Справа № 807/863/14
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

про залишення позовної заяви без
розгляду

23 квітня 2014 року м. Ужгород№ 807/863/14
Закарпатський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючої судді Скраль Т.В.,

при секретарі Химинець В.В.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1 - представник ОСОБА_2
(довіреність а.с. 11),

відповідача: Відділу Державної
пенітенціарної служби України в
Закарпатській області - представник
Лавришин Єлізавета Михайлівна
(довіреність від 13.01.2014 року а.с. 20),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні клопотання представника
відповідача про залишення позовної
заяви без розгляду в адміністративній
справі за позовною заявою ОСОБА_1 до
Відділу Державної пенітенціарної
служби України в Закарпатській області
про визнання дій протиправними,
нарахування, виплати грошового
забезпечення за час вимушеного прогулу
та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

25 березня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
Закарпатського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Відділу Державної
пенітенціарної служби України в
Закарпатській області, про визнання
дій протиправними, нарахування,
виплати грошового забезпечення за час
вимушеного прогулу та стягнення
моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
Наказом № 53 о/с від 31 травня 2013 року по
особовому складу звільнено ОСОБА_1
начальника Хустського міжрайонного
відділу кримінально-виконавчої
інспекції відділу Державної
пенітенціарної служби України в
Закарпатській області 31 травня 2013 року
за власним бажанням. Постановою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 29 січня 2014
року було прийняте рішення яким
визнано протиправним та скасований
наказ відділу Державної
пенітенціарної служби України в
Закарпатській області від 31 травня 2013
року № 53 о/с в частині звільнення
ОСОБА_1 з посади начальника Хустського
міжрайонного відділу
кримінально-виконавчої інспекції
відділу Державної пенітенціарної
служби України в Закарпатській області
з 31 травня 2013 року та поновлено на його
вказаній посаді. Наказом № 18 о/с від 07
березня 2014 року позивача було
поновлено на раніше займаній посаді та
скасовано наказ № 53 о/с від 31 травня 2013
року. Відповідачем відповідно до ч. 2 ст.
8 Закону України "Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей" та відповідно до п. 24
"Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ" затвердженою
постановою Кабінету Міністрів УРСР від
29 липня 1991 року № 114 після поновлення
ОСОБА_1 не виплачено грошового
забезпечення за час вимушеного
прогулу. У зв'язку з цим, позивач
просить суд визнати протиправними дії
посадових осіб відділу Державної
пенітенціарної служби України в
Закарпатській області щодо невиплати
позивачу грошового забезпечення за час
вимушеного прогулу та виплатити йому
такого з 01.06.2013 року по день фактичного
поновлення на роботі в сумі 35341,92 грн.

В судому засіданні 23 квітня 2014 року,
представник позивача уточнив пункт 3
позовних вимог, за яким просив
зобов'язати відповідача постановити
наказ, яким нарахувати та виплатити
ОСОБА_1 грошове забезпечення за час
вимушеного прогулу з 01 червня 2013 року
по 07 березня 2014 року в сумі 39759,66 грн.

07 квітня 2014 року до Закарпатського
окружного адміністративного суду від
представника відповідача надійшло
заперечення проти адміністративного
позову.

В судовому засіданні, представник
відповідача заявила клопотання, про
залишення позовної заяви без розгляду,
що мотивовано тим, що 15.07.2013 року ОСОБА_1
звертався до Закарпатського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом про визнання
недійсним наказу відділу Державної
пенітенціарної служби України в
Закарпатській області № 53 о/с від 31.05.2013
року про звільнення та поновлення на
раніше займаній посаді. Тобто на момент
подачі позову до суду позивач був
обізнаний про необхідність у зв'язку з
поновленням на посаді, виплати йому
заробітної плати за вимушеного
прогулу. Однак про стягнення з
Державної пенітенціарної служби
України зазначених коштів позивач не
вимагав. З наведених підстав
представник відповідача просить суд
залишити позовну заяву без розгляду, у
зв'язку з пропущенням строку звернення
до суду.

Представник позивача заперечив проти
заявленого клопотання з наступних
підстав. Пояснив, що позивач дізнався
про пропущення своїх прав та законних
інтересів 07.03.2014 року коли його було
поновлено на раніше займаній посаді.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, всебічно
та повно з'ясувавши всі фактичні
обставини справи, на яких ґрунтуються
позовні вимоги, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд приходить до висновку про
наявність підстав для залишення
позовної заяви без розгляду на
підставі наступного.

У липні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
Закарпатського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом, у якому
після уточнення своїх вимог просив
визнати наказ відділу Державної
пенітенціарної служби України в
Закарпатській області від 31.05.2013 року №
53 о/с незаконним та скасувати, поновити
його на раніше займаній посаді
начальника Хустського міжрайонного
відділу кримінально-виконавчої
інспекції ВДПС з 31.05.2013, зобов'язати
відповідача видати направлення на
проходження військово-лікарської
комісії для встановлення придатності
до служби та подальшого звільнення зі
служби.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 02 жовтня 2013
року у справі № 807/2552/13-а у задоволенні
позову було відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 29 січня 2014
року апеляційну скаргу ОСОБА_1
задоволено частково - визнано
протиправним та скасовано наказ
відділу Державної пенітенціарної
служби України в Закарпатській області
від 31 травня 2013 року № 53 о/с в частині
звільнення ОСОБА_1 з посади начальника
Хустського міжрайонного відділу
кримінально-виконавчої інспекції
відділу Державної пенітенціарної
служби України в Закарпатській області
з 31 травня 2013 року та поновити його на
вказаній посаді.

