Справа № 802/2258/13-а
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

28 квітня 2014 р.
Справа № 802/2258/13-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Томчука А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання:
Медяної Н.А.

представника прокуратури:
Формуга І.І.

третьої особи на стороні позивача:
ОСОБА_2 - представник за довіреністю;

відповідача:
ОСОБА_3 - представник за довіреністю:,

представника третьої особи ОСОБА_4:
ОСОБА_5 - представник за довіреністю;

за відсутності позивачів ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, третіх осіб: ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: заступника прокурора м.
Вінниці в інтересах громадян ОСОБА_6
(позивач 1), ОСОБА_7 (позивач 2), ОСОБА_8
(позивач 3), третя особа, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивачів - релігійна громада
Свято-Миколаївської церкви міста
Вінниці

до: Вінницької міської ради, треті
особи, які не заявляють самостійні
вимоги на предмет спору на стороні
відповідача - ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15

про: визнання незаконним та скасування
рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернувся
заступник прокурора м. Вінниці в
інтересах громадян ОСОБА_6 (позивач 1),
ОСОБА_7 (позивач 2), ОСОБА_8 (позивач 3) з
адміністративним позовом до
Вінницької міської ради (відповідач)
про визнання незаконними та скасування
рішень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 30.04.2013
року на адресу прокуратури міста
Вінниці з прокуратури Вінницької
області надійшли звернення громадян
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 щодо перевірки
законності рішень Вінницької міської
ради про надання громадянам у
власність 7 земельних ділянок
загальною площею 6630 кв.м. по АДРЕСА_1.
При цьому, як зазначено у позовній
заяві, заявники є членами релігійної
громади Свято-Миколаївської церкви,
якій належала на праві постійного
користування зазначена земельна
ділянка з 1995 року і стурбовані її
незаконним відчуженням.

Прокуратурою міста Вінниці
встановлено, що рішенням 53 сесії 5
скликання Вінницької міської ради від
29.10.2010 року за № 3017 затверджено проект
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у АДРЕСА_1 та передачі їх
безоплатно у власність для будівництва
та обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
громадян: ОСОБА_9 - ділянка НОМЕР_1
площею 650 кв.м.; ОСОБА_4 - ділянка НОМЕР_2
площею 1000 кв.м.; ОСОБА_10 - ділянка НОМЕР_3
площею 1000 кв.м.; ОСОБА_11 - ділянкаНОМЕР_4
площею 1000 кв.м., ОСОБА_12 ділянка НОМЕР_5
площею 1000 кв.м.; ОСОБА_13 ділянка НОМЕР_6
площею 1000 кв.м.; ОСОБА_14 ділянка НОМЕР_7
площею 980 кв.м.

Вважаючи вказане рішення таким, що
суперечить вимогам Земельного кодексу
України, заступник прокурора м. Вінниці
звернувся до суду з вимогою визнати
його незаконним та скасувати.

Також, як вказано у позовні заяві, у
минулому зазначену земельну ділянку,
рішенням Вінницької міської ради № 217
від 30.05.1995 року, передано релігійній
громаді Свято-Миколаївської церкви м.
Вінниці УПЦ у постійне користування
площею 1284 кв. м. та 4170 кв.м. - у тимчасове
користування.

В подальшому, п. 12 додатку № 3 до рішення
Вінницької міської ради № 655 від 10.02.2012
року рішення Виконкому міської ради №
217 від 30.05.1995 року, на думку прокуратури
міста Вінниці, всупереч вимог
Земельного кодексу України було
скасоване.

В зв`язку з вказаним, заступник
прокурора м. Вінниці в прохальній
частині позовної заяви також просить
суд визнати незаконним та скасувати п.
12 додатку № 3 до рішення Вінницької
міської ради № 655 від 10.02.2012 року, яким
скасовано рішення Виконкому
Вінницької міської ради № 217 від 30.05.1995
року.

Прокурор у судових засіданнях позовні
вимоги підтримала та, посилаючись на
обставини, викладені у позовній заяві
та пояснення, надані у судових
засіданнях, просила позов задовольнити
у повному обсязі.

