Справа № 805/857/14
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2014-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Спасова Н.В.
Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2014 року
справа №805/857/14
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Міронової Г.М.,
суддів: Юрко І.В., Блохіна А.А., секретаря
судового засідання Романенко Т.О., за
участі представника позивача Гусєвої
Д.І., представників відповідача:
Чернявської О.Д., розглянув у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Полімер
Трейдінг» на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 03
березня 2014 року у справі № 805/857/14 за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Полімер Трейдінг»
до Східної митниці Міндоходів про
визнання протиправним та скасування
рішення від 27.11.2013 року № 700000002/2013/000116/1
щодо коригування митної вартості
товару та картки відмови у митному
оформленні від 27.11.2013 року №
700000002/2013/00258,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 17.01.2014 року звернувся до
суду з даним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що ним укладено
зовнішньоекономічний контракт
купівлі-продажу товарів. При митному
оформленні виник спір щодо визначення
митної вартості поставленого товару.
Позивач вважає рішення про коригування
митної вартості товарів від 27.11.2013 року
№ 700000002/2013/000116/1 та картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 27.11.2013
року № 700000002/2013/00258 відповідача
неправомірними, а тому просив суд
визнати їх протиправними та скасувати.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 03 березня
2014 року у справі № 805/857/14 в
задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю «Полімер
Трейдінг» відмовлено.

Не погодившись з даною постановою
суду першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою
задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної
скарги зазначає, що судове рішення
прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Посилається на норми ст. ст. 53, 54, 55
Митного кодексу України, ст.ст. 71, 159, 202
Кодексу адміністративного судочинства
України та вказує, що позивачем подано
відповідачу достатній пакет
документів на підтвердження митної
вартості товару, заявленої позивачем
за першим методом. Натомість
коригування відповідачем митної
вартості здійснено неправомірно та
всупереч визначеним правилам ст. 58
Митного кодексу України.

Представник апелянта у судовому
засіданні підтримав доводи
апеляційної скарги, просив суд
скасувати оскаржувану постанову та
задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача надав
письмові заперечення, у судовому
засіданні проти доводів апеляційної
скарги заперечував, просив суд
залишити постанову суду першої
інстанції без змін.

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги та наданих
заперечень, перевіривши юридичну
оцінку обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, вважає за необхідне вимоги,
викладені в апеляційній скарзі,
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін, з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що 04 січня 2013 року між
«Полімер Трейдінг» (Покупець) та
компанією «Маnnel Тradeе LLР» (Продавець)
укладено контракт № 20/2013 (далі -
Контракт). В подальшому сторони уклали
додаткову угоду № 1 до Контракту,
відповідно до умов якої «Продавець
продає, а Покупець приймає і оплачує на
умовах Контракту наступний товар:
поліетилен, поліпропілен, каучук
синтетичний, а також інші матеріали,
номенклатура якого визначається в
додатках до контракту, що є його
невід'ємною частиною» (а.с. 12-16, 17-18).

Додатком № 10 від 18 листопада 2013 року до
Контракту сторони погодили наступні
умови поставки: Каучук синтетичний
СКДН в кількості 39 600,00 кг загальною
вартістю 71280,00 доларів США, що
сплачуються за 100% передплатою, умови
поставки FСА Нижньокамськ.
Вантажовідправником визначено ВАТ
«Нижньокамськнафтохім» (Росія) (а.с.19).

Поставка каучуку позивачеві
відбувалась не за прямим контрактом,
укладеним з виробником товару -
російською компанією ВАТ
«Нижньокамськнафтохім», а за участю
двох посередників (третіх осіб), по
ланцюгу ВАТ «Нижньокамськнафтохім»
(Росія) - «Сhemical Catalis S.A.» (Швейцарія) -
«Маnnel Тradeе LLР» (Великобританія) - ТОВ
"Полімер Трейдінг" (а.с. 29-30, 56).

26 листопада 2013 року за Контрактом №
20/2013 від 04.01.2013 року позивачем на митну
територію України був ввезений товар -
каучук синтетичний СКДН в кількості
39600,00 кг.

Для здійснення митного
оформлення декларантом подано митному
органу вантажно-митну декларацію №
700130000/2013/021862 з додатками, в якій
заявлено до митного оформлення в
режимі імпорту ввезений товар за ціною
контракту на рівні 1,84 доларів США за
один кілограм (а.с. 200-201).

27.11.2013 року митним органом було
винесено рішення про коригування
митної вартості товарів №
700000002/2013/000116/1, згідно з яким визначення
митної вартості товару за ціною угоди
щодо товарів, які імпортуються,
неможливо у зв'язку з тим, що
декларантом не надано додаткові
документи, а саме: каталоги,
специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) фірми-виробника товару;
договорів (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаними з договором
(угодою, контрактом) про поставку
товарів, митна вартість яких
визначається. Крім того, подані
декларантом відомості не підтверджені
документально. А також у рішенні
зазначено, що у зв'язку з неможливістю
застосування першого методу, за
результатами проведення консультацій
з декларантом, митну вартість
оцінюваного товару визначено за
резервним методом відповідно до ст. 64
Митного кодексу України із розрахунку
2,58 дол. США за 1 кілограм (а.с. 41-42).

На підставі вказаного рішення
митним органом було винесено картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні чи пропуску товарів
і транспортних комерційного
призначення від 27 листопада 2013 року №
700000002/2013/00258 у зв'язку із ненаданням
декларантом додаткових документів для
підтвердження заявленої митної
вартості (каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи)
фірми-виробника товару, договорів із
третіми особами, пов'язаними з
договором про поставку товарів) (а.с. 40).

Щодо встановлення фактичних
обставин справи спору між сторонами
немає. Спір полягає у правомірності
визначення митним органом вартості
товару за резервним методом при
наявності тих документів, які були
наданні позивачем при митному
оформлені, у тому числі при
неможливості надання додаткових
документів.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відмову у задоволенні вимог позивача з
огляду на наступне.

Статтею 49 Митного кодексу
України (далі - МК України) передбачено,
що митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 ст. 51 МК України визначено, що
митна вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу.

У частині 2 статті 52 МК України
визначено обов'язки декларанта, а саме:
заявляти митну вартість, визначену ним
самостійно, у тому числі за
результатами консультацій з органом
доходів і зборів; подавати органу
доходів і зборів достовірні відомості
про визначення митної вартості, які
повинні базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням органу доходів і зборів
додаткової інформації.

Статтею 53 Митного кодексу України
визначено, що у випадках, передбачених
цим Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає органу
доходів і зборів документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують
митну вартість товарів, є: декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу органу
доходів і зборів зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту);виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Колегія суддів відзначає, що є
беззаперечним факт того, що відповідно
до ч. 1 та 2 ст. 54 Митного кодексу України
митний орган має виключну компетенцію
в питаннях перевірки та контролю
правильності обчислення декларантом
митної вартості. При цьому, такий
контроль перевірки числового значення
заявленої митної вартості. Контроль
правильності визначення митної
вартості товарів за основним методом -
за ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 54 МК
України орган доходів і зборів може
відмовити у митному оформленні товарів
за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Згідно зі статтею 57 МК України
визначення митної вартості товарів,
які імпортуються в Україну, може
здійснюватися за такими методами: 1)
основний - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції); 2) другорядні: а) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; б) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; в) на
основі віднімання вартості; г) на
основі додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є перший
метод - за ціною договору (вартість
операції).

Кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
органом доходів і зборів та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей
59 і 60 цього Кодексу. Під час таких
консультацій орган доходів і зборів та
декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

У разі неможливості визначення
митної вартості товарів згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу
за основу для її визначення може
братися або ціна, за якою ідентичні або
подібні (аналогічні) товари були
продані в Україні не пов'язаному із
продавцем покупцю відповідно до статті
62 цього Кодексу, або вартість товарів,
обчислена відповідно до статті 63
цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Аналіз наведених норм дає підстави
вважати, що митні органи мають виключну
компетенцію в питаннях перевірки та
контролю правильності обчислення
декларантом митної вартості.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку про те, що відповідач
має повноваження витребовувати
додаткові документи для перевірки
правильності зазначеної митної
вартості товару в разі наявності
підстав для сумніву в правильності
митної оцінки товару, що переміщується
через митний кордон України.

На підставі ч. 3 ст. 53, ст. 363 Митного
кодексу України, митний орган зазначив
про необхідність надання позивачем
додаткових документів на
підтвердження заявленої митної
вартості товару, а саме: договору
(угоди, контракту) із третіми особами,
пов'язаного з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; виписки з
бухгалтерської документації
(оборотно-сальдові відомості по
рахунку 632 «Розрахунки з іноземними
постачальниками» або виписку з
журналу-ордеру по рахунку 632);
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів (за наявності); каталоги,
специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) фірми-виробника товару;
висновок про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформацію
біржових організацій про вартість
товару або сировини. Крім наведеного,
було вказано на право декларанта
надати інші додаткові документи для
підтвердження заявленої митної
вартості товару. З зазначеною вимогою
позивач був ознайомлений 26.11.2013 року,
про що свідчить відповідний запис (а.с.
44).

