Справа № 2-а-5523/10
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

14 квітня 2014 року Справа № 9104/99597/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Чортківському районі Тернопільської
області на постанову Чортківського
районного суду Тернопільської області
від 14 грудня 2010 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Чортківському районі
Тернопільської області про
зобов'язання здійснити перерахунок
доплати до пенсії як непрацюючому
пенсіонеру і додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 25.11.2010 року звернулася в суд
першої інстанції з адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Чортківському районі
Тернопільської в якому просила
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок та доплату пенсії, як
непрацюючому пенсіонеру у зоні
посиленого радіоекологічного контролю
в розмірі однієї мінімальної
заробітної плати, додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, особам
віднесеним до категорії 2, 3, 4 у розмірі
15% мінімальної пенсії за віком та
виплачувати доплату і додаткову пенсію
із дотриманням вимог ст. ст. 39, 51 ч. 3 ст. 67
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з урахуванням розміру
мінімальної заробітної плати та
мінімальної пенсії за віком,
встановленої Законом України Про
Державний бюджет України на
відповідний рік або іншим відповідним
законодавством та здійснити виплату
недоплачених коштів з 1991 року по даний
час.

Постановою Чортківського районного
суду Тернопільської області від 14
грудня 2010 року (прийнятою в порядку
скороченого провадження) позов
задоволено частково, зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
Чортківському районі Тернопільської
області здійснити перерахунок і
виплатити позивачу доплату до пенсії
як непрацюючому пенсіонеру, що
проживає в зоні посиленого
радіоекологічного контролю за періоди
з 26.07.1996 року по 31.12.2006 року, з 09.07.2007 року
по 31.12.2007 року, починаючи з 22.05.2008 року у
розмірі однієї мінімальної заробітної
плати за місяць та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 15%
мінімальної пенсії за віком за період з
01.08.2001 року по 31.12.2007 року, починаючи з
22.05.2008 року з урахуванням розмірів
мінімальної заробітної плати та
мінімальної пенсії за віком,
встановлених Законом України Про
Державний бюджет України на
відповідний рік або іншим відповідним
законодавством з урахуванням
виплачених сум до виникнення обставин,
з якими закон пов'язує виникнення,
зміну чи припинення спірних
правовідносин, в решті позовних вимог
відмовлено за безпідставністю.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції управління
Пенсійного фонду України в
Чортківському районі Тернопільської
області оскаржило його в апеляційному
порядку, вважає, що постанова суду
прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що
відповідно до ст. 51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
враховуючи зміни внесені Законом
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»,
визначено, що особам, віднесеним до
категорії 4, щомісячна додаткова пенсія
призначається у розмірі 5% прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність. Рішенням
Конституційного Суду від 22.05.2008р. №10-рп
визнано неконституційними норми
положень пунктів 24-34 розділу II, в тому
числі щодо пенсійного забезпечення
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи. Але у
зв'язку з прийняттям цього рішення,
змін щодо збільшення бюджетних
призначень на фінансування бюджетних
програм, зокрема з пенсійного
забезпечення осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
до законів України про державний
бюджет не вносилося. Тому, для
збереження виплат, які здійснювалися з
початку 2008 року, Кабінетом Міністрів
України прийнято постанову №530 від
28.05.2008 «Деякі питання соціального
захисту окремих категорій громадян»,
якою передбачалося виплата доплат
особам, які постраждали від
Чорнобильської катастрофи 4 категорії
у розмірі 5% прожиткового мінімуму.
Тобто, позивачу виплачувалася доплата
згідно вказаної постанови у розмірі 5%
від прожиткового мінімуму для
непрацездатних громадян.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» позивачу,
як непрацюючому пенсіонеру, що
проживає на території посиленого
радіологічного контролю, призначено
підвищення, розмір якого передбачений
постановою Кабінету Міністрів України
№ 836 від 26.07.1996 р. «Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали»
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в сумі 5,20 грн. і дійсне по даний час.
Оскільки, роз'яснення застосування
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (відповідно до вимог
статті 62 вказаного Закону) провадиться
у порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України, рішення якого є
обов'язковими для виконання
міністерствами та іншими центральними
органами державної виконавчої влади
України, місцевими органами державної
виконавчої влади, всіма суб'єктами
господарювання незалежно від їх
відомчої підпорядкованості та форм
власності, тому відповідач вважає, що
правомірно діяв щодо виплат додаткових
пенсій, виходячи постанови Кабінету
Міністрів.

На підставі викладеного просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183-2 цього кодексу.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних міркувань.

ОСОБА_1 є потерпілою від Чорнобильської
катастрофи 4-ї категорії, яка постійно
проживає на території зони посиленого
радіоекологічного контролю, що
підтверджується посвідченням (а. с. 6).

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 39 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» пенсії
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають у зоні посиленого
радіоекологічного контролю
підвищуються у розмірі однієї
мінімальної заробітної плати, а
відповідно до ст. 51 цього ж Закону
особам, віднесеним до категорії 4,
щомісячно призначається додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у
розмірі 15 процентів мінімальної пенсії
за віком. Вказані розміри підвищення до
пенсії та додаткової пенсії зазнали
змін, що відбулись відповідно до п.п.9,
п.п.13 п.28 розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», який
набрав чинності 01 січня 2008 року. Проте,
рішенням Конституційного Суду України
№10-рп/2008 від 22 травня 2008 року визнано
неконституційними та такими, що
втратили чинність з дня ухвалення
вказаного рішення, а тому, дані статті
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» залишились чинними в
первинній редакції.

Відповідач виплачував позивачу
підвищення до пенсії та додаткову
пенсію в розмірах, передбачених
постановами Кабінету Міністрів
України від 28 травня 2008 року №530 «Деякі
питання соціального захисту окремих
категорій громадян» та від 26 липня 1996
року № 836 «Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», що є
значно меншими.

Виходячи з принципу пріоритетності
законів над підзаконними актами при
визначенні позивачу розмірів
підвищення до пенсії, застосуванню
підлягають ст.ст. 39, 51 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а не
згадані вище постанови уряду, оскільки
останні істотно звужують обсяг раніше
встановлених законом прав.

Відповідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», мінімальний розмір
пенсії за віком встановлюється в
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність
визначеного законом, при цьому, вірно
вважав, що положення ч. 3 ст. 28 згаданого
Закону не є перешкодою для
застосування мінімального розміру
пенсії за віком для обчислення інших
пенсій чи доплат, пов'язаних з
мінімальною пенсією за віком, оскільки
чинним законодавством не встановлено
іншого, крім передбаченого ч. 1 цієї
статті мінімального розміру пенсії за
віком.

Згідно ч. 3 ст. 67 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», в разі
збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам,
віднесеним до 1,2,3,4 категорії, та розмір
щомісячної компенсації сім'ям за
втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Суд першої інстанції правильно вважав,
що позивач має право на проведення
перерахунку та виплату доплати до
пенсії та додаткової пенсії,
відповідно до ч. 2 ст. 39, ст. 51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Однак, розглядаючи спір, суд першої
інстанції не застосував вимоги ч. 2 ст. 99
КАС України згідно якої для звернення
до адміністративного суду за захистом
прав, свобод чи інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який обчисляється з дня коли особа
дізналась або повинна була дізнатись
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів, а згідно ч.1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Враховуючи вище викладене, приймаючи
до уваги дату звернення позивача до
суду із розглядуваним позовом (25.11.2010
року), відсутність поважних причин для
поновлення строку, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги в частині з 01.01.1991 року
по 24.05.2010 року включно слід залишити без
розгляду.

Стосовно решти позовних вимог, то
колегія суддів вважає, що такі
підлягають задоволенню за період з
25.05.2010 року по 25.11.2010 року.

З врахуванням вище наведеного судова
колегія вважає, що доводи апеляційної
скарги являються суттєвими і складають
підстави для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм процесуального права, які
призвели до неправильного вирішення
справи, а також має місце
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Керуючись ст. 160, ч. 10 ст. 183-2, ст.197, п. 3 ч. 1
ст. 198, ст. 202, ст. 203, ст.205, ст.207, ст. 254 КАС
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Чортківському районі Тернопільської
області задовольнити частково,
скасувати постанову Чортківського
районного суду Тернопільської області
від 14 грудня 2010 року у справі № 2а-5523/10.

Прийняти нову постанову, якою позов
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Чортківському районі
Тернопільської області здійснити
перерахунок та виплатити ОСОБА_1, як
непрацюючому пенсіонеру, який проживає
у зоні посиленого радіоекологічного
контролю підвищення до пенсії у
розмірі однієї мінімальної заробітної
плати, передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 39
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та як особі, яка віднесена
до категорії 4 додаткової пенсії за
шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі 15%
мінімальної пенсії за віком,
передбаченої ст. 51 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за період з
25 травня 2010 року по 25 листопада 2010 року
з врахуванням ст. 28 Закону України «Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум.

Позовні вимоги за період з 01.01.1991 року
по 24.05.2010 року включно залишити без
розгляду.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин