Справа № 2а-3175/10/2470
Суддя: Костів М.В.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року
Справа № 22320/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді
Костіва М.В.,

суддів
Шавеля Р.М., Савицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Головного управління
Міндоходів у Чернівецькій області на
постанову Чернівецького окружного
адміністративного суду від 18.11.2010 р. у
справі №2а-3175/10/2470 за позовом
приватного підприємця ОСОБА_1 до
Головного управління Міндоходів у
Чернівецькій області про визнання
протиправним та скасування рішень,

встановив:

В жовтні 2010 року приватний
підприємець ОСОБА_1 звернулася в суд з
адміністративним позовом до
Регіонального управління Департаменту
САТ ДПА України в Чернівецькій області
про визнання протиправним та
скасування рішення про застосування
фінансових санкцій №241208 від 24.09.2010 року
та розпорядження №114-р від 24.09.2010 року,
якими до позивача застосовано штраф в
розмірі 6800 грн. та анульовано дію
ліцензії на право здійснення
роздрібної торгівлі алкогольними
напоями через кафе по АДРЕСА_1 серії
НОМЕР_2. Вказані санкції застосовано до
позивача за порушення вимог ч.1 ст. 15-3
Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів», а саме: за продаж алкогольних,
слабоалкогольних напоїв і тютюнових
виробів у приміщеннях та на території
навчальних закладів, закладів охорони
здоров'я.

Постановою Чернівецького
окружного адміністративного суду від
18.11.2010 року в справі №2а-3175/10/2470 позов
задоволено повністю: визнано
протиправним та скасовано рішення про
застосування фінансових санкцій №241208
від 24.09.2010 року та розпорядження №114-р
від 24.09.2010 року, якими Регіональне
управління Департаменту контролю за
виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів Державної податкової
адміністрації в Чернівецькій області
наклало на фізичну особу - підприємця
ОСОБА_1 штраф в розмірі 6800 грн. та
анулювало дію ліцензії на право
здійснення роздрібної торгівлі
алкогольними напоями через кафе по
АДРЕСА_1, серії НОМЕР_2.

Відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
вказане судове рішення та ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
позову. Посилається на порушення судом
норм матеріального права. Вважає, що
суд першої інстанції неправильно
визначив поняття «приміщення
навчального закладу», в якому
заборонено продаж алкогольних та
тютюнових виробів. Зазначає, що ст.15-3
Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів» від 19.12.1995 р. № 481/95-BP,
встановлючи заборону на продаж
зазначених товарів у приміщеннях та на
території навчальних закладів, не
пов'язує визначення таких приміщень з
їх використанням учбовим закладом для
навчальних або інших цілей. Правовий
режим приміщення кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» за
адресою: АДРЕСА_1, визначається як
надане в користування на підставі
договору оренди майно, що знаходиться в
оперативному управлінні Буковинського
державного медичного університету.

Відповідно до ч.1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції дійшов
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Колегія суддів задовольнила
клопотання відповідача та допустила в
порядку ст. 50 КАС України процесуальне
правонаступництво Регіонального
управління Департаменту контролю за
виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв і тютюнових виробів
ДПА України у Чернівецькій області -
Головним управлінням Міністерства
доходів і зборів у Чернівецькій
області.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційну скаргу слід
задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджується, що ОСОБА_1
20.01.1997р. зареєстрована виконавчим
комітетом Чернівецької міської ради як
приватний підприємець. Підприємницька
діяльність позивача полягає в
організації громадського харчування
через кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Вказане приміщення є державною
власністю та перебуває в оперативному
управлінні Буковинського державного
медичного університету. Згідно з
договором оренди державного майна №08
від 01.09.2000р. дане приміщення перебуває в
користуванні позивача. Угодою від
27.04.2010 року про зміну договору оренди
державного майна строк дії договору
продовжено до 30.04.2015 року. Станом на
момент здійснення перевірки в її
користуванні (з урахуванням змін та
доповнень) перебувають приміщення
підвалу площею 182,7 квадратних метри.

В кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» позивач
здійснює торгівлю спиртними напоями на
розлив відповідно до ліцензії на право
здійснення роздрібної торгівлі
алкогольними напоями серії НОМЕР_2,
виданої 07.05.2010р. строком дії з 23.11.2009р. по
23.11.2010р.

Проведеною працівниками ДПІ в м.
Чернівці перевіркою 05.06.2010р. кафе
«ІНФОРМАЦІЯ_1», де здійснює свою
підприємницьку діяльність ОСОБА_1, було
встановлено порушення вимог ст. 15-3
Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів», які зафіксовані в акті
перевірки від 05.06.2010р. №1733/24/12/23/НОМЕР_1.
За результатом розгляду відповідачем
прийнято рішення про застосування до
підприємця ОСОБА_1 фінансових санкцій у
вигляді штрафу розмірі 6800 грн. та
розпорядження №114-р про анулювання дії
ліцензії позивача на право здійснені
роздрібної торгівлі алкогольними
напоями.