Наказом відділу Державної
пенітенціарної служби України в
Закарпатській області від 07 березня 2014
року № 18 о/с скасовано наказ відділу
Державної пенітенціарної служби
України в Закарпатській області від 31
травня 2013 року № 53 о/с в частині
звільнення підполковника внутрішньої
служби ОСОБА_1 (С-646470) з посади
начальника Хустського міжрайонного
відділу кримінально-виконавчої
інспекції відділу Державної
пенітенціарної служби України в
Закарпатській області за п. 64 "ж" (за
власним бажанням) та поновлено його на
вищевказаній посаді.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 ст. 99 КАС України, для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлений загальний
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст. 99 КАС України,
встановлено, що для захисту прав,
свобод та інтересів особи цим Кодексом
та іншими законами можуть
встановлюватися інші строки для
звернення до адміністративного суду,
які, якщо не встановлено інше,
обчислюються з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Для звернення до суду у
справах щодо прийняття громадян на
публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби
встановлюється місячний строк.

Пунктом 15 ст. 3 КАС України публічна
служба - діяльність на державних
політичних посадах, професійна
діяльність суддів, прокурорів,
військова служба, альтернативна
(невійськова) служба, дипломатична
служба, інша державна служба, служба в
органах влади Автономної Республіки
Крим, органах місцевого
самоврядування.

Зміст позовної заяви, яка датована 25
березня 2014 року, що надійшла до суду
вказує, що позивач звернувся до суду із
позовом у справі щодо проходження
публічної служби з пропущенням
встановленого ч.3 ст. 99 КАС України
місячного строку.

З матеріалів справи слідує, що
постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 29.01.2014 року
було визнано протиправним та скасовано
наказ відділу Державної
пенітенціарної служби України в
Закарпатській області № 53 о/с від 31.05.2013
року в частині звільнення позивача із
займаної посади з 31.05.2013 року.

Таким чином, позивач дізнався про
пропущення своїх прав та законних
інтересів 31.05.2014 року, та останній строк
для звернення до суду із
адміністративним позовом щодо
невиплати грошового забезпечення за
час вимушеного прогулу був липень 2013
року .

Зміст позовної заяви від 25 березням 2014
року, вказує що позивач звернувся до
суду із позовом з пропущенням
встановленого ч. 3 ст. 99 КАС України.

Згідно ст. 100 КАС України,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала. Позовна заява може бути
залишена без розгляду як на стадії
вирішення питання про відкриття
провадження в адміністративній справі
без проведення судового засідання, так
і в ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Клопотання про поновлення пропущеного
строку із зазначенням поважності
причин його пропуску позивачем не
заявлялось, в той час як відповідач
наполягав на застосуванні наслідків
пропуску вказаного строку.

Відповідно до п.25 Постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці" від 24.12.1999 №13 КЗпП не
передбачає винятків щодо застосування
строків звернення до суду. Тому і
правило ст. 238 КЗпП про право органу,
який розглядає спір, постановити
рішення про виплату працівникові
належних йому сум (крім передбачених
ст. 235 КЗпП виплат середнього заробітку
за час вимушеного прогулу або різниці в
заробітку за час виконання нижче
оплачуваної роботи) без обмеження
будь-яким строком застосовується за
умови додержання строків звернення за
вирішенням спору.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України,
суд своєю ухвалою залишає позовну
заяву без розгляду, якщо, позовну заяву
подано з пропущенням встановленого
законом строку звернення до
адміністративного суду і суд не
знайшов підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними.

Керуючись статтями 41, 155, 160, 165 КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання представника відповідача
про залишення позовної заяви ОСОБА_1 до
Відділу Державної пенітенціарної
служби України в Закарпатській області
про визнання дій протиправними,
нарахування, виплати грошового
забезпечення за час вимушеного прогулу
- задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу
Державної пенітенціарної служби
України в Закарпатській області про
визнання дій протиправними,
нарахування, виплати грошового
забезпечення за час вимушеного прогулу
- залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Закарпатський окружний
адміністративний суд шляхом подання
апеляційної скарги протягом п'яти днів
з дня проголошення ухвали з одночасним
поданням копії апеляційної скарги до
суду апеляційної інстанції. Якщо
ухвалу було постановлено у письмовому
провадженні або згідно з частиною
третьою статті 160 КАС України, або без
виклику особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Відповідно до статті 160 КАС
України 23 квітня 2014 року було
проголошено вступну та резолютивну
частини ухвали. Повний текст ухвали
виготовлено та підписано 30 квітня 2014
року ( 24, 25 квітня головуюча перебувала
у відряджені).

Суддя Т.В. Скраль