Справа № 826/4454/14
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 квітня 2014 року 12:17 № 826/4454/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Гарника К.Ю., при
секретарі судового засідання
Непомнящій О.А., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого
органу Київської міської ради
(Київська міська державна
адміністрація ) Департамент земельних
ресурсів про визнання протиправними
дій, зобов'язання вчинити дії
04 квітня 2014 року (відповідно до
відмітки служби діловодства суду)
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач)
звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до
Виконавчого органу Київської міської
ради (Київська міська державна
адміністрація) Департаменту земельних
ресурсів (далі по тексту - відповідач) в
якому просить суд:
визнати протиправними дії відповідача;
усунути перешкоди в реалізації
конституційних та законних прав, з боку
Департаменту земельних ресурсів, на
отримання у постійне користування
земельних ділянок площами 16,7 та 19.9
кв.м., на яких побудовані гаражні бокси
НОМЕР_1 а НОМЕР_2, що належать позивачу
на праві приватної власності;
зобов'язати відповідача визнати
земельні ділянки площами 16,7 та 19.9 кв.м.,
на яких побудовані гаражні бокси
НОМЕР_1 та НОМЕР_2 ОСОБА_1, такими що
належать йому на праві постійного
користування цими земельними
зобов'язати Виконавчий орган Київської
міської ради, Департамент земельних
ресурсів організувати роботи зі
складання відповідних документів, що
посвідчують право постійного
користування земельними ділянками
площами 16,7 та 19.9 кв.м., на яких
побудовані гаражні бокси ОСОБА_1 НОМЕР_1
та НОМЕР_2 на території ГБК «Лісний» по
проспекту Свободи, 28.
На думку позивача, відмова Виконавчого
органу Київської міської ради
(Київська міська державна
адміністрація) Департаменту земельних
ресурсів у наданні у постійне
користування земельних ділянок
площами 16,7 та 19,9 кв.м., на яких
побудовані гаражні бокси НОМЕР_1 та
НОМЕР_2 неправомірна та не узгоджується
із приписами Земельного кодексу
У судовому засіданні 24 квітня 2014 року
представник відповідача не визнав
адміністративний позов, з посиланням
на безпідставність позовних вимог
просив суд відмовити у його
задоволенні. Мотивуючи правову позицію
зазначив, що чинним законодавством не
передбачено надання у постійне
користування земельних ділянок для
експлуатації та обслуговування
Після розгляду адміністративного
позову та доданих до нього матеріалів,
всебічного і повного встановлення всіх
фактичних обставин, на яких
ґрунтується позов, об'єктивної оцінки
доказів, що мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що рішенням
Київської міської ради від 24 вересня 1998
року № 8/109 Гаражно-будівельному
кооперативу «Лісний» надано в постійне
користування земельну ділянку
загальною площею 0,5078 га для
експлуатації та обслуговування
гаражів на просп. Свободи, 28 у м. Києві.
Згідно копій свідоцтв на право
власності від 02 березня 2004 року
позивачу на праві приватної власності
належать гаражні бокси НОМЕР_1 та
НОМЕР_2 в ГБК «Лісний» площами
14,60 та 17,40 відповідно, по проспекту
Свободи, 28 , у Подільському районі м.
Рішенням Подільського районного суду
міста Києва від 25 червня 2012 року
№ 2-4935/11 встановлено, що гаражні бокси
НОМЕР_1 та НОМЕР_2 розташовані на
земельних ділянках, які перебувають у
постійному користуванні ГБК «Лісний»,
а тому у відповідності до вимог статті
120 Земельного кодексу України, до
ОСОБА_1, після набуття ним права
власності на гаражні бокси, може
перейти право користування цими
земельними ділянками, а не право
власності на них.

25 листопада 2013 року позивач звернувся
із клопотанням до Виконавчого органу
Київської міської ради (Київська
міська державна адміністрація)
Департаменту земельних ресурсів про
надання у постійне користування
земельні ділянки площами 16,7 та 19,9 кв.м,
на яких побудовані його гаражні бокси
НОМЕР_1 та НОМЕР_2 за адресою по
проспекту Свободи, 28 , у Подільському
районі м. Києва, виділивши їх із
земельної ділянки площею 0.5078, яка
знаходиться у постійному користуванні
гаражно-будівельного кооперативу
«Лісний».

Листом Виконавчого органу Київської
міської ради (Київська міська державна
адміністрація) Департаменту земельних
ресурсів від 26 грудня 2013 року № 1
позивачу повідомлено, що Земельним
кодексом України передбачено надання
громадянам у постійне користування
земельних ділянок для експлуатації та
обслуговування гаражних боксів.
Додатково проінформовано, що земельна
ділянка по проспекту Свободи, 28, у
Подільському районі м. Києва
відповідно до рішення Київської
міської ради від 24 вересня 1998 року № 8/109
передана у постійне користування ГБК
«Лісний» для експлуатації та
обслуговування гаражів (державний акт
на право постійного користування від 28
грудня 1998 року).

Вирішуючи адміністративну справу по
суті вимог, Окружний адміністративний
суд міста Києва зазначає наступне.

Рішенням Київської міської ради від 28
лютого 2013 року № 63/9120, з метою
визначення порядку передачі (надання)
земельних ділянок в користування або у
власність із земель комунальної
власності затверджено Тимчасовий
порядок передачі (надання) земельних
ділянок у користування або у власність
із земель комунальної власності в
місті Києві (далі по тексту - Тимчасовий
порядок).

Стаття 21 вказаного Тимчасового порядку
визначає порядок отримання дозволу на
розроблення документації із
землеустрою у випадках передачі
громадянам безоплатно у власність або
в оренду земельних ділянок для
будівництва та обслуговування
житлових будинків, господарських
будівель і споруд (присадибні ділянки),
ведення садівництва, індивідуального
дачного та гаражного будівництва.

Зокрема, громадяни, зацікавлені в
одержанні земельної ділянки у межах м.
Києва для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка), індивідуального
гаражного та дачного будівництва чи
ведення садівництва, подають
безпосередньо до Київської міської
ради клопотання про передачу земельної
ділянки у власність, а у разі наміру
одержати земельну ділянку для
зазначених цілей в оренду - клопотання
в довільній формі про надання дозволу
на розроблення документації із
землеустрою.

У клопотанні про передачу земельної
ділянки у власність, а у разі наміру
одержати земельну ділянку в оренду - у
клопотанні про надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки,
зазначаються цільове призначення
ділянки, орієнтовний розмір і місце
розташування земельної ділянки (далі -
клопотання). У клопотанні відповідно до
Закону України "Про захист
персональних даних" також зазначається
в довільній формі згода громадянина на
обробку в ПК "Кадастр" його
персональних даних, зазначених у
клопотанні та доданих до нього
документах.

Частина 3 статті 21 Тимчасового порядку
визначає вичерпний перелік документів,
які додаються до клопотання в разі
звернення громадянина, зацікавленого в
одержанні земельної ділянки у межах м.
Києва для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка), індивідуального
гаражного та дачного будівництва,
зокрема до клопотання додаються:

викопіювання з кадастрової карти
(плану) або інші графічні матеріали у
масштабі не менше 1:2000, на яких
зазначено бажане місце розташування та
розмір земельної ділянки;

витяг з містобудівного кадастру;

витяг з міського земельного кадастру;

нотаріально посвідчена письмова згода
землекористувача на вилучення
земельної ділянки чи її частини при
формуванні нової земельної ділянки (у
разі необхідності вилучення земельної
ділянки) або припинення права
користування земельною ділянкою чи її
частиною при формуванні нової
земельної ділянки (у разі добровільної
відмови від права користування
земельною ділянкою) із зазначенням
розмірів передбаченої для вилучення
(припинення права користування)
земельної ділянки та умов її вилучення,
а також документи, що посвідчують
правонаступництво землекористувача,
якщо таке було, або у разі ненадання чи
відмови у наданні такої згоди - рішення
суду про вирішення цього питання;

