Справа № 812/1373/14
Суддя: Гайдар А.В.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Свергун І.О.
Суддя-доповідач - Гайдар А.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року
справа №812/1373/14
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючий суддя:
Гайдар А.В.,

судді:
Ханова Р.Ф., Яковенко М.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Луганського обласного відділення
фонду соціального захисту інвалідів на
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 08 квітня 2014
року по адміністративній справі №
812/1373/14 за позовом Луганського
обласного відділення фонду
соціального захисту інвалідів до
Приватного акціонерного товариства
«Армопласт» про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені за порушення нормативу зі
створення робочих місць для
працевлаштування інвалідів у 2012 році в
розмірі 23085,44 грн., -

В С Т А Н О В
И В :

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 08 квітня 2014
року по адміністративній справі №
812/1373/14 у задоволенні адміністративного
позову Луганського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Приватного акціонерного
товариства «Армопласт» про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені за порушення нормативу зі
створення робочих місць для
працевлаштування інвалідів у 2012 році в
розмірі 23085,44 грн. - відмовлено
повністю. (арк.справи 64-67)

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції позивач - Луганське обласне
відділення фонду соціального захисту
інвалідів звернувся з апеляційною
скаргою, пославшись на незаконність та
необґрунтованість постанови суду
першої інстанції, прийняту с
порушенням норм матеріального права,
просив постанову суду першої інстанції
скасувати і прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги повністю.
(арк.справи 70-72).

У відповідності до пункту 2 частини 1
статті 197 КАС України суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

За правилами частини 1 статті 195 Кодексу
адміністративного судочинства
України, апеляційний перегляд
постанови суду першої інстанції
здійснюється в межах апеляційної
скарги.

Колегія суддів заслухавши доповідь
судді-доповідача, дослідивши матеріали
справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає за
необхідне апеляційну скаргу залишити
без задоволення з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що відповідно
до пункту 1 Положення про Фонд
соціального захисту інвалідів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 26 вересня 2002 року
№ 1434, Фонд є урядовим органом
державного управління, який діє у
складі Міністерства праці та
соціальної політики і
підпорядковується йому.

Згідно з пунктом 9 зазначеного
Положення для реалізації покладених на
Фонд соціального захисту інвалідів
завдань за погодженням з Мінпраці
утворюються територіальні відділення
Фонду в межах граничної чисельності
його працівників.

Основним завданням Фонду соціального
захисту інвалідів, відповідно до
пункту 3 цього Положення є, зокрема,
контроль за виконанням підприємствами,
установами, організаціями, у тому числі
підприємствами, організаціями
громадських організацій інвалідів,
фізичними особами, які використовують
найману працю (далі - роботодавці),
нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів,
установленого статтею 19 Закону. У
відповідності до покладених на Фонд
завдань останній здійснює контроль за
сплатою роботодавцями
адміністративно-господарських санкцій
і пені (підпункт 3 пункту 4 зазначеного
Положення).

Таким чином, Фонд та його відділення є
органами державної влади, які у
правовідносинах з роботодавцями,
зокрема у зв'язку зі здійсненням
контролю за перерахуванням
адміністративно-господарських
санкцій, передбачених статтею 20 Закону,
реалізують владні управлінські
функції.

Право відділень Фонду на звернення до
суду у відповідних відносинах
визначено в законодавчому порядку
(частина дев'ята статті 20 Закону
України від 21 березня 1991 року № 875-XII
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні»).

Відповідно до вимог статті 19 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» від 21
березня 1991 року № 875-XII (далі - Закон №
875):

- для підприємств, установ, організацій,
у тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця;

- підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, самостійно розраховують
кількість робочих місць для
працевлаштування інвалідів відповідно
до нормативу, встановленого частиною
першою цієї статті, і забезпечують
працевлаштування інвалідів. При
розрахунках кількість робочих місць
округлюється до цілого значення;

- підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, самостійно здійснюють
працевлаштування інвалідів у рахунок
нормативів робочих місць виходячи з
вимог статті 18 цього Закону.

Стаття 18 Закону № 875 визначає, що
підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України. Забезпечення прав інвалідів
на працевлаштування та оплачувану
роботу, в тому числі з умовою про
виконання роботи вдома, здійснюється
шляхом їх безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

Аналіз зазначених положень Закону № 875
дає підстави для висновку про те, що
обов'язок підприємства щодо створення
робочих місць для інвалідів не
супроводжується його обов'язком
самостійно підбирати і
працевлаштовувати інвалідів на
створені робочі місця.

Згідно з частиною першою статті 20
Закону України № 875 підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 25 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.

Порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк (частина
друга статті 20 Закону № 875).

