Справа № 2а-6542/11
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2014-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2014 року
Справа № 59382/12/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Затолочного В.С.
та Савицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у м.Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в м.Ковелі та Ковельському
районі Волинської обл. на постанову
Ковельського міськрайонного суду
Волинської обл. від 29.07.2011р. в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в м.Ковелі та Ковельському
районі Волинської обл. про визнання дій
протиправними та зобов'язання провести
перерахунок і виплату пенсії та
щомісячної компенсації у разі втрати
годувальника, -

В С Т А Н О В И Л А:

07.07.2011р. позивач ОСОБА_2 звернулася до
суду із адміністративним позовом, у
якому просила визнати неправомірними
дії відповідача Управління Пенсійного
фонду України в м.Ковелі Волинської
обл. з 01.05.2011р. щодо нездійснення
перерахунку їй пенсії та щомісячної
компенсації у відповідності зі ст.37
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та п.5 ч.6 постанови КМ
України № 530 від 28.05.2008р., а також ст.ст.52,
54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (зі змінами та
доповненнями), виходячи з розрахунку
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; зобов'язати
пенсійний орган провести перерахунок
та виплатити їй державну пенсію по
втраті годувальника в розмірі 4-х
прожиткових мінімумів для осіб, які
втратили працездатність, та щомісячну
компенсацію в разі втрати годувальника
у розмірі 50 процентів мінімальної
пенсії за віком з 01.05.2011р. по червень 2011
року включно, а також і надалі
нараховувати та виплачувати (пенсію та
щомісячну компенсацію) у відповідності
до ст.ст.52, 54 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», які обчислюються
відповідно до абз.1 ч.1 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (а.с.1-5).

Постановою Ковельського
міськрайонного суду Волинської обл.
від 29.07.2011р. заявлений позов задоволено
частково; визнано протиправними дії
відповідача Управління Пенсійного
фонду України в м.Ковелі Волинської
обл. та зобов'язано пенсійний орган
нарахувати та виплатити ОСОБА_2
державну пенсію по втраті годувальника
в розмірі 4-х прожиткових мінімумів для
осіб, які втратили працездатність, та
щомісячну компенсацію в разі втрати
годувальника у розмірі 50 процентів
мінімальної пенсії за віком на
підставі ст.ст.52, 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», які
обчислюються відповідно до абз.1 ч.1 ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», за період з 01.05.2011р. по
червень 2011 року включно, з урахуванням
виплачених сум; в решті позовних вимог
відмовлено; допущено постанову до
негайного виконання (а.с.17-18).

Розгляд справи проведений судом першої
інстанції в порядку скороченого
провадження, передбаченого ст.183-2 КАС
України.

Не погодившись із постановою суду, її
оскаржив відповідач Управління
Пенсійного фонду України в м.Ковелі
Волинської обл., який покликаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить у поданій апеляційній скарзі
постанову суду першої інстанції
скасувати та постановити нове рішення,
яким у задоволенні заявленого позову
відмовити повністю (а.с.24).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що положення ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» щодо
мінімального розміру пенсії за віком
не застосовуються при призначенні
пенсії за Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»; також відповідно до ст.54
вказаного Закону порядок обчислення
пенсій по інвалідності, що настала
внаслідок каліцтва чи захворювання
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
визначається КМ України; питання
обчислення розміру пенсій по
інвалідності учасникам ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, у
відповідності до закону, регулюються
постановами уряду.

У зв'язку з реорганізацією Управління
Пенсійного фонду України в м.Ковелі
Волинської обл. та Управління
Пенсійного фонду України в
Ковельському районі Волинської обл. в
Управління Пенсійного фонду України в
м.Ковелі та Ковельському районі
Волинської обл., судом апеляційної
інстанції в порядку ст.55 КАС України
допущено заміну відповідача його
правонаступником - Управлінням
Пенсійного фонду України в м.Ковелі та
Ковельському районі Волинської обл.
(підстава: постанова КМ України № 803 від
27.07.2011р. «Про утворення територіальних
органів Пенсійного фонду України»).

На підставі ст.197 КАС України розгляд
наведеної справи проводиться в порядку
письмового провадження, оскільки
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга підлягає
до часткового задоволення, з наступних
мотивів.

Відповідно до ст.201 КАС України
підставами для зміни постанови суду
першої інстанції є:

1) правильне по суті вирішення справи чи
питання, але із помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права;

2) вирішення не всіх позовних вимог або
питань.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд виходив з того, що на підставі
пріоритетності законів над
підзаконними актами при виплаті
розміру пенсії та компенсації
позивачеві підлягають застосуванню
норми Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не постанови КМ України,
які істотно звужують обсяг
встановлених законом прав.

Між тим, на думку колегії суддів, вірно
вирішивши справу по суті, суд першої
інстанції допустив помилкове
застосування вимог матеріального
закону, що стверджується наступним.

Як слідує з матеріалів справи, позивач
ОСОБА_2 є дружиною померлого
ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС 1
категорії, інваліда ІІ групи,
захворювання та смерть якого пов'язана
із роботами по ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС (а.с.7, 9-13).

Позивач отримує пенсію відповідно до
ст.ст.52, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» по втраті годувальника в
розмірі відшкодування фактичних
збитків та щомісячну компенсацію за
втрату годувальника.

24.06.2011р. позивач звернулася до
відповідача із заявою про проведення
перерахунку спірних пенсії та
компенсації відповідно до вимог Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
на яку останній надав відповідь №
Б-358/06-20-12 від 24.06.2011р. про відсутність
підстав для перерахунку останніх в
розмірах, зазначених у зверненні
позивача (а.с.6, 8).

Статтею 49 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) пенсії особам,
віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Відповідно до ст.54 цього Закону, яка
визначає підстави та умови призначення
державних пенсій особам, віднесеним до
категорії 1 та у зв'язку з втратою
годувальника, в усіх випадках розміри
пенсії для інвалідів ІІ групи, щодо
яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими восьми мінімальних пенсій
за віком.

Пенсія в разі втрати годувальника
призначається непрацездатним членам
сім'ї померлого годувальника, які були
на його утриманні (при цьому дітям
пенсія призначається незалежно від
того, чи були вони на утриманні
годувальника), у розмірі 50 процентів
пенсії по інвалідності померлого
годувальника на одного
непрацездатного члена сім'ї.

Також приписами ст.52 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) передбачено, що
щомісячна компенсація в разі втрати
годувальника призначається на кожного
непрацездатного члена сім'ї, який був
на його утриманні, в розмірі 50
процентів мінімальної пенсії за віком
незалежно від пенсії, передбаченої
законодавством України. Право на
щомісячну компенсацію в разі втрати
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи мають непрацездатні члени
сім'ї годувальника, які були на його
утриманні. При цьому дітям щомісячна
компенсація призначається незалежно
від того, чи були вони на утриманні
годувальника. Члени сім'ї, які
вважаються непрацездатними і
утриманцями, визначаються відповідно
до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Таким чином, вихідним критерієм
обрахунку спірних пенсії та
компенсації виступає мінімальна
пенсія за віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком
згідно до ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Будучи дружиною померлого ліквідатора
наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії,
інваліда ІІ групи, захворювання та
смерть якого пов'язана із роботами по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС,
позивач протягом спірного періоду
одержувала відповідно до ст.ст.52, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» пенсію по втраті
годувальника у розмірі відшкодування
фактичних збитків та щомісячну
компенсацію за втрату годувальника.

Розрахунок спірних пенсії та
компенсації позивачу проведено
відповідачем на підставі постанов КМ
України № 1 від 03.01.2002р. та № 530 від
28.05.2008р.

Колегія суддів вважає, що при
розрахунку спірних пенсії та
компенсації, передбачених ст.ст.52, 54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», застосуванню підлягає
розмір прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність,
встановлений в законі про Державний
бюджет України на відповідний рік, із
якого визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Порядок обчислення пенсій по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсій у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
затверджено постановою КМ України № 523
від 30.05.1997р. Ця Постанова є чинною і її
положення стосовно критеріїв
обчислення розмірів пенсій
відповідають положенням ст.ст.50, 54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Пунктом 2 постанови КМ
України № 01 від 03.01.2002р. «Про підвищення
розмірів пенсій та інших соціальних
виплат окремим категоріям пенсіонерів,
фінансування яких здійснюється за
рахунок коштів державного бюджету», а
також постановами КМ України № 530 від
28.05.2008р. та № 654 від 16.07.2008р. всупереч
положень ст.ст.50, 54 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» КМ України
установив розміри сум, з яких
проводиться розрахунок пенсій, при
тому що ці суми не відповідають
розмірам мінімальної пенсії за віком.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами, вирішуючи даний
спір колегія суддів, враховуючи вимоги
Законів України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», прийшла до
обґрунтованого висновку, що при
розрахунку пенсії по втраті
годувальника та щомісячну компенсацію
за втрату годувальника, передбачених
ст.ст.52, 54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», застосуванню підлягає
розмір прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність,
встановлений в законі про Державний
бюджет України на відповідний рік, із
якого визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Положення ч.3 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», на думку колегії суддів,
не є перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) до обрахування інших пенсій
чи доплат, пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого ч.1 цієї статті
мінімального розміру пенсії за віком.

З урахуванням наведеного, позивач
має право на призначення пенсії по
втраті годувальника у розмірі 50
процентів пенсії по інвалідності
померлого годувальника та щомісячної
компенсації за втрату годувальника в
розмірі 50 процентів мінімальної пенсії
за віком.

На переконання колегії суддів, новий
мінімальний розмір пенсії за віком
залежить від нового розміру
прожиткового мінімуму; оскільки
позивачеві слід визначати пенсію,
виходячи з мінімальної пенсії за віком,
яка встановлюється в розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, то в разі
збільшення розміру цього прожиткового
мінімуму перерахунок пенсії
позивачеві повинен проводитися,
виходячи з нового розміру мінімальної
пенсії за віком.

Наведені висновки відповідають
вимогам ч.3 ст.67 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», яка
передбачає, що у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, підвищується
розмір пенсії, визначений відповідно
до ст.54 цього Закону, а також розмір
щомісячної компенсації сім'ям за
втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

За таких обставин відмова пенсійного
органу у проведенні наведеного
перерахунку у разі встановлення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, є протиправною.

Таким чином, відповідач
зобов'язаний був виплатити, починаючи з
01.05.2011р., до 30.06.2011р. включно, позивачу
пенсію по втраті годувальника та
щомісячну компенсацію за втрату
годувальника, відповідно до ст.ст.52, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виходячи із розміру
мінімальної пенсії за віком,
відповідно до ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Щодо решти позовних вимог, у
задоволенні яких відмовлено судом
першої інстанції, колегія суддів
враховує, що сторонами рішення суду в
цій частині не оскаржено, а відтак
правові підстави для його апеляційного
перегляду в цій частині є відсутніми.

Вказана позиція відповідає
роз'ясненням, наведеним в п.п.13.1, 13.2
постанови Пленуму ВАС України № 7 від
20.05.2013р. «Про судове рішення в
адміністративній справі».

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до переконливого висновку
про часткову обґрунтованість та
підставність заявленого позову, через
що останній підлягає до часткового
задоволення.

При цьому понесені судові витрати,
пов'язані із розглядом справи, слід
віднести в порядку ст.94 КАС України за
рахунок держави.

Разом з тим, судом помилково допущено
винесену постанову до негайного
виконання в повному обсязі, оскільки у
розглядуваному випадку слід
застосовувати приписи п.1 ч.1 ст.256 КАС
України, яка є спеціальною для цієї
категорії справ.

Вказана норма передбачає негайне
виконання постанов суду про
присудження виплати пенсій, інших
періодичних платежів з Державного
бюджету України або позабюджетних
державних фондів лише у межах суми
стягнення за один місяць.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно по суті вирішив
розглядуваний спір, однак із
помилковим застосуванням норм
процесуального права в частині допуску
постанови суду до негайного виконання
в повному обсязі, через що оскаржувану
постанову в цій частині слід змінити,
вказавши про негайне виконання
постанови суду лише у межах суми
стягнення за один місяць.

Керуючись ст.ст.94, 160, 183-2, 195-197, п.2 ч.1
ст.198, п.1 ч.1 ст.201, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КАС
України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Ковелі та
Ковельському районі Волинської обл.
задоволити частково.

Постанову Ковельського міськрайонного
суду Волинської обл. від 29.07.2011р.
змінити в частині звернення її до
негайного виконання, вказавши про
негайне виконання постанови суду у
межах суми стягнення за один місяць.

В решті постанову суду залишити без
змін.

Постанова апеляційного суду є
остаточною і касаційному оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя:
Р.М.Шавель

Судді:
В.С.Затолочний

Н.В.Савицька