Справа № 802/3455/13-а
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2014-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

25 квітня 2014 р.
Справа № 802/3455/13-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Поліщук Ірини Миколаївни,

за участю:

секретаря судового засідання:
Кошевого Богдана Анатолійовича

представника позивача:
ОСОБА_1

представника відповідача:
Козачук І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_3

до: Ленінського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції

про: визнання протиправними дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернувся
ОСОБА_3 з адміністративним позовом до
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції про
визнання протиправними дій, визнання
протиправними та скасування постанови
про відкриття виконавчого провадження
від 21.06.2013р. та постанови про арешт
майна боржника від 02.07.2013р.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач, посилаючись на норми
Закону України "Про виконавче
провадження" та Закону України "Про
іпотеку", зазначає, що постановою
головного державного виконавця
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції Козачук
І.Ю. відкрито виконавче провадження з
виконання виконавчого напису
нотаріуса № 1322 від 07.06.2013р., про
звернення стягнення на нерухоме майно,
яке належить позивачу на праві
власності - трикімнатну квартиру
АДРЕСА_1. Позивач наголошує на тому, що
Ленінський відділ державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції, в
порушення Закону України "Про іпотеку",
відкрив виконавче провадження при
відсутності відомостей про державну
реєстрацію відступлення прав,
оскільки, новий кредитор (ПАТ "Дельта
Банк") не зареєстрований як
іпотекодержатель квартири позивача в
державному реєстрі іпотек.

Тому, позивач вважає, що постанова про
відкриття виконавчого провадження від
21.06.2013р. ВП № 38603653 та постанова про
арешт майна боржника від 02.07.2013р. ВП №
38603653 є протиправними та підлягають
скасуванню.

Крім того, позивач вважає
протиправними дії Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції щодо порушення передбаченого
Законом України "Про виконавче
провадження" строку та порядку
направлення йому постанови про
відкриття виконавчого провадження від
21.06.2013 року серії ВП № 38603653 та постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження від 02.07.2013
року серії ВП № 38603653.

Несвоєчасне направлення вказаних
постанов, на думку позивача, позбавило
його можливості виконати вимоги
виконавчого листа в добровільному
порядку.

Ухвалою суду від 23.04.2014р. задоволено
заяву представника позивача,
адміністративний позов ОСОБА_3 до
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції в частині
позовних вимог про визнання
протиправною та скасування постанови
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції про
відкриття виконавчого провадження
серії ВП № 38603653 від 21.06.2013р. та про
визнання протиправною та скасування
постанови Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
серії ВП № 38603653 від 02.07.2013р. - залишено
без розгляду, в решті позовних вимог
розгляд справи продовжено.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав заявлені позовні
вимоги, з урахуванням заяви про їх
часткове відкликання, та надав суду
пояснення, що відтворюють зміст
позовної заяви.

Представник відповідача в судовому
засіданні не погодилась із заявленими
позовними вимогами, зазначила, що
відповідач діяв згідно із нормами
чинного законодавства, на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, а тому адміністративний позов
не підлягає задоволенню.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши надані у справу
докази, надавши їм юридичну оцінку, суд
прийшов до висновку, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Так, в ході розгляду справи судом
встановлено, що на примусовому
виконанні у Ленінському відділі
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції перебуває виконавче
провадження № 38603653 з виконання
виконавчого напису приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 № 1322 від
07.06.2013р. звернення стягнення на
нерухоме майно - трикімнатну квартиру
АДРЕСА_1, яка належить на праві
власності ОСОБА_3.

Боржнику надано термін для
добровільного виконання в строк до
28.06.2013р.

В зв'язку з тим, що позивачем в наданий
для добровільного виконання строк
виконавчий напис нотаріуса виконано не
було, 02.07.2013р. головним державним
виконавцем Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції накладено арешт на предмет
іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, загальною
площею 67.798 кв.м., що належить позивачу.

31.07.2013р. позивач звернувся із письмовою
заявою на ім'я начальника ВДВС
Вінницького МУЮ Горобчука В.Ю. в змісті
якої зазначив, що постанова про
відкриття виконавчого провадження ним
була отримана 27.07.2013р., а добровільний
термін виконання визначений до 28.06.2013р.,
в зв'язку з чим, позивач був позбавлений
можливості виконати виконавчий напис
нотаріуса № 1322 у добровільному
порядку.

Визначаючись щодо заявленого позову
суд виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначаються Законом України "Про
виконавче провадження" (далі - Закон)
(тут і далі по тексту Закон в редакції
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин).

Згідно з частиною першою статті 11
Закону України "Про виконавче
провадження", державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною другою статті 25 Закону
України "Про виконавче провадження"
передбачено, що державний виконавець
протягом трьох робочих днів з дня
надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк
до семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення
про примусове виселення боржника - у
строк до п'ятнадцяти днів) та
зазначає, що у разі ненадання
боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

При цьому, частиною п`ятою даної статті
встановлено, що копії постанови про
відкриття виконавчого провадження
надсилаються не пізніше наступного
робочого дня стягувачу та боржникові.

В свою чергу, частиною першою статті 31
Закону України "Про виконавче
провадження" передбачено, що копії
постанов державного виконавця та
інші документи виконавчого
провадження (далі - документи
виконавчого провадження), що
державний виконавець зобов'язаний
довести до відома сторін та інших
учасників виконавчого провадження,
надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження
або відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону,
що надсилаються рекомендованим
листом з повідомленням про вручення.
Боржник вважається повідомленим про
відкриття виконавчого провадження,
якщо йому надіслано постанову про
відкриття виконавчого провадження за
адресою, зазначеною у виконавчому
документі.

Як слідує з матеріалів справи, 21.06.2013
року постановою головного державного
виконавця Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції Козачук І.Ю. (а.с. 5-6) відкрито
виконавче провадження з виконання
виконавчого напису нотаріуса № 1322 від
07.06.2013р., про звернення стягнення на
нерухоме майно, яке належить позивачу
на праві власності - трикімнатну
квартиру АДРЕСА_1.

З копії реєстру вихідної
кореспонденції Вінницького міського
управління юстиції, долученого до
матеріалів справи (а.с. 87) видно, що
копія вказаної постанови направлена
ОСОБА_3 лише 25.06.2013 року, при цьому
простим листом.

Під час судового розгляду справи
представник відповідача не надав до
суду жодних доказів чи пояснень на
підтвердження своєчасності
направлення позивачу постанови про
відкриття виконавчого провадження

За вказаних обставин, суд вважає, що
відповідачем порушено порядок
направлення боржнику копії постанови
про відкриття виконавчого провадження,
а тому адміністративний позов в
частині позовних вимог про визнання
протиправними дій Ленінського відділу
Державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції щодо несвоєчасного
направлення на адресу ОСОБА_3 постанови
про відкриття виконавчого провадження
від 21.06.2013 року серії ВП № 38603653 підлягає
задоволенню.

Крім того, задовольняючи
адміністративний позов в цій частині
суд вважає за необхідно зазначити, що
відповідачем, в порушення ч. 2 ст. 71 КАС
України, під час судового розгляду
справи не виконано обов`язку
доказування правомірності вчинення
оскаржуваних дій.

Щодо позовних вимог в частині визнання
протиправними дій Ленінського відділу
Державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції щодо порушення передбаченого
Законом України "Про виконавче
провадження" строку та порядку
направлення ОСОБА_3 постанови про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження від 02.07.2013
року серії ВП № 38603653, то, на думку суду,
останні задоволенню не підлягають з
огляду на наступне.

Так, зі змісту позовної заяви та
пояснень наданих представником
позивача слідує, що протиправність дій
Ленінського відділу Державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції полягає у
порушені передбаченого Законом
України "Про виконавче провадження"
строку та порядку направлення ОСОБА_3
постанови про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження, а саме отримання ОСОБА_3
копії вказаної постанови 05 серпня 2013
року, тільки після ознайомлення його
представником з матеріалами
виконавчого провадження.

