Справа № 804/14493/13-а
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

10 квітня 2014 рокусправа № 804/14493/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Ясенової
Т.І.

суддів: Головко О.В.
Суховарова А.В.

секретар судового засідання:
Троянов А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у Бабушкінському районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 09
грудня 2013 року у справі №804/14493/13-а за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю
науково-впроваджувальний центр
„Консіма" до Державної податкової
інспекції у Бабушкінському районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю
науково-впроваджувальний центр
„Консіма" (далі за текстом - ТОВ НВЦ
„Консіма") звернулось до суду з позовом
до Державної податкової інспекції у
Бабушкінському районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області (далі за
текстом - ДПІ у Бабушкінському районі
м.Дніпропетровська), в якому просило
визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення №
від 29.10.2013 року, № від 29.10.2013 року
та № від 29.10.2013 року.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 09
грудня 2013 року позовні вимоги
задоволено. Визнано протиправними та
скасовано податкові
повідомлення-рішення ДПІ у
Бабушкінському районі
м.Дніпропетровська № від 29.10.2013
року, № від 29.10.2013 року та №
від 29.10.2013 року.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування судом обставин справи, що
призвело до неправильного вирішення
справи, просить скасувати оскаржувану
постанову та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Заперечуючи проти задоволення
апеляційної скарги позивач,
посилаючись на її безпідставність,
просить залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а рішення суду першої
інстанції без змін, як законне та
обґрунтоване.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши рішення суду першої
інстанції, доводи апеляційної скарги
та заперечень на неї, правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що 16.08.1993 року
Товариство з обмеженою
відповідальністю
науково-впроваджувальний центр
„Консіма" зареєстровано виконавчим
комітетом Дніпропетровської міської
ради, місцезнаходження юридичної
особи: 49000, Дніпропетровська обл.,
м.Дніпропетровськ, вул.Г.Сталінграда,
188а, що підтверджується Випискою з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців АБ
№718184 від 07.03.2013р.

Види діяльності ТОВ НВЦ „Консіма" за
КВЕД-2010, згідно Довідки АА №542061 з
ЄДРПОУ від 10.08.2012р. : виробництво інших
вузлів, деталей і приладдя для
автотранспортних засобів, механічне
оброблення металевих виробів,
діяльність у сфері інжинірингу,
геології та геодезії, надання послуг
технічного консультування в цих
сферах, технічні випробування та
дослідження, ремонт і технічне
обслуговування машин і устаткування
промислового призначення.

Судом встановлено, що ДПІ у
Бабушкінському районі
м.Дніпропетровська проведено планову
документальну виїзну перевірку ТОВ НВЦ
„Консіма" з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.07.2010 року по
31.12.2012 року.

За результатами проведеної перевірки
відповідачем складено акт №435/221/20213287
від 16.09.2013 року, відповідно до висновків
якого позивачем порушено п.5.3.9 ст.5
Закону України „Про оподаткування
прибутку підприємств", п.138.1, п.138.2, п.138.4,
пп.138.10.2 п.138.10 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
прибуток всього на суму 739470 грн., у тому
числі: за З кв. 2010 року в сумі 201802грн., за
4 квартал 2010 року в сумі 6265грн., за 1
квартал 2011 року в сумі 103329грн., за 2
квартал 2011 року в сумі 139596грн., за 3
квартал 2011 року в сумі 57559грн., за 4
квартал 2011 року в сумі 59386грн., за 1
квартал 2012 року в сумі 79467грн., за 2
квартал 2012 року в сумі 62851грн., за 3
квартал 2012 року в сумі 18837грн., за 4
квартал 2012 року в сумі 10378грн.; 2. п.198.2,
ст.198, п.201.1, п.201.4, п.201.6, п.201.7, п.201.10 ст.201
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість всього на суму 11377грн. у
вересні 2012 року, та зменшено ряд. 24
(Залишок від'ємного значення, який
після бюджетного відшкодування
включається, до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду (рядок 22 - рядок 23)) за грудень 2012
року на суму 558261 грн.

