Справа № 805/3343/14
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Бойко М.І.
Суддя-доповідач - Яковенко М.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року
справа №805/3343/14
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючий суддя:
Яковенко М.М.

судді:
Ханова Р.Ф., Гайдар А.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Донецька на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 02 квітня 2014
року по адміністративній справі №
805/3343/14 за позовом Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Донецька до Відділу
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Ленінському
районі м. Донецька про стягнення
заборгованості за період з 01.11.2013 року
по 31.01.2014 року у розмірі 4824,99 грн.-

В С Т А Н О
В И В :

Позивач звернувся до суду з позовною
заявою про стягнення заборгованості по
особовим справам потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку із
втратою годувальника за період з 01.11.2013
року по 31.01.2014 року у розмірі 4824,99 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що на відповідача покладений
обов'язок по своєчасному та повному
відшкодуванню шкоди, заподіяної
застрахованій особі внаслідок
ушкодження здоров'я або смерті,
виплачуючи їй або особам, які
перебували на її утриманні пенсію у
зв'язку з втратою годувальника.
Позивачем сплачуються пенсії по
особовим справам осіб, яким призначено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які відповідач
відмовляється відшкодовувати. Суму
зазначених пенсій, сплачених за період
з 01.11.2013 року по 31.01.2014 року у загальному
розмірі 4824,99 грн., позивач просить
стягнути з відповідача.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 02 квітня 2014
року по адміністративній справі №
805/3343/14 у задоволенні позову відмовлено
у повному обсязі. Відмовляючи у
задоволенні позовних вимог суд виходив
з відсутності правових підстав для
відшкодування витрат на виплату пенсій
по втраті годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання у зв'язку із тим, що на
момент смерті годувальників вказані в
позові особи були працездатними, крім
того, по померлим особам відсутній
причинний зв'язок смерті потерпілого з
одержаним каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, який би мав
підтверджуватися висновком МСЕК.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, позивач пославшись на
незаконність та необґрунтованість
постанови суду першої інстанції, яка
прийнята з порушенням норм
матеріального права, просив відмовити
у задоволенні позову у повному обсязі.

Розгляд справи здійснювався, з
урахуванням приписів п.2 ч.1 ст.197 КАС
України в порядку письмового
провадження.

Колегія суддів заслухавши доповідь
судді-доповідача, дослідивши матеріали
справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає за
необхідне апеляційну скаргу залишити
без задоволення з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що між сторонами
підписані Акти щомісячної звірки
витрат по особових справах потерпілих,
яким виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсій у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за період з 01.11.2013 року по
31.01.2014 року.

Згідно таблиць розбіжностей до Актів
щомісячної звірки, особам, яким УПФУ в
Ленінському районі м. Донецька
виплачені пенсії, у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, Фондом
соціального страхування не прийнято до
відшкодування суму 4824,99 грн., а саме:

- ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 у зв'язку тим, що
момент загибелі годувальника вказані
особи були працездатними;

- ОСОБА_11, ОСОБА_12 у зв'язку із
відсутністю висновку МСЕК про
причинно-наслідковий зв'язок смерті
годувальника з отриманим трудовим
каліцтвом.

Згідно з актом звірки за період з 01.11.2013
року по 31.01.2014 року суми, що не були
прийняті відповідачем до заліку,
складаються з:

1) не врахованих витрат на виплату
пенсій по втраті годувальника у зв'язку
з відсутністю висновку МСЕК про
причинно-слідчий зв'язок смерті з
каліцтвом або профзахворюванням - 907,14
грн.

2) не врахованих витрат на виплату
пенсій у зв'язку з втратою
годувальника, у випадках, коли вони на
час смерті потерпілого утриманця були
працездатними та не досягли пенсійного
віку - 3917,85 грн.

Так, статтею 1 Основ законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від 14
січня 1998 року № 16/98-ВР (далі за текстом -
Основи) встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування це система прав,
обов'язків і гарантій, яка передбачає
надання соціального захисту, що
включає матеріальне забезпечення
громадян у разі хвороби, повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом, за
рахунок грошових фондів, що формуються
шляхом сплати страхових внесків
власником або уповноваженим ним
органом, громадянами, а також бюджетних
та інших джерел, передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ залежно
від страхового випадку є такі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття;
інші види страхування, передбачені
законами України. Відносини, що
виникають за зазначеними у частині
першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

Види соціальних послуг та
матеріального забезпечення за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням визначені у
статті 25 Основ. Так, відповідно до п. 1
ст. 25 Основ за пенсійним страхуванням
надаються такі види соціальних послуг
та матеріального забезпечення: пенсії
за віком, по інвалідності внаслідок
загального захворювання (в тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, крім
передбачених пунктом 4 цієї статті;
медичні профілактично-реабілітаційні
заходи; допомога на поховання
пенсіонерів.

