Справа № 235/1107/14-а
Суддя: Сіваченко І.В.
Дата ухвалення: 2014-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Філь О.Є.
Суддя-доповідач - Сіваченко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2014 року
справа №235/1107/14-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого Сіваченка І.В.

суддів Шишова О.О., Попова В.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Красноармійської
міської ради на постанову
Красноармійського міськрайонного суду
Донецької області від 21 березня 2014 року
у справі № 235/1107/14-а за позовом ОСОБА_2
до Управління праці та соціального
захисту населення Красноармійської
міської ради про визнання дій
протиправними та зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, -

ВСТАНОВИВ:

26 лютого 2014 року позивач звернулась до
суду з адміністративним позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Красноармійської
міської ради Донецької області (далі -
Управління ) про визнання протиправною
бездіяльності, зобов'язання здійснити
нарахування та виплати допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, зазначивши, що вона є
матір'ю дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
перебуває на обліку у відповідача та
отримує допомогу по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку в
розмірі 130 грн. на місяць. Позивач
вважає, що вказаний розмір допомоги за
вересень 2013 року - лютий 2014 року не
відповідає чинному законодавству,
незаконно занижений відповідачем та
має бути перерахований та на користь
позивача повинні бути здійснені
відповідні доплати. Позивач, як не
застрахована особа в системі
загальнообов'язкового державного
страхування відповідно до вимог статті
15 Закону України від 19 листопада 1992
року № 2811-XII «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» (далі - Закон № 2811-XII)
має право на отримання допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років за
період з вересня 2013 року по лютий 2014
року, а саме 972 грн. Внаслідок чого
відповідачем за зазначений період
щомісячно не доплачена позивачу
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку по 842
грн. щомісячно. Позивач просив визнати
протиправною бездіяльність Управління
щодо не нарахування та невиплати
позивачу допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за вересень 2013 року - лютий 2014 року
у розмірі прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років щомісячно,
зобов'язати Управління здійснити
нарахування та виплату позивачу
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
вересень 2013 року - лютий 2014 року у
розмірі прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років щомісячно з
урахуванням фактично виплачених сум.

Постановою Красноармійського
міськрайонного суду Донецької області
від 21 березня 2014 року позовні вимоги
задоволено в повному обсязі, а саме:

визнано протиправною
бездіяльність Управління щодо не
нарахування та не виплати ОСОБА_2
державної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за період з 01 вересня 2013 року по 28
лютого 2014 року включно відповідно до
положення статті 15 Закону № 2811-XII у
розмірі прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

зобов'язано Управління провести
перерахунок та виплату на користь
позивача допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за період з 01 вересня 2013 року по 28
лютого 2014 року включно відповідно до
положення статті 15 Закону № 2811-XII у
розмірі прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років щомісячно з
урахуванням фактично виплачених сум.

Відповідач з таким судовим рішення не
погодився та подав апеляційну скаргу, в
якій просив постанову суду першої
інстанції скасувати в зв'язку з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що
відповідно до статті 15 Закону № 2811-ХІІ
позивач має право на допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі, що дорівнює
різниці між прожитковим мінімумом,
встановленого для працездатних осіб,
та середньомісячним сукупним доходом
сім`ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 130
гривень.

Сторони в судове засідання не прибули,
про час, дату та місце апеляційного
розгляду справи повідомлені належним
чином, тому за приписами п.2 ч.1 ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
(далі - КАС) України суд апеляційної
інстанції розглядає справу у порядку
письмового провадження.

Колегія суддів заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що позивач є матір'ю
малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується копією свідоцтва про
народження дитини (а. с. 10). Відповідач
виплачує позивачу, як не застрахованій
особі в системі загальнообов'язкового
державного страхування, допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в розмірі по 130 грн.
щомісячно на підставі Закону № 2811-ХІІ,
Порядку призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2001 року
№ 1751, зі змінами та доповненнями,
внесеними постановами Кабінету
Міністрів України від 04.02.2009 р. № 59 та
від 18.02.2009 р. № 98.

