Справа № К/9991/14207/12-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/14207/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Олексієнка М.М., Мойсюка М.І.,
Тракало В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_4 до Управління праці та
соціального захисту населення
Мелітопольської районної державної
адміністрації Запорізької області про
стягнення державної соціальної
допомоги, за касаційною скаргою ОСОБА_4
на постанову Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 29 квітня 2011 року і ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 13
вересня 2011 року,-

у с т а н о в и л а :

У грудні 2010 року позивач звернувся з
позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Мелітопольської районної державної
адміністрації Запорізької області про
стягнення державної соціальної
допомоги, право на яку передбачене
статтею 1 Закону України від 16
листопада 2000 року № 2109-ІІІ «Про
державну соціальну допомогу інвалідам
з дитинства та дітям-інвалідам» (далі -
Закон № 2109-ІІІ).

Позов обґрунтовував тим, що є інвалідом
з дитинства, а тому має право на
державну соціальну допомогу
відповідно до Закону № 2109-ІІІ.
починаючи з 1 січня 2006 року.

В порушення зазначеного закону
відповідач з 1 січня 2006 року її виплату
не здійснює, що є порушенням прав, а
тому посилаючись на ці обставини
ОСОБА_4 просив про задоволення позову.

Постановою Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 29 квітня 2011 року, залишеною
без змін ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 13 вересня 2011 року в задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального і порушення норм
процесуального права, просить
оскаржувані рішення скасувати та
задовольнити позов.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, в межах статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів дійшла
висновку про відхилення скарги з таких
підстав.

Судами встановлено, що позивач є
інвалідом з дитинства та отримував
пенсію по інвалідності, виплата якої
була припинена з призначенням 6 серпня
2010 року пенсії по втраті годувальника
та державної соціальної допомоги
відповідно до положень Закону № 2109-ІІІ.

Відмовляючи в задоволенні позову суди,
на підставі наявних у справі даних
встановили і правильно виходили з того,
що в період з 1 січня 2006 року по 6 серпня
2010 року позивач не звертався до
відповідача із заявою про призначенням
державної соціальної допомоги
відповідно до положень Закону № 2109-ІІІ,
а відтак у останнього не було підстав
для призначення та виплати ОСОБА_4
такої допомоги. З огляду на зазначене,
відповідач протиправної бездіяльності
не вчиняв та діяв відповідно до вимог
чинного законодавства.

Окрім цього, в період з 6 серпня по 23
грудня 2010 року відповідач здійснював
нарахування та виплату спірної
допомоги в розмірах, встановлених
Законом № 2109-ІІІ.

Порядок звернення за призначенням
державної соціальної допомоги
визначений в статті 8 Закону № 2109-ІІІ
відповідно до якої, заява про
призначення державної соціальної
допомоги подається інвалідом з
дитинства до місцевої державної
адміністрації за місцем проживання. До
заяви про призначення державної
соціальної допомоги повинні бути
додані документи про вік і місце
проживання інваліда з дитинства або
дитини-інваліда, документи про місце
проживання батьків, усиновителів,
опікуна або піклувальника, який подав
заяву, а також довідка
медико-соціальної експертизи або
медичний висновок, видані у
встановленому порядку. Днем звернення
за призначенням державної соціальної
допомоги вважається день прийому заяви
з усіма необхідними документами.

Питання, пов'язані з порядком та
строками призначення державної
соціальної допомоги врегульовані
статтею 9 Закону № 2109-ІІІ згідно з
положеннями якої, державна соціальна
допомога інвалідам з дитинства або на
дітей-інвалідів віком до 18 років
призначається місцевою державною
адміністрацією. Заява про призначення
державної соціальної допомоги
розглядається місцевою державною
адміністрацією не пізніше 10 днів після
надходження заяви з усіма необхідними
документами.

З такою заявою позивач звернувся до
відповідача 6 серпня 2010 року, що
встановлено судами та не заперечується
сторонами у справі і з цієї дати йому
призначена та виплачується пенсія по
втраті годувальника та державна
соціальна допомога відповідно до
положень Закону № 2109-ІІІ.

Враховуючи те, що в період з 1 січня 2006
року по 6 серпня 2010 року позивач до
відповідача із заявою про призначення
і виплату державної соціальної
допомоги не звертався, а тому у
останнього не було підстав для
призначення такої.

Правильними є також висновки судів і в
частині виплати державної соціальної
допомоги в період з 6 серпня по 23 грудня
2010 року.

Судами встановлено та підтверджується
матеріалами справи, в цей період
відповідач здійснював нарахування та
виплату зазначеної допомоги в
розмірах, визначених Законом № 2109-ІІІ,
тобто діяв на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

За таких обставин, рішення судів
відповідають дійсним обставинам
справи та нормам матеріального і
процесуального права, доводи
касаційної скарги їх висновків не
спростовують, такі ґрунтуються на
помилковому трактуванні правових норм,
а тому підстав для скасування судових
рішень колегія суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
постанову Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 29 квітня 2011 року і
ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 13 вересня 2011 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копії сторонам і оскарженню не
підлягає.

Судді: М.М. Олексієнко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало