Справа № 139/339/14-а
Суддя: Коломійцева В. І.
Дата ухвалення: 2014-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№139/339/14-А
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2014 року
Мурованокуриловецький районний суд
Вінницької області

у складі: головуючої - судді
Коломійцевої В.І.,

секретаря Мельник А.О.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Рубахи Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт Муровані Курилівці
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Мурованокуриловецької
районної ради Вінницької області про
стягнення одноразової грошової
допомоги,

в с т а н о в и в:

22 квітня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до
Мурованокуриловецької районної ради
Вінницької області про стягнення
грошової допомоги в розмірі 10
посадових окладів при виході на пенсію.
На обґрунтування позовних вимог
зазначив, що з 26 липня 2011 року працював
на посаді керуючого справами
виконавчого апарату
Мурованокуриловецької районної ради
Вінницької області. Має стаж на посадах
в органах місцевого самоврядування та
на віднесених до відповідної категорії
посад державних службовців 24 рік 26
днів. Згідно поданої заяви
розпорядженням Мурованокуриловецької
районної ради №2-рк від 25 лютого 2014 року
його звільнено з посади керуючого
справами виконавчого апарату районної
ради у зв'язку із виходом на пенсію. З 03
березня 2014 року управлінням Пенсійного
фонду України у
Мурованокуриловецькому районі йому
було призначено пенсію відповідно до
Закону України "Про службу в органах
місцевого самоврядування". При виході
його на пенсію відповідач на порушення
вимог статті 21 Закону України "Про
службу в органах місцевого
самоврядування" відмовив у виплаті
одноразової грошової допомоги в
розмірі 10 посадових окладів,
посилаючись на пункт 26 розділу ІІ
Закону України "Про запобігання
фінансової катастрофи та створення
умов для економічного зростання в
Україні" від 27.03.2014 року №1166-VІІ, яким
виключено частину 11 статті 21 Закону
України "Про службу в органах місцевого
самоврядування". Просив стягнути з
Мурованокуриловецької районної ради
на його користь грошову допомогу у
розмірі 10 посадових окладів.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні
вимоги підтримав у повному обсязі та
просив суд їх задовольнити, з підстав
викладених в адміністративному позові.

Представник відповідача позов визнала,
суду пояснив, що дійсно у відповідності
до частини 11 статті 21 Закону України
"Про службу в органах місцевого
самоврядування" ОСОБА_1 має право на
отримання одноразової грошової
допомоги в розмірі 10 місячних
посадових окладів в зв'язку з виходом
на пенсію по досягненню пенсійного
віку. Однак виплата даних коштів
Мурованокуриловецькою районною радою
не була проведена, оскільки дані кошти
планом асигнувань районної ради на
березень місяць 2014 року не були
передбачені, а районною радою за
погодженням із фінансовим управлінням
райдержадміністрації не були внесені
зміни до плану асигнувань. В подальшому
рішенням районної ради від 28 березня
2014 року №364 "Про внесення змін до
рішення 20 сесії районної ради 6
скликання від 30 січня 2014 року №343 "Про
районний бюджет на 2014 рік" внесено
зміни до кошторису видатків районної
ради у 2014 році, що дало можливість
проводити дану виплату. Але враховуючи
те, що пунктом 26 розділу ІІ Закону
України "Про запобігання фінансової
катастрофи та створення умов для
економічного зростання в Україні" від
27.03.2014 року №1166-VІІ було виключено
частину 11 статті 21 Закону України "Про
службу в органах місцевого
самоврядування" в них виникли сумніви
щодо правомірності виплати даних
коштів.

Заслухавши пояснення позивача та
представника відповідача, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд вважає,
що позов підлягає задоволенню виходячи
з наступного.

Судом встановлено, що згідно поданої
заяви розпорядженням від 25 лютого 2014
року № 2-рк Мурованокуриловецька
районна рада звільнила ОСОБА_1 з посади
керуючого справами виконавчого
апарату районної ради у зв'язку з
виходом на пенсію з правом оформлення
пенсії за законодавством про державну
службу.

Станом на 25 лютого 2014 року стаж
державної служби та служби в органах
місцевого самоврядування позивача
складає 24 роки 26 днів, що стверджується
записами про роботу у його трудовій
книжці серії НОМЕР_1 та довідкою
Пенсійного фонду України у
Мурованокуриловецькому районі №154 від
05.05.2014 року (а.с. 9-13, 27).

