Справа № 872/2885/13
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 рокусправа № 2а/0470/12370/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді:
Чередниченко В.Є.

суддів: Коршуна
А.О. Панченко О.М.

за участю секретаря
судового засідання: Чепурко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Дніпропетровській
області на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 05 листопада
2012 року у справі №2а/0470/12370/12 за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю
«Ніко-Дніпропетровськ» до Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Дніпропетровській області про
оскарження акта перевірки та постанови
про накладення стягнень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю
«Ніко-Дніпропетровськ» 18 жовтня 2012
року звернулось до суду з позовом до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Дніпропетровській
області, згідно якого просить:

визнати протиправним акт перевірки
дотримання законодавства про захист
прав споживачів №000712 в частині
поновлення безкоштовного гарантійного
обслуговування автомобіля Mitsubishi Outlander
2.4, держ. номер НОМЕР_1;

визнати протиправною постанову про
накладення стягнень, передбачених ст.23
Закону України «Про захист прав
споживачів» в сумі 2003 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначає, що вказане рішення
відповідача є протиправним, оскільки
обставини викладені в акті перевірки
на підставі якого прийнято оскаржене
рішення не відповідають дійсності.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 05
листопада 2012 року адміністративний
позов задоволено. Суд визнав
протиправним акт перевірки дотримання
законодавства про захист прав
споживачів за № 000712 в частині
поновлення безкоштовного гарантійного
обслуговування автомобіля Mitsubishi Outlander
2.4, державний номер НОМЕР_1 та визнав
протиправною постанову про накладення
стягнень № 341 від 10 серпня 2012 року.

Постанова суду мотивована тим, що
встановлені судом обставини справи
свідчать про те, що порушення
законодавства про захист прав
споживачів, як підстава для накладення
стягнення на позивача та внесення
припису, відповідачем належним чином
перевірене та встановлене не було.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції відповідач оскаржив
її до апеляційного суду з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи. Просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову постанову, якою у
задоволені позову відмовити.

В апеляційній скарзі посилається на те,
що висновок суду про неналежну
перевірку відповідачем фактів
відсутності самовільного встановлення
позивачем додаткового обладнання та
неоригінальних запасних частин не
відповідає обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника відповідача
який підтримав доводи апеляційної
скарги, пояснення представника
позивача, який заперечував щодо її
задоволення, перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, обговоривши доводи апеляційної
скарги та заперечень на неї, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
знайшло підтвердження під час розгляду
апеляційної скарги, що 27.01.2010 року між
ДП «Ніко-Дніпропетровськ» ТОВ «Ніко
Україна» (продавець) та ОСОБА_1
(покупець) укладено договір № 1001-27003,
предметом якого була поставка та
передача у власність нового автомобілю
марки Outlander 2.4.

11.07.2012 року ОСОБА_1 звернувся зі скаргою
на позивача до Інспекції з питань
захисту прав споживачів у
Дніпропетровській області.

08 серпня 2012 року Інспекцією з питань
захисту прав споживачів у
Дніпропетровській області було видане
направлення № 98515798 та проведена
позапланова перевірка ДП
«Ніко-Дніпропетровськ» ТОВ
«Ніко-Україна» дотримання
законодавства про захист прав
споживачів на підставі звернення
ОСОБА_1 та згоди Держспоживінспекції
України № 03/7-2016-2012 від 24.07.2012 року.

За результатами перевірки складено
акт № 000712 від 08.08.2012 року (далі - акт
перевірки), в якому зроблено висновок
про порушення позивачем статі 15 та
пункту 11 статті 23 Закону України «Про
захист прав споживачів», пункту 54
«Правила надання послуг з технічного
обслуговування і ремонту
автомобільних транспортних засобів»
затверджений наказом Міністерства
Транспорту України № 792 від 11.11.2002 року.

Підставою для внесення припису,
винесення постанови №341 від 10.08.2012 року
та застосування фінансових санкцій у
відношенні позивача стало
безпідставне, на думку відповідача,
зняття автомобіля споживача з
гарантійного обслуговування та
ненадання інформації про вартість
робіт до їх виконання.

08 серпня 2012 року відповідачем внесено
припис в акті від 08.08.2012 р. № 000712, яким
зобов'язано усунути інші недоліки, що
зазначені в акті перевірки, у тому
числі поновити безкоштовне гарантійне
обслуговування автомобіля Mitsubishi Outlander
2.4, державний номер НОМЕР_1.

На підставі акта перевірки,
відповідачем встановлено порушення
позивачем умов договору, а саме зняття
автомобіля з гарантійного
обслуговування. У зв'язку з чим
відповідачем винесено постанову від 10
серпня 2012 року за № 341 про накладення
стягнень, передбачених статтею 23
Закону України «Про захист прав
споживачів», якою за порушення умов
договору між споживачем і виконавцем
про виконання робіт, надання послуг у
розмірі ста відсотків від вартості
виконаної роботи (наданої послуги), до
позивача застосовано штраф в розмірі
2003 грн.

