Справа № 821/1251/14
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2014-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/1251/14

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Бездрабка О.І.,

при секретарі - Транчуковій О.С.,

за участю:

представника позивача - Князь І.І.,

представника відповідача -
Мірошниченка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Спільної
виробничо-комерційної фірми "Діпаріс"
до Державної податкової інспекції у
м.Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення від 10.12.2013 р. №
,

встановив:

Спільна виробничо-комерційна фірма
"Діпаріс" (далі - позивач, СВКФ "Діпаріс")
звернулася з адміністративним позовом
до Державної податкової інспекції у
м.Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області (далі
- відповідач, ДПІ у м.Херсоні), у якому
просить скасувати податкове
повідомлення-рішення від 10.12.2013 р. №
, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на 115618 грн., з яких за
основним платежем на 92494 грн., за
штрафними санкціями на 23124 грн.

Свої вимоги мотивує протиправністю
висновків ДПІ у м.Херсоні щодо
безтоварності операцій з ТОВ
"Альянсгрупп" у липні 2013 року, так як
відповідачу під час перевірки були
надані всі первинні документи, які
підтверджують реальність здійснення
робіт по виготовленню металовиробів
вказаним контрагентом. Даний висновок
зроблено не на підставі аналізу
первинних бухгалтерських документів, а
на підставі припущень ревізора.

У судовому засіданні представник
позивача підтримала позовні вимоги та
просила їх задовольнити у повному
обсязі, оскільки позивачем виконано
всі вимоги Податкового кодексу України
щодо формування податкового кредиту по
операціях з вказаним контрагентом.

Представник відповідача заперечував
проти задоволення позову, оскільки під
час проведення перевірки не було
підтверджено реальність здійснення
господарських операцій між СВКФ
"Діпаріс" та його контрагентом - ТОВ
"Альянсгрупп". ДПІ у м.Херсоні було
взято до уваги акт ДПІ в Оболонському
районі ГУ Міндоходів у м.Києві від
17.10.2013 р. № 586/26-54-22-03/38556614 "Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ "Альянсгрупп" щодо
підтвердження господарських відносин
з платниками податків за період з 01.03.2013
р. по 30.09.2013 р.", яким встановлено
відсутність у ТОВ "Альянсгрупп"
об'єктів оподаткування при придбанні
та продажу товарів за вказаний період.
Дане підприємство не знаходиться за
юридичною адресою, не має необхідних
матеріальних та трудових ресурсів для
здійснення операцій з купівлі-продажу.
В актах виконаних робіт не вказана
адреса здійснення робіт по
виготовленню металоконструкцій,
відсутні акти прийому-передачі
виготовлених металевих конструкцій,
товарно-транспортні накладні на
перевезення металоконструкцій, що
унеможливлює встановити пункти
навантаження та розвантаження
металевих виробів. Просить відмовити в
задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні у справі
докази, суд приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в період з 25.11.2013
р. по 25.11.2013 р. відповідачем проведено
позапланову невиїзну перевірку СВКФ
"Діпаріс" з питань дотримання вимог
податкового законодавства з податку на
додану вартість по взаємовідносинах з
ТОВ "Альянсгрупп" за липень 2013 року та з
контрагентами-покупцями за вказаний
період та їх відображення у податковій
звітності, за результатами якої
складено акт від 26.11.2013 р. №
1538/21-03-22-06/19233787.

У висновку акта перевірки зазначено
про порушення позивачем п.198.1, п.198.2,
п.198.6 ст.198 ПК України, в результаті чого
СВКФ "Діпаріс" занижено податок на
додану вартість на 92494 грн. у липні 2013
року.

З акту перевірки слідує, що
відповідачем було використано акт ДПІ
в Оболонському районі у м.Києві ГУ
Міндоходів від 17.10.2013 р. № 586/26-54-22-03/38556614
"Про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ "Альянсгрупп"
щодо підтвердження господарських
відносин з платниками податків за
період з 01.03.2013 р. по 30.09.2013 р.".

Вказаним актом встановлено
відсутність підприємства за
податковою адресою, відсутність
необхідних умов, економічно необхідних
для здійснення операцій з
купівлі-продажу, в силу відсутності
управлінського та технічного
персоналу, основних коштів, виробничих
активів, складських приміщень,
транспортних засобів.

На підставі висновку акту контрагента
позивача, відповідачем зроблено
висновок про те, що задокументовані
СВКФ "Діпаріс" господарські операції з
придбання робіт по виготовленню
металовиробів ТОВ "Альянсгрупп" в
реальності не здійснювалися.

На підставі акту перевірки ДПІ у
м.Херсоні прийнято податкове
повідомлення-рішення від 10.12.2013 р. №
, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на 115618 грн., з яких за
основним платежем на 92494 грн., за
штрафними санкціями на 23124 грн.

Порядок формування податкового
кредиту врегульовано Податковим
кодексом України.

Відповідно до пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК
України податковий кредит - сума, на яку
платник податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України
передбачено, що право на віднесення сум
податку до податкового кредиту
виникає, зокрема, у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Згідно з п.198.2 ст.198 ПК України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Приписами п.198.3 ст.198 ПК України
визначено, що податковий кредит
звітного періоду визначається,
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з, зокрема, придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

При цьому, відповідно до п.201.1 ст.201 ПК
України платник податку зобов'язаний
надати покупцю (отримувачу) на його
вимогу підписану уповноваженою
платником особою та скріплену печаткою
податкову накладну, в якій
зазначаються в окремих рядках певні
обов'язкові реквізити.

Відповідно до п.201.4 ст.201 ПК України
податкова накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг.

Згідно з п.198.6 ст.198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з п.201.11 ст.201 цього
Кодексу). У разі, якщо на момент
перевірки платника податку органом
державної податкової служби суми
податку, які попередньо віднесені до
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Отже, з точки зору податкового
законодавства України головними
умовами для віднесення сплаченого при
придбанні товару ПДВ до складу
податкового кредиту є використання
придбаних товарів (робіт, послуг) у
власній господарській діяльності
платника податків у межах
оподатковуваних операцій та належне
документування сплаченого ПДВ.

Також суд вважає, що для встановлення
обґрунтованості декларування
податкового кредиту необхідно
встановити також наступні обставини:
реальність здійснення господарських
операцій, суми за якими віднесені до
податкового кредиту; наявність у
продавця товарів, робіт (послуг), який
видавав податкові накладні,
спеціальної податкової
правосуб'єктності; віднесення до
складу податкового кредиту лише сум,
сплачених (нарахованих) у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), що
підлягають використанню у
господарській діяльності платника
податку.

У судовому засіданні встановлено, що
між СВКФ "Діпаріс" та ТОВ "Альянсгрупп"
02.07.2013 р. та 23.07.2013 р. укладено договори №
0702/13 та № 0723/13 на виконання робіт по
виготовленню індивідуальних
металовиробів із матеріалів
підрядника.

На виконання цих договорів ТОВ
"Альянсгрупп" у липні 2013 року виконало
роботи по виготовленню металовиробів
на загальну суму 497005,20 грн., у тому числі
ПДВ - 92494,39 грн. Фактичне виконання робіт
ТОВ "Альянсгрупп" підтверджується
актами прийняття виконаних
будівельних робіт форми КБ-2в від 04.07.2013
р. № АГ000001139, від 08.07.2013 р. № АГ000001140, від
11.07.2013 р. № АГ000001141, від 15.07.2013 р. №
АГ000001142, від 18.07.2013 р. № АГ000001143, від
22.07.2013 р. № АГ000001144, від 26.07.2013 р. №
АГ000001145, від 31.07.2013 р. № АГ000001146, довідкою
про вартість виконаних робіт за липень
2013 року.

Суд зазначає, що примірну форму
облікових документів у будівництві №
КБ-2в "Акт приймання виконаних
будівельних робіт" та № КБ-3 "Довідка
про вартість виконаних будівельних
робіт та витрати" затверджено наказом
Міністерства регіонального розвитку
та будівництва України "Про
затвердження примірних форм первинних
документів з обліку в будівництві" від
04.12.2009 р. № 554. Обов'язковими реквізитами
примірної форми № КБ-2в "Акт приймання
виконаних будівельних робіт" є
найменування робіт і витрат,
обґрунтування (шифр і № позиції
нормативу), одиниця виміру, кількість,
поточна ціна одиниці виміру, що включає
в себе заробітну плату та експлуатацію
машин та механізмів, сума виконаних
робіт у грн., а також витрати праці
робітників будівельників на обсяг
робіт (люд.-год.) та витрати праці
робітників, що обслуговують машини, на
обсяг робіт (люд.-год.)

Надані представником позивача акти
прийняття виконаних робіт за своєю
формою повністю відповідають
вищевказаним вимогам. Не зазначення у
актах місця виконаних робіт не
позбавляє їх сили первинних
документів, так як це не є обов'язковим
реквізитом акту.

ТОВ "Альянсгрупп" були виписані
податкові накладні від 04.07.2013 р. № 1051,
від 08.07.2013 р. № 1052, від 11.07.2013 р. № 1053, від
15.07.2013 р. № 1054, від 18.07.2013 р. № 1055, від
22.07.2013 р. № 1056, від 25.07.2013 р. № 843, від
26.07.2013 р. № 1057, від 29.07.2013 р. № 844, від
31.07.2013 р. №№ 845, 1058, на підставі яких
позивач сформував податковий кредит
липня 2013 року. Дані податкові накладні
мають усі обов'язкові реквізити,
зазначені у п.201.1 ст.201 ПК України.

Розрахунки між підприємствами
проведено у безготівковій формі згідно
платіжних доручень від 25.07.2013 р. № 135,
від 29.07.2013 р. № 159, від 31.07.2013 р. № 174, від
14.08.2013 р. № 200, від 28.08.2013 р. № 231, від 05.09.2013
р. № 249, від 10.09.2013 р. № 265, від 19.09.2013 р. №
289.

Тобто, сторонами повністю виконано
умови договору: ТОВ "Альянсгрупп"
виконало роботи, а СВКФ "Діпаріс"
оплатило їх вартість.

Також на підтвердження реальності
виготовлення ТОВ "Альянсгрупп"
металовиробів позивачем надано
договір підряду від 18.07.2013 р. № 56-0713,
укладеного між СВКФ "Діпаріс" та ТОВ
"Станіславська торгова компанія" про
виконання загально-будівельних робіт з
улаштування пальового поля на
території промислового стада,
пташників №№ 7-10 та №№ 17-20 (враховуючі
палі під галереї від пташників № 6-10, 16-20
- кількість 64 штуки) на майданчику
промислового стада Об'єкта -
птахофабрики промислового стада в
Білозерському районі Херсонської
області с.Східне, акти виконаних робіт,
акти на внутрішнє переміщення, акти
переробки матеріалів, накладні,
журнали проводок, оборотно-сальдові
відомості.

Зазначені документи свідчать про
використання металовиробів,
виготовлених ТОВ "Альянсгрупп", для
облаштування буронабійних свай на
об'єкті "Птахофабрика промислового
стада СПП ЗАТ "Чорнобаївське".

Операція по виготовленню
металовиробів у бухгалтерському
обліку проведено у відповідності до
журналу проводок та оборотно-сальдових
відомостей.