Відповідно до п. 4 ст. 25 Основ за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Пунктом 5 частини першої статті 24
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 23.09.1999 № 1105-XIV (далі
за текстом -Закон № 1105-XIV) Фонд
зобов'язано співпрацювати з фондами з
інших видів соціального страхування у
фінансуванні заходів, пов'язаних з
матеріальним забезпеченням та
наданням соціальних послуг
застрахованим, у кожному конкретному
випадку спільно приймаючи рішення щодо
того, хто з них братиме участь у
фінансуванні цих заходів.

Відповідно до п. "д" ч. 1 статті 21 Закону
№ 1105-ХІV у разі настання страхового
випадку Фонд соціального страхування
від нещасних випадків зобов'язаний у
встановленому законодавством порядку
своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або в разі його смерті,
виплачуючи йому або особам, які
перебували на його утриманні, зокрема,
пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Тобто, на відповідача покладається
обов'язок виплатити пенсію по втраті
годувальника, у разі його смерті від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання. Оскільки
пенсійне забезпечення здійснюється
позивачем, то відповідач зобов'язаний
відшкодувати вказану пенсію.

Частиною 3 статті 30 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" передбачено, що пенсія по
інвалідності від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання призначається відповідно
до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності".

Також частиною 1 статті 36 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
визначено, що пенсія у зв'язку з втратою
годувальника призначається
непрацездатним членам сім'ї померлого
годувальника, які були на його
утриманні, за наявності в годувальника
на день смерті страхового стажу, який
був би необхідний йому для призначення
пенсії по інвалідності, а в разі смерті
пенсіонера або осіб, зазначених у
частині другій статті 32 цього Закону, -
незалежно від тривалості страхового
стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку
з втратою годувальника призначається
незалежно від того, чи були вони на
утриманні годувальника.

Статтею 21 Закону № 1105-ХІV визначений
перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків у разі настання
страхового випадку.

Відповідно до ст. 28 Закону № 1105-ХІV,
страховими виплатами є грошові суми,
які згідно із статтею 21 цього Закону
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків виплачує
застрахованому чи особам, які мають на
це право, у разі настання страхового
випадку.

Зазначені грошові суми складаються із:
1) страхової виплати втраченого
заробітку (або відповідної його
частини) залежно від ступеня втрати
потерпілим професійної працездатності
(далі - щомісячна страхова виплата); 2)
страхової виплати в установлених
випадках одноразової допомоги
потерпілому (членам його сім'ї та
особам, які перебували на утриманні
померлого); 3) страхової виплати пенсії
по інвалідності потерпілому; 4)
страхової виплати пенсії у зв'язку з
втратою годувальника; 5) страхової
виплати дитині, яка народилася
інвалідом внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання її матері під час
вагітності; 6) страхових витрат на
медичну та соціальну допомогу.

Згідно із статтею 33 № 1105-ХІV, у разі
смерті потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат (пенсій
згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини
першої статті 21 цього Закону) мають
непрацездатні особи, які перебували на
утриманні померлого або мали на день
його смерті право на одержання від
нього утримання, а також дитина
померлого, яка народилася протягом не
більш як десятимісячного строку після
його смерті.

Такими непрацездатними особами є: 1)
діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до
18 років, які не працюють, або старші за
цей вік, але через вади фізичного або
розумового розвитку самі не спроможні
заробляти; діти, які є учнями,
студентами (курсантами, слухачами,
стажистами) денної форми навчання - до
закінчення навчання, але не більш як до
досягнення ними 23 років; 2) жінки, які
досягли 55 років, і чоловіки, які досягли
60 років, якщо вони не працюють; 3)
інваліди - члени сім'ї потерпілого на
час інвалідності; 4) неповнолітні діти,
на утримання яких померлий виплачував
або був зобов'язаний виплачувати
аліменти; 5) непрацездатні особи, які не
перебували на утриманні померлого, але
мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у
разі смерті потерпілого мають також
дружина (чоловік) або один з батьків
померлого чи інший член сім'ї, якщо він
не працює та доглядає дітей, братів,
сестер або онуків потерпілого, які не
досягли 8-річного віку.

Пенсія у разі смерті годувальника
призначається і виплачується згідно із
законодавством.

Крім того, Постановою Донецького
окружного адміністративного суду від
28.01.2013 у справі №805/273/13-а, яка залишена
без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 06 березня 2013 року, в задоволенні
позову Управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі м.
Донецька до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в Ленінському
районі м. Донецька про стягнення витрат
на виплату пенсій у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, стягнення
заборгованості з відшкодування
допомоги на поховання, стягнення
витрат на виплату державної адресної
допомоги на загальну суму 387038,01 грн. -
відмовлено.

На підставі частини 5 статті 254 КАС
України постанова Донецького
окружного адміністративного суду від 28
січня 2013 року у справі 805/273/13-а набрала
законної сили 16 січня 2013 року, з огляду
на що, обставини, встановлені даною
постановою, не можуть оспорюватись в
даній справі.

Як встановлено постановою суду у
справі № 805/273/13-а, гр. ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10 були дружинами померлих, однак
на день смерті чоловіків були
працездатними особами і не досягли 55
років. Отже, право на отримання
відшкодування відповідачем не виникло,
тому витрати на виплату їм пенсій не
підлягають стягненню. Крім того ці
обставини підтверджені відповідними
доказами у судовому засіданні.

Таким чином, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку про
необґрунтованість заявлених вимог в
частині стягнення сум виплачених
пенсій по зазначеним особам.

З приводу не врахування відповідачем
суми витрат на виплату пенсій у зв'язку
із втратою годувальника ОСОБА_11,
ОСОБА_13, колегія суддів зазначає
наступне.

Як вбачається з Акту від 31.07.1975 про
нещасний випадок, який пов'язаний із
виробництвом, ОСОБА_14 отримав
виробничу травму - забій шийного
відділу хребта.

Відповідно до актового запису № 816 від
07.07.1993 в Книзі реєстрації смертей
Відділу державної реєстрації актів
цивільного стану Ленінського
районного управління юстиції у м.
Донецьку ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_14 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить свідоцтво
про смерть.

Згідно з Актом № 21/79 від 06.03.1979 про
нещасний випадок, який пов'язаний з
виробництвом, ОСОБА_15 отримав
виробничу травму.

Відповідно до актового запису № 306 в
Книзі реєстрації смертей Відділу
державної реєстрації актів цивільного
стану Ленінського районного
управління юстиції у м. Донецьку,
ОСОБА_15 помер 17.03.2012 року, про що
свідчить свідоцтво про смерть серії.

Наведені обставини по тим самим
зазначеним особам, у тому числі,
встановлені у постанові Донецького
окружного адміністративного суду від
24.10.2013 року по справі № 805/13823/13-а,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 21.11.2013 року, за позовом УПФУ в
Ленінському районі м. Донецька до Фонду
соціального страхування про стягнення
суми витрат за період з 01.05.2013 року по
31.07.2013 року на суму 4524,99 грн.

Згідно з абзацом 2 частини дев'ятої
статті 34 Закону № 1105-XIV у разі смерті
потерпілого, який одержував страхові
виплати і не працював, розмір
відшкодування шкоди особам, зазначеним
у статті 33 цього Закону, визначається
виходячи із суми щомісячних страхових
виплат і пенсії, які одержував
потерпілий на день його смерті, з
відповідним коригуванням щомісячних
страхових виплат згідно із статтею 29
цього Закону. Причинний зв'язок смерті
потерпілого з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я має
підтверджуватися висновками
відповідних медичних закладів.

Зі змісту частини четвертої статті 26
Основ, частини другої статті 24 Закону №
1105-XIV убачається: якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулася застрахована особа.
При цьому неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика та відшкодувати понесені
ним витрати.

Колегія суддів зазначає, що причинний
зв'язок смерті потерпілого з одержаним
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я має підтверджуватися
висновками відповідних медичних
закладів (ч. 9 ст. 34 зазначеного Закону).
Інструкцією про встановлення
причинного зв'язку смерті з
професійним захворюванням (отруєнням)
або трудовим каліцтвом, затвердженою
наказом Міністерства охорони здоров'я
України від 15 листопада 2005 р. № 606,
органом, який встановлює причинний
зв'язок смерті з професійним
захворюванням (отруєнням) або трудовим
каліцтвом, є МСЕК.

Позивачем не надано жодних доказів, які
б підтвердили, що смерть ОСОБА_14 та
ОСОБА_15, настала внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання, тому витрати Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Донецька на виплату пенсій по
втраті годувальника у зв'язку з
відсутністю висновків МСЕК про
причинно-слідчий зв'язок смерті з
каліцтвом або профзахворюванням не
підлягають відшкодуванню.

З огляду на вищевикладене, суд першої
інстанції дійшов до законного
висновку, що позовні вимоги УПФ України
в Ленінському районі м. Донецька в цій
частині також не підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст..200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Судова колегія вважає, що рішення суду
першої інстанції є обґрунтованим,
прийняте на підставі з'ясованих та
встановлених обставинах справи, які
підтверджуються доказами, та ухвалив
постанову з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому залишає апеляційну скарги без
задоволення, а судове рішення без змін.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності прийнятого
рішення.

Керуючись статтями 2, 11, 159, 160, 167, 184, 195,
197, 198, 200, 205, 206, 211, 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ
:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Донецька на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 02 квітня 2014
року по адміністративній справі №
805/3343/14 - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 02 квітня 2014
року по адміністративній справі №
805/3343/14- залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками розгляду в порядку
письмового провадження набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20 днів після набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
М.М. Яковенко

Судді
Р.Ф. Ханова

А.В. Гайдар