Вищенаведені обставини, встановлені
судом першої інстанції, перевірені і
знайшли своє підтвердження при
апеляційному розгляді справи.

Законом № 2811-ХІІ передбачено, що цей
закон відповідно до Конституції
України встановлює гарантований
державою рівень матеріальної
підтримки сімей з дітьми шляхом
надання державної грошової допомоги з
урахуванням складу сім'ї, її доходів та
віку дітей і спрямований на
забезпечення пріоритету державної
допомоги сім'ям з дітьми у загальній
системі соціального захисту населення.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до інших законодавчих актів України»
статті 15 Закону № 2811-ХІІ викладено в
наступній редакції: «Допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі, що
дорівнює різниці між прожитковим
мінімумом, встановленим для
працездатних осіб, та середньомісячним
сукупним доходом сім`ї в розрахунку на
одну особу за попередні шість місяців,
але не менше 130 гривень». Проте
відповідно до Прикінцевих положень
Закону України «Про державний бюджет
України на 2008 рік» Розділ І цього
Закону набирає чинності з 01.01.2008 року і
діє по 31.12.2008 року. Отже, з 01.01.2009 року
статті 15 Закону № 2811-ХІІ відновила
попередню редакцію, відповідно до
якого допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Прожитковий мінімум (відповідно до
статті 1 Закону України «Про
прожитковий мінімум») - вартісна
величина достатнього для забезпечення
нормального функціонування організму
людини, збереження його здоров'я набору
продуктів харчування, а також
мінімального набору непродовольчих
товарів та мінімального набору послуг,
необхідних для задоволення основних
соціальних і культурних потреб
особистості.

Згідно статті 7 Закону України від
06.12.2012 № 5515-VІ «Про Державний бюджет
України на 2013 рік» прожитковий мінімум
для дітей віком до 6 років складає з 1
січня - 972 гривні, з 1 грудня - 1032 гривні.

Відповідно до статті Закону України
від 16.01.2014 № 619-VІІ «Про Державний бюджет
України на 2014 рік» прожитковий мінімум
для дітей віком до 6 років з 1 січня
також складає 1032 гривні.

Оскільки ані законами України про
Державний бюджет України на 2013, 2014 роки,
ані іншими законами не встановлювалось
в цей період іншій, ніж у Законі №
2811-ХІІ розмір допомоги, спірні
відносини регулюються Законом №
2811-ХІІ, а положення Постанови КМУ № 1751
від 27.12.2001 року в тій частині, в якій
воно суперечить названому закону,
застосовуватись не може. Отже, у
відповідача наявний обов'язок
здійснювати виплату державної
допомоги в розмірі, передбаченому
Законом № 2811-ХІІ.

Тобто, своїми діями відповідач порушив
права позивача на гарантовану державою
матеріальну підтримку материнства та
належний соціальний захист, який
гарантується державним соціальним
забезпеченням, що має забезпечувати
рівень життя, не нижчий від
прожиткового мінімуму.

Відповідно до статті 1 зазначеного
закону, громадяни України, в сім'ях яких
виховуються та проживають
неповнолітні діти, мають право на
державну допомогу у випадках та на
умовах, передбачених цим Законом та
іншими законами України. Іноземці та
особи без громадянства, які постійно
проживають в Україні, а також особи,
яких визнано в Україні біженцями або
особами, які потребують додаткового
захисту, мають право на державну
допомогу нарівні з громадянами України
на умовах, передбачених цим Законом,
іншими законами або міжнародними
договорами України, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України.

Така правова позиція викладена і в
постанові Верховного Суду України від
25 грудня 2012 року у справі № 21-410а12.

Згідно частини першої статті 244-2
Кодексу адміністративного судочинства
України (цією статтею Кодекс доповнено
Законом України від 06.07.2010 № 2747-IV)
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Тобто, суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200,
п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Красноармійської міської ради -
залишити без задоволення.

Постанову Красноармійського
міськрайонного суду Донецької області
від 21 березня 2014 року у справі №
235/1107/14-а за позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Красноармійської
міської ради про визнання дій
протиправними та зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий:
І.В.Сіваченко

Судді:
О.О.Шишов

В.В.Попов