Справа № 872/11722/13
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 лютого 2014 рокусправа № 811/1992/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Дурасової Ю.В.

суддів: Проценко
О.А. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового
засідання: Комар Н.В.

представників сторін:

позивача : - Таран Мирослави
Василівни,

відповідача: - Кац-Філіманчук
Ірини Вікторівни,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби

на постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 15
липня 2013 р.

у справі за позовом Приватного
підприємства "Агрореммаш-Спецтехніка"
до Кіровоградської об'єднаної
державної податкової інспекції
Кіровоградської області Державної
податкової служби про скасування
податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся 13.06.2013
року до Кіровоградського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби
про скасування податкових
повідомлень-рішень. Просив визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення від 16.04.2013 року
№ та №4. Позовні вимоги
обґрунтовані тим, що оскаржувані
податкові повідомлення-рішення
винесені на підставі акту перевірки
про порушення позивачем ст. 203, 215, 216 ЦПК
України - правочини між позивачем та
контрагентом не спрямовані на реальне
настання правових наслідків.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 15 липня 2013р.
даний позов задоволений. Визнано
протиправними та скасовано
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення.

Свою позицію суд першої інстанції
обґрунтував тим, що в судовому
засіданні не знайшов підтвердження
факт здійснення господарських
операцій між позивачем та контрагентом
без мети настання реальних наслідків.

Не погодившись з даним рішенням суду
представник відповідача (податкового
органу) подав апеляційну скаргу. В
апеляційній скарзі просить скасувати
постанову суду першої інстанції.
Зазначає, що судом першої інстанції не
повно з'ясовано обставини, що мають
значення для справи, правочини між
позивачем та контрагентом «Приємна
пропозиція» здійснені без мети
настання реальних наслідків.

В запереченнях на апеляційну скаргу
представник позивача зазначив, що
рішення суду є законним та
обґрунтованим, тому, апеляційна скарга
є безпідставною. За результатами
перевірки складено акт з висновками
нікчемності правочинів між позивачем
та контрагентом ТОВ «Приємна
пропозиція». На підставі акту
перевірки винесені податкові
повідомлення-рішення. Виконання умов
договорів між позивачем та ТОВ
«Приємна пропозиція» підтверджується
податковими та видатковими накладними,
квитанціями до прибуткового ордеру;
первинні документи належним чином
оформлені, правочини мають реальний
характер.

В судовому засіданні представник
відповідача (податкового органу)
апеляційну скаргу підтримав, суду
пояснив, що згідно акту перевірки
встановлено заниження позивачем
податку на додану вартість за липень 2012
року на суму 54700грн. у зв'язку з
порушенням пунктів ст. 198 Податкового
кодексу України; занижено податок на
прибуток підприємств за 2-3 квартал 2012
року на суму 57435грн. у зв'язку з
порушенням пунктів ст. 138, 139
Податкового кодексу України. Просить
суд апеляційну скаргу задовольнити, а
рішення суду першої інстанції
скасувати.

В судовому засіданні представник
позивача проти апеляційної скарги
заперечив, вважає рішення суду першої
інстанції законним та обґрунтованим, а
апеляційну скаргу безпідставною. Суду
надав пояснення, аналогічні видаленим
в запереченнях, проти апеляційної
скарги (викладено вище). Просить в
задоволенні апеляційної скарги
відмовити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
податковим органом проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку позивача з питань
правильності нарахування податкових
зобов'язань та податкового кредиту з
податку на додану вартість, валових
доходів та валових витрат, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування податком на прибуток
підприємства по взаємовідносинах з ТОВ
«Приємна пропозиція» за липень 2012
року. За результатами перевірки
складено акт в якому зроблені висновки
що правочини між позивачем та його
контрагентом ТОВ «Приємна пропозиція»
здійснені без мети реальних наслідків.
На підставі акту прийняті податкові
повідомлення-рішення від 16.04.2013 року:
№, яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток в
розмірі 57135грн. (за основним платежем)
та штрафні санкції 28718грн. /а.с. 26/; та
№4, яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в розмірі 51700грн. (за основним
платежем) та штрафні санкції 13675грн.
/а.с. 25/. За результатами
адміністративного оскарження,
скасовано податкове
повідомлення-рішення № про
збільшення грошового зобов'язання з
податку на прибуток на суму
14359грн.штрафних санкцій, та винесено
податкове повідомлення-рішення від
02.07.2013 року № /а.с.63-65/.

Колегія суддів апеляційної інстанції
встановила, що при вирішенні справи
судом першої інстанції до даних
правовідносин правильно застосовані
норми Конституції України, Податкового
кодексу України, ЗУ «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність», Цивільного кодексу
України.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Таким чином
уповноважені державою органи не можуть
на власний розсуд ухилятися від
реалізації наданих їм повноважень, але
й не мають права виходити за межі,
встановлені законодавством.

