Справа № К/9991/16513/11-С
Суддя: Весельська Т.Ф.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/16513/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого, судді - Весельської
Т.Ф.,

Суддів - Малиніна
В.В.,

Ситникова О.Ф.,

з участю: секретаря -
Прокопчук Н.В.,

представника позивача -
Косяка О.В.,

представника відповідача -
Синебока І.С.,

провівши в судовому засіданні
касаційний розгляд адміністративної
справи

за позовом приватного підприємства
"Еркер" до Управління Пенсійного фонду
України в місті Білій Церкві Київської
області про визнання протиправними та
скасування вимог про сплату боргу,

провадження в якій відкрито за
касаційною скарги Управління
Пенсійного фонду України в місті Білій
Церкві Київської області на постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 17 червня 2010
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 1 березня
2011 року, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2009 року приватне підприємство
"Еркер" (далі - Підприємство) пред'явило
у суді позов до Управління Пенсійного
фонду України в місті Білій Церкві
Київської області (далі - Управління
ПФУ) про визнання протиправною вимоги
Управління ПФУ про сплату боргу
№ Ю-2527 від 16 липня 2009 року на суму 306 694
гривні 16 копійок з підстав відсутності
недоїмки, оскільки внески до
Пенсійного фонду сплачені ним
своєчасно шістьма платіжними
дорученнями на загальну суму 317 372
гривні 23 копійки.

Під час розгляду справи позивач
збільшив позовні вимоги і просив суд,
окрім цього, визнати протиправними та
скасувати такі вимоги Управління ПФУ:
від 4 березня 2010 року № Ю-2527 на суму
92 724 гривні 16 копійок, від 5 травня
2010 року № Ю-2527 на суму 93 149
гривень 81 копійка з цих же підстав.

Відповідач проти позову заперечив та
пояснив, що відповідно до пункту 2.4.
Порядку ведення органами Пенсійного
фонду України обліку надходження
платежів зі збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування та інших
платежів, затвердженого постановою
правління Пенсійного фонду України від
19 січня 2002 року № 2-4, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 1 березня
2002 року за № 212/6500 (далі - Порядок
ведення органами Пенсійного фонду
України обліку надходження платежів),
документами, що підтверджують
погашення платником зобов'язань, є
одержані від установ банків виписки з
рахунків у вигляді електронного
реєстру розрахункових документів та їх
паперові копії та копії квитанцій,
одержані від установ банків або
надіслані поштовим переказом. Оскільки
ні позивачем, ні банківською установою
такі документи йому не надавалися,
підстави для визнання недоїмки
сплаченою відсутні.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 17
червня 2010 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 1 березня 2011
року, позовні вимоги Підприємства
задоволені частково. Визнано
протиправною та скасовано вимогу
Управління ПФУ № Ю-2527 від 16 липня 2009
року на суму 306 694 гривні 16 копійок.
Визнано протиправними та скасовано
вимоги Управління від 4 березня 2010 року
№ Ю-2527 та від 5 травня 2010 року №
Ю-2527 в частині стягнення з Підприємства
коштів у сумі 89 583 гривні 21 копійка. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

В обґрунтування касаційної скарги
Управління ПФУ посилається на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, у зв'язку з чим
ставить питання про скасування
ухвалених ними рішень в частині
задоволених позовних вимог та
прийняття нового рішення про відмову в
позові в повному обсязі.

УПСЗН своїм правом, як сторони в справі,
не скористалося та заперечень на
касаційну скаргу не подало.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи та рішення, що
приймалися під час її розгляду, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
огляду на таке.

Відповідно до пункту 4 частини першої
статті 7 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі - КАС), одним з
принципів здійснення правосуддя в
адміністративних судах є офіційне
з'ясування всіх обставин у справі.

За змістом частин четвертої та п'ятої
статті 11 КАС України суд повинен
визначити характер спірних
правовідносин та зміст правової
вимоги, матеріальний закон, який їх
регулює, а також факти, що підлягають
встановленню і лежать в основі вимог та
заперечень; з'ясувати, які є докази на
підтвердження зазначених фактів.
Дійшовши висновку, що поданих
сторонами доказів недостатньо для
встановлення обставин справи, суд має
право вжити передбачених законом
заходів для витребування належних
доказів із власної ініціативи.

Суд постановляє ухвалу про закінчення
з'ясування всіх обставин у справі та
перевірки їх доказами тільки після
того, як проведено всі дії, необхідні
для повного і всебічного з'ясування цих
обставин, перевірено всі вимоги та
заперечення осіб, які беруть участь у
справі, і вичерпано всі можливості щодо
збирання й оцінки доказів.

За перевіркою матеріалів справи
встановлено, що позивач 20
березня, 18 травня та 15 червня 2009 року
подав 6 платіжних доручень на загальну
суму 317 372 гривні 23 копійки до
Білоцерківського відділення АБ "Банк
регіонального розвитку" (далі - Банк),
якими доручив Банку перерахувати
страхові внески із свого
розрахункового рахунку на рахунок
відповідача. Проте кошти за цими
платіжними дорученнями відповідачу не
надійшли з незалежних від позивача
причин - у зв'язку з фінансовими
труднощами банку.

За таких обставин, у позивача
утворилася недоїмка зі сплати
страхових внесків, у зв'язку з чим 16
липня 2009 року відповідач прийняв
відносно нього спірну вимогу № Ю-2527,
якою зобов'язав сплатити недоїмку в
розмірі 306 694 гривні 16 копійок в
десятиденний строк з дня отримання
цієї вимоги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що Підприємство, надавши Банку
платіжні доручення на перерахування
відповідних сум страхових внесків на
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування, фактично виконав свій
обов`язок з їх сплати.

Втім, колегія суддів не може погодитися
з висновком судів з огляду таке.

Відносини з питань, зокрема,
нарахування та сплати страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
врегульовані Законом України від 9
липня 2003 року № 1058-IV "Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування" (далі - Закон №
1058-IV).

Відповідно до статті 20 Закону № 1058-IV (в
редакції, яка діяла на момент
виникнення спірних правовідносин)
передбачено, що сплата страхових
внесків здійснюється виключно в
грошовій формі шляхом внесення
відповідних сум страхових внесків до
солідарної системи на банківські
рахунки виконавчих органів Пенсійного
фонду (частина четверта). У разі
перерахування сум страхових внесків у
безготівковій формі з банківського
рахунку страхувальника на банківський
рахунок органу Пенсійного фонду, днем
їх сплати вважається день списання
установою банку, установою Державного
казначейства України суми платежу з
банківського (спеціального
реєстраційного) рахунку
страхувальника незалежно від часу її
зарахування на банківський рахунок
органу Пенсійного фонду (частина
дев'ята).

Абзацом третім пункту 3.9. Інструкції
про безготівкові розрахунки в Україні
в національній валюті, затвердженої
постановою Правління Національного
банку України від 21 січня 2004 року № 22 та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 29 березня 2004 року за
№ 377/8976 (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин),
передбачено, що документальним
підтвердженням про сплату платником
утриманих із заробітної плати/доходу
сум податків і зборів/страхових
внесків є примірники платіжних
доручень про їх перерахування, у яких у
реквізиті "Призначення платежу"
платник зазначив період, за який
заробітна плата нарахована, а банк
платника заповнив реквізит "Дата
виконання", або оригінал документа
відповідного органу про звільнення
цього платника від сплати податку чи
збору/страхового внеску, або наявність
за ним переплати.

Оскільки на платіжних дорученнях про
перерахування відповідачу страхових
внесків на загальнообов`язкове
державне пенсійне страхування, взятих
до уваги судами, наявні лише відмітки
Банку про їх прийняття та відсутні
відмітки про їх опрацювання, то,
враховуючи наведені норми
законодавства, вони не є доказом оплати
позивачем внесків до Пенсійного фонду.
Отже, висновок судів попередніх
інстанцій про виконання позивачем
своїх зобов'язань зі сплати страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування є
передчасним.

За змістом статті 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі, а
отже, вимоги даної норми включають в
себе обов'язок касаційного суду
перевіряти повноту встановлення
фактичних обставин.

Згідно з частиною другою статті 227 КАС
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Таким чином, ухвалені у справі судові
рішення підлягають скасуванню, з
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду
необхідно врахувати, що рішення є
законним тоді, коли суд, виконавши всі
вимоги процесуального закону і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив спір відповідно до норм
матеріального права, а обґрунтованим
визнається рішення, в якому повно
відображені обставини, що мають
значення для даної справи, висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Керуючись статтями 221, 227, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в місті Білій
Церкві Київської області задовольнити
частково.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від
17 червня 2010 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 1 березня 2011 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Судді
Т. Ф. Весельська

В. В. Малинін

О. Ф. Ситников