Справа № 821/2396/13-а
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/2396/13-а

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції:
Хом'якова В.В.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

Суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання
Сівєлькіної С.Є.,

представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційну
скаргу Реєстраційної служби
Дніпровського районного Управління
юстиції у м. Херсоні на постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 11 вересня
2013 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_1 до державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Мустафаєвої Лейли Аліївни,
Реєстраційної служби Дніпровського
районного управління юстиції у м.
Херсоні, за участю третьої особи на
стороні позивача без самостійних
вимог: Дочірнього підприємства
Житлово-експлуатаційна дільниця
Відкритого акціонерного товариства
«Херсонський завод будівельних
матеріалів № 1» про визнання
протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

19 червня 2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1
звернулися до суду з адміністративним
позовом до Реєстраційної служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Херсоні та Державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Мустафаєвої Л.А. про визнання
противоправним та скасування рішення
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Мустафаєвої Л.А. від
07.03.2013 № 771506 про відмову у державній
реєстрації права власності на квартиру
АДРЕСА_1 та зобов'язання Реєстраційної
служби Дніпровського районного
управління юстиції у м.Херсоні
зареєструвати свідоцтво № 6 від 23
лютого 2013 року про право власності на
житло, яке видано відділом
приватизації державного житлового
фонду Житлово-експлуатаційної
дільниці (дочірнім підприємством)
відкритого акціонерного товариства
«Херсонський завод будівельних
матеріалів № 1», згідно якого квартира
АДРЕСА_1 загальною площею 38,8 кв.м.,
належить на праві спільної сумісної
власності ОСОБА_3, ОСОБА_1

В обґрунтування позову зазначено, що
відмова у реєстрації свідоцтва про
право власності на приватизовану
квартиру є неправомірною, свідоцтво
видане уповноваженим державним
органом, яке має право здійснювати
приватизацію та видавати документ, що
підтверджує виникнення прав на такі
приватизовані об'єкти.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 11 вересня
2013 року позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_1
задоволено повністю. Визнано
протиправним та скасовано рішення
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Мустафаєвої Л.А. від
07.03.13 року № 771506 про відмову ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 у державній реєстрації права
власності на квартиру АДРЕСА_1.

Не погоджуючись із постановленим у
справі судовим рішенням Реєстраційна
служба Дніпровського районного
Управління юстиції у м. Херсоні подала
апеляційну скаргу, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права та неповне
з'ясування обставин справи, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою у
задоволенні позову ОСОБА_3 та ОСОБА_1
відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги, пояснення на неї
представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла таких
висновків.

Судом першої інстанції встановлено
наступне.

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з 1997 року проживають
як наймачі у квартирі квартиру АДРЕСА_1,
що підтверджується довідкою про склад
сім'ї наймача ізольованої квартири від
23.02.2013 року. Згідно довідки ХОУ ВАТ
«Ощадбанка України» від 22.02.2013 житлові
чеки не використовувалися.

Відповідно до рішення Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Херсонській області від
19.12.1994 № 289 було засновано дочірнє
підприємство ВАТ «Херсонський завод
будівельних матеріалів № 1» -
житлово-експлуатаційна дільниця ВАТ
«ХЗБМ № 1», затверджений її Статут, та
передані на баланс ЖЄД житлові будинки,
в тому числі будинок АДРЕСА_1. Уставом
Житлово-експлуатаційної дільниці
передбачено, що вона є державною
організацією, юридичною особою.
Наказом від 01.09.2006 р. на дільниці
створено відділ приватизації
державного житлового фонду для
здійснення приватизації державного
житлового фонду, який знаходиться у
оперативному управлінні
Житлово-експлуатаційної дільниці. На
момент розгляду справи житловий
будинок АДРЕСА_1 також знаходиться на
балансі та обслуговуванні ЖЕД (ДП) ВАТ
«Херсонський завод будівельних
матеріалів № 1», тобто в оперативному
управлінні державної організації.

Житлово-експлуатаційна дільниця
(дочірнє підприємство) відкритого
акціонерного товариства «Херсонський
завод будівельних матеріалів № 1»
видала ОСОБА_1 та ОСОБА_3 свідоцтво про
право власності на житло № 6 від 23
лютого 2013 року на квартиру АДРЕСА_1.