З 26 лютого 2014 року управлінням
Пенсійного фонду України у
Мурованокуриловецькому районі ОСОБА_1
було призначено пенсію відповідно до
Закону України "Про службу в органах
місцевого самоврядування", що
стверджується довідкою УПФУ у
Мурованокуриловецькому районі №342 від
03.03.2014 року (а.с.7).

Пунктом 3 розпорядження голови
районної ради від 25 лютого 2014 року №
2-рк «Про звільнення ОСОБА_1»
передбачено: "У зв'язку з оформленням
пенсії виплатити ОСОБА_1 грошову
допомогу у розмірі десяти місячних
посадових окладів".

Проте, Мурованокуриловецькою районною
радою виплату грошової допомоги в
розмірі 10 місячних посадових окладів
проведено не було, оскільки дані кошти
планом асигнувань районної ради на
березень місяць 2014 року не були
передбачені, а районною радою за
погодженням із фінансовим управлінням
райдержадміністрації не були внесені
зміни до плану асигнувань.

Рішенням 23 сесії районної ради 6
скликання від 28 березня 2014 року №364 "Про
внесення змін до рішення 20 сесії
районної ради 6 скликання від 30 січня 2014
року №343 "Про районний бюджет на 2014 рік"
внесено зміни до кошторису видатків
районної ради у 2014 році, що дало
можливість проводити дану виплату,
однак виплату все одно проведено не
було, в зв'язку з цим, в перших числах
квітня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
районної ради з усною вимогою.

09 квітня 2014 року листом № З-5 (а.с.8)
ОСОБА_1 було відмовлено у виплаті
грошової компенсації, посилаючись на
пункт 26 розділу ІІ Закону України "Про
запобігання фінансової катастрофи та
створення умов для економічного
зростання в Україні" від 27.03.2014 року
№1166-VІІ, яким виключено частину 11
статті 21 Закону України "Про службу в
органах місцевого самоврядування".

Оцінюючи правомірність відмови
відповідача за наведених вище підстав
суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України
обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно із статтею 21 Закону України "Про
службу в органах місцевого
самоврядування" пенсійне забезпечення
посадових осіб місцевого
самоврядування, які мають стаж
служби в органах місцевого
самоврядування та/або державної
служби не менше 10 років, здійснюється
у порядку, визначеному
законодавством України про державну
службу.

Статтею 37 Закону України «Про державну
службу» (в редакції станом на час
виникнення правовідносин) передбачено,
що право на одержання пенсії державних
службовців мають чоловіки, які досягли
віку 62 роки, та жінки, які досягли
пенсійного віку, встановленого статтею
26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", за наявності страхового
стажу для чоловіків - не менше 25 років,
для жінок не менше 20 років, у тому числі
стажу державної служби не менш як 10
років, та які на час досягнення
зазначеного віку працювали на посадах
державних службовців, а також особи,
які мають не менш як 20 років стажу
роботи на посадах, віднесених до
категорій посад державних службовців,
незалежно від місця роботи на час
досягнення зазначеного віку.

Цією ж статтею встановлено, що
державним службовцям у разі виходу на
пенсію при наявності стажу державної
служби не менше 10 років виплачується
грошова допомога в розмірі 10 місячних
посадових окладів.

Також відповідно до частини 11 статті 21
Закону України "Про службу в органах
місцевого самоврядування" у разі
звільнення з роботи в органах
місцевого самоврядування у зв'язку з
виходом на пенсію посадовим особам
місцевого самоврядування виплачується
одноразова грошова допомога в розмірі
10 місячних посадових окладів за
наявності не менше 10 років стажу на
посадах в органах місцевого
самоврядування чи на посадах,
віднесених до відповідних категорій
посад державних службовців.

Відповідно до ст.22 Закону України "Про
службу в органах місцевого
самоврядування" до стажу служби в
органах місцевого самоврядування
зараховується період роботи на
посадах, на які поширюється дія цього
Закону, а також на посадах і в органах,
час роботи в яких зараховується до
стажу державної служби.

Категорії посад в органах місцевого
самоврядування встановлені у статті 14
Закону України «Про службу в органах
місцевого самоврядування», а посад
державних службовців - у статті 25
Закону України «Про державну службу».

Як зазначалось вище, стаж роботи
позивача на посадах віднесених до
відповідних категорій посад
державних службовців становить більше,
ніж 10 років.

Таким чином, наявні встановлені на
законодавчому рівні умови, які дають
право позивачу на отримання грошової
допомоги в розмірі 10 місячних
посадових окладів, з чим погоджується
відповідач.

Разом з тим, відповідач керуючись
пунктом 26 розділу ІІ Закону України
«Про запобігання фінансової
катастрофи, та створення передумов для
економічного зростання в Україні» від
27.03.2014 року №1166-VІІ, яким частину
одинадцяту статті 21 Закону України "Про
службу в органах місцевого
самоврядування" виключено - відмовив
позивачу у виплаті вищевказаної
грошової допомоги.

На думку суду, даний Закон не може бути
підставою для відмови у виплаті
грошової допомоги, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
запобігання фінансової катастрофи, та
створення передумов для економічного
зростання в Україні» від 27.03.2014 року
№1166-VІІ зміни, передбачені розділами II
і III цього закону, набирають чинності з 1
квітня 2014 року.

Статтею 58 Конституції України
закріплено, що закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Рішенням Конституційного суду України
від 9 лютого 1999 року №1-рп/99 у справі про
зворотну дію в часі законів та інших
нормативно-правових актів (далі по
тексту -Рішення КСУ від 09.02.1999р. №1-рп/99)
зазначається, що в регулюванні
суспільних відносин застосовуються
різні способи дії в часі
нормативно-правових актів. Перехід від
однієї форми регулювання суспільних
відносин до іншої може здійснюватися,
зокрема, негайно (безпосередня дія),
шляхом перехідного періоду
(ультраактивна форма) і шляхом
зворотної дії (ретроактивна форма). За
загальновизнаним принципом права
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі. Цей
принцип закріплений у частині першій
статті 58 Конституції України, за якою
дію нормативно-правового акта в часі
треба розуміти так, що вона починається
з моменту набрання цим актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце (п.2
мотивувальної частини Рішення КСУ від
09.02.1999р. №1-рп/99).

Враховуючи вищенаведене та беручи до
уваги те, що станом на дату звільнення
позивача з посади керуючого справами
виконавчого апарату
Мурованокуриловецької районної ради 25
лютого 2014 року та призначення йому
пенсії 26 лютого 2014 року, діяла частина 11
ст.21 Закону України "Про службу в
органах місцевого самоврядування", яка
передбачала право позивача на виплату
одноразової грошової допомоги в
розмірі 10 місячних посадових окладів,
що згідно довідки виданої
Мурованокуриловецькою районною радою
Вінницької області за №01-12/80 від 15.04.2014
року становить 24820,00 гривень,
Мурованокуриловецька районна рада
зобов'язана була виплатити позивачу
одноразову грошову допомоги в розмірі
10 місячних посадових окладів, а тому
позовні вимоги позивача є
обґрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню.

Згідно частини 1 статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Позивач не ставить перед судом вимоги
про стягнення з відповідача судових
витрат, а суд не має підстав в цій
частині виходити за межі позовних
вимог.

Керуючись ч. 2 ст. 19 Конституції
України, ст. 21 Закону України "Про
службу в органах місцевого
самоврядування, ст. 37 Закону України
"Про державну службу", ст.ст. 2, 6, 8, 9, 10, 11,
69, 71, 94, 159-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Мурованокуриловецької
районної ради Вінницької області на
користь ОСОБА_1 одноразову грошову
допомогу у розмірі 10 посадових
окладів, що складає 24820 (двадцять чотири
тисячі вісімсот двадцять) гривень 00
копійок.

Апеляційна скарга на постанову може
бути подана сторонами протягом десяти
днів з дня проголошення постанови до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Мурованокуриловецький районний суд.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку на апеляційне
оскарження. У разі подання апеляційної
скарги постанова , якщо її не скасовано
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набранням законної сили рішенням
за наслідками апеляційного
провадження.

Повний текст постанови складено
07.05.2014 року.

Суддя:_______________