Справа № 125/435/14-а
Суддя: Переверзєв С. В.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 125/435/14
ПОСТАНОВА

іменем України

17.04.2014 Барський
районний суд Вінницької області

в
складі: головуючого, судді
Переверзєва С.В.

при секретарі Кіпоренко Т.Е

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Бар Вінницької області
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до старшого інспектора ВДАІ
Барського РВ УМВС у Вінницькій області
Рибака Василя Анатолійовича про
скасування постанови про
адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
даним позовом мотивуючи свої вимоги
тим, що 10.02.2014 старшим інспектором ВДАІ
Барського РВ УМВС у Вінницькій області
Рибаком В.А. було винесено постанову
серії АБ2 №042100, згідно якої його
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення
передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України та
накладено штраф в розмірі 255 гривень.
Позивач вважає, що вказана постанова
підлягає скасуванню, оскільки
зазначене у ній не відповідає
фактичним обставинам події, під час
складення протоколу та винесення
постанови не були взяті до уваги його
пояснення.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
пояснив, що не порушував правил
дорожнього руху про що зазначив у
протоколі, однак його пояснень до уваги
взято не була, протокол складався без
свідків, наполягав на задоволенні
позовних вимог.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, хоча був належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
справи. Враховуючи викладене суд,
вважає, що представник відповідача
навмисно ухиляється від розгляду
справи, а тому вирішив слухати її у його
відсутності.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов слід задовольнити із слідуючих
підстав.

10.02.2014 року старшим інспектором ВДАІ
Барського РВ УМВС у Вінницькій області
Рибаком В.А. було винесено постанову
серії АБ2 №042100, згідно якої позивача
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення
передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України та
накладено штраф в розмірі 255 гривень. У
оскаржуваній постанові зазначено, що
позивач 10.02.2014 року о 17 год. 15 хв.,
керуючи автомобілем марки «Opel Astra»,
державний номерний знак НОМЕР_1 в м.Бар
по вул.Пролетарській не надав дорогу
пішоходу, який рухався по пішохідному
переходу, чим порушив п.18.1. ПДР України

Відповідно до п.24 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
23.12.2005 р. №14 «Про практику застосування
судами України законодавства у справах
про деякі злочини проти безпеки
дорожнього руху та експлуатації
транспорту, а також про
адміністративні правопорушення на
транспорті» є неприпустимим
спрощений підхід до розгляду справ
про адміністративні правопорушення
на транспорті та ігнорування прав
осіб, яких притягають до
відповідальності. При розгляді справ
зазначеної категорії необхідно
з'ясовувати всі обставини, перелічені у
статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом
відібрання пояснень правопорушника.
Зміст постанови має відповідати
вимогам, передбаченим статтями 283 і 284
КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести
докази, на яких ґрунтується висновок
про вчинення особою адміністративного
правопорушення, та зазначити мотиви
відхилення інших доказів, на які
посилався правопорушник, чи
висловлених останнім доводів,
зазначення пояснень свідків.
Натомість в порушення зазначених вимог
інспектор ДАЇ навіть не вказав понятих,
які б могли засвідчити факт порушення
ПДР України.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган
(посадова особа) при розгляді справи
про адміністративне правопорушення
зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні; чи
підлягає вона адміністративній

відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують або обтяжують
відповідальність, чи заподіяно
матеріальну шкоду, чи є підстави для
передачі матеріалів про
адміністративне правопорушення на
розгляд громадської організації,
трудового колективу, а також з'ясувати
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Однак, в порушення зазначених
вимог відповідач спрощено підійшов до
розгляду справи про адміністративне
правопорушення не з'ясувавши всіх
обставин, перелічених у статтях 247 і 280
КпАП. Справа про адміністративне
правопорушення була розглянута без
підготовки до розгляду та без
вирішення питань, які наведені в ст.278
КУАП.

Зважаючи на те, що відповідно до
ст.251 КУАП доказами в справі про
адміністративне правопорушення є
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
суд враховує як доказ показання
позивача про дотримання ним ПДР
України під час керування автомобілем.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову. Суб'єкт владних повноважень
повинен надати суду всі наявні у нього
документи та матеріали, які можуть бути
використані як докази у справі.
Відповідачем суду не надано доказів на
спростування тих обставин, які
викладені в позовній заяві.

Статтею 7 КпАП України
встановлено, що провадження в справах
про адміністративні правопорушення
здійснюється на основі суворого
додержання законності. Застосування
уповноваженими на те органами і
посадовими особами заходів
адміністративного впливу провадиться
в межах їх компетенції, у точній
відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.33 КпАП при
накладенні стягнення враховуються
характер вчиненого правопорушення,
особа порушника, ступінь його вини,
майновий стан, обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність.

Відповідно до вимог ст.9 КпАП
адміністративним правопорушенням
(проступком) визнається протиправна,
винна (умисна або необережна) дія чи
бездіяльність, яка посягає на
громадський порядок, власність, права
і свободи громадян, на встановлений
порядок управління і за яку законом
передбачено адміністративну
відповідальність.

За таких обставин та із
урахуванням відсутності зазначення
свідків події, їх пояснень, суд вважає
встановленим факт дотримання
позивачем Правил дорожнього руху при
керуванні автомобілем та визнає не
доведеним факт протиправної винної
поведінки ОСОБА_1 у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України, а
постанову по справі про
адміністративне правопорушення серії
АБ2 №042100 від 10.02.2014 року такою, що не
відповідає вимогам адміністративного
законодавства.

Крім того, при винесені
оскаржуваної постанови відповідач
керувався вимогами ст. 14-1 та ч. 6 ст. 258
КУпАП, які згідно рішення
Конституційного суду України № 23-рп/2010
від 22.12.2010 року визнані
неконституційними та є нечинними, що
також є самостійною підставою для
скасування рішення у справі, адже
рішення винесене на підставі нечинних
норм законодавства не може бути
законним та підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.7, 9, 33, 122, 251, 258, 268, 278, 280
КпАП України, ст.ст.9,11,71,94, 122,159,160,162,163
КАС України, п.24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 23.12.2005р. №14
«Про практику застосування судами
України законодавства у справах про
деякі злочини проти безпеки дорожнього
руху та експлуатації транспорту, а
також про адміністративні
правопорушення на транспорті»,
Правилами дорожнього руху України,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Постанову про адміністративне
правопорушення серії АБ2 №042100 від
10.02.2014 року про притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст.122 КпАП України та накладення
адміністративного стягнення у виді
штрафу в сумі 255 гривень, скасувати.

Стягнути з Державного бюджету
України (ст.94 КАСУ) на користь ОСОБА_1
судові витрати в сумі 73 гривні 08 коп.

Постанова оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: