Справа № 9101/133596/2011
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2013-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 лютого 2013 рокусправа № 2а-0870/3878/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Дурасової Ю.В.

суддів: Щербака
А.А. Суховарова А.В.

за участю секретаря судового
засідання: Комар Н.В.

за участю представника позивача -
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Запоріжжя

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 07 липня 2011
року,

у справі за позовом Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 до Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Запоріжжя
про скасування податкового
повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
23.05.2011 року звернувся до Запорізького
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Запоріжжя
про скасування податкового
повідомлення - рішення. Просить
скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 11.04.2011
року в частині встановлення порушення
позивачем вимог пп. 7.3.1. п.7.3, пп. 7.2.3 п. 7.2,
пп.7.4.1 п. 7.4., пп. 7.7.1 п. 7.1 ст. 7 ЗУ «Про
податок на додану вартість та
визначення грошового зобов'язання з
податку на додану вартість у розмірі
54986,25грн.

Постановою Запорізького
окружного адміністративного суду від 07
липня 2011 року позов задоволений. Свою
позицію суд першої інстанції
обґрунтовує тим, що на момент
здійснення господарських операцій
позивача з ТОВ «Жестен», ТОВ «ТСЦ ЮГ»,
ТОВ «ТФ «Борісфен» вони були внесені до
єдиного державного реєстру юридичних
та фізичних осіб-підприємців,
перебували в стані провадження
господарської діяльності, та були
зареєстровані платниками податку на
додану вартість. Угоди укладені із
вказаними підприємствами не мають
ознак фіктивних правочинів, що
підтверджується видатковими та
податковими накладними, а також
проведенням повного розрахунку між
сторонами.

В апеляційній скарзі представник
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Запоріжжя
просить постанову суду скасувати та
відмовити в задоволені позовних вимог.
Посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права при ухваленні
рішення. Зазначає, що відсутні первинні
документи щодо здійснення
господарських операцій, що свідчить
про недійсність господарських
операцій.

Представник позивача подав
заперечення (пояснення) на апеляційну
скаргу, зазначив, що безпідставними і
необґрунтованими є висновки
податкового органу про неможливість
здійснення господарських операцій ТОВ
«Жестен», ТОВ «ТСЦ ЮГ», ТОВ «ТФ
«Борісфен» у зв'язку з відсутністю на
балансі підприємств необхідного
обладнання, ресурсів та персоналу,
неподанням звітності до податкового
органу.

В судовому засіданні представник
позивача заперечив проти апеляційної
скарги. Суду пояснив, що рішення суду
першої інстанції прийняте з
дотриманням норм процесуального та
матеріального права, фіктивність
правочинів між підприємствами в
судовому порядку не встановлювалася.
Просить апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а рішення суду першої
інстанції - без змін.

Представник відповідача у судове
засідання не з`явився, про час та місце
судового розгляду повідомлений
належним чином.

Вислухавши представника
позивача, перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів вважає що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог, судом першої інстанції
встановлено, що на підставі акту
перевірки від 22.02.2011 року посадовими
особами податкового органу винесено
податкове повідомлення-рішення від
11.04.2011 року № , яким позивачу
визначено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість в розмірі
59152грн., в тому числі штрафні (фінансові)
санкції в розмірі 11830,50грн. Судом першої
інстанції встановлено, що аналіз
первинних документів по відносинам з
ТОВ «Жестен», ТОВ «ТСЦ ЮГ», ТОВ «ТФ
«Борісфен» дає підстави для висновку
про реальність правочинів.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції.

На підставі ч.3 ст.228 ЦК України, ст. 207
Господарського кодексу України
доводити недійсність правочинів
органи податкової служби зобов'язані
виключно в судовому порядку.
Недійсність правочинів між позивачем
та контрагентами не визнана в судовому
порядку, тому факти, викладені в акті
перевірки, не можуть бути належними
доказами наявності порушень позивача
щодо вимог ст. 203, ст. 215, ст. 228 ЦК України
(недійсність угод).

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що фінансово-господарські
операції між позивачем та його
контрагентами ТОВ «Жестен», ТОВ «ТСЦ
ЮГ», ТОВ «ТФ «Борісфен» направлені на
настання реальних наслідків.

Згідно ст. 61 Конституції України
юридична відповідальність має
індивідуальний характер.

В силу ст. 67 Конституції України
передбачено, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.
Правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачене законодавством (ч.1 ст. 19
Конституції України).

На думку колегії суддів, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що чинне законодавство України та
зокрема податкове законодавство не
передбачають відповідальності
платника податку за порушення
податкового чи іншого законодавства,
допущені його контрагентом. Якщо
контрагент не виконав, або не виконує
свої зобов'язання по виконанню вимог
податкового та іншого законодавства,
то це не тягне відповідальність та
негативні наслідки для підприємства як
платника податків.

Нормативними актами України не
передбачена відповідальність
юридичної особи за зобов'язаннями
іншої юридичної особи, в тому числі за
податковими зобов'язаннями.

Відповідно до пункту 7.2.4 статті 7
Закону України «Про податок на додану
вартість», право на нарахування
податку та складання податкових
накладних надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 9 цього
Закону.

Відповідно до положень статті 9
Закону України «Про податок на додану
вартість», реєстрація осіб як
платників податку на додану вартість
здійснюється податковими органами та
діє до дати її анулювання.

Відповідно до частини 1 статті 18
Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців», якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, були внесенні до
нього, то такі відомості вважаються
достовірними і можуть бути використані
в спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін.

Перелічені в акті перевірки
юридичні особи на момент здійснення
господарських операцій перебували в
Єдиному державному реєстрі, мали
свідоцтва платників податку на додану
вартість.

Європейський Суд з прав людини в
пункті 38 рішення від 09.01.2007 у справі
«Інтерсплав проти України» зазначив:
коли державні органи володіють
будь-якою інформацією про зловживання
у системі відшкодування ПДВ, що
здійснюються конкретною кампанією,
вони можуть вжити відповідних заходів
з метою запобігання або усунення таких
зловживань. Натомість Суд не може
прийняти зауваження Уряду щодо
загальної практики з відшкодування ПДВ
за відсутності будь-яких ознак, які б
вказували на те, що заявник був
безпосередньо залучений до таких
зловживань.

Також Європейський Суд з прав
людини в пунктах 70, 71 рішення від 22.01.2009
у справі «Булвес проти Болгарії»
зазначив: якщо національні власті у
відсутність яких-небудь вказівок на
пряму участь фізичної або юридичної
особи у зловживанні, пов'язаному із
сплатою ПДВ, який нараховується з
операцій в ланцюзі постачань, або
яких-небудь вказівок на обізнаність
про таке порушення, все ж карають
одержувача, який повністю виконав свої
обов'язки, за дії або бездіяльність
постачальника, який знаходився поза
контролем одержувача і відносно якого
у нього не було засобів відстеження і
забезпечення його старанності, то
власті виходять за рамки розумного та
порушують справедливий баланс, який
повинен підтримуватись між вимогами
суспільних інтересів і вимогами
захисту прав власності. Враховуючи
своєчасне і повне виконання
компанією-заявником своїх обов'язків з
подання звітності по ПДВ, неможливість
для неї забезпечити дотримання
постачальником обов'язків подавати
звітність по ПДВ і той факт, що ніякого
шахрайства відносно системи ПДВ, про
який компанія-заявник знала або могла
знати, здійснено не було,
компанія-заявник не повинна нести
наслідки невиконання постачальником
обов'язків своєчасного подання
звітності по ПДВ і в результаті
сплачувати ПДВ вдруге, а також
сплачувати пені.

Відповідно до частини 2 статті 71
КАС України, в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже колегія суддів погоджується з
висновком окружного суду, що суб'єктом
владних повноважень не доказано
наявність порушень, безпосередньо
допущених позивачем при виконанні
фінансово-господарських операцій.

Відповідно до статті 32 Європейської
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року,
юрисдикція Європейського Суду з прав
людини поширюється на всі питання
тлумачення і застосування Конвенції та
протоколів до неї. Відповідно до пункту
1 Закону України «Про ратифікацію
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року, першого
протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до
Конвенції», Україна повністю визнає на
своїй території юрисдикцію
Європейського Суду з прав людини в усіх
питаннях, що стосуються тлумачення і
застосування Конвенції. Відповідно до
статті 17 Закону України «Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського Суду з прав людини», суди
застосовують при розгляді справ
Конвенцію та практику Суду як джерело
права.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись пунктом 1 статті 198, статтями
200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Запоріжжя -
залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 07 липня 2011
року, у справі за позовом Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2 до Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Запоріжжя
про скасування податкового
повідомлення - рішення - залишити без
змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та
ч.5 ст. 254 КАС України.

Головуючий:
Ю.В. Дурасова

Суддя:
А.А. Щербак

Суддя:
А.В. Суховаров