У судовому засіданні представник
позивача пояснила, що
металоконструкції, які виготовлялися
ТОВ "Альянсгрупп", не є відокремленим
елементом, їх виготовляли на місці
здійснення загально-будівельних робіт
на об'єкті "Птахофабрика промислового
стада СПП ЗАТ "Чорнобаївське" у
с.Східному Білозерського району
Херсонської області. У зв'язку з чим при
здійсненні ТОВ "Альянсгрупп" робіт з
виготовлення індивідуальних
металовиробів вони не перевозилися,
транспорт не застосовувався, а тому
товарно-транспортні накладні не
виписувалися.

Доводи відповідача про необхідність
підтвердження виконаних робіт ще і
товарно-транспортними накладними, які
б підтвердили переміщення
металоконструкцій, суд вважає
безпідставними, оскільки, по-перше, ці
документи не є первинними документами,
на підставі яких ведеться
бухгалтерський та податковий облік,
по-друге, ні Законом України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", ні Положенням про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, ні Податковим
кодексом України не передбачено
підтвердження первинних документів,
які фіксують здійснення господарських
операцій, іншими доказами.

Суд зазначає, що у акті перевірки не
спростовується факт того, що суми
податку на додану вартість були
внесені позивачем до реєстру отриманих
податкових накладних від вказаного
контрагента, включені до складу
податкового кредиту відповідного
податкового періоду, відображені у
реєстрах отриманих податкових
накладних, та відповідають даним
податкової декларації з податку на
додану вартість. А, отже, позивачем до
податкового кредиту були віднесені
лише витрати по сплаті податку, які
підтверджені податковими накладними.

Факт того, що ТОВ "Альянсгрупп" на
момент проведення операцій з позивачем
мало право на виписку податкових
накладних і було зареєстровано як
платник податку на додану вартість, не
оспорюється відповідачем ні в акті
перевірки, ні в ході розгляду справи.

Також суд зазначає, що будь-які
первинні документи (у тому числі
договори, видаткові і податкові
накладні, тощо) мають силу первинних
документів лише в разі фактичного
здійснення господарської операції.

В той же час, з урахуванням закріпленої
в ст.204 ЦК України презумпції
правомірності правочину, а також
враховуючи вимоги ст.71 КАС України, за
якою обов'язок доказування
правомірності рішення, дії чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень покладається на такого
суб'єкта, ДПІ у м.Херсоні повинна була
надати суду належні та достовірні
докази своїх тверджень про те, що
задекларовані позивачем операції з
придбання робіт у ТОВ "Альянсгрупп" в
реальності не виконувались, а мало
місце лише документування цих операцій
з метою завищення податкового кредиту
без фактичного отримання від цього
контрагента робіт. А оскільки такі дії
мають злочинний характер, то доказом їх
вчинення може бути лише відповідне
рішення, винесене в порядку
кримінально-процесуального
судочинства. Однак ДПІ у м.Херсоні не
посилається на факти вчинення
позивачем таких дій і не надала докази
притягнення його до відповідальності
за такі дії.

Стосовно наведених в акті перевірки
обставин діяльності ТОВ "Альянсгрупп"
суд зазначає, що діюче податкове
законодавство України не містить норм,
які б ставили в залежність право
платника податку на формування
податкового кредиту від можливих
порушень податкової дисципліни з боку
його контрагентів, або зобов'язували б
платників податків контролювати
дотримання своїми контрагентами норм
законодавства. Можливі порушення
контрагентами платника податків
податкової дисципліни, у тому числі не
декларування своїх зобов'язань або не
сплата податку до бюджету, ще не є
достатньою підставою для позбавлення
платника податків права на податковий
кредит з ПДВ по операціях з такими
контрагентами.

За приписами пп.16.1.2-16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК
України платник податків зобов'язаний
вести в установленому порядку облік
доходів і витрат, складати звітність,
що стосується обчислення і сплати
податків та зборів; подавати до
контролюючих органів у порядку,
встановленому податковим та митним
законодавством, декларації, звітність
та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків та
зборів; сплачувати податки та збори в
строки та у розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи.

Таким чином, ведення податкового
обліку покладено на кожного окремого
платника податку. При цьому такий
платник несе самостійну
відповідальність за порушення правил
ведення податкового обліку. Зазначена
відповідальність стосується кожного
окремого платника податку і не може
автоматично поширюватися на третіх
осіб, у тому числі на його контрагентів.

Податковий кодекс України встановлює
вимоги лише щодо документального
підтвердження задекларованих
господарських операцій, а як вже
зазначено вище, акт перевірки не
містить зауважень щодо правильності
складання наданих позивачем первинних
документів.

Окремо суд зазначає, що відповідачем
взято до уваги інформацію, викладену в
акті ДПІ в Оболонському районі ГУ
Міндоходів у м.Києві від 17.10.2013 р. №
586/26-54-22-03/38556614 "Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
"Альянсгрупп" щодо підтвердження
господарських відносин з платниками
податків за період з 01.03.2013 р. по 30.09.2013
р.".

З аналізу положень п.73.5 ст.73 ПК України,
п.п.6, 7 Порядку проведення органами
державної податкової служби
зустрічних звірок, затвердженого
постановою КМУ від 27.12.2010 р. № 1232,
слідує, що зустрічна звірка полягає у
співставленні первинних
бухгалтерських та інших документів
суб'єкта господарювання (в даному
випадку, позивача) з даними платника
податків (відносно якого проводиться
перевірка), з метою документального
підтвердження господарських відносин
з платником податків та зборів, а також
підтвердження відносин, виду, обсягу і
якості операцій і розрахунків, що
здійснювалися між ними, для з'ясування
їх реальності та повноти відображення
в обліку платника податків.

Отже, зустрічна звірка суб`єкта
господарювання може бути проведена
податковим органом лише з питань
взаємовідносин з певним платником
податків (відносно якого проводиться
основна перевірка, в ході якої і
виникає необхідність ініціювання
зустрічної звірки) та лише в разі
наявності у розпорядженні податкового
органу первинних документів або
надання таких документів платником
податків на обов'язковий письмовий
запит податкового органу.

При цьому, діючим законодавством не
передбачено відображення в акті про
неможливість проведення зустрічної
звірки суджень щодо відсутності
об'єктів оподаткування, визнання
нікчемними правочинів, так як у ньому
мають зазначатись лише обставини,
котрі спричинили неможливість
проведення зустрічної звірки.

Таким чином, акт про неможливість
проведення зустрічної звірки не може
бути визнано належним та допустимим
доказом вчинення платником податків
порушення закону.

Підсумовуючи викладене, слід дійти
висновку, що за відсутності доказів
проведення позивачем фіктивних
господарських операцій з ТОВ
"Альянсгрупп" та при наявності належним
чином оформлених первинних документів
по операціях з отримання робіт від
цього постачальника, висновок ДПІ у
м.Херсоні про завищення позивачем
податкового кредиту за такими
операціями є протиправним.

Такий висновок узгоджується із
правовою позицією Верховного суду
України, яка викладена в постанові від
31.01.2011 р. по справі № 21-47а10, та з
практикою Європейського суду з прав
людини у справі "Булвес" АД проти
Болгарії та Бізнес Сепорт Сентре проти
Болгарії.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку про протиправність
нарахування позивачу грошових
зобов'язань з податку на додану
вартість на підставі податкового
повідомлення-рішення від 10.12.2013 р. №
, а тому позовні вимоги СВКФ
"Діпаріс" підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Керуючись ст.ст.8, 9, 12, 19, 71, 158-163, 167 КАС
України, суд -

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
м.Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області від
10.12.2013 р. № .

Стягнути з Державного бюджету на
користь Спільної
виробничо-комерційної фірми "Діпаріс"
() судовий збір у сумі 231
(двісті тридцять одну) грн. 25 коп.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст.160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 14 травня 2014 р.

Суддя

Бездрабко О.І.

кат. 8.3.3