Позивачі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судове
засідання не з`явились, при цьому в
попередніх судових засіданнях вони
підтримали позицію прокурора та
просили адміністративний позов
задовольнити.

Позивач ОСОБА_6 жодного разу в судові
засідання не з`явився, про причини
неявки суд не повідомив, повноважного
представника не направив, хоча, як
слідує з матеріалів справи, про час,
дату та місце їх проведення
повідомлявся належним чином.

Ухвалою суду від 17.06.2013 року залучено до
участі у справі в якості третьої особи,
що не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивачів -
релігійну громаду Свято-Миколаївської
церкви міста Вінниці УПЦ.

В судовому засіданні представник
релігійної громади
Свято-Миколаївської церкви міста
Вінниці УПЦ просив задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі

Представник відповідача у судовому
засіданні заперечував щодо заявлених
позовних вимог, з підстав викладених у
письмових запереченнях від 17.06.2013р. (т. 1
а.с. 78-82) та додаткових письмових
запереченнях від 27.06.2013р. (т. 1 а.с. 222-233), в
яких зазначено, що приймаючи
оскаржувані рішення Вінницька міська
рада діяла відповідно до вимог чинного
законодавства, на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, а
тому адміністративний позов
задоволенню не підлягає.

Ухвалою суду від 23.05.2013 року залучені до
участі у справі в якості третіх осіб, що
не заявляють самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача -
ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15.

В судове засідання з`явився
представник третьої особи ОСОБА_4 та,
посилаючись на свої пояснення, просив
відмовити в задоволенні позову. Решта ж
третіх осіб жодного разу в судові
засідання не з`явились, про причини
неявки суд не повідомили, повноважних
представників не направили, хоча, про
час, дату та місце їх проведення
повідомлялись належним чином, що
підтверджується матеріалами справи.

Ухвалою суду від 27.06.2013 року залучено до
участі у справі в якості третьої особи,
що не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача -
ОСОБА_15.

Представник ОСОБА_15 в судове засідання
не з`явився, при цьому в попередніх
судових засіданнях заперечував щодо
задоволення адміністративного позову.

Дослідивши матеріали справи у їх
сукупності, заслухавши пояснення
прокурора, представника відповідача та
представників третіх осіб (релігійної
громади Свято-Миколаївської церкви
міста Вінниці, ОСОБА_4) та оцінивши інші
докази, які є у справі, суд приходить до
висновку, що заявлений
адміністративний позов задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Статтею 10 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" визначено, що
сільські, селищні, міські ради є
органами місцевого самоврядування, що
представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють
від їх імені та в їх інтересах
функції і повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами.

В свою чергу, ст. 12 Земельного кодексу
України передбачено, що до повноважень
сільських, селищних, міських рад у
галузі земельних відносин на території
сіл, селищ, міст належить, зокрема,
розпорядження землями територіальних
громад, надання земельних ділянок у
користування із земель комунальної
власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні",
виключно на пленарних засіданнях
сільської, селищної, міської ради
вирішуються питання, зокрема:

- вирішення відповідно до закону
питань регулювання земельних
відносин;

- затвердження в установленому
порядку місцевих містобудівних
програм, генеральних планів забудови
відповідних населених пунктів, іншої
містобудівної документації.

Частиною 1 статті 59 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
передбачено, що рада в межах своїх
повноважень приймає нормативні та інші
акти у формі рішень.

Так, на виконання свої повноважень,
Вінницької міською радою прийнято
оскаржувані рішення про:

затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок у АДРЕСА_1
та передачі їх безоплатно у власність
для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд громадян: ОСОБА_9 - ділянка
НОМЕР_1 площею 650 кв.м.; ОСОБА_4 - ділянка
НОМЕР_2 площею 1000 кв.м.; ОСОБА_10 - ділянка
НОМЕР_3 площею 1000 кв.м.; ОСОБА_11 - ділянка
НОМЕР_4 площею 1000 кв.м., ОСОБА_12 ділянка
НОМЕР_5 площею 1000 кв.м.; ОСОБА_13 ділянка
НОМЕР_6 площею 1000 кв.м.; ОСОБА_14 ділянка
НОМЕР_7 площею 980 кв.м.;

скасування рішення Виконавчого
комітету Вінницької міської ради № 217
від 30.05.1995 року.

Однак, як слідує із позовної заяви та
наданих під час судового розгляду
справи пояснень, прокурор та позивачі
вважають, що приймаючи вказані рішення
відповідач порушив норми чинного
законодавства.

Так, з приводу позовних вимог в частині
визнання незаконним та скасування
рішення 53 сесії 5 скликання Вінницької
міської ради від 29.10.2010 року за № 3017 то,
в даному випадку, одним із основних
аргументів, на які посилається позивач
при його оскаржені, є те, що
затверджуючи проект землеустрою щодо
відведення земельних ділянок
Вінницька міська рада, в порушення п. 7
ст. 118 Земельного кодексу України,
попередньо не надавала дозволу на його
розробку.

При цьому, як зазначає прокурор у
позовній заяві, висновком державної
експертизи землевпорядної
документації від 14.03.2012 року за № 233,
проведеної Головним управління
Держкомзему у Вінницькій області,
затверджений Вінницькою міською радою
проект землеустрою оцінено негативно
та не погоджено.

Крім того, прокурор вказує, що
відповідно до висновку управління
культури і туризму Вінницької обласної
державної адміністрації № 2127/02-20 від
04.08.2010 року земельна ділянка, для
відведення якої оскаржуваним рішенням
затверджено проект землеустрою та яку
передано у власність для будівництва
та обслуговування жилого будинку,
відноситься до земель
історико-культурного призначення, під
час обстеження якої виявлено залишки
культурного шару
пізньосередньовічного періоду XV-XVIII
століття.

Однак, суд не погоджується з такими
твердження прокурора з огляду на
наступне.

Так, пунктом 6, 7 статті 118 Земельного
кодексу України (тут і далі по тексту
Кодекс, в редакції чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
дійсно передбачено, що громадяни,
зацікавлені в одержанні безоплатно у
власність земельної ділянки із земель
державної або комунальної власності
для ведення фермерського
господарства, ведення особистого
селянського господарства, ведення
садівництва, будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки),
індивідуального дачного
будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки.
У клопотанні зазначаються цільове
призначення земельної ділянки та її
орієнтовні розміри. До клопотання
додаються графічні матеріали, на яких
зазначено бажане місце розташування
земельної ділянки, погодження
землекористувача (у разі вилучення
земельної ділянки, що перебуває у
користуванні інших осіб) та висновки
конкурсної комісії (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства).

Районна, Київська чи Севастопольська
міська державна адміністрація або
сільська, селищна, міська рада
розглядає клопотання у місячний
строк і дає дозвіл на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки або надає мотивовану
відмову у його наданні.

В спростування тверджень прокуратури
про відсутність дозволів на
розроблення проекту землеустрою,
представником відповідача під час
судового розгляду справи подано до
суду копії дозволів від 05.07.2010 року №
Ко-2-01-95 (т. 1 а.с. 234-240), згідно яких,
громадянам ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12 ОСОБА_13, ОСОБА_14 надано
дозволи на складання проекту
відведення земельних ділянок з метою
подальшої безоплатної передачі у
власність для індивідуального
житлового будівництва по АДРЕСА_1.

На підставі даного дозволу Вінницької
міської ради від 05.07.2010 року № Ко-2-01-95
Подільським державним підприємством
геодезії, картографії та кадастру
розроблено проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки ОСОБА_9,
ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12
ОСОБА_13, ОСОБА_14 у власність для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд по АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 107-110).

ТОВ «Квант» виготовлено
історико-містобудівне обґрунтування
(т. 1 а.с. 111-119), з якого слідує, що вказана
територія для розміщення
індивідуальних будинків знаходиться
поза межами території пам`яток, між
вулицями АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 в
житловому кварталі малоповерхової
індивідуальної забудови.