Частиною 4 статті 20 Закону України «Про
зайнятість населення» від 01.03.1991 №
803-ХІІ (який діяв до 01.01.2013)
передбачалося, що підприємства,
установи і організації незалежно від
форми власності реєструються у
місцевих центрах зайнятості за їх
місцезнаходженням як платники збору до
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття,
щомісяця подають цим центрам
адміністративні дані у повному обсязі
про наявність вільних робочих місць
(вакансій), у тому числі призначених для
працевлаштування інвалідів, та про
працівників, які працюють неповний
робочий день (тиждень), якщо це не
передбачено трудовим договором, або не
працюють у зв'язку з простоєм
виробництва з не залежних від них
причин, і в десятиденний строк - про
всіх прийнятих працівників у порядку,
встановленому законодавством.
Несвоєчасна реєстрація або відмова від
неї, порушення порядку подання
адміністративних даних тягне за собою
відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до підпункту 3.4. пункту 3
Інструкції щодо заповнення форми №
10-ПІ (річна) «Звіт про зайнятість і
працевлаштування інвалідів» дані щодо
середньооблікової кількості штатних
працівників облікового складу (рядок
01), середньооблікової кількості
штатних працівників, яким відповідно
до чинного законодавства встановлена
інвалідність (рядок 02 ), та кількості
інвалідів, які повинні працювати на
робочих місцях (рядок 03),
відображаються в цілих одиницях. Якщо
при обчисленні виникає дробове число,
його необхідно округлити до цілого
(якщо після коми число 5 і більше, то
воно округлюється в бік збільшення).

Згідно з матеріалами справи, в звіті
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів за 2012 рік Форми 10-ПІ,
складеного відповідачем,
середньооблікова чисельність штатних
працівників облікового складу
становила 84 особи. Фактично на
підприємстві працювало 3 інваліди. У
рядку 03 - кількість інвалідів - штатних
працівників, які повинні працювати на
робочих місцях, створених
роботодавцем, відповідно до нормативу
робочих місць для забезпечення
працевлаштування інвалідів,
установленого статтею 19 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні», відповідачем
вказано 3 особи (арк. справи 29).

Колегія суддів погоджує висновок суду
першої інстанції, що відповідно до
підпункту 3.4. пункту 3 Інструкції щодо
заповнення форми № 10-ПІ (річна) «Звіт
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів» необхідно округлити до
цілого (якщо після коми число 5 і більше,
то воно округлюється в бік збільшення).
Отже, в рядку 03 - кількість інвалідів -
штатних працівників, які повинні
працювати на робочих місцях, створених
роботодавцем, відповідно до нормативу
робочих місць для забезпечення
працевлаштування інвалідів,
установленого статтею 19 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» повинно бути
зазначено 3 інваліди (84х0,04=3,36), як і
вказано відповідачем у звіті.

Так, на підставі наказу від 29.04.2013 № 166
та направлення на перевірку від 08.05.2013
№ 574 територіальною державною
інспекцією з питань праці у Луганській
області було проведено перевірку ПАТ
«Армопласт» з питань додержання
законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за результатами
якої було складено акт № 12-14-114/0031.
Відповідно до зазначеного акту
перевірки на підприємстві встановлено
порушення, зокрема, невиконання
нормативу робочих місць, призначених
для працевлаштування інвалідів,
оскільки відповідно до статті 19 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»
відсоткова кількість інвалідів від
загальної кількості працівників
складає 3,3 %, а фактично на підприємстві
працює 2 інваліда (арк. справи 31-32).

Суд першої інстанції обґрунтовано не
прийняв до уваги доводи позивача про
невиконання відповідачем нормативу
робочих місць, призначених для
працевлаштування інвалідів, викладені
державною інспекцією з питань праці у
Луганській області в акті перевірки №
12-14-114/0031, оскільки з зазначеного акту не
можливо встановити, в якому саме році
відповідачем не виконано норматив
робочих місць, призначених для
працевлаштування інвалідів. А відтак,
хибним є твердження позивача про те, що
відповідно до акту № 12-14-114/0031 ПАТ
«Армопласт» не виконано норматив
робочих місць саме в 2012 році.

Відповідно до Указу Президента України
від 06.04.2011 № 386/2011 «Про затвердження
Положення про Державну інспекцію
України з питань праці» на Державну
інспекцію з питань праці покладено
обов'язок щодо здійснення державного
нагляду та контролю за дотриманням
підприємствами, установами,
організаціями, у тому числі
громадськими організаціями інвалідів,
фізичними особами, які використовують
найману працю, законодавства про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів та проведення перевірок.

З метою контролю за виконанням
нормативу робочих місць, відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
також мають право в порядку,
передбаченому Кабінетом Міністрів
України від 31.01.2007 № 70 «Про реалізацію
ст. ст. 19, 20 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні», здійснювати перевірки
підприємств, установ, організацій, які
використовують найману працю, щодо
подачі ними звітів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів, виконання
нормативу робочих місць, призначених
для працевлаштування інвалідів.

В пунктах 1, 2, 3 вказаного Порядку,
зокрема, встановлено, що цей Порядок
визначає механізм проведення
відділеннями Фонду соціального
захисту інвалідів перевірок
підприємств, установ, організацій, у
тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, що використовують
найману працю, в яких за основним
місцем роботи працює вісім і більше
осіб, щодо дотримання ними вимог статей
19 і 20 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні». Предметом проведення
перевірки є: реєстрація роботодавців у
відділеннях Фонду; подання
роботодавцями до відділень Фонду звіту
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів; виконання роботодавцями
нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів; сплата
роботодавцями суми
адміністративно-господарських санкцій
та пені. Відділення Фонду за наказом
його керівника може проводити планові
та позапланові, виїзні та невиїзні
перевірки.

Отже, отримавши акт перевірки
територіальної державної інспекції з
питань праці у Луганській області, Фонд
соціального захисту інвалідів мав
право здійснити свою перевірку для
встановлення невиконання відповідачем
нормативу робочих місць, призначених
для працевлаштування інвалідів у 2012
році.

Відповідно до листа Сєвєродонецького
міського центру зайнятості від 24.12.2013 №
13/04-3643 ПАТ «Армопласт» інформацію про
наявність вільних робочих місць для
інвалідів за формою № 3-ПН «Звіт про
наявність вакансій» до центру
зайнятості протягом 2012 року не
надавало (арк. справи 33).

Судом першої інстанції встановлено, що
ПАТ «Армопласт» у період з 01.01.2012 по
31.12.2012 року працювало 4 інваліда, з яких:
ОСОБА_2 (інвалід ІІ групи) прийнята на
роботу - 01.04.1991, звільнена - 03.03.2014; ОСОБА_3
(інвалід ІІ групи) прийнята на роботу -
08.10.1986, звільнена - 28.09.2012; ОСОБА_4
(інвалід ІІ групи) прийнятий на роботу -
31.01.1996, звільнений - 21.03.2012; ОСОБА_5
(інвалід ІІІ групи) прийнята на роботу -
11.09.1972, працює по цей час (арк. справи 42-53,
60).

Таким чином, підприємством в 2012 році
виконувався норматив робочих місць,
призначених для працевлаштування
інвалідів, оскільки протягом 2012 року на
підприємстві відповідача працювало, в
середньому, 3 інваліда: з січня по
березень 2012 року - 4 інваліда, з березня
по вересень 2012 року - 3 інваліда, з
вересня по грудень 2012 року - 2 інваліда.

Позивачем не надано жодних належних та
допустимих доказів невиконання ПАТ
«Армопласт» нормативу робочих місць,
призначених для працевлаштування
інвалідів у 2012 році. За таких умов, на
відповідача не може бути покладена
відповідальність у вигляді
адміністративно-господарських
санкцій.

Згідно зі статтею 218 Господарського
кодексу України підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.
Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення. У разі якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов'язання несе
господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов'язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.

Склад правопорушення, який є підставою
для стягнення
адміністративно-господарських
санкцій, в межах спірних правовідносин
позивачем не доведений. Позивачем не
надано належних та допустимих доказів
невиконання ПАТ «Армопласт» нормативу
робочих місць, призначених для
працевлаштування інвалідів у 2012 році, а
тому немає підстав для застосування до
нього адміністративно-господарських
санкцій.

Стосовно вимог про стягнення пені в
сумі 1371,44 грн., колегія суддів зазначає,
що відповідно до частини другої статті
20 Закону України № 875 пеня
обчислюється, виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк. Відсутність
факту сплати доводить відсутність
об'єкту обчислення пені, що доводить
передчасність та безпідставність її
пред'явлення.

На підставі викладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Таким чином, судова колегія вважає, що
рішення суду першої інстанції є
обґрунтованим, прийняте на підставі
з'ясованих та встановлених обставинах
справи, які підтверджуються доказами,
та ухвалив постанову з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, а тому залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а судове рішення без
змін.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність прийнятого
судом першої інстанції рішення.

Керуючись статтями 2, 11, 159, 160, 167, 184, 195, 197,
198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Луганського
обласного відділення фонду
соціального захисту інвалідів на
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 08 квітня 2014
року по адміністративній справі №
812/1373/14 - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 08 квітня 2014
року по адміністративній справі №
812/1373/14 - залишити без змін.

Направити особам, які беруть участь у
справі протягом трьох днів з моменту
підписання копії даної ухвали.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками розгляду у письмовому
провадженні набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя

А.В.Гайдар

Судді

Р.Ф.Ханова

М.М.Яковенко