Справа № 2а-1646/12/0970
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/51013/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.

Суддів: Вербицької О.В., Муравйова О.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Долинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в Івано-Франківській
області

на постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 27
серпня 2012 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 24 вересня 2013 року

у справі №2а-1646/12/0970 (158316/12)

за позовом Приватного акціонерного
товариства «Шкіряник» (надалі - ПАТ
«Шкіряник»)

до Долинської об'єднаної державної
податкової інспекції в
Івано-Франківській області ДПС (надалі
- Долинської ОДПІ)

про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

встановив:

Позивач в червні 2012 року звернувся до
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду з позовом, в
якому поставлено питання про
скасування податкового
повідомлення-рішення Долинської ОДПІ
№ від 23.05.2012 року.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 27
серпня 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 24 вересня
2013 року, позов задоволено. Скасовано
податкове повідомлення-рішення
Долинської ОДПІ в Івано-Франківській
області № від 23.05.2012 року.

Не погодившись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
вказуючи на порушення судами норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
відповідач звернувся із касаційною
скаргою до Вищого адміністративного
суду України, в якій ставить питання
про скасування рішень судів попередніх
інстанцій та прийняття у справі нового
рішення про відмову у задоволенні
позову в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
наведені у скарзі, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено попередніми судовими
інстанціями, контролюючим органом
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку ПАТ «Шкіряник»з
питань дотримання вимог податкового
законодавства, в частині податку на
додану вартість за вересень 2011 року, за
результатами проведеної перевірки
було складено акт №1011/220/22173377 від 15.05.2012
року, яким встановлено порушення
статті 198 Податкового Кодексу України,
в результаті чого підприємством
завищено від'ємне значення різниці між
сумою податкового зобов'язання та
сумою податкового кредиту за вересень
2011 року.

На підставі акту перевірки №1011/220/22173377
прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 23
травня 2012 року.

Спір між сторонами виник у зв'язку з
тим, що Долинська ОДПІ вважає, що ПАТ
«Шкіряник» неправомірно включено до
податкового кредиту суми ПДВ по
спірних операціях, а також до валових
витрат витрати на придбання матеріалів
з тих підстав, що ці операції не мали
реального характеру.

Судова колегія касаційної інстанції
погоджується із висновками судів
попередніх інстанцій про те, що договір
купівлі-продажу між ПАТ «Шкіряник» та
ТОВ «Альфатек» №10 від 10.06.2011 року був
реальним та виконаним в повному обсязі
з подальшою переробкою придбаного
сировинного матеріалу за цільовою
діяльністю підприємства, а всі
первинні транспортні та бухгалтерські
документи оформлені належним чином з
дотриманням вимог діючого
законодавства України.

Так, 10.06.2011 року між ПАТ «Шкіряник» та
ТОВ «Альфатек» укладено договір №10
купівлі-продажу шкір ВРХ мокросолених,
обряджених, боєнського походження.

На виконання умов договору в березні 2011
року ТОВ «Альфатек» продало позивачу
за видатковими накладними шкіри ВРХ
мокросолені на спірну суму з
урахуванням ПДВ

ТОВ «Альфатек» на підтвердження сум
податкового кредиту по ПДВ за
вищевказаним договором купівлі -
продажу видало позивачу податкові
накладні від 07.09.2011 року № 59 та № 60, від
13.09.2011 року № 96, від 14.09.2011 року № 100, від
19.09.2011 року № 130 та № 132, від 21.09.2011 року №
133, від 22.09.2011 року № 146, від 28.09.2011 року №
162 та№ 161, від 29.09.2011 року№ 170 та№ 169.

Крім того, реальність виконання
господарської операції
підтверджується наявними в матеріалах
справи: договором поставки №10 від 10.06.11
року, актами прийому-передачі,
товарно-транспортними накладними та
ветеринарними свідоцтвами.

Відповідно до вимог ст.203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з вимогами ч.1 ст.215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. У випадках, встановлених
цим Кодексом, нікчемний правочин може
бути визнаний судом дійсним. Якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним.

Пунктом 198.6 ст.198 Податкового Кодексу
України передбачено, що не відносяться
до податкового кредиту суми податку,
сплаченого у зв'язку з придбанням
товарів, не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу), іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Пункт 201.6 ст. 201 Податкового кодексу
України визначає, що податкова
накладна є податковим документом і
одночасно відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. А пункт 201.10 цього ж
Кодексу передбачає, що податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Так як відповідач в судовому порядку
оспорюваний правочин недійсним не
визнавав, жодних доказів того, що цей
правочин був спрямований на порушення
конституційних прав та свобод людини і
громадянина, пошкодження чи незаконне
заволодіння майна фізичної або
юридичної особи, держави,
територіальної громади відповідачем
не надано, ТОВ «Альфатек» на час
укладання договору та його виконання,
являлось належним чином
зареєстрованою юридичною особою,
відсутність третьої особи за її
місцезнаходженням, є порушенням
законодавства, яке стосується його
реєстрації як суб'єкта підприємницької
діяльності чи платника податків,
передбачає персональну
відповідальність такої особи та її
посадових осіб, операції з придбання
послуг проведено на підставі реальних
і дійсних правочинів та первинних
документів, складених з дотриманням
вимог ст.3 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 року №88,
позивачем правомірно включено до
складу податкового кредиту податок на
додану вартість за вищевказаними
операціями та правомірно визначено
податковий кредит.

Отже, судова колегія касаційної
інстанції погоджується з висновками
судів попередніх інстанцій про
наявність підстав для задоволення
позову.

Доводи касаційної скарги не
спростовують зазначених висновків
суду.

За таких обставин, судами першої та
апеляційної інстанцій, виконано всі
вимоги процесуального законодавства,
всебічно перевірено обставини справи,
вирішено справу у відповідності з
нормами матеріального права,
постановлено обґрунтовані рішення, в
яких повно відображені обставини, що
мають значення для справи. Висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються доказами,
дослідженими у судовому засіданні, а
тому підстав для їх перегляду з
мотивів, викладених в касаційній
скарзі не вбачається.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Долинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області - залишити
без задоволення.

Постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 27
серпня 2012 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 24 вересня 2013 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав, в
порядку та у строки встановлені
ст.ст.236-238 КАС України.

Головуючий:
___________________ Н.Є. Маринчак

Судді:
___________________ О.В. Вербицька

___________________ О.В. Муравйов