Справа № 813/2620/14
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/2620/14
зал судових
засідань № 12
Львівський окружний адміністративний
суд в складі:
головуючої судді Братичак У.В.,
секретар судового засідання Хміль Х.З.,
представників позивача Стахіва В.П.,
представника відповідача Савки Л.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом КП «Міське комунальне
господарство» до відділу державної
виконавчої служби Городоцького
районного управління юстиції про
визнання неправомірними дій,
скасування постанов, -
До суду надійшла позовна заява КП
«Міське комунальне господарство» до
відділу державної виконавчої служби
Городоцького районного управління
юстиції про визнання неправомірними
дій щодо винесення постанов ВП № 42211026
від 17.03.2014 року про арешт коштів
боржника та ВП № 42211026 від 17.03.2014 року
про стягнення з боржника виконавчого
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
державним виконавцем безпідставно
винесено постанову ВП №42211026 від
17.03.2014р. про накладення арешту на кошти
грн., оскільки позивачем було сплачено
відповідними платіжними дорученнями.
Також вважає неправомірною постанову
державного виконавця ВП №42211026 від
17.03.2014р. про стягнення виконавчого
збору в сумі 5370,54 грн., оскільки на
момент її винесення загальна сума
до ст.28 Закону України "Про виконавче
провадження" розмір виконавчого збору
становить 4077,08 грн.
Окрім того, позивач вважає
протиправними дії державного
виконавця щодо накладення арешту на
рахунок, який має спеціальний режим
використання, а саме: для виплати
заробітної плати, а тому просить його
Відповідач заперечень чи заяви про
визнання позову не подав.
Представники позивача в судовому
засіданні позов підтримали повністю з
підстав, наведених у позовній заяві.
Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечив,
зазначив, що спірні постанови винесені
державним виконавцем у відповідності
до вимог Закону України "Про виконавче
провадження". Просив у задоволенні
Заслухавши думку представників сторін,
дослідивши подані документи,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку, що позов підлягає частковому
задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 258 КАС України за
кожним судовим рішенням, яке набрало
законної сили або яке належить
виконати негайно, за заявою осіб, на
користь яких воно ухвалено, видається
один виконавчий лист.
Господарським судом Львівської
області виданий наказ від 25.03.2013р.
№914/804/13-г про стягнення з КП «Міське
комунальне господарство» на користь
ТОВ «Гідробуд-М» боргу на загальну суму
25.02.2014р. державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Городоцького районного управління
юстиції Савкою Л.О. на виконання
вищезазначеного наказу винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження ВП №42211026 про стягнення з
КП «Міське комунальне господарство»
«Гідробуд-М». Надано строк для
самостійного виконання постанови, а
саме: до 03.03.2014р.
У зв'язку із невиконанням
боржником згаданої вище постанови,
державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Городоцького районного управління
юстиції Савкою Л.О. на підставі ст. 28
Закону України "Про виконавче
провадження" винесено постанову ВП
№42211026 від 17.03.2014р. про арешт коштів КП
«Міське комунальне господарство», що
містяться на рахунках МФО 325796, , Львівське обласне УПР АТ
Окрім того, державним виконавцем
винесено постанову про стягнення з
боржника витрат на проведення
виконавчих дій ВП №42211026 від 17.03.2014р. в
сумі 137,20 грн. та постанову про
стягнення з боржника виконавчого збору
ВП №42211026 від 17.03.2014р. на суму 5370,54 грн.
Не погоджуючись із вказаними
постановами, позивач звернувся до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд
керувався наступним.

Як вбачається із матеріалів
справи та встановлено судом, державним
виконавцем при примусовому виконанні
виконавчого листа (наказу) №914/804/13-г,
виданого 25.03.2013р. Господарським судом
Львівської області про стягнення з КП
«Міське комунальне господарство»
боргу на користь ТОВ «Гідробуд-М» у
розмірі 59213,17 грн., постановою ВП №42211026
від 17.03.2014р. про арешт коштів боржника,
накладено арешт на кошти боржника:

- р/р 79 у Львівському обласному УПР
АТ «Ощадбанк» МФО 325796, ;

- р/р 77 у Львівському обласному УПР
АТ «Ощадбанк» МФО 325796, ;

- р/р77 у Львівському обласному УПР
АТ «Ощадбанк» МФО 325796, .

Згідно довідки АТ Державного ощадного
банку України від 28.04.2014р. №236, р/р
79, відкритий у Львівському
обласному УПР АТ «Ощадбанк» МФО 325796,
, призначений для
виплати заробітної плати працівникам
КП «Міське комунальне господарство»,
сплати податків і відрахувань до
Пенсійного фонду України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче
провадження», встановлено, що
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які проводяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Відповідно до статті 11 Закону України
«Про виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Відповідно до пункту 6 частини 3 статті
11 цього Закону, державний виконавець у
процесі здійснення виконавчого
провадження має право накладати арешт
на кошти та інші цінності боржника,
зокрема на кошти, які перебувають на
рахунках і вкладах у банках, інших
фінансових установах, на рахунки в
цінних паперах, а також опечатувати
каси, приміщення і місця зберігання
грошей.

Згідно з нормами статей 27, 32 Закону,
арешт є заходом примусового виконання
рішення в разі невиконання боржником
рішення у добровільному порядку.

Так, в статті 32 Закону України "Про
виконавче провадження" визначено, що
заходами примусового виконання рішень
є:

1) звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб;

2) звернення стягнення на заробітну
плату (заробіток), доходи, пенсію,
стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача
стягувачу певних предметів, зазначених
у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

Статтею 52 Закону України "Про виконавче
провадження" встановлений порядок
звернення стягнення на кошти та інше
майно боржника.

Згідно з частинами 2, 4 статті 52 Закону
стягнення за виконавчими документами
звертається в першу чергу на кошти
боржника у гривнях та іноземній валюті,
інші цінності, у тому числі кошти на
рахунках і вкладах боржника у банках та
інших фінансових установах, на рахунки
в цінних паперах у депозитаріях цінних
паперів.

На кошти та інші цінності боржника, що
знаходяться на рахунках, вкладах та на
зберіганні у банках чи інших
фінансових установах, накладається
арешт. Арешт поширюється також на кошти
на рахунках, які будуть відкриті після
винесення постанови про накладення
арешту.

З наведеного вбачається, що Закон
України "Про виконавче провадження",
відповідно до норм якого має вчиняти
виконавчі дії державний виконавець,
надає право державному виконавцю
накладати арешти на рахунки боржника,
відкриті у банках чи інших фінансових
установах.

Щодо накладення арешту на
банківський рахунок №79 згідно
постанови ВП №42211026 від 17.03.2014р.,
відкритого у Львівському обласному УПР
АТ «Ощадбанк» МФО 325796, ,
спрямованого зокрема, на виплату
заробітної плати, суд зазначає таке.

Порядок та умови зняття арешту з
майна визначені статтею 60 Закону №606-XIV,
згідно якої особа, яка вважає, що майно,
на яке накладено арешт, належить їй, а
не боржникові, може звернутися до суду
з позовом про визнання права власності
на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі прийняття судом рішення про
зняття арешту з майна арешт з майна
знімається за постановою державного
виконавця не пізніше наступного дня,
коли йому стало відомо про такі
обставини. Копія постанови про зняття
арешту з майна надсилається боржнику
та органу (установі), якому була
надіслана для виконання постанова про
накладення арешту на майно боржника.

У всіх інших випадках незавершеного
виконавчого провадження арешт з майна
чи коштів може бути знятий за рішенням
суду.

Статті 43 та 48 Конституції України
передбачають, що право на своєчасне
одержання винагороди за працю
захищається законом та кожен має право
на достатній життєвий рівень для себе і
своєї сім'ї, що включає достатнє
харчування, одяг, житло.

Накладення арешту на рахунки, кошти на
яких використовуються для виплати
заробітної плати працівникам,
спричиняє порушення їх
конституційного права на своєчасне
одержання винагороди за працю.

Арешт коштів на рахунку позивача також
унеможливлює виконання ним своїх
обов'язків зі сплати податків та
зборів.

При цьому, слід зазначити, що
Податковим кодексом України та Законом
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 року
№ 2464-VI передбачено нарахування
штрафних санкцій та пені за
несвоєчасну сплату податків та єдиного
збору.

Закон України «Про оплату праці»
від 24.03.1995 року №108/95-ВР, із змінами та
доповненнями, визначає економічні,
правові та організаційні засади оплати
праці працівників, які перебувають у
трудових відносинах, на підставі
трудового договору з підприємствами,
установами, організаціями усіх форм
власності та господарювання (далі
-підприємства), а також з окремими
громадянами та сфери державного і
договірного регулювання оплати праці і
спрямований на забезпечення
відтворювальної і стимулюючої функцій
заробітної плати.

Відповідно до статті 24 вказаного
Закону, заробітна плата виплачується
працівникам регулярно в робочі дні у
строки, встановлені колективним
договором або нормативним актом
роботодавця, погодженим з виборним
органом первинної профспілкової
організації чи іншим уповноваженим на
представництво трудовим колективом
органом (а в разі відсутності таких
органів -представниками, обраними і
уповноваженими трудовим колективом),
але не рідше двох разів на місяць через
проміжок часу, що не перевищує
шістнадцяти календарних днів, та не
пізніше семи днів після закінчення
періоду, за який здійснюється виплата.

Своєчасність та обсяги виплати
заробітної плати працівникам не можуть
бути поставлені в залежність від
здійснення інших платежів та їх
черговості.

Частиною 5 статті 60 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
у випадках незавершеного виконавчого
провадження арешт з майна чи коштів
може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, враховуючи
встановлені в судовому засіданні
фактичні обставини справи та викладені
вище норми Конституції та законів
України, суд дійшов висновку про
необхідність часткового задоволення
позовної вимоги про скасування
постанови ВП №42211026 від 17.03.2014р. про
арешт коштів боржника, а саме: в частині
накладення арешту на розрахунковий
рахунок позивача № 79, відкритого
у Львівському обласному УПР АТ
«Ощадбанк» МФО 325796, .

При цьому суд зазначає, що
встановлений судом факт накладення
арешту відповідачем на відкритий
позивачем банківський рахунок для
виплати заробітної плати не свідчить
про протиправність оскаржуваної
постанови. Водночас, у даному випадку є
підстави для її скасування в частині
накладення арешту на цей рахунок.

Щодо позовної вимоги про
скасування постанови ВП №42211026 від
17.03.2014р. про стягнення з боржника
виконавчого збору, суд зазначає
наступне.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 28
Закону України «Про виконавче
провадження», у разі невиконання
боржником рішення майнового характеру
у строк, встановлений частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
його виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом.

У постанові ВП №42211026 від 17.03.2014р.
про стягнення з боржника виконавчого
збору, державний виконавець зазначив
5370,54 грн., тобто 10 відсотків від суми
53705,43 грн., що підлягає стягненню на
користь стягувача - ТОВ «Гідробуд-М»
згідно постанови ВП №42211026 від 25.02.2014р.
про відкриття виконавчого провадження.

Поряд з цим, судом встановлено, що
позивач КП «Міське комунальне
господарство» на виконання згаданої
вище постанови частково погасив борг в
сумі 12934,54 грн., що підтверджується
платіжними дорученнями (а.с.13-14),
призначення платежу: заборгованість
згідно наказу Господарського суду
Львівської області від 25.03.2013р.
№914/804/13-г.

Таким чином, оскільки станом на
день розгляду справи, загальна сума
боргу згідно постанови ВП №42211026 від
25.02.2014р. про відкриття виконавчого
провадження становить 40770,89 грн., відтак
в даному випадку розмір виконавчого
збору становитиме 10 відсотків, тобто
4077,08 грн.

З огляду на встановлені обставини, суд
робить висновок про необхідність
задоволення позовної вимоги про
скасування постанови ВП №42211026 від
17.03.2014р. про стягнення з боржника
виконавчого збору в частині стягнення
коштів в сумі 1293,46 грн. (5370,54 грн. - 4077,08
грн.).

Згідно частини 3 статті 2 КАС
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про те, що даний
адміністративний позов слід
задовольнити частково.

Відповідно до вимог частини 3
статті 94 КАС України, якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

За правилами, визначеними
частиною 3 статті 4 Закону України «Про
судовий збір», під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Таким чином, з КП «Міське комунальне
господарство» належить стягнути на
користь Державного бюджету України
судовий збір у розмірі 273 грн.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 94, 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1.Адміністративний позов задовольнити
частково.

2.Скасувати постанову відділу
державної виконавчої служби
Городоцького районного управління
юстиції ВП № 42211026 від 17.03.2014 року про
арешт коштів боржника в частині
накладення арешту на рахунок №79,
відкритий у Львівській філії УПР АТ
"Ощадбанк", МФО 325796. код ЄДРПОУ - 31417210.

3.Скасувати постанову про стягнення з
боржника виконавчого збору ВП №42211026
від 17.03.2014 року в частині стягнення
коштів в сумі 1293 грн. 46 коп.

4.В задоволенні інших позовних вимог
відмовити.

5.Стягнути з КП "Міське комунальне
господарство" (код ЄДРПОУ - 31417210) на
користь Державного бюджету України
судовий збір у розмірі 273 грн.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення. В разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили в
строк та в порядку, передбаченому ст. 254
КАС України.

Повний текст постанови складений та
підписаний 13.05.2013 року.

Суддя
Братичак У.В.