Справа № 2а-5205/10/2270
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2014 року м. Київ
К/800/35836/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Кошіля В.В.

Суддів
Вербицької О.В.

Моторного О.А.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2

на постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 13.06.2013

у справі № 2-а-5205/10/2270

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2

до Регіонального управління
Департаменту контролю за виробництвом
та обігом спирту, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів Державної
податкової адміністрації України у
Хмельницькій області

про визнання дій протиправними та
скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
звернулась до суду з позовом про
визнання протиправними дій
Регіонального управління Департаменту
контролю за виробництвом та обігом
спирту, алкогольних напоїв і тютюнових
виробів Державної податкової
адміністрації України у Хмельницькій
області щодо проведення позапланової
перевірки ФОП ОСОБА_2 та скасування
рішення про застосування фінансових
санкцій № 221015 від 17.06.2010.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 06.09.2010 позов
задоволено частково; визнано
протиправним та скасовано спірне
рішення відповідача; в задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 13.06.2013
рішення суду першої інстанції
скасовано та прийнято нове, яким в
задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
суду першої інстанції, як таке, що
прийняте з правильним застосуванням
норм матеріального та процесуального
права.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню, з
огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що за результатами
проведеної на підставі наказу від
08.06.2010 № 173 та направлення від 08.06.2010 № 137
позапланової виїзної перевірки
позивача з питань дотримання вимог
законодавства при здійсненні оптової і
роздрібної торгівлі алкогольними
напоями та/або тютюновими виробами,
складено акт № 144/22/32/03/НОМЕР_1 від 08.06.2010,
в якому зафіксовано порушення Закону
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів», а саме:
зберігання алкогольних та тютюнових
виробів у місцях не внесених до Єдиного
державного реєстру місць зберігання.

17.06.2010 на підставі акту перевірки
відповідачем прийнято рішення № 221015
про застосування фінансових санкцій в
сумі 3 400 грн.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції виходив з того, що
перевірка позивача була проведена у
відповідності до вимог чинного
законодавства; позивачем не порушено
вимоги Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів», оскільки, на час прийняття
рішення про застосування фінансових
санкцій, алкогольні та тютюнові вироби
знаходились на вітрині магазину -
закусочної за місцем здійснення
торгівлі, що відповідало редакції ст. 15
зазначеного Закону, з урахуванням змін,
що набрали чинності 16.06.2010 на момент
прийняття спірного рішення, та чітко
визначали, що до Єдиного реєстру місць
зберігання алкогольних напоїв та
тютюнових виробів відносяться лише ті,
які розташовані за іншою адресою ніж
місце торгівлі.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні
позовних вимог, апеляційний
адміністративний суд погодився з
висновками суду першої інстанції щодо
правомірності проведення перевірки
позивача; однак, редакцію ст. 15 Закону
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів» слід
застосовувати станом на момент
виявлення порушень, а не прийняття
рішення про застосування фінансових
санкцій.

Суд касаційної інстанції погоджується
з висновком суду апеляційної
інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону
України «Про державну податкову службу
в Україні» одним із основних завдань
органів державної податкової служби
України є здійснення контролю за
додержанням податкового
законодавства, правильністю
обчислення, повнотою і своєчасністю
сплати до бюджетів, державних цільових
фондів податків і зборів (обов'язкових
платежів), а також неподаткових
доходів, установлених законодавством.

Згідно зі ст. ст. 111, 112 зазначеного
Закону визначають підстави та порядок
проведення органами державної
податкової служби планових і
позапланових виїзних перевірок
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків та
зборів (обов'язкових платежів) і умови
допуску посадових осіб органів
державної податкової служби до
проведення таких перевірок.

Відповідно до пп. 1 п. 1 постанови
Кабінету Міністрів України № 502 від
21.05.2009 «Про тимчасові обмеження щодо
здійснення заходів державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» органам і посадовим
особам, уповноваженим законами
здійснювати державний нагляд
(контроль) у сфері господарської
діяльності вказано, що до 31 грудня 2010
року тимчасово припинити проведення
планових перевірок суб'єктів
господарювання, крім перевірок
суб'єктів господарювання, що
відповідно до затверджених Кабінетом
Міністрів України критеріїв оцінки
ступеня ризику від провадження
господарської діяльності віднесені до
суб'єктів господарювання з високим
ступенем ризику, та планових заходів
державного нагляду (контролю) за
додержанням санітарного та
податкового законодавства,
правильністю обчислення, повнотою і
своєчасністю сплати до бюджетів,
державних цільових фондів податків і
зборів (обов'язкових платежів).

Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України у
разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Попри встановлене постановою КМ
України обмеження у проведенні
планових перевірок, будь-які зміни
Верховною Радою України у Закон
України «Про державну податкову службу
в Україні», внесені не були. Тому,
оскільки Закон України має вищу
юридичну силу ніж постанова КМУ
(підзаконний акт), він має пріоритет у
правозастосуванні. Крім того,
зазначеною постановою КМ України
встановлені обмеження у проведенні
планових перевірок, а в даному випадку,
перевірка позивача була позаплановою.

Згідно з ч. ч. 30, 31 ст. 15 Закону України
«Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» (у редакції, що
діяла на час виникнення спірних
правовідносин) зберігання алкогольних
напоїв та тютюнових виробів
здійснюється в місцях зберігання
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів, внесених до Єдиного реєстру,
незалежно від того, кому належить таке
місце зберігання, або того, за заявою
якого суб'єкта підприємницької
діяльності таке місце зберігання було
внесено до Єдиного реєстру. Внесення
даних до Єдиного реєстру проводиться
на підставі заяви суб'єкта
господарювання з обов'язковим
зазначенням місцезнаходження місця
зберігання алкогольних напоїв та
тютюнових виробів, а також: для
юридичних осіб - найменування,
місцезнаходження, коду Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців; для
фізичних осіб - підприємців - прізвища,
імені, по батькові, місця проживання,
номера свідоцтва про державну
реєстрацію суб'єкта господарювання.

За зберігання спирту, або алкогольних
напоїв, або тютюнових виробів у місцях
зберігання, не внесених до Єдиного
державного реєстру передбачений штраф
у розмірі 100 відсотків вартості товару,
який знаходиться в такому місці
зберігання, але не менше 1 700 грн. (ст. 17
Закону України «Про державне
регулювання виробництва та обігу
спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів»).

Порядок ведення Єдиного державного
реєстру місць зберігання затверджено
наказом Державної податкової
адміністрації України від 28.05.2002 № 251.

Пунктом 1.1 цього Порядку визначено, що
Єдиний державний реєстр місць
зберігання - це перелік місць, що
використовуються для зберігання
спирту, та приміщень, що
використовуються для зберігання
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів, який містить відомості про
місцезнаходження місць зберігання та
відомості про заявників.

Відповідно до п. 2.1 Порядку до Єдиного
реєстру вносяться: місця зберігання
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів; місця зберігання спирту
суб'єктів підприємницької діяльності -
виробників спирту та алкогольних
напоїв; місця зберігання спирту
суб'єктів підприємницької діяльності,
які отримують спирт для забезпечення
виробничих та інших потреб, якщо його
кількість перевищує 100 декалітрів на
квартал.

Наведені у ст. 1 Закону України «Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» визначення понять:
місця торгівлі як місця реалізації
товарів, у тому числі на розлив, в
одному торговому приміщенні (будівлі)
за місцем його фактичного
розташування, для тютюнових виробів -
без обмеження площі, для алкогольних
напоїв - торговельною площею не менше 20
кв. м, обладнане електронними
контрольно-касовими апаратами
(незалежно від їх кількості) або де є
товарно-касові книги (незалежно від їх
кількості), в яких фіксується виручка
від продажу алкогольних напоїв та
тютюнових виробів незалежно від того,
чи оформляється через них продаж інших
товарів, та місця зберігання як місця,
яке використовується для зберігання
спирту, або приміщення, яке
використовується для зберігання
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів, відомості про
місцезнаходження якого внесені до
Єдиного державного реєстру місць
зберігання, не дають підстави для
висновку про взаємовиключність цих
місць.

Тобто, відповідно до положень
законодавства, що діяло на час
виникнення спірних правовідносин, якщо
алкогольні напої зберігаються
безпосередньо у приміщенні, де
здійснюється їх продаж, то таке
приміщення (як місце здійснення
торгівлі) вважається і місцем
зберігання таких напоїв та повинно
бути внесеним до Єдиного реєстру
згідно із заявою суб'єкта
підприємницької діяльності за
місцезнаходженням місця зберігання.

Подальші зміни до законодавства,
згідно з якими статтю 15 Закону України
«Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» доповнено частиною
тридцять шостою, відповідно до якої
суб'єкти господарювання, які отримали
ліцензію на роздрібну торгівлю
алкогольними напоями та тютюновими
виробами, вносять до Єдиного реєстру
тільки ті місця зберігання алкогольних
напоїв та тютюнових виробів, що
розташовані за іншою адресою, ніж місце
здійснення торгівлі, не спростовують
вказаного висновку.

Зазначена редакція Закону, що набрала
чинності з 16.06.2010 у зв'язку з прийняттям
Закону України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України», є
свідченням зміни правового
регулювання щодо порядку внесення до
Єдиного реєстру місць зберігання
алкогольних та тютюнових виробів.

За встановлення в судовому порядку
факту зберігання алкогольних напоїв та
тютюнових виробів у місці, не внесеному
до Єдиного реєстру, суд апеляційної
інстанції дійшов вірного висновку про
необхідність застосування до ФОП
ОСОБА_2 фінансових санкцій спірним
рішенням відповідача.

Враховуючи викладене, відсутність
порушень норм матеріального та
процесуального права, висновок суду
апеляційної інстанції про відмову в
задоволенні позовних вимог є вірним, а
касаційна скарга позивача -
необґрунтованою та такою, що не
підлягає задоволенню

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 відхилити.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 13.06.2013
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий В.В. Кошіль Судді О.В.
Вербицька О.А. Моторний