27.11.2013 року позивачем додатково було
надано митному органу наступні
документи:

- оборотно-сальдову відомість по
рахунку 632 за період з 01.11.2013 року по
26.11.2013 року, яка не прийнята митним
органом в якості документального
підтвердженням оплати у сумі 71 280 дол.
США за ввезений товар, оскільки вона
містить інформацію про розрахунки
загалом за контрактом від 04.01.2013 року
№ 20/2013 у розмірі 351 187,50 дол. США., без
уточнення специфікації чи
рахунку-фактури, за яким було здійснено
оплату (а.с. 39);

- висновок експерта від 27.11.2013 року щодо
вартості товару, ввезеного згідно
інвойсу від 22.11.2013 року № 20-037/2013, який
був відхилений, як неналежний доказ
внаслідок неврахування ним при
визначенні вартості товару низки
показників, що мають суттєве значення.
Зокрема, всупереч положенням п. 48
Національного стандарту № 1,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 10.09.2003 року № 1440,
при застосуванні експертом
порівняльного методу, у зведеній
таблиці аналогів не наведені
характеристики товарів, які дають
змогу ідентифікувати їх зі спірним
товаром та стверджувати про їх
подібність. Крім того, у висновку
експерта відсутня інформація стосовно
умов контрактів купівлі-продажу
аналогічних товарів, умов оплати та
дати, на яку встановлено ціни на
аналоги у розмірі від 1500 до 1950 дол.
США/тонну (а.с.65-86);

- лист «Маnnel Тradeе LLР» від 27.11.2013 року
стосовно ліцензійних/ авторських
договорів та прайс - листа фірми -
виробника товару, зі змісту листа
встановлено, що посилаючись на
комерційну таємницю, продавець товару
повідомив про можливість надати ТОВ
«Полімер Трейдінг» лише контракт з
«Сhemical Catalis S.A.», без специфікації, в
якій визначено ціну каучуку. Щодо
прайс-листів фірми-виробника вказав на
їх відсутність у зв'язку з
індивідуальним підходом до клієнтів
(а.с.55-56).

За результатами опрацювання наданих
додаткових документів, митний орган
дійшов висновку про непідтвердження
ними обґрунтованості визначення
позивачем митної вартості товару за
ціною контракту, письмово повідомивши
позивача про неможливість
застосування методу, визначеного ст.
58 Митного кодексу України. Крім того,
позивачу було запропоновано надати всю
наявну у нього інформацію для
визначення митної вартості шляхом
послідовного використання методів,
зазначених у статтях 59-63 Митного
кодексу України та повідомлено про
відсутність такої інформації у митного
органу. Вказано на наявність
відомостей, що дають змогу при
визначенні митної вартості
застосувати резервний метод,
передбачений ст. 64 Митного кодексу
України. (а.с.46,47).

Отже, оскільки ТОВ не надано запитувані
митницею документи, а саме - договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; каталоги,
специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) фірми-виробника товару
для підтвердження правильності
зазначеної митної вартості товару, то
митний орган відповідно до митного
законодавства обґрунтовано прийняв
картку відмови та визначив митну
вартість товару відповідно до ст. 64
Митного кодексу України, тобто за
резервним методом.

Якщо митна вартість не може бути
визначена за методом 1 згідно з
положеннями МК України, проводиться
процедура консультацій між митним
органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості. У ході
таких консультацій митний орган та
декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

Для підтвердження митної вартості
відповідачем проведено консультацію з
декларантом, з метою обґрунтованого
вибору підстав для визначення митної
вартості.

З рішення про коригування митної
вартості товару вбачається, що
відповідачем застосовано резервний
метод визначення вартості товарів.
Одночасно в рішенні відповідачем
відповідно до вимог статті 58 Митного
кодексу України, зазначено
обґрунтування неможливості
застосування 1 методу визначення
митної вартості товару.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
при застосуванні резервного методу
визначення митної вартості товарів,
положення статті 64 Митного кодексу
України, а саме: «У разі якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом послідовного
використання методів, зазначених у
статтях 58-63 цього Кодексу, митна
вартість оцінюваних товарів
визначається з використанням способів,
які не суперечать законам України і є
сумісними з відповідними принципами і
положеннями Генеральної угоди з
тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна
вартість, визначена згідно з
положеннями цієї статті, повинна
ґрунтуватися на раніше визнаних
(визначених) органами доходів і зборів
митних вартостях» - відповідачем
дотримані у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи та постанова прийнята
з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, тому
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування постанови суду не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, 206, 211, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Полімер
Трейдінг» у справі № 805/857/14 - залишити
без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 03 березня
2014 року у справі № 805/857/14 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Полімер Трейдінг»
до Східної митниці Міндоходів про
визнання протиправним та скасування
рішення від 27.11.2013 року № 700000002/2013/000116/1
щодо коригування митної вартості
товару та картки відмови у митному
оформленні від 27.11.2013 року № 700000002/2013/00258
- залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту її проголошення та може
бути оскаржена протягом двадцяти днів
з дня набрання законної сили до суду
касаційної інстанції - Вищого
адміністративного суду України, а в
разі складення в повному обсязі
відповідно до статті 160 цього Кодексу -
з дня складення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено 8 травня 2014
року.

Головуючий суддя
Г.М.
Міронова

Судді
І.В Юрко

А.А. Блохін