Справа № 713/715/14-а
Суддя: Пилип'юк І. В.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 713/715/14-а
Провадження №2-а/713/22/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2014
м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької
області у складі головуючого судді
Пилип'юка І.В., з участю секретаря
Паучек Є.В., позивача, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду м. Вижниця адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС
роти ДПС 3-го взводу УДАІ УМВС України в
Чернівецькій області Крецького Юрія
Михайловича, про визнання незаконною
та скасування постанови про накладення
адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з
адміністративним позовом до
інспектора ДПС роти ДПС 3-го взводу УДАІ
УМВС України в Чернівецькій області
Крецького Ю.М., про визнання незаконною
та скасування постанови про накладення
адміністративного стягнення.

В позові вказував, що 02.04.2014 року, під
час керування автомобілем марки
«Фольксваген Транспортер», номерний
знак НОМЕР_1 в с. Заволока
Сторожинецького району Чернівецької
області, його зупинив інспектор ДПС
роти ДПС 3-го взводу УДАІ УМВС України в
Чернівецькій області старший сержант
міліції Крецький Ю.М. та повідомив про
порушення п.12.4 ПДР України, а саме
перевищення швидкості в населеному
пункті на 22 км/год., за що передбачена
відповідальність ч.1 ст.122 КУпАП. Вказав,
що він зафіксував перевищення
швидкості на прилад «Трукам» ТСО 001004.
На це заперечив та пояснив, що попереду
їхав автомобіль, який побачивши
працівників ДАІ різко загальмував, він
також загальмував та дочекавшись
приривистої лінія здійснив обгін
вказаного автомобіля. Також пояснив
інспектору, що з ним в автомобілі їхало
двоє пасажирів, які можуть підтвердити
вказаний факт.

Однак його заперечення та пояснення
відповідач не прийняв до уваги та о 07.35
год. склав протокол про
адміністративне правопорушення серії
АБ2 №309256 від 02.04.2014 року. В протоколі
зазначив, що правил дорожнього руху не
порушував.

Того ж дня відповідачем винесено
постанову в справі про адміністративне
правопорушення серія АА2 №030819 про
притягнення його до адміністративної
відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, якою
на нього накладено адміністративне
стягнення у виді штрафу у розмірі 255,00
гривень.

Вважає вказану постанову такою, що не
відповідає вимогам закону і підлягає
скасуванню оскільки:

винесена з порушенням ст.ст.33, 268 КУпАП;
про час і місце розгляду справи він не
був повідомлений, а справа була
розглянута з винесенням постанови
02.04.2014 року - тобто в той же день після
фіксації правопорушення; ні в
протоколі, ні в постанові у справі про
адміністративне правопорушення не
наведено даних про допуск даного
засобу вимірювальної техніки до
застосування в Україні, повірку,
похибки при вимірюваннях, що робить
вимірювання незаконними у
відповідності до ЗУ «Про метрологію та
метрологічну діяльність»; не надано
сертифікату відповідного приладу. На
вимогу вказати похибки у вимірюваннях
інспектор ДПС Крецький С.А. не зміг
відповісти.

Стверджував, що під час складення
протоколу про адміністративне
правопорушення та розгляді
адміністративної справи відповідач
допустив низку порушень, які роблять
розгляд незаконним та упередженим і
унеможливлюють притягнення його до
адміністративної відповідальності,
зокрема: інспектором не зафіксовано
жодних доказів його вини чи невинності
в скоєнні право порушення; відмова в
одержанні правової допомоги для
захисту порушених прав та інтересів, як
передбачено ст.268 КУпАП та ст.59
Конституції України; при розгляді
справи не було встановлено обставини,
що підлягають з'ясуванню при розгляді
справи про адміністративне
правопорушення відповідно до ст.280
КУпАП; його законні дії, спрямовані на
безпосереднє виконання приписів ПДР
України, було безпідставно
кваліфіковано, як адміністративне
правопорушення.

Просив визнати незаконною та скасувати
постанову серії АА2 №030819 від 02.04.2014 року
про накладення на нього
адміністративного стягнення по ст.122 ч.1
КУпАП у виді штрафу у розмірі 255,00
гривень.

Позивач в судовому засіданні заявлений
позов підтримав, послався на обставини,
викладені в позовній заяві, просив
позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, будучи належно повідомленим
про місце, день та годину слухання
справи, в адресованій суду заяві позов
не визнав, просив справу розглядати без
його участі та відмовити в задоволенні
позову. Надав письмове заперечення на
позов, в якому зазначив, що позов не
визнає, вважає безпідставним,
надуманим та необґрунтованим, оскільки
позивач, керуючи автомобілем
«Фольксваген Транспортер», номерний
знак НОМЕР_1 скоїв порушення вимог п.12.4
ПДР, а саме, рухався зі швидкістю 82
км/год., перевищивши дозволену
швидкість на 22 км/год., за що
передбачена відповідальність ч.1 ст.122
КУпАП. Вказане правопорушення було
зафіксоване за допомогою
дистанційного лазерного вимірювача
швидкості транспортних засобі «TruCAM
№ТС001007», який має функцію фото і
відеозапису та знаходиться в робочому
стані і отримав свідоцтво про повірку
робочого засобу вимірювальної техніки
№22-2/1222708 від 07.05.2013 року, яке видане
державним підприємством
Всеукраїнський державний
науково-виробничий центр
стандартизації, метрології,
сертифікації та захисту прав
споживачів (ДП Укрметртестстандарт).
Вказаний прилад входить до Переліку
технічних засобів, що використовуються
в підрозділах Державтоінспекції МВС
для виявлення та фіксування порушень
ПДР, затвердженого наказом МВС України
від 01.03.2010 року №33. Після зупинки
транспортного засобу та роз'яснення
позивачу суті скоєного правопорушення
відповідно до ст.ст.254, 256 КУпАП було
складено протокол про адміністративне
правопорушення АБ2 №309256 від 02.04.2014 року.
Позивачу надано покази даного приладу
та запропоновано надати пояснення і
отримати копію протоколу, а також
повідомлено, що справа буде
розглядатися на місці скоєння
правопорушення. Позивачу було
роз'яснено права та обов'язки
відповідно до ст.63 Конституції України
та ст.268 КУпАП. Посилання позивача на
відсутність доказів його вини
безпідставні, оскільки його вина
підтверджується протоколом про
адміністративне правопорушення. Крім
того з вказаною скаргою позивачу
потрібно було звернутися до
керівництва УДАІ УМВС України в
Чернівецькій області відповідно до
ст.288 КУпАП. Враховуючи викладене.
Вважає оскаржувану постанову законною.
Просив у задоволенні позову відмовити
за безпідставністю та повідомити його
про результати розгляду справи.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_4 пояснила, що 02.04.2014 року
перебувала з позивачем у автомобілі
марки «Фольксваген Транспортер» в с.
Заволока Сторожинецького району
Чернівецької області їх зупинив
відповідач та повідомив про
перевищення швидкості руху, після чого
склав протокол про адміністративне
правопорушення. На зауваження не
реагував, пояснення позивача до уваги
не взяв. Про розгляд справи про
адміністративне правопорушення того ж
дня позивача ніхто не повідомляв.

Суд, заслухавши позивача ОСОБА_1, свідка
ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією або законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Згідно ст.18 ч.1 п.2 КАС України місцевим
загальним судам, як адміністративним
судам підсудні адміністративні справи
з приводу рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень у
справах про притягнення до
адміністративної відповідальності.

Постанова про притягнення фізичних
осіб до адміністративної
відповідальності є правовим актом
індивідуальної дії (п. 3 Постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України №2 від 06.03.2008 року).

Судом встановлено, що постановою серії
АА2 №030819 від 02.04.2014 року в справі про
адміністративне правопорушення
позивача притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст.122 КУпАП, згідно якої він, 02.04.2014
року, о 07.33 год. в с. Заволока
Сторожинецького району Чернівецької
області, керуючи автомобілем марки
«Фольксваген Транспортер», номерний
знак НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 82
км/год., чим перевищив встановлену
швидкість руху на 22 км/год., та скоїв
правопорушення, передбачене ст.122 ч.1
КУпАП та на нього було накладено
адміністративне стягнення у виді
штрафу в сумі 255,00 грн. Швидкість руху
вимірювалась приладом «Трукам
ТСО0010007». Дана постанова винесена на
підставі протоколу про
адміністративне правопорушення від
02.04.2014 року серія АБ2 №309256.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.288 КУпАП
постанову іншого органу (посадової
особи) про накладення
адміністративного штрафу може бути
оскаржено - у вищестоящий орган
(вищестоящій посадовій особі) або в
районний суд у порядку, визначеному КАС
України з особливостями, встановленими
цим Кодексом.

Відповідно до ст.2 ч.3 КАС України, суд,
перевіряє оскаржувану постанову на
предмет дотримання суб'єктом владних
повноважень принципів правомірної
адміністративної поведінки, а саме: чи
прийнято рішення обґрунтовано, тобто з
урахуванням всіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення.

Згідно ч.1 ст.122 КУпАП, перевищення
водіями транспортних засобів
встановлених обмежень швидкості руху
транспортних засобів більш як на
двадцять кілометрів на годину, -
тягнуть за собою накладення штрафу від
п'ятнадцяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян. Відповідно з п.12.4 ПДР України,
у населених пунктах рух транспортних
засобів дозволяється із швидкістю не
більше 60 км/год.

Відповідно до ст.222 КУпАП розгляд справ
про правопорушення, передбачені ч.1
ст.122 цього Кодексу, покладено на органи
внутрішніх справ (міліцію).

Згідно ст.254 КУпАП, про вчинення
адміністративного правопорушення
складається протокол уповноваженими
на те посадовою особою або
представником громадської організації
чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши
справу про адміністративне
правопорушення, орган (посадова особа)
виносить постанову по справі.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка
притягається до адміністративної
відповідальності має право:
знайомитися з матеріалами справи,
давати пояснення, подавати докази,
заявляти клопотання; при розгляді
справи користуватися юридичною
допомогою адвоката, іншого фахівця у
галузі права, який за законом має право
на надання правової допомоги особисто
чи за дорученням юридичної особи,
виступати рідною мовою і користуватися
послугами перекладача, якщо не володіє
мовою, якою ведеться провадження;
оскаржити постанову по справі. Справа
про адміністративне правопорушення
розглядається в присутності особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності. Під час відсутності
цієї особи справу може бути розглянуто
лише у випадках, коли є дані про
своєчасне її сповіщення про місце і час
розгляду справи і якщо від неї не
надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган
(посадова особа) при розгляді справи
про адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Відповідно ст.251 КУпАП доказами в
справі про адміністративне
правопорушення, є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових, доказів, висновків
експертів.

Згідно ст.71 ч.2 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не
може бути підданий заходу впливу у
зв'язку з адміністративним
правопорушенням інакше як на підставах
і в порядку, встановлених законом. При
цьому, провадження в справах про
адміністративні правопорушення
здійснюється на основі суворого
додержання законів.

Згідно ст.10 ЗУ «Про метрологію і
метрологічну діяльність», результати
вимірювань можуть бути використані за
умови, якщо відомі відповідні
характеристики погрішностей або
невизначеності вимірювань.

На вимірювання в сфері, в якій їх
результати можуть бути використані як
доказ в справі, розповсюджується
державний метрологічний нагляд. За
таких умов кожен засіб вимірювальної
техніки повинен бути укомплектований
документами про допуск даного типу
засобів вимірювальної техніки до
використання в Україні і перевірку
даного типу засобів вимірювальної
техніки. Про такі документи в постанові
не зазначено.

Згідно ст.11 вищезгаданого Закону
засоби вимірювальної техніки можуть
застосовуватися, якщо вони
відповідають вимогам щодо точності,
встановленим для цих засобів, в певних
умовах їх експлуатації.

Засоби вимірювальної техніки, на які
поширюється державний метрологічний
нагляд, дозволяється застосовувати,
випускати з виробництва, ремонту та у
продаж і видавати напрокат лише за
умови, якщо вони пройшли повірку або
державну метрологічну атестацію.

З копії свідоцтва про повірку робочого
засобу вимірювальної техніки №22-2/1222708
від 07.05.2013 року вбачається, що лазерний
вимірювач швидкості транспортних
засобі «TruCAM LTI 20/20», Зав. №ТС001007 на
підставі результатів повірки засобів
вимірювальної техніки визнано
придатним до застосування згідно з
паспортом та нормативно-технічною
документацією фірми-виробника.
Гарантії допустимих похибок при
вимірюванні швидкості в ручному та
автоматичному режимах - ± 2 км/год. в
діапазоні від 2 до 200 км/год.

