Справа № 805/316/14
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Мозгова Н.А.
Суддя-доповідач - Шишов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 року
справа №805/316/14
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Шишова О.О., суддів
Сіваченка І.В., Попова В.В., секретарі
судового засідання Сульженко А.В.,
представника позивача ОСОБА_2,
відповідача Карташева О.О., розглянувши
в порядку письмового провадження
апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 31 березня
2014 року у справі № 805/316/14 за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до
Державної податкової інспекції у
Куйбишевському районі м.Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про визнання
протиправними дій, скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду відмовлено у
задоволенні позову фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 до Державної
податкової інспекції у Куйбишевському
районі м. Донецька Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області про визнання протиправними
дій, скасування податкового
повідомлення-рішення від 27.12.2013 року
№, рішення про застосування
фінансових санкцій від 27.12.2013 року
№3.

З рішенням суду першої інстанції не
погодився позивач та звернувся з
апеляційною скаргою у якій вказав, що
рішення суду першої інстанції прийнято
з порушенням норм матеріального та
процесуального права. Зазначив, що
вказані рішення про застосування
штрафних санкцій та податкове
повідомлення - рішення прийняті
незаконно, оскільки факти, викладені в
акті від 09.12.2013року за
№1074/05-66-17-03/НОМЕР_1, висновки якого були
підставою для прийняття спірних
рішень, є безпідставними та не
підтверджуються жодними доказами.
Просив скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав вимоги апеляційної
скарги в повному обсязі.

Представник відповідача пояснив, що
посадові особи діяли в межах наданих
повноважень відповідно до
законодавства та факти правопорушень
були належним чином встановлені.
Просив залишити апеляційну скаргу без
задоволенні а постанову суду першої
інстанції без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила
наступне.

Встановлено, що в період з 27.11.2013року по
06.12.2013року податковим органом було
здійснено фактичну перевірку магазину
«ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований за
адресою: АДРЕСА_1, в якому здійснює
господарську діяльність Фізична
особа-підприємець ОСОБА_4.

Перевіркою були встановлені порушення
позивачем вимог п.1, 2,12 ст.3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» в частині не
ведення обліку товару у встановленому
законом порядку та не проведення
розрахункової операції на повну суму
покупки через РРО та невидачі
розрахункового документу встановленої
форми на повну суму проведеної
операції на руки особі, яка отримує
товар та вимог ст.15-3 Закону України
«Про державне регулювання виробництва
та обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» в частині
реалізації алкогольних напоїв на
розлив без статусу громадського
харчування та/або статусу суб'єктів
господарювання з універсальним
асортиментом товарів.

За результатами перевірки було
складено акт про результати фактичної
перевірки дотримання вимог
податкового законодавства, порядку
ведення розрахункових операцій,
касових операцій, патентування або
ліцензування та законодавства щодо
укладання трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами),
повноти та своєчасності нарахування
податку на доходи фізичних осіб та
іншого законодавства за період з
01.10.2010року по 06.12.2013року від 09.12.2013року
за №1074/05-66-17-03/НОМЕР_1.

За висновками зазначеного акта
перевірки податковим органом були
прийняті 27.12.2013року податкове
повідомлення-рішення №, яким до
позивача застосовані штрафні санкції в
розмірі 6390,20грн. та рішення про
застосування штрафних санкцій №3
в розмірі 6800,00грн.

Відповідно до п.80.1 ст.80 Податкового
кодексу України фактична перевірка
здійснюється без попередження
платника податків (особи).

Згідно п.80.2.7 п.80.2 ст.80 Податкового
кодексу України фактична перевірка
може проводитися на підставі рішення
керівника контролюючого органу,
оформленого наказом, копія якого
вручається платнику податків або його
уповноваженому представнику, або
особам, які фактично проводять
розрахункові операції, під розписку до
початку проведення такої перевірки, та
за наявності хоча б однієї з таких
обставин, зокрема, у разі отримання в
установленому законодавством порядку
інформації про використання праці
найманих осіб без належного оформлення
трудових відносин та виплати
роботодавцями доходів у вигляді
заробітної плати без сплати податків
до бюджету, а також здійснення фізичною
особою підприємницької діяльності без
державної реєстрації

П.80.4 ст.80 Податкового кодексу України
зазначено, що перед початком фактичної
перевірки, з питань дотримання порядку
здійснення розрахункових операцій та
ведення касових операцій, посадовими
особами контролюючих органів на
підставі підпункту 20.1.9 пункту 20.1
статті 20 цього Кодексу може бути
проведена контрольна розрахункова
операція.

Згідно п.80.5 ст.80 Податкового кодексу
України допуск посадових осіб
контролюючих органі до проведення
фактичної перевірки здійснюється
згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Так, згідно п.81.1 ст.80 Податкового
кодексу України посадові особи
контролюючого органу мають право
приступити до проведення
документальної виїзної перевірки,
фактичної перевірки за наявності
підстав для їх проведення, визначених
цим Кодексом, та за умови пред'явлення
або надіслання у випадках, визначених
цим Кодексом, таких документів:
направлення на проведення такої
перевірки, в якому зазначаються дата
видачі, найменування контролюючого
органу, реквізити наказу про
проведення відповідної перевірки,
найменування та реквізити суб'єкта
(прізвище, ім'я, по батькові фізичної
особи - платника податку, який
перевіряється) або об'єкта, перевірка
якого проводиться, мета, вид
(документальна планова/позапланова або
фактична), підстави, дата початку та
тривалість перевірки, посада та
прізвище посадової (службової) особи,
яка проводитиме перевірку. Направлення
на перевірку у такому випадку є дійсним
за наявності підпису керівника
контролюючого органу або його
заступника, що скріплений печаткою
контролюючого органу; копії наказу про
проведення перевірки; службового
посвідчення осіб, які зазначені в
направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у
випадках, визначених цим Кодексом,
платнику податків (його посадовим
(службовим) особам або його
уповноваженому представнику, або
особам, які фактично проводять
розрахункові операції) цих документів
або пред'явлення зазначених
документів, що оформлені з порушенням
вимог, встановлених цим пунктом, є
підставою для недопущення посадових
(службових) осіб контролюючого органу
до проведення документальної виїзної
або фактичної перевірки.

Відповідно до п.80.7 ст.80 Податкового
кодексу України фактична перевірка
проводиться двома і більше посадовими
особами контролюючого органу у
присутності посадових осіб суб'єкта
господарювання або його представника
та/або особи, що фактично здійснює
розрахункові операції.

Тривалість фактичних перевірок,
визначена п.80.3 статті 80 цього Кодексу
та не повинна перевищувати 10 діб.

Встановлено, що зазначена перевірка
позивача здійснювалась на підставі
наказу про проведення фактичних
перевірок від 25.11.2013року за №480 та
направлень від 26.11.2013року за №000057/754 та
№000058/755, які були пред'явлені позивачу,
про що мається його особистий підпис,
як то передбачено приписами п.80.2.5 п.80.2
ст.80 Податкового кодексу України.

Проте, посадова особа позивача
відмовилась від підпису акта перевірки
та його отримання, про що було складено
акт від 09.12.2013року за
№1074/05-66-17-03/НОМЕР_1/1, який було
направлено позивачу поштою та отримано
ним 02.01.2014року, про що свідчить його
підпис на поштовому відправленні
(арк.с.92-93).

Перевірка була проведена в період з
27.11.2013року по 06.12.2013року, тобто в межах
терміну, передбаченого п.80.3 ст. 80
Податкового кодексу України.

З аналізу наведених норм вбачається, що
посадові особи податкового органу під
час проведення перевірки позивача
діяли в межах, наданих Податковим
кодексом України, повноважень.

За таких підстав, суд першої інстанції
дійшов висновку про необґрунтованість
позовних вимог щодо визнання
протиправними дій відповідача щодо
проведення фактичної перевірки
позивача.

Закон України від 19.12.1995року № 481/95-ВР
«Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів» визначає основні
засади державної політики щодо
регулювання виробництва, експорту,
імпорту, оптової і роздрібної торгівлі
спиртом етиловим, коньячним і плодовим,
спиртом етиловим ректифікованим
виноградним, спиртом етиловим
ректифікованим плодовим,
спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями та тютюновими виробами,
забезпечення їх високої якості та
захисту здоров'я громадян, а також
посилення боротьби з незаконним
виробництвом та обігом алкогольних
напоїв і тютюнових виробів на
території України та відповідно до ст.
16 контроль за дотриманням норм цього
Закону здійснюють органи, які видають
ліцензії, а також інші органи в межах
компетенції, визначеної законами
України.

Перевіркою встановлено факт продажу
споживачеві 100 грам горілки «Пшенична»,
40% за ціною 9,40грн. без роздрукування та
без видачі розрахункового документа,
чим було порушено п.1,2 ст.3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» та не ведення
обліку товару у встановленому законом
порядку, чим було порушено п.12 ст.3
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг».

Згідно п.1,2 ст.3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» суб'єкти господарювання, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані,
зокрема, проводити розрахункові
операції на повну суму покупки (надання
послуги) через зареєстровані,
опломбовані у встановленому порядку та
переведені у фіскальний режим роботи
реєстратори розрахункових операцій з
роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових
операцій, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням
зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок; видавати
особі, яка отримує або повертає товар,
отримує послугу або відмовляється від
неї, розрахунковий документ
встановленої форми на повну суму
проведеної операції.

Згідно п.12 ст.3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» суб'єкти господарювання, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані,
зокрема, вести у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

Не приймаються до уваги доводи
позивача стосовно необґрунтованості
зазначених порушень з посиланням на
пояснення продавця, оскільки з
приписів ст.86 Податкового кодексу
України вбачається, що акт перевірки є
носієм доказової інформації про
виявлені порушення вимог податкового,
валютного та іншого законодавства.

Відповідно до п.1 ст.17 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» за порушення вимог цього
Закону до суб'єктів господарювання, які
здійснюють розрахункові операції за
товари (послуги), за рішенням
відповідних органів доходів і зборів
застосовуються фінансові санкції у
таких розмірах: у разі встановлення
протягом календарного року в ході
перевірки факту: проведення
розрахункових операцій з
використанням реєстраторів
розрахункових операцій або
розрахункових книжок на неповну суму
вартості проданих товарів (наданих
послуг); непроведення розрахункових
операцій через реєстратори
розрахункових операцій з фіскальним
режимом роботи; невідповідності суми
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, зазначеній у
денному звіті, а в разі використання
розрахункової книжки - загальній сумі
продажу за розрахунковими квитанціями,
виданими з початку робочого дня;
нероздрукування відповідного
розрахункового документа, що
підтверджує виконання розрахункової
операції, або проведення її без
використання розрахункової книжки на
окремому господарському об'єкті такого
суб'єкта господарювання: вчинене
вперше - 1 гривня.

Згідно ст.20 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» до суб'єктів господарювання, що
здійснюють реалізацію товарів, які не
обліковані у встановленому порядку,
застосовується фінансова санкція у
розмірі подвійної вартості
необлікованих товарів, які не
обліковані за місцем реалізації та
зберігання, за цінами реалізації, але
не менше десяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Суд першої інстанції вірно не прийняв
до уваги посилання позивача на
наявність ведення обліку у
встановленому порядку, що виключає
наявність порушення п.12 ст.3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» з наступних
підстав:

З відомості про результати перевірки
щодо повноти оприбуткування,
реалізації та фактичних залишків ТМЦ
станом на 27.11.2013року господарської
одиниці магазину, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, суб'єкта
господарювання ФОП ОСОБА_4, з якої
вбачається, що при перевірці повноти
оприбуткування, реалізації та
фактичних залишків запасів
встановлено не оприбуткування ТМЦ на
загальну суму 3194,60грн.

Водночас, статтею 85 Податкового
кодексу України визначені підстави
надання платниками податків
документів на вимогу податкового
органу. Так, згідно п. 85.1 цієї статті
забороняється витребування документів
від платника податків будь-якими
посадовими (службовими) особами
органів державної податкової служби у
випадках, не передбачених цим Кодексом.

Пунктом 85.2 зазначеної статті
визначено, що платник податків
зобов'язаний надати посадовим
(службовим) особам органів державної
податкової служби у повному обсязі всі
документи, що належать або пов'язані з
предметом перевірки. Такий обов'язок
виникає у платника податків після
початку перевірки.

При цьому, законодавцем п.п.17.1.6 п.17.1 ст.17
Податкового кодексу України було
надано платнику податків право,
зокрема, бути присутнім під час
проведення перевірок та надавати
пояснення з питань, що виникають під
час таких перевірок, ознайомлюватися
та отримувати акти (довідки) перевірок,
проведених контролюючими органами,
перед підписанням актів (довідок) про
проведення перевірки, у разі наявності
зауважень щодо змісту (тексту)
складених актів (довідок) підписувати
їх із застереженням та подавати
контролюючому органу письмові
заперечення в порядку, встановленому
цим Кодексом.