Задовольняючи адміністративний
позов, суд першої інстанції виходив з
того, що приміщення, у якому
здійснювалася торгівля алкогольними
та тютюновими виробами, не є
приміщенням, яке використовується
учбовим закладом для навчального
процесу, отже позивач мав право на таку
торгівлю.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Спеціальним законом, що визначає
основні засади державної політики щодо
регулювання виробництва, експорту,
імпорту, оптової і роздрібної торгівлі
спиртом етиловим, коньячним і плодовим,
спиртом етиловим ректифікованим
виноградним, спиртом етиловим
ректифікованим плодовим,
спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями та тютюновими виробами,
забезпечення їх високої якості та
захисту здоров'я громадян, а також
посилення боротьби з незаконним
виробництвом та обігом алкогольних
напоїв і тютюнових виробів на
території України є Закон України «Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» від 19.12.1995 р. №
481/95-ВР (надалі - Закон №481).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.15-3
вищевказаного Закону та п.9 Правил
роздрібної торгівлі алкогольними
напоями, затверджених постановою КМУ
від 30.07.1996 р. № 854, забороняється продаж
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів у приміщеннях та на території
дошкільних, навчальних закладів і
закладів охорони здоров'я.

Із матеріалів справи вбачається,
що згідно з договором оренди
державного майна №08 від 01.09.2000 року
Буковинською державною медичною
академією передано підприємцю ОСОБА_1 у
користування нежитлове приміщення, що
знаходиться у спортивній споруді
корпусу на першому поверсі в АДРЕСА_1.
Угодою про зміну договору оренди
державного майна №08 від 01.09.2000 року
змінено пункти 1.1. договору та
передбачено передачу ОСОБА_1 в строкове
платне користування нежиле приміщення
загальною площею 182,7 кв.м., яке
знаходиться в підвалі за адресою:
АДРЕСА_1, з метою розташування кафе.

Вказане приміщення є державною
власністю та перебуває в оперативному
управлінні Буковинського державного
медичного університету. Майно, що
закріплене за вищим закладом державної
або комунальної форми власності, а
також доходи від використання цього
майна належить вищому навчальному
закладу на правах оперативного
управління.

Правом оперативного управління
визнається речове право суб'єкта
господарювання, який володіє,
користується і розпоряджається майном,
закріпленим за ним власником
(уповноваженим ним органом) для
здійснення некомерційної
господарської діяльності, у межах,
встановлених ГК України та іншими
законами, а також власником майна
(уповноваженим ним органом) (ч. 1 ст. 137 ГК
України).

Змістом права оперативного
управління є повноваження володіння,
користування і розпорядження майном,
закріпленим за суб'єктом
господарювання власником
(уповноваженим ним органом). Проте
реалізація зазначених повноважень
здійснюється у межах, встановлених ГК
України та іншими законами, а також
власником майна (уповноваженим ним
органом).

Поняття зобов'язання за договором
оренди майна у сфері господарювання
визначені у ст. 283 ГК України,
відповідно до якої за договором оренди
одна сторона (орендодавець) передає
другій стороні (орендареві) за плату на
певний строк у користування майно для
здійснення господарської діяльності.

Таким чином, передача
орендодавцем орендарю у користування
майна у сфері господарювання не надає
останньому права володіння та права
розпорядження цим майном. Отже,
власником майна у такому випадку
залишається орендодавець.

Оскільки позивач зареєстрований
як фізична особа-підприємець, що
підтверджується відповідним
свідоцтвом, він є учасником
господарських правовідносин і
зобов'язаний під час здійснення своєї
господарської діяльності
дотримуватися норм Господарського
кодексу України та інших
нормативно-правових актів, що
регулюють таку діяльність.

Визнаючи рішення відповідача
неправомірними, суд першої інстанції
виходив з того, що кафе розташоване в
окремих, ізольованих та відокремлених
приміщеннях, що мають окремий вхід, не
пов'язані площами спільного
користування з будь-якими іншими
приміщеннями, в тому числі і тими, що
використовуються в якості навчального
закладу. Крім того, як в орендованому
приміщенні, так і в цілій будівлі, ні
теоретичні, ні практичні заняття зі
студентами не проводяться.

Разом з тим, суд першої інстанції
залишив поза увагою, що закон забороняє
продаж алкогольних та тютюнових
виробів саме у приміщеннях та на
території навчального закладу і жодним
чином не пов'язує такі приміщення чи
територію з обов'язковим веденням
учбового процесу.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та
ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. У відповідності до
вимог ст.71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В світлі наведеного, суд першої
інстанції дійшов помилкового висновку
про те, що роздрібна торгівля
алкогольними напоями в приміщенні, що
належить на праві оперативного
управління Буковинському державному
медичному університету, відповідає
вимогам Закону, а прийняті
відповідачем рішення і розпорядження
підлягають скасуванню.

Згідно зі ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є: 1) неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; 2) недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд першої інстанції вважає
встановленими; 3) невідповідність
висновків суду обставинам справи; 4)
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання, а так само розгляд і вирішення
справи неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу. Скаржник у встановленому
законом порядку довів наявність
передбачених законом підстав для
скасування постанови суду.

Враховуючи наведене, керуючись
ст.ст. 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Головного
управління Міндоходів у Чернівецькій
області задовольнити.

Постанову Чернівецького
окружного адміністративного суду від
18.11.2010 р. у справі №2а-3175/10/2470 скасувати
та прийняти нову постанову про відмову
в задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі та може бути оскаржена протягом
двадцяти днів після набрання законної
сили, шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Костів М.В.

Судді
Шавель Р.М.

Савицька Н.В.