Правомірність та обґрунтованість
вказаного акта в частині поновлення
безкоштовного гарантійного
обслуговування автомобіля та рішення
відповідача є предметом спору
переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між
сторонами та задовольняючи позов, суд
першої інстанції дійшов висновку про
те, що спірний акт в частині поновлення
безкоштовного гарантійного
обслуговування автомобіля та рішення
відповідача прийнято протиправно.

Колегія суддів, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права при винесенні оскарженої
постанови, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, згідно з абзацем другим п. 3
Наказу Міністерства промислової
політики України від 29 грудня 2004 року
за № 721, «гарантійні зобов'язання
Виробника (Продавця), гарантійний
термін експлуатації, а також умови, за
яких вони втрачають силу, наводяться в
експлуатаційній документації на ДТЗ
або в Сервісній книжці, якщо інше не
визначено в договорі купівлі-продажу
ДТЗ».

При цьому розділом «Умови за яких
власник втрачає право на гарантію»
Сервісної книжки, яка відповідно до п.
7.2 Договору № 1001-27003 від 27.01.2010 року,
укладеного між позивачем та власником
автомобіля Mitsubishi Outlander 2.4, державний
номер НОМЕР_1 (надалі-Договір) є його
невід'ємною частиною, передбачено, що
право на гарантію втрачається в разі:
«проведення обслуговування (ремонту),
або встановлення додаткового
обладнання не у офіційних
дилерів/партнерів ММЕ та у разі
використання неоригінальних запасних
частин».

Згідно з результатами діагностики які
відображені в замовлені на ремонт
(обслуговування) автомобіля № ДН028123
від 16.09.2011 року, на автомобілі Mitsubishi
Outlander 2.4, державний номер НОМЕР_1 не у
офіційних дилерів/партнерів ММЕ було
встановлене додаткове обладнання, а
саме в передні протитуманні фари були
встановлені ксенонові лампи, котрі не є
складовою частиною дорожнього
транспортного засобу в розумінні
«Правил надання послуг з технічного
обслуговування і ремонту
автомобільних транспортних засобів», а
також на автомобілі був встановлений
неоригінальний повітряний фільтр, тоді
як в зазначеному вище розділі
Сервісної книжки чітко зазначено, що:
«власник втрачає право на гарантію в
разі використання неоригінальних
запасних частин» (а.с.10,11). Крім того
обставини встановлення ксенонових
ламп на автомобіль Mitsubishi Outlander 2.4,
державний номер НОМЕР_1, також
підтверджуються письмовою заявою
ОСОБА_1 (а.с.19).

Отже, враховуючи вказані обставини, суд
апеляційної інстанції погоджується з
висновками суду першої інстанції
відносно того, що відповідачем не був
належним чином перевірений та
встановлений факт відсутності
самовільного встановлення ОСОБА_1
додаткового обладнання на автомобіль
чи то не оригінальних запчастин на
нього, а отже і висновки про
відсутність підстав для зняття
автомобіля позивачем з гарантійного
обслуговування є не обґрунтованими та
зробленими на підставі встановлених
обставин.

Суд апеляційної інстанції вважає
необґрунтованими доводи відповідача
викладені в апеляційній скарзі
відносно того, що не спростування
позивачем під час перевірки факту
незаконного зняття з гарантійного
обслуговування автомобіля споживача,
свідчить про правомірність рішень
відповідача, оскільки згідно зі
статтею 71 Кодексу адміністративного
судочинства України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги чи заперечення,
крім випадків встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином відповідача повинен був
довести правомірність свого рішення,
шляхом надання доказів в підтвердження
обставин зазначених ним в акті № 000712
від 08.08.2012 року. Однак зазначений
обов'язок ним не виконано.

Щодо доводів відповідача про
необґрунтованість висновків суду
першої інстанції відносно обставин
ненадання позивачем інформації про
вартість робіт до їх виконання, суд
апеляційної інстанції зауважує на
наступному.

Вказані обставини не зазначено в
оскарженій постанові відповідача від 10
серпня 2012 року, як одну із підстав для
застосування до позивача штрафу, тому
висновки суду першої інстанції щодо
них не впливають на правильність
судового рішення.

На підставі зазначеного, суд
апеляційної інстанції вважає, що суд
першої інстанції під час розгляду цієї
справи об'єктивно, повно та всебічно
дослідив обставини, які мають суттєве
значення для вирішення справи, дав їм
правильну юридичну оцінку і ухвалив
законне, обґрунтоване рішення без
порушень норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, тому постанову суду
першої інстанції у даній справі
необхідно залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 198,
статтями 205, 206 КАС України,
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Інспекції з питань
захисту прав споживачів у
Дніпропетровській області - залишити
без задоволення, а постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 05 листопада
2012 року у справі №2а/0470/12370/12 - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлений
28 квітня 2014 року.

Головуючий:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун

Суддя:
О.М. Панченко