Пунктом 44.7 ст.44 Податкового кодексу
України передбачено, що копії
документів, які надаються до перевірки
повинні бути засвідчені печаткою
платника податків (за наявності) та
підписом такого платника податків.

Проте, позивачем а ні в період
проведення перевірки, а ні в період
розгляду заперечень на акт фактичної
перевірки не було надано документів,
завірених належним чином, в
підтвердження наявності ведення
обліку зазначеного товару у
встановленому порядку. Тобто, позивач
не скористався своїм правом до моменту
прийняття оскаржуваних рішень надати
документи в обґрунтування відсутності
порушень.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов висновку щодо обґрунтованості
податкового повідомлення-рішення від
27.12.2013року за №, яким до позивача
застосовані штрафні санкції в розмірі
6390,20грн.

Стосовно порушення позивачем вимог
ст.15-3 Закону України «Про державне
регулювання виробництва та обігу
спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» в частині
реалізації алкогольних напоїв на
розлив без статусу громадського
харчування та/або статусу суб'єктів
господарювання з універсальним
асортиментом товарів, суд зазначає
наступне.

Згідно ст.15-3 Закону України «Про
державне регулювання виробництва та
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» продаж алкогольних
напоїв на розлив для споживання на
місці дозволяється тільки суб'єктам
господарювання громадського
харчування та спеціалізованим
відділам, що мають статус суб'єктів
господарювання громадського
харчування, суб'єктів господарювання з
універсальним асортиментом товарів.

По суті виявлених в акті перевірки
порушень судом було допитано в якості
свідків ОСОБА_5 - головного державного
ревізора-інспектора ДПІ у
Куйбишевському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області та ОСОБА_6 - продавця
магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1». Свідки були
повідомлені про кримінальну
відповідальність, як це передбачає ч.2
п.8 ст.65 Кодексу адміністративного
судочинства України. Згідно ст.ст.384, 385
Кримінального кодексу України свідки
були попереджені про кримінальну
відповідальність за завідомо
неправдиве показання і відмову від
давання показань, про що свідчать їх
особисті підписи на розписці. Свідок
ОСОБА_5 пояснив, що ним було придбано 100
грам горілки «Пшенична» на розлив за
ціною 9,40грн., після чого продавцю
магазину були пред'явлені наказ про
проведення перевірки та направлення та
запропоновано надати документи
стосовно обліку реалізуємого товару.
Перевірка була проведена в присутності
продавця, а в подальшому в присутності
позивача, що підтверджується його
особистим підписом на направленнях про
проведення перевірки . Інспектор
зазначив, що протягом 10 днів перевірки
необхідні документи позивачем не були
надані. Зазначив, що продавець від
надання пояснень стосовно виявлених
під час проведення перевірки порушень
відмовилась. Свідок ОСОБА_6 пояснила, що
фактично перевірка позивача
проводилась з 27.11.2014року по 28.11.2013року.
При цьому пояснила, що горілку на
розлив перевіряючим не продавала,
зазначивши, що в магазині горілка
продається лише в пляшках. Пояснити
яким чином ведеться облік запасів в
зазначеній господарській одиниці не
змогла.

Враховуючи пояснення свідка ОСОБА_5 та
те, що акт перевірки є носієм доказової
бази, суд першої інстанції критично
оцінив пояснення свідка ОСОБА_6 З
огляду на зазначене суд першої
інстанції правильно дійшов висновку
про обґрунтованість рішення
відповідача про застосування штрафних
санкцій від 27.12.2013року за №3 в
розмірі 6800,00грн.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов висновку, що суб'єктом владних
повноважень по справі правомірність
прийняття спірних рішень доведена, а
позовні вимоги є не обґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.

З вказаними висновками суду першої
інстанції погоджується колегія суддів.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Колегія вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, тому при таких
обставинах апеляційну скаргу
необхідно залишити без задоволення а
рішення суду без змін.

Повний текст ухвали складений 14 травня
2014 року.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198,
200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 31 березня
2014 року у справі № 805/316/14 - залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 31 березня
2014 року у справі № 805/316/14 - залишити без
змін.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
складення рішення у повному обсязі
відкласти на строк - до 5 днів.

Рішення може бути оскаржена протягом
двадцяти днів після складення
постанови в повному обсязі.

Головуючий
О.О.Шишов

Судді
І.В.Сіваченко

В.В.Попов