Справа № 825/1090/14
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2014-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2014 року
м. Чернігів
Справа № 825/1090/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючої судді -
Кашпур О.В.,

при секретарі -
Пушенко О.І.,

за участі представника позивача -
Жинського А.Л.,

представників відповідача -
Скепської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Зерно-Злато" до Державної податкової
інспекції м. Чернігова Головного
управління Міндоходів в Чернігівській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 01.04.2014 року звернувся з позовом
до Державної податкової інспекції у м.
Чернігові Головного управління
Міндоходів в Чернігівській області і
просить скасувати податкові
повідомлення-рішення відповідача
форми «Р» № від 10.01.2014р. та №
від 10.01.2014р. Свої вимоги мотивує тим, що
висновки ДПІ в м. Чернігові про
фіктивність взаємовідносин з
контрагентами позивача ТОВ
«ПРАЙМ-МАКС», ТОВ «БІОЛЕНД-ОДЕСА», ТОВ
«ФЕЛІСКО», ПП «ГЕРМЕС-ЕЛІТ», ТОВ
"МЕЛАГРЕЙН", ТОВ "БУДІВЕЛЬНЕ УПРАВЛІННЯ
26", ТОВ "ЛОГІСТІКС ПЛЮС", ТОВ «КОНТРАКТ
МЕНЕДЖМЕНТ» є неправомірними. Позивач
зазначає, що вчинення господарських
правочинів із зазначеними суб'єктами
господарювання підтверджується
первинними бухгалтерськими
документами. Позивач зазначає, що, як
вбачається зі змісту акту перевірки
підставами для висновку про те, що між
позивачем та контрагентами
правовідносини не були спрямовані на
реальне настання правових наслідків є
акти перевірок контрагентів позивача
іншими податковими інспекціями, де є
посилання на службові записки
працівників податкової міліції, а
також акти про неможливість проведення
зустрічних звірок спірних
контрагентів. Позивач наполягає на
тому, що ані акт про неможливість
проведення зустрічної звірки, ані
службова записка податкової міліції
про ознаки фіктивності, в розумінні
чинного законодавства, не є первинними
документами бухгалтерського або
податкового обліку ТОВ "Зерно-Злато",
які могли б підтвердити факт порушення.
Формування податкового кредиту
позивача з податку на додану вартість
підтверджено податковими накладними,
що відповідно до податкового
законодавства є єдиною підставою для
віднесення сум ПДВ, сплачених в ціні
товару чи послуг до складу податкового
кредиту. ТОВ «Зерно-злато» вважає, що
воно має право на включення до складу
валових витрат вартість придбаних
послуг від вищезазначених
контрагентів враховуючи фактичне
отримання послуг, витрати з придбання
яких були віднесені до складу витрат та
підтверджені первинними документами,
які по змісту та формі відповідають
чинному законодавству, містять всі
необхідні реквізити та скріплені
печатками. Враховуючи зазначене,
позивач просить задовольнити його
позовні вимоги.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнав, просив в їх
задоволенні відмовити, пояснив, що під
час проведення перевірок ТОВ
«ПРАЙМ-МАКС», ТОВ «БІОЛЕНД-ОДЕСА», ТОВ
«ФЕЛІСКО», ПП «ГЕРМЕС-ЕЛІТ», ТОВ
«МЕЛАГРЕЙН», ТОВ «БУДІВЕЛЬНЕ
УПРАВЛІННЯ 26», ТОВ «ЛОГІСТІКС ПЛЮС»,
ТОВ «КОНТРАКТ МЕНЕДЖМЕНТ» не було
підтверджено факту реального
здійснення господарських операцій
позивача з цими суб'єктами
господарювання, а тому первинні
бухгалтерські документи, складені за
результатами таких правочинів не
несуть доказовості щодо їх реальності.
Враховуючи зазначене, позивач не мав
права на формування податкового
кредиту з ПДВ та витрат підприємства з
врахуванням витрат за правочинами із
зазначеними контрагентами. Враховуючи
зазначене, ДПІ в м. Чернігові просить
відмовити позивачу в задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступного:

Встановлено, що працівниками ДПІ у м.
Чернігові проведено документальну
позапланову виїзну перевірку
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Зерно-Злато" з питань
достовірності, повноти нарахування
податку на додану вартість по
податковій декларації з податку на
додану вартість за липень 2010 року у
складі податкового кредиту операцій з
ТОВ «ПРАЙМ-МАКС»; за вересень 2010 року у
складі податкового кредиту операцій з
ТОВ «БІОЛЕНД-ОДЕСА», ТОВ «ФЕЛІС КО», ПП
«ГЕРМЕС-ЕЛІТ», ТОВ «МЕЛАГРЕЙН»; за
листопад, грудень 2011 року у складі
податкового кредиту операцій з ТОВ
«БУДІВЕЛЬНЕ УПРАВЛІННЯ 26»; за листопад,
грудень 2012 року, січень, лютий 2013 року у
складі податкового кредиту операцій з
ТОВ «ЛОГІСТІКС ПЛЮС»; за листопад 2012
року, січень 2013 року у складі
податкового кредиту операцій з ФГ
«ВІЛАДІНА»; за лютий 2013 року у складі
податкового кредиту операцій з ТОВ
«КОНТРАКТ МЕНЕДЖМЕНТ» та декларацій з
податку на прибуток підприємства за
відповідні періоди. За результатами
перевірки складено акт від 26.11.2013 р. №
799/22/35030044.

Перевіркою встановлено порушення:

п.п.7.4.5 п.7.4, п.п. 7.5.1 п. 7.5 ст.7 Закону
України "Про податок на додану
вартість", п. 198.1, п. 198.2, п. 198.6 ст.198, п. 201.1
ст. 201, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200 Податкового
кодексу України в результаті чого ТОВ
«Зерно-Злато» занижено суму податку на
додану вартість, яка підлягає
перерахуванню та сплаті в бюджет на
загальну суму 171396,00 грн., у тому числі за
листопад 2011 року в сумі 5667,00 грн., за
грудень 2011 року в сумі 15833,00 грн., за
листопад 2012 року на суму 29292,00 грн., за
грудень 2012 року на суму 43154,00 грн., за
січень 2013 року на суму 7450,00 грн., за
лютий 2013 року на суму 70000,00 грн.;

пп. 14.1.27 пп.14.1 ст. 14, п. 134.1 ст. 134, п. 138.1 ст.
138, пп.139.1.9 п.139.1 ст. 139 Податкового
кодексу України в результаті чого
занижено податок на прибуток, яка
підлягає нарахуванню та сплаті в
бюджет на загальну суму 24725,00 грн. в тому
числі за 1-4 квартали 2011 року в сумі 24725,00
грн.

На підставі акту перевірки ДПІ в м.
Чернігові було винесено податкові
повідомлення-рішення:

№ від 10.01.2014 р., яким ТОВ
«Зерно-Злато» збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на суму 257094,00 грн. (171396,00
грн. - за основним платежем та 85698,00 грн.
штрафних санкцій);

№ від 10.01.2014 р., яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток приватних
підприємств в розмірі 24725,00 грн.

Податкові повідомлення-рішення ДПІ в м.
Чернігові були оскаржені позивачем до
Головного управління Міндоходів в
Чернігівській області, рішенням якого
№ 782/10/25-01-10-05-15 від 12.03.2014 року скарга
позивача залишена без задоволення, а
податкові повідомлення-рішення - без
змін.

В ході проведеної перевірки було
встановлено, що між ТОВ «Зерно-Злато»,
як замовником, та ТОВ «Логістік Плюс»,
як виконавцем, було укладено договір №
09.10 від 01.10.2012 року (а.с. 87-88). Предметом
договору є проведення виконавцем на
користь замовника
сільськогосподарських робіт:
дискування землі, дискова,
передпосівна культивація.

Виконання робіт за договором
підтверджується актами
здачі-прийняття робіт № ОУ-0066, № ОУ-0065,
№ ОУ-0064, № ОУ-0063, № ОУ-0010, № ОУ-0054, №
ОУ-0050, № ОУ-0051, № ОУ-0052, № ОУ-0053, № ОУ-0035,
№ ОУ-0036, № ОУ-0034, № ОУ-0067 (а.с. 73-86).

На суму податкових зобов'язань з ПДВ
ТОВ «Логістік Плюс» було виписано ТОВ
«Зерно-Злато» податкові накладні № 34
від 30.11.2012 року, № 35 від 30.11.2012 року, № 36
від 30.11.2012 року, № 50 від 29.12.2012 року, № 51
від 29.12.2012 року, № 52 від 29.12.2012 року, № 53
від 29.12.2012 року, № 54 від 29.12.2012 року, № 10
від 31.01.2013 року, № 63 від 28.02.2013 року, № 64
від 28.02.2013 року, № 65 від 28.02.2013 року, № 66
від 28.02.2013 року, № 67 від 28.02.2013 року (а.с.
89-102).

