Справа № 2а-472/10/1370
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2014р.
Справа № 9104/26629/10

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

Головуючогсудді

Левицької Н.Г.,

судді

Обрізка І.М.,

судді

Сапіги В.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові

апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Залізничному
районі міста Львова, м.Львів

на постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 28.04.2010р. у
справі №2а-472/10/1370

за позовом ОСОБА_2, м.Львів

до Державної податкової інспекції у
Залізничному районі міста Львова,
м.Львів

про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

15.01.2010р. позивач: ОСОБА_2 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
відповідача - Державної податкової
інспекції у Залізничному районі
м.Львова, про скасування податкового
повідомлення №/0 від 27.05.2009р. на
суму податкового зобов'язання з
прибуткового податку з суми
заробітків, одержаних громадянами в
сумі 16651,06грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
позивач мав частку у статутному фонді
ТзОВ "Чародійка", з якої 0,209% було
придбано позивачем в обмін на
приватизаційні майнові сертифікати, а
0,859% було придбано позивачем за 2050,00грн.
Згідно із договором купівлі-продажу
частки в статутному фонді ТзОВ
"Чародійка" від 01.03.2007р., позивач продав
ТзОВ "Торговий дім "Софі" свої частки у
статутному фонді ТзОВ "Чародійка" за
111007,08грн.

Згідно із договором про внесення змін
та доповнень до договору
купівлі-продажу частки в статутному
фонді ТзОВ "Чародійка", сторони
доповнили п.3 вказаного договору,
зазначивши, що при визначенні ціни
договору сторони виходили з того, що
частка учасника, яка набута позивачем
за готівкові кошти в сумі 2050,00грн., що
відповідає 0,859% статутного фонду ТзОВ
"Чародійка", оцінюється в 3050,00грн. Решту
суми Договору складає вартість частки
учасника, яка відповідає 0,209%
статутного фонду ТзОВ "Чародійка", і яка
була набута позивачем шляхом внесення
іменного приватизаційного майнового
сертифікату серія ВВ№0041418. Відповідно,
оподаткуванню підлягала лише різниця
між ціною продажу 3050,00грн. та ціною
придбання 2050,00грн. частини частки за
грошові кошти, тобто, 1000,00грн., яка і
була задекларована позивачем.

За наслідками розгляду справи
Львівський окружний адміністративний
суд прийшов до висновку про те, що
позивач підставно не включив до
декларації суму доходу, отриманого від
продажу корпоративних прав в частині,
одержаній ним у власність в процесі
приватизації в обмін на приватизаційні
компенсаційні сертифікати. Також суд
погодився з тим, що позивач правильно
обчислив суму доходу, яка підлягала
оподаткуванню та не підпадала під
норму п.4.3.18. Закону України "Про податок
з доходів фізичних осіб".

28.04.2010р. постановою Львівського
окружного адміністративного суду
позов задоволено повністю, визнано
нечинним податкове повідомлення
№/0 від 27.05.2009р., винесене
Державною податковою інспекцією у
Залізничному районі м.Львова.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, Державна податкова
інспекція у Залізничному районі
м.Львова оскаржила її в апеляційному
порядку, з посланням на те, що судом
першої інстанції було неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи та порушено норми
матеріального права, тому оскаржувана
постанова підлягає скасуванню в
апеляційному порядку.

Апелянт посилається на те, що
оспорюване податкове
повідомлення-рішення було винесено ним
у відповідності до законодавства, а
договір про внесення змін та доповнень
до договору купівлі-продажу частки в
статутному фонді ТзОВ "Чародійка",
посвідченого 01.03.2007р. приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_3, за
реєстровим №737, вважає недійсним як
такий, що спрямований на ухилення від
сплати податків.

Також апелянт зазначає, що для
застосування норм цивільного
законодавства щодо тлумачення
правочину між сторонами повинен
існувати спір щодо різного тлумачення
умов договору, який в даному випадку
відсутній.

Крім того, апелянт стверджує, що
оподаткуванню підлягала сума, яка
обчислювалась як різниця від загальної
суми договору 111007,08грн. У звязку із
наведеним, відповідачем було винесено
оспорюване податкове
повідомлення-рішення №/0 від
27.05.2009р. на суму податкового
зобов'язання з прибуткового податку з
сум заробітків, одержуваних
громадянами в сумі 16651,06грн.