Позивачі звернулися до Реєстраційної
служби Дніпровського районного
управління юстиції у м. Херсоні із
заявою про державну реєстрацію
свідоцтва про право власності. Згідно
рішення від 07.03.2013 за № 771506 державний
реєстратор прав на нерухоме майно
Мустафаєва Л.А. відмовила у державної
реєстрації права власності у зв'язку з
тим, що «подані документи не
відповідають вимогам, або не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують», пославшись на ст. 24
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», п.п.16, 23 Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 22.06.2011р. № 703.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 та ОСОБА_3
суд першої інстанції виходив з
наступного, з чим погоджується
апеляційний суд.

Правові, економічні, організаційні
засади проведення державної
реєстрації речових та інших прав
визначені Законом України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» від 1
липня 2004 року №1952-IV (далі - Закон №1952-IV).
Відповідно до ч.1 ст.4 Закону №1952-IV
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування,
зокрема, право власності на нерухоме
майно.

Частиною 1 статті 15 Закону №1952-IV
визначено порядок проведення
державної реєстрації прав та їх
обтяжень: прийняття і перевірка
документів, що подаються для державної
реєстрації прав та їх обтяжень,
реєстрація заяви; встановлення факту
відсутності підстав для відмови в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, прийняття рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, відмову в ній, внесення
записів до Державного реєстру прав;
видача свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону.
Рішення про державну реєстрацію прав
приймаються державними реєстраторами
у формі державної реєстрації права або
письмового рішення про відмову у
державній реєстрації.

У державній реєстрації прав та ї
обтяжень може бути відмовлено, зокрема,
у разі, якщо подані документи не
відповідають вимогам, встановленим цим
Законом, або не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують (п. 4 ч. 1
ст. 24 Закону №1952-IV).

Перелік документів для здійснення
державної реєстрації прав визначений
ст. 19 Закону № 1952-1У та Порядком
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 22 червня 2011 року № 703, №703,
відповідно до яких для проведення
державної реєстрації прав заявник
подає до органу державної реєстрації
прав заяву про державну реєстрацію,
форму та вимоги до заповнення якої
встановлює Мін'юст. Для проведення
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме майно
необхідними документами є документи,
що підтверджують виникнення, перехід
або припинення права власності та
інших речових прав на нерухоме майно та
інші документи, визначені цим Порядком.
Згідно з частиною першою статті 19
Закону №1952 державна реєстрація прав
проводиться на підставі, зокрема,
свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та комунальному
житловому фонді. Таке свідоцтво було
надано позивачами державному
реєстратору.

Вирішуючи питання про правомірність
висновку відповідача про те, що дане
свідоцтво є неналежним чином
оформленим та видано не уповноваженою
особою, є не підтвердженими
відповідними доказами, суд першої
інстанції обґрунтовано виходив з
наступного.

Порядок приватизації квартир, що
відносяться до державного житлового
фонду, регулюється Законом України
«Про приватизацію державного
житлового фонду», зокрема ст. 8 цього
Закону. Статтею 1 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» передбачається, що приватизація
державного житлового фонду - це
відчуження квартир (будинків), житлових
приміщень у гуртожитках, призначених
для проживання сімей та одиноких осіб,
кімнат у квартирах та одноквартирних
будинках, де мешкають два і більше
наймачів, та належних до них
господарських споруд і приміщень
(підвалів, сараїв та ін.) державного
житлового Фонду на користь громадян
України. Державний житловий фонд - це
житловий фонд місцевих Рад народних
депутатів та житловий фонд, який
знаходиться у повному господарському
віданні чи оперативному управлінні
державних підприємств, організацій,
установ.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 зазначеного
Закону, приватизація державного
житлового фонду здійснюється
уповноваженими на це органами,
створеними місцевою державною
адміністрацією, та органами місцевого
самоврядування, державними
підприємствами, організаціями,
установами, у повному господарському
віданні або оперативному управлінні
яких знаходиться державний житловий
фонд.

