Справа № 2а-5126/10/2070
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2014 року
м. Київ К/9991/51466/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Карася О.В.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Харкова

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 15 жовтня
2010 року

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 01 березня
2011 року

у справі № 2а-5126/10/2070

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у
Київському районі м. Харкова

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 15 жовтня
2010 року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 01 березня
2011 року, адміністративний позов
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі
- ФОП ОСОБА_3; позивач) до Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Харкова (далі - ДПІ у
Київському районі м. Харкова;
відповідач) задоволено. Визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення № /0 від 11
листопада 2009 року та
№ /1 від 10 грудня 2009 року. Стягнуто
з Державного бюджету України на
користь ФОП ОСОБА_3 3,40 грн. сплаченого
судового збору.

Не погоджуючись з прийнятими судовими
рішеннями у справі, відповідач
оскаржив їх в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі, ДПІ у
Київському районі м. Харкова,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постановлені у
справі судові рішення та прийняти нове
- про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що відповідачем
проведено виїзну позапланову
перевірку ФОП ОСОБА_3 з питань
нарахування, утримання, повноти та
своєчасності перерахування до бюджету
податку з доходів фізичних осіб при
виплаті доходів громадянам за період з
01 січня 2007 року по 27 жовтня 2009
року, за результатами якої складено акт
№ 7104/17-122/НОМЕР_1 від 29 жовтня 2009 року.

На підставі зазначеного акту
перевірки ДПІ у Київському районі м.
Харкова прийнято податкове
повідомлення-рішення № /0 від 11
листопада 2009 року, яким
позивачу визначено суму податкового
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб у розмірі 4 544,10 грн. (1 514,70
грн. - основний платіж, 3
029,40 грн. - штрафні (фінансові) санкції).

За наслідками адміністративного
оскарження, скаргу позивача залишено
без задоволення та прийнято податкове
повідомлення-рішення № /1 від
10 грудня 2009 року.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем пункту 1 статті 14 Декрету
Кабінету Міністрів України від 26
грудня 1992 року № 13-92 «Про прибутковий
податок з громадян» (в редакції, чинній
на час виникнення спірних
правовідносин) у зв'язку з
ненарахуванням, неутриманням та
неперерахуванням до бюджету податку з
доходів, виплачених на користь
фізичних осіб за придбаний у них товар.

Визначаючи позивачу вказану суму
податкового зобов'язання, контролюючий
орган виходив з довідки про результати
виходу на торгівельне місце позивача, в
якій вказано про придбання ФОП ОСОБА_3
два - три рази на рік у фізичних осіб в
Торговому центрі «Барабашово» товару
без оформлення відповідних документів,
а також переліку товару, що
реалізується підприємцем.

Задовольняючи адміністративний
позов, суди попередніх інстанцій
виходили з наступних мотивів, з якими
погоджується суд касаційної інстанції.

За змістом частин 1, 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Статтею 1 Закону України від 16
липня 1999 року № 996-XIV «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» (далі - Закон №
996-XIV) визначено, що первинним
документом є документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини 1 статті 9
Закону № 996-XIV підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ
Порядку оформлення результатів
документальних перевірок щодо
дотримання податкового та валютного
законодавства суб'єктами
підприємницької діяльності-фізичними
особами, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України від 11 червня 2004 року № 326 (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин), за кожним
відображеним в акті фактом порушення
податкового та валютного
законодавства необхідно: висвітлити
показники, які відображаються
платником податків у податковій
звітності, та фактичні показники,
виявлені у ході перевірки на підставі
первинних документів обліку платника
податків у розрізі періодів; у разі
виявлення розбіжностей чітко викласти
зміст порушення з посиланням на
конкретні пункти і статті
нормативно-правових актів, що порушені
платником податків, зазначити період
(місяць, квартал, рік)
фінансово-господарської діяльності
платника податків, в якому дане
порушення здійснено, при цьому додати
до акта письмові пояснення платника
податків та, за їх наявності,
відповідальних осіб за ведення обліку
доходів і витрат суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної
особи щодо встановлених порушень;
зазначити первинний документ, на
підставі якого вчинено записи з обліку,
а у разі відсутності такого - інші
докази, що достовірно підтверджують
наявність факту порушення; у разі
відмови платника податків та, за їх
наявності, відповідальних осіб за
ведення обліку доходів і витрат
суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи надати
посадовим особам, що здійснюють
перевірку, письмові пояснення щодо
причини ненадання документів, факти
відмови відображаються в акті.

Однак, в акті перевірки №
7104/17-122/НОМЕР_1 від 29 жовтня 2009 року
відсутні посилання на первинні
документи, які б підтверджували розмір
виплаченого позивачем доходу
фізичним особам та сам факт виплати
доходу, що, зокрема,
унеможливлює визнання податкових
повідомлень-рішень №
/0 від 11 листопада 2009 року та №
/1 від 10 грудня 2009 року такими,
що прийняті законно та обґрунтовано.

При цьому долучені відповідачем
до матеріалів справи на підтвердження
правомірності здійснених донарахувань
довідка про результати виходу на
торгівельне місце позивача та перелік
товару, що ним реалізується,
обґрунтовано не прийняті судовими
інстанціями до уваги з огляду на те, що
вони не є первинними документами та не
можуть вважатись належними і
допустимими доказами того, що позивач
дійсно здійснював будь-які виплати
доходів на користь фізичних осіб в
охоплений перевіркою період.

За наведених обставин та з
урахуванням викладеного, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України вважає постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 15
жовтня 2010 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 01 березня 2011 року такими, що
прийняті з правильним застосуванням
норм матеріального та процесуального
права, а тому суд касаційної інстанції
не знаходить підстав, які могли б
призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230,
231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Харкова
відхилити, а постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 15
жовтня 2010 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 01 березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав і в порядку, встановленими
главою 3 розділу IV Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Голубєва Г.К.

Карась О.В.