нотаріально посвідчені копії
документів щодо правового статусу
об'єктів нерухомого майна (житлового
будинку та інших будівель, споруд) та
копія матеріалів технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна (житлового будинку та інших
будівель, споруд), якщо такі
розташовані на земельній ділянці;

копії рішень уповноважених органів про
передачу земельної ділянки в
користування (у разі подачі клопотання
щодо земельної ділянки, яка надавалась
в користування до 15.03.91 - до введення в
дію Земельного кодексу Української
РСР) або довідка Департаменту
містобудування та архітектури про
відсутність в архіві документів щодо
відведення відповідної земельної
ділянки (крім подачі клопотання щодо
передачі сформованої земельної
ділянки без зміни її цільового
призначення);

копії документів, що посвідчують право
на земельну ділянку (за наявності, а у
разі подачі клопотання щодо передачі
сформованої земельної ділянки без
зміни її цільового призначення -
обов'язково);

копія реєстраційного номера облікової
картки платника податку (крім громадян
України, які через свої релігійні або
інші переконання відмовилися від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податку
(ідентифікаційного номера), офіційно
повідомили про це відповідні органи
державної влади та мають відмітку в
паспорті громадянина України); копія
паспорта громадянина;

довіреність або засвідчена в
установленому порядку її копія, на
підставі якої інтереси заявника
(громадянина) представляє його
уповноважена особа (у разі якщо
клопотання подається представником).

Як встановлено судом та не спростовано
позивачем у судовому засіданні, до
клопотання ОСОБА_1 не було додано
нотаріально посвідченої письмової
згоди на припинення права користування
земельною ділянкою
Гаражно-будівельним кооперативом
«Лісний».

В свою чергу, обґрунтовуючи позовні
вимоги позивач, посилаючись на норми
Земельного кодексу України, зазначає
про відсутність потреби подання такої
згоди, оскільки останній звернувся до
відповідача із клопотання про надання
земельних ділянок у постійне
користування.

Частинами першою та другою статті 116 ЗК
України визначено, що громадяни і
юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Статтею 118 Земельного кодексу України
визначено порядок безоплатної
приватизації земельних ділянок
громадянами. Так, за змістом частин
першої, другої, шостої - десятої цієї
статті (у редакції, яка була чинною на
час виникнення спірних правовідносин)
громадянин, зацікавлений у
приватизації земельної ділянки, яка
перебуває у його користуванні, подає
заяву до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки.

Рішення органів виконавчої влади та
органів місцевого самоврядування щодо
приватизації земельних ділянок
приймається на підставі технічних
матеріалів та документів, що
підтверджують розмір земельної
ділянки.

Громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
садівництва у межах норм безоплатної
приватизації, подають заяву про вибір
місця розташування земельної ділянки
до відповідної районної, Київської чи
Севастопольської міської державної
адміністрації або сільської, селищної,
міської ради за місцезнаходженням
земельної ділянки.

Вибір місця розташування земельної
ділянки та надання дозволу і вимог на
розроблення проекту її відведення
здійснюються в порядку, установленому
статтею 151 ЗК України.

Проект відведення земельної ділянки
розробляється за замовленням громадян
організаціями, які мають відповідні
дозволи (ліцензії) на виконання цих
видів робіт, у строки, що обумовлюються
угодою сторін.

Проект відведення земельної ділянки
погоджується з органом по земельних
ресурсах, природоохоронним і
санітарно-епідеміологічним органами,
органами архітектури і охорони
культурної спадщини та подається на
розгляд відповідних місцевої
державної адміністрації або органу
місцевого самоврядування.

Районна, Київська чи Севастопольська
міська державна адміністрація або
сільська, селищна, міська рада у
місячний строк розглядає проект
відведення та приймає рішення про
передачу земельної ділянки у
власність.

Право власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом (частина
перша статті 126 Земельного кодексу
України.

