1 січня 2011 року відносини,
що виникали між суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, регулювалися
Законом № 1058-IV. Зазначеним Законом
визначалися платники страхових
внесків, порядок їх нарахування,
обчислення та сплати страхових
внесків, стягнення заборгованості за
цими внесками.

Згідно з пунктом 5 частини дев'ятої
статті 106 Закону № 1058-IV за неподання,
несвоєчасне подання, подання не за
встановленою формою або подання
недостовірних відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку та іншої
звітності, передбаченої
законодавством, до територіальних
органів ПФУ накладається штраф у
розмірі 10 відсотків суми страхових
внесків, які були сплачені або
підлягали сплаті за відповідний
звітний період, за кожний повний або
неповний місяць затримки подання
відомостей, звітності, але не менше
десяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, а в разі повторного
протягом року такого порушення - у
розмірі 20 відсотків зазначених сум та
не менше 20 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Відповідно до абзацу п'ятого пункту 7
Прикінцевих та Перехідних положень
Закону № 2464-VI, що набрав чинності з 1
січня 2011 року, стягнення
заборгованості зі сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.

Згідно зі статтею 58 Конституції
України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Аналіз наведених норм законодавства
дає підстави вважати, що управління ПФУ
протиправно винесло рішення від 01.07.2013
року про застосування до позивача
фінансових санкцій за подання
недостовірних відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку за 2000-2010 роки
на підставі пункту 5 частини дев'ятої
статті 106 Закону № 1058, оскільки
зазначена норма Закону втратила
чинність з 1 січня 2011 року згідно із
Законом № 2464 і не діяла на дату
прийняття відповідачем оскаржуваних
рішень. Така ж правова позиція
висловлена і в постанові Верхового
суду України від 20.11.2012 року у справі №
21-367а12.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги
обґрунтовані та належать задоволенню.

Розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведеності перед судом їх
переконливості (частина 1 статті 11 КАС).

Згідно ст. 71 ч. 2 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

При винесені рішення по
адміністративній справі, суд вирішує
питання про розподіл витрат відповідно
до ст.94 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст. 2, 7, 17, 94, 158, 161, 162, 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов відкритого акціонерного
товариства "Перлина" - задовольнити.

Скасувати рішення Управління
пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Миколаєва № 359 від 01.07.2013р.

Повернути з Державного бюджету України
на користь відкритого акціонерного
товариства "Перлина" судовий збір в
сумі 114,70 грн.

Постанова суду першої інстанції
набирає чинності з моменту закінчення
десятиденного строку на апеляційне
оскарження.

Постанова суду може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
Адміністративного суду через
Миколаївський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Порядок та строки апеляційного
оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Суддя
Н. В. Лісовська

Повний тест постанови

виготовлено та підписано суддею 04.11.2013
року