Справа № 2а-1206/12/1370
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року м.
Львів Справа № 9104/122745/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді - Рибачука А.І.,

суддів - Клюби В.В., Носа С.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Галицькому районі м. Львова на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 14 травня 2012
року по справі № 2а-1206/12/1370 за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Державної податкової інспекції у
Галицькому районі м. Львова про
скасування рішення та зобов'язання
вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернувся до суду з адміністративним
позовом до Державної податкової
інспекції у Галицькому районі м. Львова
(далі - ДПІ у Галицькому районі м.
Львова), в якому, з урахуванням заяви
про уточнення позовних вимог, просив
визнати протиправною та скасувати
відмову ДПІ у Галицькому районі м.
Львова від 26 січня 2012 року № 1198/17-119 у
застосуванні ним спрощеної системи
оподаткування та видачі свідоцтва
платника єдиного податку, зобов'язати
відповідача застосувати до нього
спрощену систему оподаткування та
видати йому свідоцтво платника єдиного
податку згідно з поданої ним заяви від
13 січня 2012 року.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 14 травня 2012
року вказаний позов задоволено
повністю, визнано протиправним та
скасовано рішення ДПІ у Галицькому
районі м. Львова від 26 січня 2012 року №
1198/17-199 про відмову у видачі свідоцтва
платника єдиного податку та
зобов'язано її видати позивачу
свідоцтво платника єдиного податку.

Не погоджуючись із зазначеною
постановою суду, ДПІ у Галицькому
районі м. Львова подала
апеляційну скаргу, у якій, з посиланням
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить її скасувати та прийняти
нову, якою в задоволенні позову
відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
посиланням на те, що поза увагою суду
першої інстанції залишився той факт, що
згідно з поданою позивачем заявою про
застосування спрощеної системи
оподаткування ним обрано вид
діяльності - роздрібна торгівля
годинниками та ювелірними виробами, що
з врахуванням вимог абзацу 4 підпункту
291.5.1 пункту 291.5 статті 291 Податкового
кодексу України виключає можливість
застосування ним спрощеної системи
оподаткування.

Особи, які беруть участь в справі, в
судове засідання не з'явилися, хоча
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання,
тому на підставі пункту 2 частини 1
статті 197 Кодексу адміністративного
судочинства України суд розглядає
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
подано до ДПІ у Галицькому районі
м. Львова заяву про застосування
спрощеної системи оподаткування з 01
січня 2012 року, відповідно до якої ним
було обрано вид діяльності згідно КВЕД
ДК 009:2005, а саме: роздрібна торгівля
годинниками та ювелірними виробами.

Листом від 26 січня 2012 року № 1198/17-119 ДПІ
у Галицькому районі м. Львова
повідомила позивача, що за
результатами розгляду заяви про
застосування спрощеної системи
оподаткування (вх.№ 2275 від 17 січня 2012
року) йому відмовлено у застосуванні
спрощеної системи оподаткування з 01
січня 2012 року, оскільки обраний
позивачем як фізичною
особою-підприємцем вид діяльності не
передбачає застосування спрощеної
системи оподаткування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
обмеження в застосуванні спрощеної
системи оподаткування, обліку та
звітності, передбачене підпунктом 291.5.1
пункту 291.5 статті 291 Податкового
кодексу України, поширюється тільки на
суб'єктів господарювання, які
здійснюють операції з дорогоцінними
металами та дорогоцінним камінням як
сировиною, а не з готовою продукцією
споживчого призначення.

Суд апеляційної інстанції не
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції з огляду на наступне.

Правові засади застосування спрощеної
системи оподаткування, обліку та
звітності, а також справляння єдиного
податку встановлені главою 1 розділу XIV
Податкового кодексу України.

Відповідно до абзацу 4 пункту 291.5.1
пункту 291.5 статті 291 Податкового
кодексу України (з врахуванням змін,
внесених Законом України «Про внесення
змін до Податкового кодексу України та
деяких інших законодавчих актів
України щодо спрощеної системи
оподаткування, обліку та звітності») не
можуть бути платниками єдиного податку
суб'єкти господарювання (юридичні
особи та фізичні особи-підприємці), які
здійснюють видобуток, виробництво,
реалізацію дорогоцінних металів і
дорогоцінного каміння, у тому числі
органогенного утворення.

Поняття «видобуток, виробництво,
реалізація дорогоцінних металів і
дорогоцінного каміння» у Податковому
кодексі України не визначено.

Згідно з пунктом 5.3 статті 5 Податкового
кодексу України терміни, що
застосовуються у цьому Кодексі і не
визначаються ним, використовуються у
значенні, встановленому іншими
законами.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1
Закону України «Про державне
регулювання видобутку, виробництва і
використання дорогоцінних металів і
дорогоцінного каміння та контроль за
операціями з ними» дорогоцінними
металами є золото, срібло, платина і
метали платинової групи (паладій,
іридій, родій, осмій, рутеній) у
будь-якому вигляді та стані (сировина,
сплави, напівфабрикати, промислові
продукти, хімічні сполуки, вироби,
відходи, брухт тощо).

Поняття виробу з дорогоцінного металу
наведе в Інструкції про здійснення
державного експертно-пробірного
контролю за якістю дорогоцінних
металів, вставок дорогоцінного
каміння, виробів з них та матеріалів, що
містять дорогоцінні метали та вставки
дорогоцінного каміння, затвердженій
наказом Міністерства фінансів України
від 20 жовтня 1999 року № 244, згідно з
пунктом 1.5 якої виробом з дорогоцінного
металу є будь-який ювелірний
(побутовий) виріб, виготовлений із
сплавів дорогоцінних металів - золота,
срібла, платини, паладію, який
використовується як прикраси або
предмети побуту.

Аналіз зазначених правових норм дає
підстави для висновку, що ювелірні
вироби відносяться до дорогоцінних
металів, а відтак, торгівля ювелірними
виробами відноситься до торгівлі
дорогоцінними металами.

За таких обставин, з часу набрання
чинності Законом України «Про внесення
змін до Податкового кодексу України та
деяких інших законодавчих актів
України щодо спрощеної системи
оподаткування, обліку та звітності»,
тобто з 01 січня 2012 року, та до часу
набрання чинності Законом України «Про
внесення змін до Податкового кодексу
України щодо удосконалення деяких
податкових норм», а саме до 01 липня 2012
року, якими вносились зміни до абзацу 4
пункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291
Податкового кодексу України, особи, які
здійснювали торгівлю ювелірними
виробами не мали правових підстав для
перебування на спрощеній системі
оподаткування.

Враховуючи викладене, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що
позовні вимоги фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 щодо
скасування рішення ДПІ у Галицькому
районі м. Львова про відмову у видачі
йому свідоцтва платника єдиного
податку з 01 січня 2012 року та
зобов'язання видати йому свідоцтво
платника єдиного податку задоволенню
не підлягали.

За наведених обставин суд приходить до
висновку, що судом першої інстанції
допущено порушення норм матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, що
відповідно до пункту 4 частини 1 статті
202 Кодексу адміністративного
судочинства України є підставою для
скасування постанови суду першої
інстанції та ухвалення нової постанови
про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 202, 205, 207, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Галицькому
районі м. Львова задовольнити.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 14 травня 2012
року по справі № 2а-1206/12/1370 - скасувати
та прийняти нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позову
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Державної податкової інспекції у
Галицькому районі м. Львова про
скасування рішення та зобов'язання
вчинити дії.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів після набрання нею законної сили,
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
А.І. Рибачук

Судді
В.В. Клюба

С.П. Нос