Справа № 2а-7157/11/0308
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 р.
Справа № 65983/12

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу Головного управління
Пенсійного фонду України у Волинській
області на постанову Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 05 вересня 2011 року по
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до Головного управління
Пенсійного фонду України у Волинській
області про донарахування та виплату
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров`ю та підвищеної пенсії у
розмірах встановлених законодавством
України,-

В С Т А Н О В И
Л А:

Позивач 10.06.2011 року звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про донарахування та
виплату додаткової пенсії за шкоду
заподіяну здоров`ю та підвищеної
пенсії у розмірах встановлених
законодавством України.

Посилається на те, що він є
постраждалим внаслідок від
Чорнобильської катастрофи 3 категорії,
отримує пенсію, не працює. У зв'язку з
цим відповідно до ст.51 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
відповідачем повинно виплачуватись
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 25% мінімальної
пенсії за віком. Однак дана виплата
відповідачем здійснюються в значно
меншому розмірі ніж це передбачено
Законом. Згідно цього просить визнати
дії відповідача щодо невиплати у
повному розмірі додаткової пенсії,
передбаченої ст. 51 зазначеного Закону
протиправними та зобов'язати провести
перерахунок та виплату додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі 25% мінімальної пенсії за віком.

Постановою Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 05 вересня
2011 року позов задоволено. Зобов'язано
Головне управління Пенсійного фонду
України у Волинській області провести
перерахунок та виплату на користь
ОСОБА_1 як особі, віднесеній до
категорії 3, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в
розмірі 25% мінімальних пенсій за віком
за період з 10.12.2010 року по 09.06.2011 року на
підставі положень ст. 51 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з у
рахуванням ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум.

Відповідач дану постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм матеріально
та процесуального права, просило
скасувати постанову, та прийняти нову,
якою в позові відмовити.

Оскільки апеляційну скаргу подано на
постанову суду першої інстанції, яка
прийнята в порядку скороченого
провадження за результатами розгляду
справи, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС
України, колегія суддів відповідно до
ч. 1 п. 2 ст.197 КАС України розглядає
справу в порядку письмового
провадження

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що позивач є
особою, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи 3 категорії,
що підтверджується відповідним
посвідченням.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 цього Закону
особам, віднесеним до 3 категорії
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, призначається у
розмірі 25% мінімальної пенсії за віком.

Однак позивачу додаткова пенсія за
шкоду, заподіяну здоров'ю, з моменту
призначення пенсії виплачувалась в
розмірі 25% мінімальної пенсії за віком,
з 01.01.2008 року у розмірі 10% прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність відповідно до Закону
України «Про державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», яким
внесені зміни до ст. 51 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в частині
встановлення додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю.

Тобто, здійснюючи нарахування та
виплату позивачу зазначеної виплати,
відповідач обчислював їх розмір не з
розміру мінімальної пенсії за віком,
встановлених законодавством, як це
передбачено Законом України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а
керувався положеннями підзаконних
нормативно правових актів - постанов
Кабінету Міністрів України.

Такі дії відповідача є неправомірними,
виходячи принципу з пріоритетності
законів над підзаконними актами, тому
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що при
визначенні розміру пенсій позивачу не
підлягають застосуванню постанови
Кабінету Міністрів України, оскільки
останні істотно звужують обсяг
встановлених законом прав позивача,
передбачених ст.51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України у
разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Крім того, згідно із законодавством
розмір мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає. Тому правильними є
висновки суду першої інстанції щодо
неприйняття до уваги положень ч. 3 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», відповідно до якої
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, оскільки наявність такої
норми та відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії та
права на отримання соціальних виплат.

Також надання законодавством Кабінету
Міністрів України права встановлювати
розміри соціальних виплат не означає,
що останній, встановлюючи порядок та
розміри таких виплат, в тому числі
особам, які постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи, може
допустити звуження змісту та обсягу
прав позивача, встановлених Законом.
Тобто, Кабінет Міністрів України
повинен був встановити зазначений
порядок, не порушуючи положень цього
Закону, чи інших законів, якими
встановлено розміри мінімальної
заробітної плати.

Відсутність бюджетного фінансування,
на яку вказує відповідач, не може бути
підставою невиконання відповідним
суб'єктом владних повноважень
покладених на нього обов'язків. В свою
чергу реалізація особою права на
отримання соціальних виплат не може
бути поставлена у залежність від
наявності відповідних бюджетних
асигнувань.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
у разі збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам,
віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є
імперативною, свідчить, що підставою
для перерахунку пенсії є встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму,
і цей перерахунок здійснюється з дня
встановлення цього мінімуму.

За таких обставин справи колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції правильно прийшов до
висновку, зобов'язавши відповідача
перерахувати і виплатити як
непрацюючому пенсіонеру додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в
розмірі 25% мінімальних пенсій за віком
як особі, яка віднесена до 3 категорії
осіб, які постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи відповідно
до ст.51 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 10.12.2010 року по
09.06.2011 року.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України,-

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України у
Волинській області залишити без
задоволення, а постанову Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 05 вересня 2011 року по
адміністративній справі №2а-7157/11/0308 -
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
А.М. Ліщинський

Судді
О.І. Довга

І.І. Запотічний