В порядку ст. 198 (п.198.3) Податкового
кодексу України, який набув чинності з
01.01.2011 року, податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених ст.. 39 ПКУ, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст. 193 ПКУ, протягом такого звітного
періоду у зв'язую з придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності.

Згідно п.198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України, датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше; дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

В силу пп. 139.1.9 ст. 139 ПКУ, не включаються
до складу витрат, зокрема, витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Між позивачем (покупець) та ТОВ
«Приємна пропозиція» (постачальник)
укладено договір купівлі-продажу 19.07.2012
року № 45. Матеріалами справи
підтверджено, що позивач сформував
витрати та податковий кредит на
підставі належно оформлених
податкових накладних /а.с. 138, 141, 144, 152, 161,
171/, видаткових накладних /а.с. 137, 140, 143,
151, 160, 170/ за господарськими операціями з
контрагентом ТОВ «Приємна пропозиція»;
рахунки-фактури /а.с. 136, 139,142, 159, 168, 169/,
прибуткові накладні /а.с. 74, 79, 88/
свідчать про фактичне виконання
сторонами умов договору. При цьому ТОВ
«Приємна пропозиція» на час видачі
податкових накладних було
зареєстроване платником податку на
додану вартість, що підтверджується
свідоцтвом платника податку на додану
вартість /а.с. 71-73/, а тому відповідно до
п. 201.8, п. 201.10 ст. 201 ПКУ, мало обов'язок
виписувати податкові накладні.

Податкове законодавство не ставить в
залежність податковий облік платника
податків від інших осіб, від фактичної
сплати його контрагентами податків до
бюджету, від знаходження постачальника
за юридичною адресою, а також від його
господарських або виробничих
можливостей. При цьому, питання
віднесення певних сум до складу витрат
чи податкового кредиту не залежить від
розрахунків з бюджетом третіх осіб.
Натомість, у разі, якщо такі особи не
виконали свого зобов'язання по сплаті
податку до бюджету, то це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме щодо таких осіб.

Надані первинні документи
відповідають вимогам ЗУ «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність», мають всі необхідні
реквізити (печатки підприємств,
підписи уповноважених осіб) отже ці
первинні документи є такими, які
підлягають обов'язковому врахуванню як
в бухгалтерському, так і в податковому
обліку.

На думку колегії суддів апеляційної
інстанції, суд першої інстанції
аналізуючи обставини справи та норми
ст. 198 ПКУ (п. 198.2, п. 198.3, п. 198,6), прийшов до
правильного висновку, що позивач має
право на відображення господарських
операцій у податковому обліку.
Необхідною умовою для віднесення
сплачених у ціні товарів/послуг сум
податку на додану вартість є сам факт
придбання таких товарів та послуг з
метою їх подальшого використання у
власній господарській діяльності / або
подальшій реалізації.

Колегія суддів апеляційної інстанції,
вважає, що суд першої інстанції прийшов
до правильної думки, що висновок
податкового органу про нікчемність
правочину, який на думку податкового
органу вчинений з метою, що суперечить
інтересам держави та порушує публічний
порядок не може бути беззаперечним
доказом такої нікчемності, а повинен
доводитися в судовому порядку шляхом
подання відповідного позову на
виконання законодавчо визначених
повноважень.

Таким чином, на думку колегії суддів
апеляційної інстанції, суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку про скасування спірних
податкових повідомлень-рішень.

Отже, суд першої інстанції не допустив
порушення норм матеріального та
процесуального права, повно та
всебічно дослідив матеріали та
обставини справи, правильно встановив
характер спірних правовідносин і для
їх вирішення правильно застосував
норми матеріального права.

Колегія суддів апеляційної інстанції
вважає, що в межах апеляційної скарги
порушень судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а
оскаржуване судове рішення залишити
без змін.

Керуючись п. 1 ч.1. ст. 198, ст. 200, 205, 206
КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції Кіровоградської області
Державної податкової служби - залишити
без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 15 липня 2013
р. у справі за позовом Приватного
підприємства "Агрореммаш-Спецтехніка"
до Кіровоградської об'єднаної
державної податкової інспекції
Кіровоградської області Державної
податкової служби про скасування
податкового повідомлення-рішення -
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
з моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та
ч.5 ст. 254 КАС України.

Повний текст рішення
виготовлено 28.02.2014 року

Головуючий:
Ю.В. Дурасова

Суддя:
О.А. Проценко

Суддя:
Л.П. Туркіна