Справа № 2а-6054/10
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2014 року
Справа № 9104/96698/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді:
Сапіги В.П.

суддів:
Левицької Н.Г., Обрізка І.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові апеляційну
скаргу Головного управління
Пенсійного фонду України в
Тернопільській області на постанову
Чортківського районного суду
Тернопільської області від 24.12.2010 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Головного управління
Пенсійного фонду України в
Тернопільській області про визнання
дій протиправними та зобов'язання до
вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В :

29.11.2010 року позивач звернувся в суд із
адміністративним позовом до
відповідача, в якому просив зобов'язати
його провести нарахування, перерахунок
та виплату щомісячного підвищення до
пенсії у розмірі 1 мінімальної
заробітної плати як непрацюючому
пенсіонеру за проживання у зоні
посиленого радіоекологічного контролю
з 01.11.2007 року і виплачувати надалі в
такому ж розмірі.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач посилався на те, що йому як
особі, яка постійно проживає у зоні
посиленого радіоекологічного контролю
у відповідності до ст. 39, Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", повинна
проводитись виплата щомісячного
підвищення до пенсії у розмірі 1
мінімальної заробітної плати. Однак, як
вказує позивач, відповідач таку
виплату проводив у значно меншому
розмірі.

Оскарженою постановою прийнятою в
порядку скороченого провадження,
адміністративний позов задоволено
частково. Суд зобов'язав Головне
управління Пенсійного фонду України в
Тернопільській області провести
нарахування і виплачувати на користь
позивача доплату до пенсії як
непрацюючому пенсіонеру, що проживає у
зоні посиленого радіоекологічного
контролю у розмірі 1 мінімальної
заробітної плати за віком з 22.05.2008 року
з врахуванням виплачених сум до
виникнення обставин, з якими закон
пов'язує виникнення, зміну або
припинення спірних правовідносин. В
решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою
суду, відповідач оскаржив її в
апеляційному порядку. Вважає, що судом
невірно застосовані норми
матеріального та процесуального права,
а тому підлягає скасуванню з підстав
викладених в апеляційній скарзі.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги,
апелянт посилається на постанову
Кабінету Міністрів України від 26.07.1996
року №836 «Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», постанову
Кабінету Міністрів України від 28.05.2008
року № 530 «Про деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян» та доводиться непоширенням
на дані правовідносини ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

За результатами апеляційного розгляду
апелянт просить скасувати оскаржувану
постанову та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову.

Враховуючи те, що постанова суду першої
інстанції прийнята в порядку
скороченого провадження, відповідно до
п. 3 ч. 1 ст.197 КАС України розгляд даної
справи судом апеляційної інстанції
здійснюється в порядку письмового
провадження, за наявними у справі
матеріалами.

Відповідно до вимог ст. 195 КАС України
суд апеляційної інстанції під час
апеляційного провадження переглядає
судове рішення в межах апеляційної
скарги.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи скарги, законність
і обґрунтованість рішення суду,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що позивач по справі
проживає у зоні посиленого
радіоекологічного контролю.

Згідно зі ст. 39 цього Закону, пенсії
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають у зоні посиленого
радіоекологічного контролю,
підвищуються у розмірі 1 мінімальної
заробітної плати.

Враховуючи викладені положення Закону,
суд апеляційної інстанції
погоджується із висновком суду першої
інстанції про наявність у позивача
права на отримання щомісячного
підвищення до пенсії у розмірі 1
мінімальної заробітної плати.

Однак, із матеріалів справи суд вбачає,
що відповідач дану пенсію позивачу
нараховував та виплачував у значно
меншому розмірі, а тому суд першої
інстанції прийшов до правильного та
обґрунтованого висновку про
протиправність дій відповідача та
зобов'язання його здійснити
нарахування та виплату позивачу
щомісячного підвищення до пенсії у
розмірі 1 мінімальної заробітної плати.

Згідно практики Європейського суду з
прав людини, який у своєму рішенні від 08
листопада 2005 року в справі "Кечко проти
України" зазначив, що держава
самостійно визначає, які надбавки
виплачувати своїм працівникам з
бюджету. Держава може вводити,
припиняти або закінчувати виплату цих
надбавок. Проте, якщо правове
положення, що діє, передбачає виплату
певних надбавок, і дотримані всі
вимоги, необхідні для цього, органи
державної влади не можуть свідомо
відмовляти в цих виплатах, поки
відповідне положення є таким, що діє (п.
23). Одночасно Європейський Суд з прав
людини не прийняв аргумент уряду
України щодо бюджетних асигнувань,
оскільки органи державної влади не
можуть посилатися на відсутність
засобів як на причину невиконання
своїх зобов'язань (п. 26).

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про
виконання рішень і застосування
практики Європейського Суду з прав
людини" суди при розгляді справ,
практику Європейського Суду з прав
людини, застосовують як джерело права.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції
не може погодитись із висновком суду
першої інстанції в частині задоволення
позовних вимог починаючи з 22.05.2008 року з
огляду на те, що згідно дати, зазначеної
на реєстраційному вхідному номері,
позовну заяву подано до суду 29.11.2010
року.

У відповідності до ст.99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Таким чином, судом першої інстанції не
враховано вимоги ст.100 КАС України,
згідно якої позовні вимоги, які вийшли
за межі строку звернення до суду,
залишається без розгляду, якщо суд на
підставі позовної заяви та доданих до
неї матеріалів не знайде підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними, про що постановляється
ухвала. З врахуванням того, що позивач
звернувся за захистом прав, свобод та
інтересів шляхом подання позову до
суду лише 29.11.2010 року, адміністративний
позов підлягає частковому задоволенню
з 29.05.2010 року.

Адміністративний позов в частині вимог
за період з 01.11.2007 року по 28.05.2010 року
підлягає залишенню без розгляду з
підстави неповажності пропущення
строку звернення до суду.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції приходить до переконання про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
спору по суті. Відтак, оскаржувана
постанова підлягає скасуванню з
прийняттям нової, якою позовні вимоги
слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст.160, 183-2, 195, 197, 198, 202, 205, 207,
254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Тернопільській області задовольнити
частково, постанову Чортківського
районного суду Тернопільської області
від 24.12.2010 року по справі № 2а-6054/10
скасувати та прийняти нову постанову,
якою адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Визнати дії Головного управління
Пенсійного фонду України в
Тернопільській області щодо неповної
доплати до пенсії на користь ОСОБА_1 як
непрацюючому пенсіонеру за проживання
у зоні постійного радіоекологічного
контролю неправомірними.

Зобов'язати Головне управління
Пенсійного фонду України в
Тернопільській області нарахувати та
виплатити на користь ОСОБА_1 як
непрацюючому пенсіонеру, який проживає
у зоні посиленого радіоекологічного
контролю, підвищення до пенсії у
розмірі однієї мінімальної заробітної
плати, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 39 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" з 29.05.2010
року із врахуванням ст.28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" та виплачених
сум.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 в
частині позовних вимог за період з
01.11.2007 року по 28.05.2010 року залишити без
розгляду.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя :
В.П. Сапіга

Судді:
Н.Г. Левицька

І.М. Обрізко