Від позивача до суду надійшли письмові
заперечення на апеляційну скаргу, в
яких останній стверджує, що постанова
суду першої інстанції є обгрунтованою
та законною. Також позивач звертає
увагу апеляційного суду на те, що в
контексті Закону України "Про податок з
доходів фізичних осіб", факт участі
позивача в приватизації ДКППО
"Чародійка" (в результаті чого він набув
право участі (частку) в ТзОВ "Чародійка")
та факт використання ним іменного
приватизаційного майнового
сертифікату в процесі приватизації є
достатньою підставою для задоволення
позову.

Особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, тому
колегія суддів, керуючись вимогами
ст.197 КАС України, вважає можливим
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки таку може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у
справі, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги
у їх сукупності, колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, оскаржувану
постанову суду першої інстанції слід
залишити без змін, з огляду на наступне:

З матеріалів справи вбачається та
судом першої інстанції встановлено, що
позивач вніс вклад до статутного фонду
в розмірі 2550,00грн., що становить 1,065%
розміру статутного фонду (п.7.2.). З п.36
Реєстру іменних приватизаційних
майнових сертифікатів №571 від 14.01.1997р.
випливає, що частину вказаного вкладу в
сумі 500,00грн. позивач вніс шляхом
передачі приватизаційного майнового
сертифікату ВВ№0041418. Решту частини
вкладу в сумі 2050,00грн. було внесено
позивачем грошовими коштами.

01.03.2007р. між позивачем (продавець) та
ТзОВ "Торговий дім "Софі" (покупець) був
укладений договір купівлі-продажу
частки в статутному фонді ТзОВ
"Чародійка", посвідчений нотаріально
приватним нотаріусом Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
зареєстрований в реєстрі за №737. Згідно
із умовами п.1 Договору, продавець
продав, а покупець купив частку в
статутному фонді ТзОВ "Чародійка", що
становить 1,065% і складає 2550,00грн.
Сторони оцінили частку в статутному
фонді ТзОВ "Чародійка", що відчужується
за вказаним договором, в сумі 111007,08грн.,
які продавець одержав від покупця до
підписання цього договору.

Згідно із договором від 07.11.2008р. про
внесення змін та доповнень до договору
купівлі-продажу частки в статутному
фонді ТзОВ "Чародійка", посвідченого
01.03.2007р. приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_3, за реєстровим №737,
посвідченого нотаріально та
зареєстрованого в реєстрі за №4838,
сторони доповнили п.3 вказаного
договору зазначивши, що при визначенні
ціни договору сторони виходили з того,
що частка учасника, яка набута
позивачем за готівкові кошти в сумі
2050,00грн., що відповідає 0,859% статутного
фонду ТзОВ "Чародійка", оцінюється в
3050,00грн. Решту суми договору складає
вартість частки учасника, яка
відповідає 0,209% статутного фонду ТзОВ
"Чародійка", і яка була набута позивачем
шляхом внесення іменного
приватизаційного майнового
сертифікату серія ВВ№0041418.

З декларацій про доходи, одержані з
01.01.2007р. по 31.12.2007р. або за інший період
звітного року, поданих позивачем,
вбачається, що у відповідності до
вказаних договорів ним була нарахована
сума доходу в розмірі 1000,00грн. з
операції з продажу частки ТзОВ
"Чародійка" і яка обчислена ним як
різниця у ціні придбання частини
частки у статутному фонді 0,859%,
придбаної за грошові кошти 2050,00грн., та
ціною її відчуження 3050,00грн.

Керуючись вимогами ст.ст.203, 215 ЦК
України, підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1,
3, 5, 6 ст.203 ЦК України.

Згідно із вимогами ч.1 ст.203 ЦК України,
зміст правочину не може суперечити
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства.

За приписами ч.1 ст.204 ЦК України,
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаним судом
недійсним (презумпція правомірності).

Крім того, Постановою Пленумом
Верховного Суду України №9 від 06.11.2009р.
було звернено увагу судів на наступне:
"...вимога про встановлення нікчемності
правочину підлягає розгляду у разі
наявності відповідної суперечки. Такий
позов може пред'являтися окремо, без
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину. В цьому випадку в
резолютивній частині судового рішення
суд вказує про нікчемність правочину
або відмову в цьому. Вимога про
застосування наслідків недійсності
правочину може бути заявлена як
одночасно з вимогою про визнання
оспорюваного правочину недійсним, так
і у вигляді самостійної вимоги у разі
нікчемності правочину і наявності
рішення суду про визнання правочину
недійсним… Відповідно до статей 215 і 216
ЦК України вимога про визнання
оспорюваного правочину недійсним і про
застосування наслідків його
недійсності, а також вимога про
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину можуть бути
заявлені як однією із сторін правочину,
так і іншою зацікавленою особою, права
і законні інтереси якої порушені
здійсненням правочину".

В матеріалах адміністративної справи
відсутнє судове рішення, яким було б
встановлено, що договір від 07.11.2008р. про
внесення змін та доповнень до договору
купівлі-продажу частки в статутному
фонді ТзОВ "Чародійка" суперечить
моральним засадам суспільства та
порушує публічний порядок а також те,
що він був спрямований на заволодіння
майном держави.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з висновками суду першої
інстанції про те, що зі змісту
вказаного договору не вбачається його
невідповідності актам цивільного
законодавства. Укладення такого
договору не суперечить моральним
засадам суспільства, оскільки
укладення такого договору не
заборонено законодавством, а
стверджувана відповідачем мінімізація
внаслідок цього сум належного до
сплати податку відбулась в силу
дозвільних положень ЦК України.

Посилання відповідача в апеляційній
скарзі на необхідність наявності спору
між сторонами для такого тлумачення
договору не заслуговують на увагу,
оскільки така вимога стосується лише
випадків тлумачення змісту правочину в
судовому порядку.

Відповідно до вимог ст.213 ЦК України,
зміст правочину може бути витлумачений
стороною (сторонами). На вимогу однієї
або обох сторін суд може постановити
рішення про тлумачення змісту
правочину.

Крім того, суд першої інстанції
справедливо наголосив на тому, що
вказаним договором про внесення змін і
доповнень від 07.11.2008р. сторони вносили
зміни та доповнення до договору, а не
надавали тлумачення його змісту.
Доказів стосовно того, що вищевказаний
договір спрямований саме на тлумачення
змісту основного договору
відповідачем ні суду першої, ні
апеляційної інстанцій також не надано.

Згідно із вимогами п.1.6. Закону України
"Про податок з доходів фізичних осіб",
загальний оподатковуваний дохід -
будь-який дохід, який підлягає
оподаткуванню згідно з цим Законом,
нарахований (виплачений) на користь
платника податку протягом звітного
податкового періоду. Загальний
оподатковуваний дохід складається з
доходів, які підлягають кінцевому
оподаткуванню при їх нарахуванні
(виплаті); доходів, які підлягають
оподаткуванню у складі загального
річного оподатковуваного доходу;
доходів, які оподатковуються за іншими
правилами, визначеними цим законом.
Загальний місячний оподатковуваний
дохід дорівнює сумі оподатковуваних
доходів, виплачених (нарахованих)
протягом такого звітного податкового
місяця. Загальний річний
оподатковуваний дохід дорівнює сумі
загальних місячних оподатковуваних
доходів, отриманих (нарахованих)
протягом такого звітного податкового
року.

Згідно із вимогами п.4.2.13. Закону
України "Про податок з доходів фізичних
осіб", до складу загального місячного
оподатковуваного доходу включається,
зокрема, інвестиційний прибуток від
здійснення платником податку операцій
з цінними паперами та корпоративними
правами, випущеними в інших, ніж цінні
папери, формах, крім доходу від
операцій, зазначених у підпунктах 4.3.3
та 4.3.17 цієї статті.

Відповідно до вимог п.4.3.18. цього Закону,
доходи, які не включаються до складу
загального місячного або річного
оподатковуваного доходу, включають,
зокрема, суму доходу, отриманого
платником податку внаслідок
відчуження акцій (інших корпоративних
прав), одержаних ним у власність в
процесі приватизації в обмін на
приватизаційні компенсаційні
сертифікати, безпосередньо отримані
ним як компенсація суми його внеску до
установ Ощадного банку СРСР або до
установ державного страхування СРСР,
або в обмін на приватизаційні
сертифікати, отримані ним відповідно
до закону, а також сума доходу,
отриманого таким платником податку
внаслідок відчуження земельних
ділянок сільськогосподарського
призначення, земельних часток (паїв),
майнових паїв, безпосередньо отриманих
ним у власність у процесі приватизації
згідно з нормами земельного
законодавства.

Відповідно до вимог п.п.9.6.1., 9.6.2.
вказаного Закону, облік фінансових
результатів операцій з інвестиційними
активами ведеться платником податку
самостійно, окремо від інших доходів і
витрат. Інвестиційний прибуток
розраховується як позитивна різниця
між доходом, отриманим платником
податку від продажу окремого
інвестиційного активу, та його
вартістю, що розраховується виходячи з
суми витрат, понесених у зв'язку з
придбанням такого активу, з
урахуванням норм підпункту 9.6.4 цього
пункту.

Водночас, згідно із п.9.6.8. вказаного
Закону, не підлягає оподаткуванню та не
включається до складу загального
річного оподатковуваного доходу:
дохід, отриманий платником податку
протягом звітного податкового року від
продажу інвестиційних активів, якщо
сума такого доходу не перевищує суму,
визначену у підпункті 6.5.1 пункту 6.5
статті 6 цього закону; а також дохід,
отриманий платником податку від
продажу інвестиційних активів у
випадках, визначених підпунктами 4.3.3 та
4.3.18 пункту 4.3 статті 4 цього Закону. У
випадках, визначених підпунктами "а" і
"б" цього підпункту, платник податку не
включає до розрахунку загального
фінансового результату операцій з
інвестиційними активами суму таких
доходів та витрат на придбання таких
інвестиційних активів.

На підставі вищенаведених норм
матеріального права колегія суддів
апеляційного суду погоджується з
висновками суду першої інстанції про
те, що позивачем підставно не включено
до декларації суму доходу, отриманого
від продажу корпоративних прав в
частині, одержаній ним у власність в
процесі приватизації в обмін на
приватизаційні компенсаційні
сертифікати.

Оскільки позивач свою частку у
статутному фонді ТзОВ "Чародійка" в
розмірі 0,859%, набуту за грошові кошти в
сумі 2050,00грн., продав за 3050,00грн., а
частку в розмірі 0,209%, набуту за рахунок
внесення іменного приватизаційного
майнового сертифікату за - 107957,08грн., то
вказана сума згідно із ст.9.6.8. Закону
України "Про податок з доходів фізичних
осіб" не підлягає оподаткуванню та не
включається до складу загального
річного оподатковуваного доходу. З
аналізу положень Закону України "Про
податок з доходів фізичних осіб"
випливає, що акції або корпоративні
права, набуті в процесі приватизації з
використанням приватизаційного
сертифікату, при подальшому відчуженні
не оподатковуються.

Вищим адміністративним судом України в
ухвалі від 22.08.2013р. по справі №К/9991/15344/11,
в подібних правовідносинах висловлено
правову позицію про те, що дохід,
отриманий від продажу корпоративних
прав, набутих в процесі приватизації,
не оподатковується. Лише сторони
можуть визначати ціну договору та
здійснювати тлумачення умов договору
і, виходячи з такої ціни договору та
тлумачень сторін, податковий орган мав
визначати податкові зобов'язання.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Положеннями ст.9 КАС України
передбачено, що суди при вирішенні
справи керуються принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

З врахуванням наведеного, колегія
суддів апеляційного суду погоджується
з висновками суду першої інстанції про
задоволення позову в повному обсязі та
визнання нечинним податкового
повідомлення-рішення №/0,
винесеного Державною податковою
інспекцією у Залізничному районі
м.Львова від 27.05.2009р.

Відповідно до вимог ст.200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та постановив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, тому підстав для скасування
постанови колегія суддів не вбачає і
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення.

Керуючись вимогами ст.ст.160, 195, 197, 198, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Залізничному
районі міста Львова, м.Львів на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 28.04.2010р. у
справі №2а-472/10/1370 за позовом ОСОБА_2,
м.Львів до Державної податкової
інспекції у Залізничному районі міста
Львова, м.Львів про скасування
податкового повідомлення-рішення, -
залишити без задоволення.

2. Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 28.04.2010р. у
справі №2а-472/10/1370 за позовом ОСОБА_2,
м.Львів до Державної податкової
інспекції у Залізничному районі міста
Львова, м.Львів про скасування
податкового повідомлення-рішення, -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
Н.Г.
Левицька

Суддя
І.М.
Обрізко

Суддя
В.П.
Сапіга