Частиною 5 статті 8 Закону передбачено,
що передача квартир (будинків),
житлових приміщень у гуртожитках у
власність громадян з доплатою,
безоплатно чи з компенсацією
оформлюється свідоцтвом про право
власності на квартиру (будинок),
житлове приміщення у гуртожитку, яке
реєструється в органах приватизації і
не потребує нотаріального посвідчення.

Судом враховано, що квартира, яку
приватизували позивачі, знаходилась у
господарському віданні ЖЄД (ДП) ВАТ
«ХЗБМ № 1», а її власником була держава.
Позивачі використовували квартиру на
умовах найму за договором від 18.11.2004.
Доказів передачі житлового будинку №
АДРЕСА_1 до комунальної власності
немає. Що стосується доводів
представника відповідачів про те, що
ВАТ «Херсонський завод будівельних
матеріалів №1» ліквідовано в 2005 році,
житловий фонд повинен бути переданий
до комунального майна, колегія судді
вважє, що дана обставина ніяким чином
не спростовує факту знаходження
квартири на балансі ЖЄД на момент
приватизації та наявності у останньої
повноважень на здійснення
приватизації даної квартири.

Як вірно зазначено судом, факт
ліквідації ВАТ «Херсонський завод
будівельних матеріалів № 1» також не
означає необхідності ліквідації ЖЄД
(ДП) ВАТ «ХЗБМ № 1», яка з 1994 року була і є
самостійною юридичною особою, а не
структурним підрозділом ВАТ. За
довідкою регіонального відділення
Фонду Державного майна України по
Херсонській області від 12.07.13 даний
будинок знаходиться на балансі ЖЄД (ДП)
ВАТ «ХЗБМ № 1».

Також колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що не
є підставою для відмови в державній
реєстрації права власності, якщо
свідоцтво видано не на бланку. Оскільки
чинне законодавство не містить
беззаперечної умови для видачі
свідоцтва про право власності саме на
спеціальних бланках, зразки та описи
яких затверджені наказом Міністерства
юстиції України від 22.04.2003 N 39/5 ДСК. Суд
першої інстанції вірно зазначив про
рекомендаційний характер даної норми.

Крім того колегія суддів звертає увагу
на те, що наказ Міністерства юстиції
України від 11 квітня 2013 року N 691/5 «Про
постачання спеціальних бланків
свідоцтв про право власності»,
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 15 квітня 2013 р. за N 613/23145, яким
встановлено, що замовниками
спеціальних бланків свідоцтв про право
власності, зразок та опис яких
затверджено наказом Міністерства
юстиції України від 22 квітня 2003 року N
39/5 ДСК, зареєстрованим у Міністерстві
юстиції України 22 квітня 2003 року за N
319/7640 (із змінами), є суб'єкти, визначені
статтею 8 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду», був виданий пізніше, ніж було
прийняте рішення державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Мустафаєвої Л.А. від 07.03.2013 № 771506, що
виключає можливість застосування до
правовідносин, що виникли між
сторонами, наказу Міністерства юстиції
України від 22.04.2003 N 39/5 ДСК.

Відтак, свідоцтво про право власності
на житло, що видано
Житлово-експлуатаційною дільницею
(дочірнім підприємством) відкритого
акціонерного товариства «Херсонський
завод будівельних матеріалів № 1»,
відповідає вимогам Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду».

Із врахуванням викладеного, суд
апеляційної інстанції погоджується з
судом першої інстанції, який дійшов
висновку про наявність підстав для
задоволення позову ОСОБА_3 та ОСОБА_1.

Колегія суддів вважає рішення суду
першої інстанції правильним і таким, що
відповідає вимогам ст. ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71
КАС України та не приймає доводи,
наведені в апеляційній скарзі про те,
що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та не допустив порушень норм
матеріального і процесуального права
при вирішенні справи, а наведені в
апеляційній скарзі доводи
правильність висновків суду не
спростовують.

Таким чином, апеляційна скарга
Реєстраційної служби Дніпровського
районного Управління юстиції у м.
Херсоні задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Реєстраційної
служби Дніпровського районного
Управління юстиції у м. Херсоні -
залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 11 вересня
2013 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
ухвали апеляційного суду в повному
обсязі.

Головуючий
В.О.Скрипченко

Суддя
О.С.Золотніков

Суддя
Ю.В.Осіпов