Також перевіркою було встановлено, що
між ТОВ «Зерно-Злато», як замовником та
ТОВ «Будівельне управління 26», як
виконавцем укладено договір № 2/11 від
01.02.2011 року (а.с. 103). За умовами договору
виконавець виконує на користь
замовника сільськогосподарські
роботи, а саме: оранка, дискування,
культивація, внесення добрива, сівба,
десикація, оприскування. Розрахунок
між сторонами проводиться згідно з
актом приймання-передачі виконаних
робіт.

Виконання робіт підтверджується
актами надання послуг № 460 від 30.12.2011
року, № 304 від 30.11.2011 року (а.с. 104,105).

На суму податкових зобов'язань
контрагентом позивача було виписано
податкові накладні № 304 від 30.11.2011 року,
№ 46 від 30.12.2011 року (а.с. 106, 107).

Також перевіркою було встановлено, що
між позивачем, як замовником, та ТОВ
«Контракт Менеджмент», як виконавцем
було укладено договір № 07.18 від 01.06.2012
року (а.с. 108-109). Умовами договору
передбачається виконання ТОВ
«Контракт Менеджмент»
сільськогосподарських робіт по оранці
землі, по внесенню добрива на соняшник,
з десикації соняшника, по збиранню
соняшника, по видаленню підліска з
поля.

На виконання умов договору між
сторонами складено акти
здачі-прийняття робіт № ОУ-0079, № ОУ-0082,
№ ОУ-0081 (а.с. 113-115).

Контрагентом позивача виписано
податкові накладні № 77 від 31.10.2012 року,
№ 78 від 31.10.2012 року № 79 від 31.10.2012 року
(а.с. 110-112).

Згідно ст. 4 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» бухгалтерський
облік та фінансова звітність
ґрунтуються на таких основних
принципах, зокрема превалювання
сутності над формою - операції
обліковуються відповідно до їх
сутності, а не лише виходячи з
юридичної форми.

Частинами 2 та 3 ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» передбачено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні і зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати
обов'язкові реквізити: назва документа;
дата і місце складання; назва
підприємства, від імені якого
складається документ; зміст і обсяг
господарської операції; одиницю виміру
господарської операції; посади осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що мають можливість
ідентифікувати особу, які брала участь
у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 р. № 88 первинні документи
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: найменування підприємства,
установи, від імені яких складений
документ, назва документа (форми), дата
і місце складання, зміст та обсяг
господарської операції, одиниця виміру
господарської операції (у натуральному
та/або вартісному виразі), посади і
прізвища осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Отже, на підтвердження включення
витрат за договорами з виконання
сільськогосподарських робіт до
валових витрат підприємства та
включення податку на додану вартість
до складу податкового кредиту
необхідні документи, оформлені
відповідно до вимог, встановлених ст.9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» та п. 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 р. № 88, зокрема: документи, що
підтверджують факт отримання товару
від іншої особи та документи, що
підтверджують зв'язок понесених витрат
з господарською діяльністю платника
податку.

Всі зазначені вище первинні
бухгалтерські документи оформлені у
відповідності до ст.. 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» та п. 2.4 Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку,
затвердженого Наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 та
повністю відображають реальність
проведених господарських операцій між
ТОВ «Зерно-Злато» та ТОВ «Логістік
Плюс», ТОВ «Будівельне управління 26»,
ТОВ «Контракт Менеджмент».

Відповідно до п. 5.1, п.п. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», що діяв до
набрання законної сили Податковим
кодексом України, валові витрати
виробництва та обігу (далі - валові
витрати) - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

До складу валових витрат включаються
суми будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7
цієї статті.

Згідно п.п. 11.2.1 п. 11.2 ст. 11 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» датою збільшення валових
витрат виробництва (обігу) вважається
дата, яка припадає на податковий
період, протягом якого відбувається
будь-яка з подій, що сталася раніше:

або дата списання коштів з банківських
рахунків платника податку на оплату
товарів (робіт, послуг), а в разі їх
придбання за готівку - день їх видачі з
каси платника податку;

або дата оприбуткування платником
податку товарів, а для робіт (послуг) -
дата фактичного отримання платником
податку результатів робіт (послуг).

Відповідно до п.п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України витрати -
сума будь-яких витрат платника податку
у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Згідно із п. 138.1 ст. 138 ПК України
витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із:

витрат операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті:

інших витрат, визначених згідно з
пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Пунктом 138.2 ст. 138 ПК України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Отже, із положень зазначених норм
законодавства вбачається, що
формування платником податку витрат,
що приймають участь у визначенні
об'єкта оподаткування податком на
прибуток підприємства допускається за
умови підтвердження відповідних сум
належним чином оформленими первинними
бухгалтерськими документами, а також
використання отриманих за договором
про виконання робіт у власній
господарській діяльності. ДПІ в м.
Чернігові не надано суду доказів того,
що ТОВ «Зерно-Злато» не було
використано у власній господарській
діяльності сільськогосподарські
роботи, виконання яких підтверджено
первинними бухгалтерськими
документами.

Таким чином, суд приходить до висновку
про те, що правомірність та
відповідність вимогам п. 5.1, п.п. 5.2.1 п. 5.2
ст. 5 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» та п.п. 14.1.27 п. 14.1
ст. 14, п. 138.1, 138.2 ст. 138 Податкового
кодексу України формування показника
витрат, що приймає участь у визначенні
об'єкту оподаткування податком на
прибуток, тобто висновки ДПІ в м.
Чернігові про завищення витрат та
заниження податку на прибуток є
безпідставними, як і подальше
донарахування сум податку на прибуток.

Згідно п. 1.7 ст. 1 Закону України «Про
податок на додану вартість», що діяв до
01.01.2011 року, податковий кредит - сума, на
яку платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду, визначена згідно з цим
Законом.

Відповідно до п.п. 7.2.1. п.7.2 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» платник податку зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну, що
має містити зазначені окремими
рядками:

а) порядковий номер податкової
накладної;

б) дату виписування податкової
накладної;

в) повну або скорочену назву, зазначену
у статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість;

г) податковий номер платника податку
(продавця та покупця);

д) місце розташування юридичної особи
або місце податкової адреси фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість;

е) опис (номенклатуру) товарів (робіт,
послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм);

є) повну або скорочену назву, зазначену
у статутних документах отримувача;

ж) ціну поставки без врахування
податку;

з) ставку податку та відповідну суму
податку у цифровому значенні;

и) загальну суму коштів, що підлягають
сплаті з урахуванням податку.

Згідно з п.п.7.2.3 п.7.2 ст.7 Закону України
«Про податок на додану вартість»
податкова накладна складається у
момент виникнення податкових
зобов'язань продавця у двох
примірниках. Оригінал податкової
накладної надаються покупцю, копія
залишається у продавця товарів (робіт,
послуг).

П.п.7.2.4 п.7.2 ст.7 Закону України «Про
податок на додану вартість» визначено,
що право на нарахування податку та
складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку у
порядку, передбаченому статтею 9 цього
Закону.

Згідно п.п.7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону України
«Про податок на додану вартість»
податкова накладна видається
платником податку, який поставляє
товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту.

Відповідно до пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів (послуг), але не вище рівня
звичайних цін, у разі якщо договірна
ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари (послуги) та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

П.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 вищенаведеного Закону
передбачено, що не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв"язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями.

Згідно пп. 7.5.1 п.7.5 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість» датою
виникнення права платника податку на
податковий кредит вважається: дата
здійснення першої з подій: або дата
списання коштів з банківського рахунку
платника податку в оплату товарів
(робіт, послуг), дата виписки
відповідного рахунку (товарного чека) -
в разі розрахунків з використанням
кредитних дебетових карток або
комерційних чеків; або дата отримання
податкової накладної, що засвідчує
факт придбання платником податку
товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу податковий кредит
- сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу;

Згідно п.п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
(у разі здійснення контрольованих
операцій - не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу) та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Пунктом 201.1 ст. 201 ПК України
передбачено, що платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, складену за
вибором покупця (отримувача) в один з
таких способів: а) у паперовому вигляді;
б) в електронній формі з дотриманням
умови щодо реєстрації у порядку,
визначеному законодавством,
електронного підпису уповноваженої
платником особи та умови реєстрації
податкової накладної у Єдиному реєстрі
податкових накладних. У такому разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді не є обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в
окремих рядках такі обов'язкові
реквізити: а) порядковий номер
податкової накладної; б) дата
виписування податкової накладної; в)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг; г) податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); ґ) місцезнаходження юридичної
особи - продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку; д)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг; е)
опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг; є) ціна постачання
без урахування податку; ж) ставка
податку та відповідна сума податку в
цифровому значенні; з) загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку; и) вид
цивільно-правового договору; і) код
товару згідно з УКТ ЗЕД (для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Отже, із положень зазначених норм
законодавства вбачається, що
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість
допускається за умови підтвердження
відповідних сум належним чином
оформленими документами. Такими
документами Податковий кодекс України
та Закон України «Про податок на додану
вартість» визначає податкові накладні.
Наявність податкових накладних, які
відповідають вимогам законодавчих
актів була встановлена і під час
проведення перевірки і в судовому
засіданні, тому у позивача були законні
підстави для формування податкового
кредиту з податку на додану вартість.

Також в ході проведеної перевірки
встановлено, що згідно податкових
декларацій за липень 2010 року, за
вересень 2010 року, за листопад 2012 року
позивачем сформовано податковий
кредит по взаємовідносинам з ТОВ
«ПРАЙМ-МАКС», ТОВ «БІОЛЕНД-ОДЕСА», ТОВ
«ФЕЛІСКО», ПП «ГЕРМЕС-ЕЛІТ», ТОВ
«МЕЛАГРЕЙН» та ФГ «ВІЛАДІНА».

Відповідно до акту перевірки ДПІ в м.
Чернігові встановлено, що відповідно
до ІС «Податковий Блок» існують
розбіжності по податковому кредиту між
ТОВ «Зерно-Злато» та ТОВ «ПРАЙМ-МАКС»,
ТОВ «БІОЛЕНД-ОДЕСА», ТОВ «ФЕЛІС КО», ПП
«ГЕРМЕС-ЕЛІТ», ТОВ «МЕЛАГРЕЙН».
Розбіжності по податковому кредиту між
ТОВ «Зерно-Злато» та ФГ «ВІЛАДІНА»
відсутні.

В судовому засіданні було встановлено,
що ДПІ в м. Чернігові зробила висновки
про відсутність здійснення реальних
господарських операцій між позивачем
та ТОВ «ПРАЙМ-МАКС», ТОВ
«БІОЛЕНД-ОДЕСА», ТОВ «ФЕЛІС КО», ПП
«ГЕРМЕС-ЕЛІТ», ТОВ «МЕЛАГРЕЙН» на
підставі висновку акту ДПІ в
Деснянському районі м. Києва « Про
проведення камеральної перевірки ТОА
«ФЕЛІС КО» щодо підтвердження
господарських відносин з платниками
податків за період вересень 2010 року,
жовтень 2010 року, листопад 2010 року,
грудень 2010 року, лютий 2011 року» від
20.04.2011 року № 2246/7/15-222.

Суд вважає, що зазначені висновки ДПІ в
м. Чернігові є протиправними, оскільки
висновок про відсутність
господарської діяльності між
позивачем та ТОВ «ПРАЙМ-МАКС», ТОВ
«БІОЛЕНД-ОДЕСА», ТОВ «ФЕЛІС КО», ПП
«ГЕРМЕС-ЕЛІТ», ТОВ «МЕЛАГРЕЙН» вчинено
на підставі висновків камеральної
перевірки лише одного з цих суб'єктів
господарювання. Суд вважає, що ані
позивач, ані інші його контрагенти не
можуть нести відповідальність з дії чи
бездіяльність інших суб'єктів
господарювання.

Висновки про відсутність
господарських операцій між ТОВ
«Зерно-Злато» та ТОВ «Логістік Плюс»,
ТОВ «Будівельне управління 26», ТОВ
«Контракт Менеджмент» було зроблено
відповідачем на підставі актів:

ДПІ в Деснянському районі м. Києва «Про
неможливість зустрічної звірки ТОВ
«Будівельне управління 26» щодо
підтвердження господарських відносин
з платниками податків за період з 01.11.2011
року по 31.12.2011 року» від 22.02.2012 року №
162/23-2/36192653;

ДПІ в Печерському районі м. Києва «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання ТОВ
«Контракт Менеджмент» щодо
підтвердження господарських відносин
із платником податків ПП
«Київжитлоспецсервіс» за період
липень 2012 року та ТОВ «Евробонус2005» за
період жовтень-грудень 2012 року» №
1263/22.4/37567159 від 04.04.2013 року;

ДПІ в Печерському районі м. Києва «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання ТОВ
«Логістік Плюс» щодо підтвердження
господарських відносин з ТОВ
«Евробонус2005» та ТОВ «Естера» за
період з 01.11.2012 року по 28.02.2013 року» №
554/26-55-22-08/38389908 від 26.07.2013 року.

Зазначеними актами не підтверджено
здійснення господарської діяльності
ТОВ «Логістік Плюс», ТОВ «Будівельне
управління 26», ТОВ «Контракт
Менеджмент».

Суд вважає, що донарахування позивачу
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість та податку на прибуток
приватних підприємств на підставі
висновків актів про неможливість
проведення зустрічної перевірки
контрагентів позивача є протиправним,
оскільки позивач не може нести
відповідальності за дії своїх
контрагентів, а також через те, що
зазначеними актами не досліджувались
господарські операції перевіряємих
суб'єктів господарювання з ТОВ
«Зерно-Злато», не досліджувались
первинні бухгалтерські документи, не
надавалась їм правова оцінка, взагалі
не досліджувались будь-які первинні
бухгалтерські документи, наявні у ТОВ
«Логістік Плюс», ТОВ «Будівельне
управління 26», ТОВ «Контракт
Менеджмент», оскільки зазначені акти є
актами про неможливість проведення
звірки, а тому висновки про відсутність
реального виконання
сільськогосподарських робіт на
користь позивача зазначеними вище
контрагентами, зроблені на підставі
актів про неможливість проведення
зустрічної звірки перевірки його
контрагента є безпідставними.

Також суд зазначає, що чинним
податковим законодавством не
передбачено право ДПІ в м. Чернігові
при складанні акту перевірки одного
платника податків приймати за основу
акт перевірки іншого платника
податків, як підставу для висновку про
наявність порушень з боку першого.

Згідно з рішенням Європейського суду з
прав людини від 22.01.2009 у справі "БУЛВЕС"
АД проти Болгарії" (заява № 3991/03)
зазначено, що у разі якщо національні
органи за відсутності будь-яких
вказівок на безпосередню участь
фізичної або юридичної особи у
зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ,
який нараховується у ланцюгу поставок,
або будь-яких вказівок на обізнаність
про таке оподатковуваної ПДВ поставки,
який повністю виконав свої
зобов'язання, за дії або бездіяльність
постачальника, який перебував поза
межами контролю отримувача і у
відношенні якого у нього не було
засобів перевірки та забезпечення його
виконання, то такі владні органи
порушують справедливий баланс, який
має підтримуватися між вимогами
суспільних інтересів та вимогами
захисту права власності.

Підпункт 4.1.4 Податкового кодексу
України встановлює презумпцію
правомірності рішень платника податку
в разі, якщо норма закону чи іншого
нормативно-правового акта, виданого на
підставі закону, або якщо норми різних
законів чи різних нормативно-правових
актів припускають неоднозначне
(множинне) трактування прав та
обов'язків платників податків або
контролюючих органів, внаслідок чого є
можливість прийняти рішення на користь
як платника податків, так і
контролюючого органу.

За змістом вказаної норми податковий
кредит вважається сформованим
платником податків правомірно, однак
контролюючий орган не позбавлений
можливості довести в установленому
порядку факт невідповідності
задекларованих наслідків
господарської операції платника
податків у податковому обліку
фактичним обставинам.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

На думку суду позивачем доведено ті
обставини, на яких ґрунтуються вимоги
про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, а відповідачем не
доказана правомірність своїх дій.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про те, що
позивачем при формуванні податкового
кредиту з податку на додану вартість та
витрат, що приймають участь у
визначенні об'єкта оподаткування
податком на прибуток дотримано вимог
Податкового кодексу України, Закону
України «Про податок на додану
вартість», Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств», а
відповідачем зроблено неправомірні
висновки про завищення позивачем
витрат підприємства та завищення суми
податкового кредиту з податку на
додану вартість, а тому позовні вимоги
про скасування податкових
повідомлень-рішень ДПІ в м. Чернігові №
, № від 10.01.2014 року
підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкові
повідомленні-рішення Державної
податкової інспекції м. Чернігова
Головного управління Міндоходів в
Чернігівській області № , №
від 10.01.2014 року.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167,186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
О.В. Кашпур