Справа № 2а/756/70/14
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Диба О.В.
Суддя-доповідач: Желтобрюх
У Х В А Л А

Іменем України

28 квітня 2014 року м.
Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючої-судді:
Желтобрюх І.Л.,

суддів:
Мамчура Я.С.,

Шостака О.О.,

розглянувши в приміщенні суду в
порядку письмового провадження
апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову
Оболонського районного суду м. Києва
від 07 лютого 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду
України в Оболонському районі м. Києва
про визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Оболонському районі м. Києва та просив
зобов'язати відповідача нараховувати
та сплачувати належну позивачу
державну пенсію, як компенсацію втрати
працездатності, виходячи із розміру 30
000 карбованців СРСР та відшкодувати
матеріальну і моральну шкоду.

Постановою Оболонського районного
суду м. Києва від 07 лютого 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції, як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити повністю.

Як встановлено судом першої інстанції,
позивач є особою, постраждалою
внаслідок аварії на ЧАЕС 1-ї категорії.
З13.07.2003 року позивачу призначено пенсію
(державну та додаткову) як ліквідатору
наслідків аварії на ЧАЕС. Крім цього,
позивач є інвалідом ІІ групи
захворювання, пов'язаного з роботами по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Постановою Оболонського районного
суду м.Києва від 28.07.2011 року задоволено
позов ОСОБА_3 до Управління Пенсійного
фонду України в Оболонському районі
м.Києва про визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити
дії, перерахунок пенсії, визнано
протиправними дії відповідача щодо
відмови у перерахунку та виплаті
ОСОБА_3 державної та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю у
відповідності до вимог ст.ст.50, 54 закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та зобов'язано здійснити перерахунок
та виплату ОСОБА_3 державної пенсії в
розмірі 8 прожиткових мінімумів для
осіб, які втратили працездатність та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю в розмірі 75%
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, починаючи з
01.01.2011 року з урахуванням раніше
здійснених виплат.

Додатковою постановою Оболонського
районного суду м. Києва від 26.08.2011 року
роз'яснено, що основна державна пенсія
відповідно до ч.4 ст.54 повинна бути не
нижчою ніж 8 мінімальних пенсій за
віком, де розмір мінімальної пенсії за
віком дорівнює прожитковому мінімуму
для непрацездатних осіб встановленого
законом. Відповідно до Постанови КМУ
№894 розмір державної пенсії,
встановлений ч.4 ст.54 Закону України
№769, який повинен бути не нижчою ніж 8
мінімальних пенсій за віком
збільшується на 12%. Відповідно до
постанови КМУ №1293 розмір державної
пенсії, встановлений ч.4 ст.54 Закону
України №769, який повинен бути не
нижчою ніж 8 мінімальних пенсій за
віком та збільшений на 12%, відповідно до
постанови КМУ №894, збільшується у 3,5
рази.

Ухвалою колегії суддів Київського
апеляційного адміністративного суду
від 02.10.2012 року вказані вище судові
рішення залишено без зміни.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не доведено обґрунтованість
заявлених вимог.

Перевіряючи правильність встановлення
обставин справи судом першої інстанції
та його висновків, колегія суддів
виходить з наступного.

Згідно із п.1 Порядку обчислення пенсії
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи,
затвердженого постановою КМ України
від 23.11.2011 року (далі - Порядок) цей
Порядок визначає механізм обчислення
пенсій по інвалідності, що настала
внаслідок каліцтва чи захворювання, і
пенсій у зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
відповідно до статей 54 і 57 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до п.1,3 Порядку пенсії за
бажанням осіб можуть призначатися
виходячи із заробітної плати,
одержаної за роботу в зоні відчуження в
1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування
фактичних збитків.

У разі коли особа пропрацювала у зоні
відчуження менше календарного місяця у
1986 - 1990 роках, за її бажанням пенсія може
обчислюватися виходячи із заробітної
плати, одержаної за роботу у зоні
відчуження, за весь фактично
відпрацьований час, в одному із
неповних календарних місяців роботи
протягом цих років, без додавання суми
заробітної плати за період роботи за
межами зони відчуження. У такому разі
заробітна плата за весь фактично
відпрацьований час ділиться на число
відпрацьованих днів, а одержана сума
множиться на 25,4. Якщо дні роботи
припали на вихідні і святкові дні,
розрахунок заробітної плати
проводиться у такому ж порядку, як і за
роботу у робочі дні, а доплата за
вихідні і святкові дні, нарахована за
фактично відпрацьований час, з
урахуванням установленої кратності
додається до суми обчисленої
заробітної плати.

Пунктом 8 Порядку визначено, що в усіх
випадках розмір середньомісячної
заробітної плати для обчислення пенсії
за роботу в зоні відчуження у 1986 - 1990
роках не може перевищувати 3 тис.
карбованців.

Формула для визначення розміру пенсії
по інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання внаслідок
Чорнобильської катастрофи, для осіб з
числа учасників ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС міститься в п.9 Порядку.

Розрахунок пенсії по інвалідності у
розмірі фактичних збитків з
урахуванням відсотка втрати
працездатності необхідно проводити
виходячи із розміру заробітної плати,
отриманої за роботу у зоні відчуження.
Якщо в зоні відчуження особа
попрацювала менше місяця, то довідка
про заробітну плату повинна подаватися
за формою, затвердженого листом
Міністерства праці та соціального
захисту населення від 27.02.1996 року
№01-3/244-013-02.

З пояснень представника відповідача та
з його листа від 23.12.2013 року вбачається,
що підстав для нарахування пенсії в
тому розмірі, про який просить позивач
немає, оскільки документи, які б могли
підтвердити посилання позивача
відсутні в пенсійній справі, як і
відсутні на місці роботи, з якої
позивач направлявся в зону відчуження.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про безпідставність вимог
позивача, оскільки відповідач діяв в
межах своїх повноважень та на підставі
норм чинного законодавства України.

Також, колегія суддів звертає увагу на
те, що позивач просить суд визначити
державну пенсію виходячи із розміру 30
000 карбованців СРСР, однак дана вимога
прямо суперечить приписам п.8 Порядку
яким відповідач вправі керуватися при
визначенні такого розміру..

Крім того, позивач не надає жодних
належних та допустимих доказів того, що
він дійсно отримував кошти будучи в
зоні відчуження в тому розмірі, який
просить визначити для нарахування йому
державної пенсії, а просто стверджує,
що такі кошти могли б ним бути отримані
при вчиненні певних дій та за умови
виконання покладених на нього
обов'язків.

Відповідно до ст. 159 КАС України,
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200
КАС України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, визнавши, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів приходить висновку, що судом
першої інстанції правильно
встановлено обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстав для його скасування
немає.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову Оболонського
районного суду м. Києва від 07 лютого 2014
року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

.

Головуючий суддя
Желтобрюх І.Л.

Судді:
Мамчур Я.С

Шостак О.О.