В подальшому вказаний проект
відведення земельної ділянки було
погоджено висновками Державного
управління охорони навколишнього
природного середовища у Вінницькій
області від 08.09.2010 року № 09/1489-К (т. 1 а.с.
124-126), Комісії з розгляду питань,
пов`язаних з погодженням документації
із землеустрою від 29.09.2010 року № 2/10-104 (т.
1 а.с. 241) та управління культури і
туризму Вінницької ОДА від 04.08.2010р. №
2127/02-20 (т. 1 а.с. 127).

Порядок надання земельних ділянок
державної або комунальної власності у
користування визначений статтею 123
Земельного кодексу України.

Так, згідно норм даної статті, надання
земельних ділянок державної або
комунальної власності у користування
здійснюється на підставі рішень
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів
приймається на підставі проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у разі:

зміни цільового призначення земельних
ділянок відповідно до закону;

надання у користування земельних
ділянок, межі яких не встановлені в
натурі (на місцевості).

Особа, зацікавлена в одержанні у
користування земельної ділянки із
земель державної або комунальної
власності за проектом землеустрою щодо
її відведення, звертається з
клопотанням про надання дозволу на
його розробку до відповідної
сільської, селищної, міської,
районної, обласної ради, Кабінету
Міністрів України, Ради міністрів
Автономної Республіки Крим, місцевої
державної адміністрації.

Відповідний орган виконавчої влади
або орган місцевого самоврядування в
межах їх повноважень у місячний строк
розглядає клопотання і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або
надає мотивовану відмову у його
наданні.

Умови і строки розроблення проектів
землеустрою щодо відведення
земельних ділянок визначаються
договором, укладеним замовником з
виконавцем цих робіт відповідно до
типового договору.

Типовий договір на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки затверджується Кабінетом
Міністрів України.

Розроблений проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
подається Комісії з розгляду питань,
пов'язаних з погодженням документації
із землеустрою.

Комісія протягом трьох тижнів з дня
одержання проекту надає відповідному
органу виконавчої влади чи органу
місцевого самоврядування свій
висновок щодо погодження проекту або
відмови у його погодженні. Відповідний
орган виконавчої влади або орган
місцевого самоврядування у
двотижневий строк з дня отримання
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки, а в разі
необхідності здійснення
обов'язкової державної експертизи
землевпорядної документації згідно із
законом - після отримання позитивного
висновку такої експертизи приймає
рішення про надання земельної ділянки
у користування.

Рішенням про надання земельної
ділянки у користування за проектом
землеустрою щодо її відведення
здійснюються:

затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки;

вилучення земельних ділянок у
землекористувачів із затвердженням
умов вилучення земельних ділянок
(у разі необхідності);

надання земельної ділянки особі у
користування з визначенням умов її
використання і затвердженням умов
надання, у тому числі (у разі
необхідності) вимог щодо
відшкодування втрат
сільськогосподарського та
лісогосподарського виробництва.

Підставою відмови у затвердженні
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки може бути лише його
невідповідність вимогам законів та
прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів.

З аналізу норм статті 123 Земельного
кодексу України та з урахуванням
встановлених судом обставин, слідує, що
рішення 53 сесії 5 скликання Вінницької
міської ради від 29.10.2010 року за № 3017 в
частині затвердження проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у АДРЕСА_1 та передачі їх
безоплатно у власність для будівництва
та обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
громадян: ОСОБА_9 - ділянка НОМЕР_1
площею 650 кв.м.; ОСОБА_4 - ділянка НОМЕР_2
площею 1000 кв.м.; ОСОБА_10 - ділянка НОМЕР_3
площею 1000 кв.м.; ОСОБА_11 - ділянка НОМЕР_4
площею 1000 кв.м., ОСОБА_12 ділянка НОМЕР_5
площею 1000 кв.м.; ОСОБА_13 ділянка НОМЕР_6
площею 1000 кв.м.; ОСОБА_14 ділянка НОМЕР_7
площею 980 кв.м., прийняте Вінницькою
міської радою на виконання наданих їй
повноважень та з урахуванням усіх
обставин для його прийняття.

При цьому, під час судового розгляду
справи судом не встановлено обставин,
які б могли слугувати підставою для
прийняття відповідачем рішення про
відмову в затвердженні проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок та передачі їх у власність для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд.

Що ж стосується посилань прокурора на
висновок державної експертизи
землевпорядної документації від 14.03.2012
року за № 233, проведеної Головним
управління Держкомзему у Вінницькій
області, згідно якого затверджений
Вінницькою міською радою проект
землеустрою оцінено негативно та не
погоджено, то в даному випадку, суд не
бере його до уваги, оскільки вказаний
висновок складено майже через два роки
після прийняття оскаржуваного рішення.

За вказаних обставин, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги в частині
визнання незаконним та скасування
рішення Вінницької міської ради від
29.10.2010 року за № 3017 в частині
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок у АДРЕСА_1
та передачі їх безоплатно у власність
для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд громадян: ОСОБА_9 - ділянка
НОМЕР_1 площею 650 кв.м.; ОСОБА_4 - ділянка
НОМЕР_2 площею 1000 кв.м.; ОСОБА_10 - ділянка
НОМЕР_3 площею 1000 кв.м.; ОСОБА_11 - ділянка
НОМЕР_4 площею 1000 кв.м., ОСОБА_12 ділянка
НОМЕР_5 площею 1000 кв.м.; ОСОБА_13 ділянка
НОМЕР_6 площею 1000 кв.м.; ОСОБА_14 ділянка
НОМЕР_7 площею 980 кв.м. - задоволенню не
підлягають.

Що стосується позовних вимог в частині
визнання незаконним та скасування
пункту 12 додатку № 3 до Вінницької
міської ради № 655 від 10.02.2012, то вони, на
думку суду, також задоволенню не
підлягають з огляду на таке.

Так, пунктом 12 додатку 3 до рішення
Вінницької міської ради № 655 від 10.02.2012
року скасовано рішення Виконавчого
комітету Вінницької міської ради
Народних депутатів від 30.03.1995 року № 217,
в зв`язку не виконанням рішення
виконкому міської ради та не
оформлення права користування
земельною ділянкою.

З тексту скасовано рішення Виконавчого
комітету Вінницької міської ради
Народних депутатів від 30.03.1995 року № 217
слідує, що останнім надано релігійній
громаді Свято-Миколаївської церкви
міста Вінниці УПЦ по АДРЕСА_1 земельну
ділянку площею 1284 кв.м. в постійне
користування і 4170 кв.м. в тимчасове
короткострокове користування строком
на 3 роки під посів городніх культур за
рахунок міськземфонду.

При цьому, зобов`язано релігійну
громаду Свято-Миколаївської церкви
міста Вінниці УПЦ укласти договір з
управління архітектури та
містобудування на виконання робіт по
інвентаризації земель та встановленні
межі землекористування, після чого,
доручено управлінню архітектури та
містобудування внести відповідні
зміни в земельно-облікові документи та
видати в установленому порядку
Державний акт на право користування.

Однак, під час судового розгляду справи
представник відповідача зазначив, що
релігійна громада Свято-Миколаївської
церкви міста Вінниці УПЦ не зверталась
щодо укладання договору з управлінням
архітектури та містобудування на
виконання робіт по інвентаризації
земель та встановленню меж
землекористування та щодо внесення
управлінням архітектури та
містобудування відповідних змін в
земельно-облікові документи.

На підтвердження вказаного,
представником відповідача до суду
надано Акт прийому-передачі державних
актів на право постійного користування
землею, копія якого міститься в
матеріалах справи (т. 1 а.с. 171-182). Зі
змісту даного акту слідує, що у
переліку державних актів, які передані
управлінням містобудування та
архітектури міської ради на зберігання
до управління Держкомзему у місті
Вінниці Вінницької області, відсутні
відомості щодо передачі на зберігання
Державного акту на право постійного
користування землею
Свято-Миколаївській церкві міста
Вінниці УПЦ .

Суд погоджується з такою позицією
Вінницької міської ради, оскільки ні
прокурором, ні громадянами в інтересах
яких він звернувся до суду, під час
судового розгляду не спростованого
взагалі будь-якими доказами факту не
виконання рішення Виконавчого
комітету Вінницької міської ради
Народних депутатів від 30.03.1995 року № 217
в частині необхідності укладення
договору з управління архітектури та
містобудування на виконання робіт по
інвентаризації земель та встановленні
межі землекористування.

Тобто, в даному випадку, релігійною
громадою Свято-Миколаївської церкви
міста Вінниці УПЦ не вчинялось жодних
дій на виконання рішення Виконавчого
комітету Вінницької міської ради
Народних депутатів від 30.03.1995 року № 217
в частині оформлення права
користування вищевказаними земельними
ділянками, в зв'язку з чим, дане рішення
скасоване оскаржуваним пунктом 12
додатку 3 до рішення Вінницької міської
ради № 655 від 10.02.2012 року.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги в частині визнати незаконним та
скасувати п. 12 додатку № 3 до рішення
Вінницької міської ради № 655 від 10.02.2012
року, яким скасовано рішення Виконкому
Вінницької міської ради № 217 від 30.05.1995
року задоволенню не підлягають.

Крім того, відмовляючи в задоволенні
позову в цій частині, суд вважає за
необхідне зазначити, що рішення
Виконавчого комітету Вінницької
міської ради Народних депутатів від
30.03.1995 року № 217 в частині надання
релігійній громаді
Свято-Миколаївської церкви міста
Вінниці УПЦ по АДРЕСА_1 земельної
ділянку площею 4170 кв.м. в тимчасове
короткострокове користування строком
на 3 роки під посів городніх культур за
рахунок міськземфонду на момент
прийняття рішення № 655 від 10.02.2012 року
взагалі втратило свою силу.

Частина друга статті 19 Конституції
України зобов'язує органи державної
влади діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією України та законами
України.

Відповідно до положень, закріплених
статтею 11 КАС України, розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 КАС України.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дій чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

В судовому засіданні встановлено, що з
боку відповідачів надано достатньо
аргументів та доводів, які свідчать, що
оскаржувані рішення прийнятті в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України. В той
же час позивач не довів обставин в
обґрунтування своїх вимог, в зв'язку з
чим суд приходить до висновку, що в
позові слід відмовити.

Що стосується інших аргументів, на які
посилався позивач, як на підставу для
задоволення позову то, в даному
випадку, варто зазначити, що судом,
відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України,
рішення про відмову в задоволення
позову приймалось з урахування
судової практики Європейського Суду з
прав людини.

Так, у п. 23 Рішення у справі "Проніна
проти України" від 18 липня 2006 року,
Європейський суд з прав людини
зазначив, що п. 1 статті 6 Конвенції
зобов'язує суди давати обґрунтування
своїх рішень, але це не може
сприйматись як вимога надавати
детальну відповідь на кожен аргумент.
Межі цього обов'язку можуть бути
різними в залежності від характеру
рішення.

Отже, за практикою Європейського суду з
прав людини суд не зобов`язаний
детально вивчати всі аргументи, на які
посилається позивач, якщо такі
аргументи не стосуються предмету
спору.

За вказаних обставин, суд при вирішені
справи не досліджував як докази, надані
прокурором архівну довідку Державного
архіву Вінницької області від 21.07.1999р.,
довідку керівника історичного відділу
Вінницької Єпархії УПЦ від 03.06.2011р. та
витяг з історичних документів оскільки
дані матеріали не стосуються предмету
позову, а їх зміст лише відтворює
історію подій заснування
Свято-Миколаївської церкви.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони- суб'єкта владних повноважень,
суд присуджує з іншої сторони всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати, пов'язані
із залученням свідків та проведенням
судових експертиз. Зважаючи на
відсутність в матеріалах справи
документів на підтвердження
відповідних судових витрат, судові
витрати стягненню з позивача не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Томчук Андрій Валерійович