На підставі зазначеного акта перевірки
відповідачем прийняті податкові
повідомлення рішення: № від 29
жовтня 2013 року, яким позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання за
платежем: податок на прибуток
приватних підприємств на загальну суму
1019241,50грн. (за основним платежем -
739470грн. та 279771,50грн. штрафних санкцій);
№ від 29 жовтня 2013 року, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем: податок на
додану вартість на загальну суму
14221,25грн. (за основним платежем - 11377грн.
та 2844,25грн. штрафних санкцій); №
від 29 жовтня 2013 року, яким позивачу
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість у
розмірі - 558261грн.

Судом встановлено, що в межах своєї
господарської діяльності ТОВ НВЦ
„Консіма" (замовник) укладено договір з
ТОВ „Торговий дім „Вишевичі
Агротехніка" (підрядчик) на
виготовлення продукції №1/11 від 04.01.2011
року та додаткові угоди до нього,
відповідно до умов якого замовник в
порядку та на умовах, визначених цим
договором, доручає і зобов'язується
прийняти та оплатити, а підрядчик в
порядку та на умовах, визначених цим
договором, зобов'язується на власний
ризик виконувати у відповідності до
умов цього договору роботу, визначену у
п.2.1 цього договору.

Згідно з умовами вказаного договору та
додаткових угод позивачем були
передані ТОВ „Торговий дім „Вишевичі
Агротехніка" товарно-матеріальні
цінності (лист, дріт, обод і т.і.) для
виготовлення продукції (колес) що була
предметом вказаного договору, що
підтверджується актами передачі
товарно-матеріальних цінностей.

Згідно п.2 договору, виробництво
продукції за кресленнями замовника
здійснюється на виробничих площах
підрядчика на умовах цього договору.
Усі перевезення, які виникають із цього
договору виконує підрядчик.

На виконання умов вказаного договору
підрядчиком ТОВ „Торговий дім
„Вишевичі Агротехніка" (підрядчик)
була виготовлена продукція (колеса).

Вказане підтверджується податковими
накладними, актами виконаних робіт,
актами списання товарно-матеріальних
цінностей, копії яких містяться в
справі та досліджені в судовому
засіданні. Оплата за вказаним
договором підтверджується
банківськими виписками, копії яких
містяться в матеріалах справи.

На підтвердження факту належного
виконання умов договорів з реалізації
позивачем вказаної продукції,
позивачем надано та досліджено судом
належним чином оформлені контракти та
договори укладені ТОВ НВЦ „Консіма"
про продаж товару, податкові
декларації з податку на додану
вартість, виписки з банку, податкові
накладні, акти виконання робіт, акти на
передачу ТМЦ, акти на передачу готової
продукції та додаткові угоди.

Дослідивши надані докази на
підтвердження виконання зазначеного
договору, судом першої інстанції
зроблено обґрунтований висновок, що
первинні документи, підтверджують
виконання господарських операцій та
мають всі необхідні реквізити
первинного документу бухгалтерського
обліку, обов'язковість яких
встановлена ст. 9 Закону України „Про
бухгалтерський облік та звітність в
Україні", ст. 44 Податкового кодексу
України та п.2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку №88 від 24.05.1995р.

Так, фактичною підставою для прийняття
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень стали висновки
контролюючого органу, викладені в акті
перевірки, про неможливість, на думку
податкового органу, фактичного
здійснення контрагентом позивача ТОВ
„ТД „Вишевичі Агротехніка"
виробництва колес, а отже вартість ТМЦ
(сировина, запчастини) не пов'язана з
веденням господарської діяльності
перевіряємого підприємства.

Вказані висновки відповідача
аргументовані, зокрема, тим, що за
результатами виїзду працівниками ДПІ у
Верхньодніпровському районі та
перевіряючим даного підприємства на
адресу Дніпропетровська обл.,
Верхньодніпровський р-н., СМТ
Новомиколаївка, вул.Степна 1
встановлено що за даною адресою
відсутні виробничі приміщення,
відсутні договори оренди на складські
приміщення які були надані ТОВ „ТД
„Вишевичі Агротехніка".

Крім того податковий орган ставить під
сумнів економічну доцільність та
реальність господарських операцій,
вчинених позивачем з його
контрагентом, з огляду на те, що, на
думку податкового органу, позивач має
достатню кількість кваліфікованого
персоналу, основних засобів та
відповідних дозвільних документів для
провадження певного виду діяльності,
проте під час провадження
господарської діяльності позивачем
залучено сторонню організацію ТОВ „ТД
„Вишевичі Агротехніка" для виконання
певного виду робіт, які він може
виконати самостійно.

Таким чином, відповідачем вважає, що
вартість придбаних ТМЦ підлягає
виключенню зі складу податкового
кредиту, а сума собівартості
сформованої у звітному періоді не
підлягає включенню собівартості
придбаних (виготовлених) та
реалізованих товарів (робіт, послуг).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
вчинення господарських операцій із
позивачем контрагентом
підтверджується наявними в матеріалах
справи копіями податкових накладних та
інших первинних документів, дії
платника податку свідчать про його
добросовісність, а вчинені ним
господарські операції не викликають
сумніву в їх реальності та
відповідності дійсному економічному
змісту. Тому, суд прийшов до висновку,
що висновки акту перевірки є не
обґрунтованими, суперечать
законодавству з питань оподаткування
та фактичним обставинам справи, а тому
податкові повідомлення-рішення
прийняті на його основі є
протиправними та підлягають
скасуванню.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

На момент здійснення господарських
операцій з позивачем державна
реєстрація юридичної особи ТОВ
„Торговий Дім „Вишевичі Агротехніка"
не скасована, підприємство було
платником податку на додану вартість,
що підтверджується Витягом Витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
№17711462 від 05.12.2013р., який наявний в
матеріалах справи.

Згідно статті 1 Закону України „Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" господарською
операцією є дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового
стану платника податків (як обов'язкова
ознака господарської операції)
кореспондується з нормами Податкового
кодексу України, які є тотожними з
положеннями Закону України „Про
податок на додану вартість", Закону
України „Про оподаткування прибутку
підприємств".

Згідно п.198.3 ст.198 Податкового Кодексу
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

У відповідності до п.198.6 ст.198
Податкового Кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Згідно з п.201.10 ст.201 Податкового кодексу
України податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

За змістом п.138.1 ст.138 Податкового
кодексу України витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування податком на прибуток,
складаються із: витрат операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 -
138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї
статті: інших витрат, визначених згідно
з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу; крім витрат,
визначених у пунктах 138.3 цієї статті та
у статті 139 цього Кодексу.

У відповідності до п.138.2 ст.138
Податкового Кодексу України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до Витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців №17711462 від
05.12.2013р. відносно ТОВ „Торговий Дім
„Вишевичі Агротехніка" вид діяльності:
28.30 Виробництво машин та устаткування
для сільського та лісового
господарства, 46.14 діяльність
посередників у торгівлі машинами,
промисловим устаткуванням, також
містяться записи від 11.03.2011р., 02.04.2012р.
про підтвердження відомостей про
юридичну особу та 18.10.2013р. внесення
інформації щодо відсутності юридичної
особи за вказаною адресою.

В акті перевірки податковий орган
посилається, зокрема, на виїзд
працівниками ДПІ у
Верхньодніпровському районі та
перевіряючим даного підприємства на
адресу Дніпропетровська обл.,
Верхньодніпровський р-н., СМТ
Новомиколаївка, вул.Степна 1, за
результатами якого податковим органом
зроблено висновок про відсутність
виробничих приміщень, відсутність
договорів оренди на складські
приміщення, які були надані ТОВ „ТД
„Вишевичі Агротехніка".

Судом першої інстанції обґрунтовано не
прийнято до уваги зазначені доводи
відповідача з огляду на те, що спірні
правовідносини мали місце в 2010-2012рр., а
виїзд працівників ДПІ у вересні 2013року.
Крім того належних доказів на
підтвердження вказаного виїзду
податковим органом також не надано.

При цьому, в акті перевірки,
відповідачем зазначено, що ДПІ у
Бабушкінському районі
м.Дніпропетровська в ході проведення
перевірки надано лист до ДПІ у
Верхньодніпровському р-ні
м.Верхньодніпровськ про надання
інформації щодо реєстрації земельної
ділянка за адресою: Дніпропетровська
обл., Верхньодніпровський р-н., СМТ
Новомиколаївка, вул.Степна 1, проте акт
перевірки не містить інформації щодо
отримання відповіді на вказаний запит
та зв'язку вказаного запиту з висновком
щодо не підтвердження придбання послуг
позивачем у ТОВ „ТД „Вишевичі
Агротехніка".

Таким чином висновки податкового
органу в акті перевірки ґрунтуються на
обставинах які належними доказами не
підтверджені.

Суд апеляційної інстанції вважає
безпідставними посилання відповідача
в акті перевірки на наявність в штаті
позивача достатньої кількості
кваліфікованих працівників, основних
засобів та відповідних дозвільних
документів для провадження певного
виду діяльності, як на підставу
відсутності потреби в послугах ТОВ
„Торговий дім „Вишевичі Агротехніка"
на виготовлення продукції та
необґрунтованості віднесення вартості
послуг до валових витрат, оскільки
основні ресурси позивача не
позбавляють останнього виконати ці
роботи самостійно, з огляду на
наступне.

Перевірці у даному випадку підлягають
доводи податкового органу, що свідчать
про відсутність ділової мети у діях
платника податку.

Правильність формування валових
витрат та податкового кредиту залежить
від наявності зв'язку витрат платника
податків на придбання товарів (робіт,
послуг) з його господарською
діяльністю, який (зв'язок) зокрема,
полягає і у наявності розумних
економічних причин (ділової мети) для
вчинення господарських операцій.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позивачем надано
докази доцільності залучення
контрагента для виготовлення
продукції, надано докази узгодження
всіх необхідних умов для виконання
такого договору.

Крім того, чинним на момент здійснення
спірних правовідносин податковим
законодавством не встановлено
обмежень щодо права підприємства
замовляти та оплачувати будь-які
послуги на власний вибір за умови
використання у власній господарській
діяльності, тобто з метою отримання
прибутку.

Враховуючи доведену позивачем
доцільність залучення контрагента для
провадження певного виду діяльності та
наявність у позивача всіх необхідних
первинних документів бухгалтерського
обліку, що підтверджують виконання
господарських операцій та мають всі
необхідні реквізити первинного
документу бухгалтерського обліку, суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку про наявність ділової мети у
діях платника податку та підтвердження
використання у власній господарській
діяльності, тобто з метою отримання
прибутку. Таким чином фізична,
технічна та технологічна можливості до
вчинення дій, що становлять зміст
спірних господарських операцій за
вказаним договором, та наявність
господарської мети, знайшла своє
підтвердження в ході судового
розгляду.

Щодо посилань відповідача на те, що у
перевіряємому періоді ТОВ НВЦ
„Консіма" завищено податковий кредит
за лютий 2012 р. на суму ПДВ у сумі 19382 грн.,
з підстав наявності не зареєстрованих
у Єдиному реєстрі податкових
накладних, суд першої інстанції
обґрунтовано зазначив, що позивачем у
лютому зазначена сума не була включена
до податкового кредиту, та включена до
декларації за березень 2012 р., що
підтверджується пояснювальною
запискою до декларації по ПДВ за
березень 2012 р. від 20.04.2012 р. № К-204/12,
копія якої наявна в матеріалах справи,
де долучались наступні документи:
виписка банку від 14.02.12р., рахунок на
оплату № 54 від 06.02.12р., податкові
накладні №71, та № 72 від 14.02.12р., при
цьому лист (пояснювальна записка)
позивача до декларації по ПДВ за
березень 2012р. від 20.04.2012р. № К-204/12,
містить вхідний штамп ДПІ у
Бабушкінському районі від 20.04.2012р.

З огляду на викладене, оцінивши всі
докази у справі в їх сукупності, судом
першої інстанції було досліджено
співвідношення між документальним
підтвердженням права позивача на
податковий кредит та формування
валових витрат та обставинами
реального здійснення господарських
операцій, за наслідками аналізу якого
суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
реальність господарських операцій та
протиправність оскаржуваних
податкових повідомлень - ріщень.

На підставі викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції вірно встановлено обставини
справи та правильно застосовано до
спірних правовідносин норми
матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують. Підстави для скасування
рішення суду першої інстанції
відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст.200, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області - залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 09
грудня 2013 року у справі №804/14493/13-а -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання у повному
обсязі шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
Т.І. Ясенова

Суддя:
О.В. Головко

Суддя:
А.В. Суховаров