У протоколі про адміністративне
правопорушення та відповідно у
оскаржуваній постанові вказано, що
позивач рухався зі швидкістю 82 км/год. в
населеному пункті, де встановлена
мінімальна швидкість руху 60 км/год.,
тобто він перевищив встановлену
швидкість руху на 22 км/год. чим вчинив
адміністративне правопорушення,
передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Таким чином встановлено, що похибка при
вимірюванні швидкості в ручному та
автоматичному режимах приладу «TruCAM LTI
20/20», Зав. №ТС001007 складає ± 2 км/год. в
діапазоні від 2 до 200 км/год., тобто
позивач рухався в межах зазначеної
похибки, що на думку суду свідчить про
відсутність складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122
КУпАП.

З оглянутої фотографії фіксації
порушення ПДР встановити, що
зображений на ній автомобіль є саме
тим, яким керував позивач неможливо, а
тому вказані докази є неналежними і до
уваги судом не приймаються.

Інших доказів на спростування пояснень
позивача відповідачем суду не надано, а
тому суд розглядає справу в межах
наданих позивачем доказів.

Крім того в матеріалах
адміністративної справи відносно
ОСОБА_1 відсутні докази, які б свідчили,
що швидкість 82 км/год. зафіксовано в с.
Заволока Сторожинецького району
Чернівецької області і що на вказаному
відрізку дороги встановлено обмеження
швидкості 60 км/год.

Протокол про адміністративне
правопорушення відповідно до вимог
ст.251 КУпАП є лише одним із доказів, який
повинен оцінюватись в сукупності з
іншими доказами.

В силу принципу презумпції
невинуватості, діючого в
адміністративному праві, всі сумніви у
винності особи, що притягується до
відповідальності, тлумачаться на її
користь. Недоведена вина прирівнюється
до доведеної невинуватості. За таких
обставин факт вчинення позивачем
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122
КУпАП, на думку суду, є недоведеним.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями
провадження в справах про
адміністративні правопорушення є
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності з
законом.

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова
особа), що розглядає справу про
адміністративне правопорушення оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
дослідженні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом і
правосвідомістю.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14
«Про практику застосування судами
України законодавства у справах про
деякі злочини проти безпеки дорожнього
руху та експлуатації транспорту, а
також про адміністративні
правопорушення на транспорті»
встановлено, що зміст постанови має
відповідати вимогам, передбаченим
ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема,
потрібно навести докази, на яких
ґрунтується висновок про вчинення
особою адміністративного
правопорушення, та зазначити мотиви
відхилення інших доказів, на які
посилався правопорушник, чи
висловлених останнім доводів.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму
Вищого адміністративного суду України
№2 від 6 березня 2008 року «Про практику
застосування адміністративними судами
окремих положень КАС України під час
розгляду адміністративних справ щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень» належить перевірити, чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та Законами України;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення, тому суд вважає, що
позивача притягнуто до
адміністративної відповідальності з
порушенням встановленого
законодавством порядку.

При таких обставинах, суд приходить до
висновку, що постанова від 02.04.2014 року
винесена за відсутністю належних та
допустимих доказів, які б
підтверджували факт порушення ОСОБА_1
правил дорожнього руху України, а тому
позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.171-2 КАС України,
рішення місцевого загального суду як
адміністративного суду у справах з
приводу рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень щодо
притягнення до адміністративної
відповідальності є остаточним і
оскарженню не підлягає.

Відповідно до ч.5 ст.288 КУпАП, особа, яка
оскаржила постанову у справі про
адміністративне правопорушення,
звільняється від сплати державного
мита.

На підставі ст.ст.122 ч.1, 247, 265-2, 287-289
КУпАП, керуючись ст.ст. 18, 69, 71, 87, 90, 99, 100,
128, 158-163, 167, 171-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову інспектора ДПС роти ДПС 3-го
взводу УДАІ УМВС України в
Чернівецькій області Крецького Юрія
Михайловича серії АА2 №030819 від 02 квітня
2014 року про накладення
адміністративного стягнення відносно
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення
адміністративного правопорушення
передбаченого ст.122 ч.1 КУпАП у виді
штрафу в сумі 255,00 гривень - визнати
протиправною та скасувати.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя:
І. В. Пилип'юк