Відповідно до статті 328 Цивільного
кодексу України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Беручи до уваги, що до клопотання
позивача не було додано нотаріально
посвідченої письмової згоди на
припинення права користування
земельною ділянкою
Гаражно-будівельним кооперативом
«Лісний», адже відповідно до ч. 2 ст. 118
Земельного кодексу України до
клопотання додається погодження
землекористувача (у разі вилучення
земельної ділянки, що перебуває у
користуванні інших осіб), позивачу було
надано відповідь від 26 грудня 2013
року № 1.

Разом з цим, матеріали справи свідчать,
що земельна ділянка по проспекту
Свободи, 28 , у Подільському районі м.
Києва відповідно до рішення Київської
міської ради від 24 вересня 1998
року № 8/109 передана у постійне
користування ГБК «Лісний» для
експлуатації та обслуговування
гаражів (державний акт на право
постійного користування від 28 грудня
1998 року).

Відповідно до статті 141 Земельного
кодексу України підставами припинення
права користування земельною ділянкою
є: добровільна відмова від права
користування земельною ділянкою;
вилучення земельної ділянки у
випадках, передбачених цим Кодексом;
припинення діяльності релігійних
організацій, державних чи комунальних
підприємств, установ та організацій;
використання земельної ділянки
способами, які суперечать екологічним
вимогам; використання земельної
ділянки не за цільовим призначенням;
систематична несплата земельного
податку або орендної плати; набуття
іншою особою права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, які
розташовані на земельній ділянці;
використання земельної ділянки у
спосіб, що суперечить вимогам охорони
культурної спадщини.

Громадянам України за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування можуть передаватися
безоплатно у власність або надаватися
в оренду земельні ділянки для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
гаражного будівництва в межах норм,
визначених цим Кодексом. Понад норму
безоплатної передачі громадяни можуть
набувати у власність земельні ділянки
для зазначених потреб за
цивільно-правовими угодами (стаття 40
Земельного кодексу України).

Відповідно до частини 2 статті 92
Земельного кодексу України права
постійного користування земельною
ділянкою із земель державної та
комунальної власності набувають:

а) підприємства, установи та
організації, що належать до державної
та комунальної власності;

б) громадські організації інвалідів
України, їх підприємства (об'єднання),
установи та організації;

в) релігійні організації України,
статути (положення) яких зареєстровано
у встановленому законом порядку,
виключно для будівництва і
обслуговування культових та інших
будівель, необхідних для забезпечення
їх діяльності;

г) публічне акціонерне товариство
залізничного транспорту загального
користування, утворене відповідно до
Закону України "Про особливості
утворення публічного акціонерного
товариства залізничного транспорту
загального користування".

Відтак, враховуючи відсутність доказів
припинення права користування ГБК
«Лісний» земельною ділянкою по
проспекту Свободи, 28 , у Подільському
районі м. Києва, земельні ділянки під
гаражні бокси НОМЕР_1 та НОМЕР_2 в ГБК
«Лісний» площами 14,60 та 17,40 відповідно,
по проспекту Свободи, 28 , у Подільському
районі м. Києва не можуть бути передані
позивачу у користування.

Відтак, відповідачем правомірно надано
відповідь позивачу із повідомлення про
вищезазначені обставини.

При цьому, слід звернути увагу, що
листом Виконавчого органу Київської
міської ради (Київська міська державна
адміністрація) Департаменту земельних
ресурсів від 26 грудня 2013 року № 1
позивачу не відмолено у наданні
земельної ділянки у його користування,
а лише повідомлено про наявні
перешкоди. Відтак, право позивача в цій
частині не є порушеним, тому вимоги про
визнання протиправними дій
відповідача та усунення перешкоди в
реалізації конституційних та законних
прав, з боку Департаменту земельних
ресурсів, на отримання у постійне
користування земельних ділянок
площами 16,7 та 19.9 кв.м., на яких
побудовані гаражні бокси НОМЕР_1 а
НОМЕР_2, що належать позивачу на праві
приватної власності не підлягають
задоволенню.

Щодо вимоги про зобов'язання
відповідача визнати земельні ділянки
площами 16,7 та 19.9 кв.м., на яких
побудовані гаражні бокси НОМЕР_1 та
НОМЕР_2 ОСОБА_1, такими що належать йому
на праві постійного користування цими
земельними ділянками суд зазначає, що
предметом доказування в даному
провадженні є правомірність дій
відповідача щодо розгляду заяви
позивача про передачу права
користування земельними ділянками, а
тому, спір про право користування між
позивачем та ГБК «Лісний» судом не
береться до уваги оскільки такі спірні
відносини підлягають розгляду в
окремому цивільному провадженні та не
впливають на результат вирішення даної
справи по суті.

Слід зазначити, що суд не може
перебирати на себе повноваження щодо
надання земельних ділянок у постійного
користування, замість органу, на якого
покладено такі функції, а тому
адміністративний позов в цій частині
не підлягає задоволенню.

Мотивуючи необхідність відмовити
позивачу у задоволенні заявлених
позовних вимог в частині зобов'язання
Виконавчого органу Київської міської
ради, Департамент земельних ресурсів
організувати роботи зі складання
відповідних документів, що посвідчують
право постійного користування
земельними ділянками площами 16,7 та 19.9
кв.м., на яких побудовані гаражні бокси
ОСОБА_1 НОМЕР_1 та НОМЕР_2 на території
ГБК «Лісний» по проспекту Свободи, 28,
Окружний адміністративний суд м. Києва
відзначає таке.

Згідно частини 2 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд розглядає адміністративні справи
не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог. Суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

В той же час, під час розгляду справи
суд неодноразово звертав увагу
позивача на необхідність приведення
позовних вимог у відповідність до
належного способу захисту порушеного
права.

За своєю правовою природою, відповідно
до норм чинного законодавства,
повноваження відповідача складання
відповідних документів, що посвідчують
право постійного користування
земельними ділянками є дискреційним
повноваженням та виключною
компетенцією уповноваженого органу, в
даному випадку - Виконавчого органу
Київської міської ради, Департаменту
земельних ресурсів.

Як випливає зі змісту Рекомендації
Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2
стосовно здійснення адміністративними
органами влади дискреційних
повноважень, прийнятої Комітетом
Міністрів 11.03.1980 р. на 316-й нараді під
дискреційним повноваженням слід
розуміти повноваження, яке
адміністративний орган, приймаючи
рішення, може здійснювати з певною
свободою розсуду -тобто, коли такий
орган може обирати з кількох юридично
допустимих рішень те, яке він вважає
найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи
рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта
владних повноважень на відповідність
закріпленим ч.3 ст.2 КАС України
критеріям, не втручається у дискрецію
(вільний розсуд) суб'єкта владних
повноважень поза межами перевірки за
названими критеріями. Завдання
адміністративного судочинства полягає
не у забезпеченні ефективності
державного управління, а в
гарантуванні дотримання прав та вимог
законодавства, інакше було б порушено
принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує
надання адміністративному суду
адміністративно-дискреційних
повноважень -ключовим завданням якого
є здійснення правосуддя.

Таким чином, позовна вимога
зобов'язання Виконавчого органу
Київської міської ради, Департамент
земельних ресурсів організувати
роботи зі складання відповідних
документів, що посвідчують право
постійного користування земельними
ділянками площами 16,7 та 19.9 кв.м., на яких
побудовані гаражні бокси ОСОБА_1 НОМЕР_1
та НОМЕР_2 на території ГБК «Лісний» по
проспекту Свободи, 28 розцінюється
Окружним адміністративним судом м.
Києва саме втручанням в дискреційні
повноваження відповідача та виходить
за межі завдань адміністративного
судочинства, а тому, на думку суду,
задоволена бути не може.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З урахуванням вимог, встановлених
частиною другою статті 19 Конституції
України та частиною третьою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, виходячи з системного аналізу
положень законодавства України та
доказів, наявних у матеріалах справи,
суд дійшов висновку, що
адміністративний позов ОСОБА_1 не
підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 відмовити в повному
обсязі.

Постанова набирає законної сили в
строки та порядку, встановленому
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
К.Ю. Гарник