При цьому, жодних доказів в
підтвердження того, що представник
позивача ознайомився з копією
постанови про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 02.07.2013 року серії ВП № 38603653 саме 05
серпня 2013 року до суду не надано.

Натомість, в матеріалах справи
міститься копія конверту (а.с. 8), на
якому зазначено, що ОСОБА_3 отримав
лист, в якому йому було направлено
копію постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження - 27.07.2013 року.

При цьому, суд вважає за необхідне
зазначити, що частиною четвертою
статті 57 Закону України "Про виконавче
провадження" передбачено, що копії
постанови державного виконавця про
арешт коштів чи майна боржника
надсилаються не пізніше наступного
робочого дня після її винесення
боржнику та банкам чи іншим
фінансовим установам або органам,
зазначеним у частині другій цієї
статті, та органам, що ведуть
Державний реєстр обтяжень рухомого
майна.

Тобто, в даному випадку, нормами Закону
України "Про виконавче провадження"
визначено порядок направлення копій
постанов про арешт коштів чи майна
боржника, однак, жодним чином норми
даного Закон не встановлюють порядок
та строк отримання копій таких
постанов.

За вказаних обставин, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги в частині
визнання протиправними дій
Ленінського відділу Державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції щодо
порушення передбаченого Законом
України "Про виконавче провадження"
строку та порядку направлення ОСОБА_3
постанови про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 02.07.2013 року серії ВП № 38603653
задоволенню не підлягають.

При ухваленні рішення в даній
адміністративній справі суд також
керувався наступним.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади,
їх посадові особи зобов`язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, передбачені Конституцією
та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 КАС України оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

В той же час згідно ч. 2 ст. 71 цього
Кодексу в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, особливістю
адміністративного судочинства є те, що
тягар доказування в спорі покладається
на відповідача - орган публічної влади,
який повинен надати суду всі
матеріали, які свідчать про його
правомірні дії.

З обставин адміністративної справи,
встановлених судом, вбачається, що
відповідачами повністю не доведено
правомірності своїх дій, відтак
частково позовні вимоги знайшли своє
підтвердження під час розгляду
адміністративної справи.

Надаючи оцінку діям відповідача, суд
виходив із того, що відповідно до ч.3 ст.
2 КАС України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Питання про розподіл судових витрат у
справі вирішується судом відповідно до
вимог статті 94 КАС України, частиною
першою якої передбачено, що у випадку,
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено (ч.3 ст. 94 КАС
України).

У відповідності до п.п.3 п.9 розділу 5
Прикінцевих та перехідних положень
Бюджетного кодексу України у разі
безспірного списання коштів
державного бюджету (місцевих бюджетів)
Державна казначейська служба
відображає в обліку відповідні
бюджетні зобов'язання розпорядника
бюджетних коштів, з вини якого виникли
такі зобов'язання. Погашення таких
бюджетних зобов'язань здійснюється
виключно за рахунок бюджетних
асигнувань цього розпорядника
бюджетних коштів. Одночасно
розпорядник бюджетних коштів
зобов'язаний привести у відповідність
з бюджетними асигнуваннями інші взяті
бюджетні зобов'язання. Водночас п.19.
Порядку виконання рішень про стягнення
коштів державного та місцевих бюджетів
або бюджетних установ встановлено, що
безспірне списання коштів державного
та місцевих бюджетів і їх
перерахування на рахунок, зазначений у
виконавчому документі про стягнення
надходжень бюджету та /або заяві про
виконання рішення про стягнення
надходжень бюджету, здійснюється
органами Казначейства з відповідного
рахунку, на який такі кошти зараховані,
шляхом оформлення розрахункових
документів.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправними дії Ленінського
відділу Державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції щодо несвоєчасного
направлення на адресу ОСОБА_3 постанови
про відкриття виконавчого провадження
від 21.06.2013 року серії ВП № 38603653.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_3 судовий збір в
розмірі 5,73 грн. (п`ять гривень 73 копійки)
шляхом їх безспірного списання органом
Державної казначейської служби
України із рахунків Ленінського
відділу Державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна