Справа № 825/1083/14
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2014-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 травня 2014 року
Чернігів Справа №
825/1083/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Заяць О.В.,

за участю секретаря
Музика С.П.,

представника позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача
Корнієнко С.Г.,

третьої особи
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Реєстраційної служби Чернігівського
міського управління юстиції
Чернігівської області, Державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Корнієнко Світлани Григорівни, третя
особа - ОСОБА_3 про визнання рішення
незаконним та його скасування,
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 (надалі - позивач), звернулась до
суду з адміністративним позовом до
Реєстраційної служби Чернігівського
міського управління юстиції
Чернігівської області, Державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Корнієнко Світлани Григорівни, третя
особа - ОСОБА_3, в якому просить визнати
незаконним та скасувати рішення № 6350715
від 30 вересня 2013 року Державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Корнієнко Світлани Григорівни,
Реєстраційної служби Чернігівського
міського управління юстиції, яким
позивачу, відмовлено у державній
реєстрації безстрокового безоплатного
земельного сервітуту площею 14,35 кв. м.
для задоволення потреби
обслуговування частини житлового
будинку АДРЕСА_1, що перебуває у
користуванні ОСОБА_3, встановленого
рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова від 05.07.2012 року та
зобов'язати Державного реєстратора
прав на нерухоме майно Корнієнко
Світлану Григорівну, Реєстраційну
службу Чернігівського міського
управління юстиції вчинити дії по
реєстрації земельного сервітуту.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова від 05.07.2012 року №
2/2506/137/2012 провадження по справі
№ 2/2506/22614/11 суд вирішив
встановити для ОСОБА_4 безстроковий
безоплатний земельний сервітут площею
14,35 кв. м. для задоволення потреби
обслуговування частини житлового
будинку АДРЕСА_1, що перебуває у
користуванні ОСОБА_3, відповідно до
варіанту встановлення такого,
показаного у додатку № 1 до висновку
судової будівельно-технічної
експертизи № С-287 від 10.05.2012 року. У
вересні 2013 року позивач звернувся до
державного реєстратора Реєстраційної
служби Чернігівського міського
управління юстиції з метою реєстрації
безстрокового безоплатного земельного
сервітуту. Рішенням № 6350715 від 30
вересня 2013 року ОСОБА_4 було
відмовлено у державній реєстрації
безстрокового безоплатного земельного
сервітуту. Вважає відмову у державній
реєстрації безстрокового безоплатного
земельного сервітуту незаконною.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та просив їх
задовольнити, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав, надав
заперечення в яких зазначив, що
позивачу на законних підставах, в межах
повноважень та у спосіб передбачений
Законом було відмовлено у державній
реєстрації безстрокового безоплатного
земельного сервітуту.

Третя особа в судовому засіданні
просила суд відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника
позивача, відповідача та третьої особи,
розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова від 05.07.2012 року, яке набрало
законної сили, за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3 про встановлення земельного
сервітуту позов задоволено.
Встановлено ОСОБА_4 безстроковий
безоплатний сервітут площею 14,35 кв. м.
для задоволення потреби
обслуговування частини житлового
будинку АДРЕСА_1, що перебуває у
користуванні ОСОБА_3, відповідно до
варіанту встановлення такого,
показаного у додатку № 1 до висновку
судової будівельно-технічної
експертизи № С-287 від 10.05.2012 року (а.с. 7-9).

У вересні 2013 року позивач звернувся до
державного реєстратора Реєстраційної
служби Чернігівського міського
управління юстиції з метою реєстрації
безстрокового безоплатного земельного
сервітуту.

30 вересня 2013 року рішенням № 6350715
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Корнієнко С.Г.,
Реєстраційної служби Чернігівського
міського управління юстиції
Чернігівської області було відмовлено
ОСОБА_4 у державній реєстрації права
користування (сервітут) на земельну
ділянку, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Як вбачається підставою відмови стало
те, що була відсутня реєстрація права
власності на нерухоме майно в
державному реєстрі речових прав
земельної ділянки за адресою:
АДРЕСА_1

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
такого.

Особливості реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень
визначені Законом України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» (надалі -
Закон) та «Порядком державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень».

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону
державна реєстрація прав та їх
обтяжень проводиться в такому порядку:
1) прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2)
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3)
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації; 4) внесення записів до
Державного реєстру прав; 5) видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону; 6)
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Згідно пункту 23 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень державний реєстратор приймає
рішення про відмову в державній
реєстрації прав та їх обтяжень
виключно за наявності підстав для
відмови в державній реєстрації прав, що
визначені у Законі України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".

Статтею 24 Закону визначено, що у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено у разі,
якщо: 1) заявлене право, обтяження не
підлягає державній реєстрації
відповідно до цього Закону; 2) об'єкт
нерухомого майна розміщений на
території іншого органу державної
реєстрації прав; 3) із заявою про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень звернулася неналежна особа; 4)
подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують; 5) заяву
про державну реєстрацію прав,
пов'язаних з відчуженням нерухомого
майна, подано після державної
реєстрації обтяжень, встановлених щодо
цього майна, крім випадків,
встановлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону; 5 1) заяву про державну
реєстрацію обтяжень речових прав на
нерухоме майно щодо попереднього
правонабувача подано після державної
реєстрації права власності на таке
майно за новим правонабувачем; 5 2) заяву
про державну реєстрацію речових прав,
похідних від права власності, подано за
відсутності державної реєстрації
права власності, крім випадків,
установлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону; 5 3) під час подання заяви
про державну реєстрацію права
власності на підприємство як єдиний
майновий комплекс, житловий будинок,
будівлю, споруду (їх окремі частини), що
виникло на підставі документа, за яким
правонабувач набуває також право
власності на земельну ділянку, не
подано заяву про державну реєстрацію
права власності на земельну ділянку; 5 4)
після завершення п'ятиденного строку з
дня отримання заявником письмового
повідомлення про зупинення розгляду
заяви про державну реєстрацію прав не
усунено обставин, що були підставою для
прийняття такого рішення; 5 5) заяву про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень під час вчинення нотаріальної
дії з нерухомим майном, об'єктом
незавершеного будівництва подано не до
нотаріуса, який вчинив таку дію; 5 6)
заяву про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень в електронній формі подано
особою, яка не є державним кадастровим
реєстратором або державним виконавцем;
6) заявником подано ті самі документи,
на підставі яких заявлене право та
обтяження такого права вже
зареєстровано у Державному реєстрі
прав.

Згідно частини 1 статті 19 Закону,
державна реєстрація прав проводиться
на підставі: 1) договорів, укладених у
порядку, встановленому законом; 2)
свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, виданих відповідно до
вимог цього Закону; 3) свідоцтв про
право власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та комунальному
житловому фонді; 4) державних актів на
право власності або постійного
користування на земельну ділянку у
випадках, встановлених законом; 5)
рішень судів, що набрали законної сили;
6) інших документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Відповідно до статті 100 Земельного
кодексу України, земельний сервітут
підлягає державній реєстрації в
порядку, встановленому для державної
реєстрації прав на нерухоме майно.

Згідно статті 124 Конституції України,
судові рішення ухвалюються судами
іменем України і є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Частиною 1 та 2 статті 14 Цивільного
процесуального кодексу України
визначено, що судові рішення, що
набрали законної сили, обов'язкові для
всіх органів державної влади і органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій, посадових чи
службових осіб та громадян і
підлягають виконанню на всій території
України, а у випадках, встановлених
міжнародними договорами, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, - і за її межами.
Невиконання судового рішення є
підставою для відповідальності,
встановленої законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова від 05.07.2012 року,
яке набрало законної сили, встановлено
ОСОБА_4 безстроковий безоплатний
сервітут площею 14,35 кв. м. для
задоволення потреби обслуговування
частини житлового будинку АДРЕСА_1, що
перебуває у користуванні ОСОБА_3,
відповідно до варіанту встановлення
такого, показаного у додатку № 1 до
висновку судової будівельно-технічної
експертизи № С-287 від 10.05.2012 року.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відмова державного реєстратора прав
на нерухоме майно Корнієнко С.Г. у
державній реєстрації права
користування (сервітут) на земельну
ділянку, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1 є протиправною, оскільки
рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова від 05.07.2012 року було
встановлено ОСОБА_4 безстроковий
безоплатний сервітут площею 14,35 кв. м.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання
Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Корнієнко Світлану
Григорівну, Реєстраційну службу
Чернігівського міського управління
юстиції вчинити дії по реєстрації
земельного сервітуту, то вона не
підлягає задоволенню, оскільки суд не
може підміняти державний орган,
рішення якого оскаржується, приймаючи
замість нього інше рішення, яке б
відповідало закону, та давати вказівки,
які б свідчили про вирішення питань,
які належать до компетенції такого
суб'єкта владних повноважень.

Така позиція суду щодо неможливості
суду підміняти собою органи владних
повноважень, повністю узгоджується із
позицією Верховного суду України,
викладеною в постанові Пленуму №13 від
24.10.2008 року, згідно з яким, суд не може
підміняти державний орган, рішення
якого оскаржується, приймаючи замість
нього рішення, яке визнається
протиправним, інше рішення, яке б
відповідало закону, та давати вказівки,
які б свідчили про вирішення питань,
які належать до компетенції такого
суб'єкта владних повноважень та з
позицією Європейського суду з прав
людини, який неодноразово зазначав, що
завдання суду при здійсненні його
контрольної функції полягає не в тому,
щоб підміняти органи влади держави, і
суд не повинен підміняти думку
національних органів будь-якою своєю
думкою.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги ОСОБА_4 до Реєстраційної служби
Чернігівського міського управління
юстиції Чернігівської області,
Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Корнієнко Світлани
Григорівни, третя особа - ОСОБА_3
необхідно задовольнити частково.

Керуючись статтями 122, 158 - 163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_4
задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
рішення № 6350715 від 30 вересня 2013 року
Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Корнієнко Світлани
Григорівни Реєстраційної служби
Чернігівського міського управління
юстиції Чернігівської області про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167, 186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
О.В. Заяць