Справа № 805/5103/14
Суддя: Бойко М.І.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2014 р.
Справа № 805/5103/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Суддя Донецького окружного
адміністративного суду Бойко М.І.,
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
Мар'їнської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області до фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 про стягнення податкової
заборгованості у розмірі 3158,18 грн., -

В С Т А Н
О В И В:

Мар'їнська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області (далі - позивач) звернулась до
суду з позовом до фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач)
про стягнення податкової
заборгованості у розмірі 3158,18 грн.

В обґрунтування позовних вимог
зазначили, що відповідач має
податковий борг з єдиного податку в
сумі 3158,18 грн., згідно заяви про право
застосування спрощеної системи
оподаткування, обліку та звітності,
відповідач мав сплачувати єдиний
податок у розмірі 20 % розміру
мінімальної заробітної плати. У
передбачений законом строк відповідач
заборгованість не сплатив. Посилаючись
на вказані обставини позивач просить
суд стягнути з відповідача
заборгованість у сумі 3158,18 грн.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, про дату, час і
місце судового розгляду повідомлявся
належним чином, надіслав до суду заяву
про розгляд справи у письмовому
провадженні.

Відповідач в судове засідання не
прибув, належним чином повідомлявся
про дату, час та місце судового
засідання. Від відповідача не
надходило заяв про перенесення
судового розгляду. Причини неявки
відповідача в судове засідання суду не
відомі.

Відповідно до ч.2 ст.128 КАС України,
неприбуття в судове засідання без
поважних причин представника сторони
або третьої особи, які прибули в судове
засідання, або неповідомлення ним про
причини неприбуття не є перешкодою для
розгляду справи. Проте за клопотанням
сторони та з урахуванням обставин у
справі суд може відкласти її розгляд.

Суд прийшов до висновку про розгляд
справи за відсутності представника
позивача та відповідача, на підставі
доказів, наявних в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає позов таким, що підлягає
задоволенню.

Відповідач - ОСОБА_1 є фізичною особою -
підприємцем, зареєстрований у Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців з 03.09.2012
року за № 0 001457 та перебуває на
податковому обліку, як платник
податків у Вугледарському відділенні
Мар'їнській ОДПІ з 03.09.2012 року за № 8988,
що підтверджується довідкою про взяття
на облік платника податків форми №
4-ОПП від 03.09.2012 року № 77/10/18-014-5.

Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 до
податкового органу 03 вересня 2012 року
була надана заява щодо застосування
спрощеної системи оподаткування,
обліку та звітності та про переведення
підприємця з 2012 року на спрощену
систему оподаткування, в якій
зазначається вид діяльності
«роздрібна торгівля поза магазином».

Як вбачається з розрахунку позивача
заборгованість і сплати єдиного
податку станом на 17.03.2014 року становить
3158,18 грн., а саме:

- щомісячна ставка податку у 2012
році - 214,60 грн., податок не сплачувався
протягом 2 місяців з урахуванням
переплати на дату першого нарахування
податку у розмірі 23,82 грн., що у
загальному розмірі становить 405,38 грн.;

- щомісячна ставка у 2013 році - 229,40
грн., податок не сплачувався протягом 12
місяців, що у загальному розмірі
становить 2752,80 грн. та дорівнює
загальну суму заборгованості у розмірі
3158,18 грн.

Судом встановлено, що з метою погашення
податкового боргу позивачем була
сформована податкова вимога форми «Ф»
від 11.01.2014 року № 2-25 на загальну суму
1781,78 грн., яка була надіслана на адресу
відповідачем, що підтверджується
поштовим повідомленням.

За приписом пункту 291.3. ст.291
Податкового кодексу України юридична
особа чи фізична особа - підприємець
може самостійно обрати спрощену
систему оподаткування, якщо така особа
відповідає вимогам, встановленим цією
главою, та реєструється платником
єдиного податку в порядку, визначеному
цією главою.

Згідно з пунктом 291.4. ст.291 Податкового
кодексу України суб'єкти
господарювання, які застосовують
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності, поділяються на такі групи
платників єдиного податку: 1) перша
група - фізичні особи - підприємці, які
не використовують працю найманих осіб,
здійснюють виключно роздрібний продаж
товарів з торговельних місць на ринках
та/або провадять господарську
діяльність з надання побутових послуг
населенню і обсяг доходу яких протягом
календарного року не перевищує 150000
гривень; 2) друга група - фізичні особи -
підприємці, які здійснюють
господарську діяльність з надання
послуг, у тому числі побутових,
платникам єдиного податку та/або
населенню, виробництво та/або продаж
товарів, діяльність у сфері
ресторанного господарства, за умови, що
протягом календарного року
відповідають сукупності таких
критеріїв: не використовують працю
найманих осіб або кількість осіб, які
перебувають з ними у трудових
відносинах, одночасно не перевищує 10
осіб; обсяг доходу не перевищує 1000000
гривень. Дія цього підпункту не
поширюється на фізичних осіб -
підприємців, які надають посередницькі
послуги з купівлі, продажу, оренди та
оцінювання нерухомого майна (група 70.31
КВЕД ДК 009:2005), а також здійснюють
діяльність з виробництва, постачання,
продажу (реалізації) ювелірних та
побутових виробів з дорогоцінних
металів, дорогоцінного каміння,
дорогоцінного каміння органогенного
утворення та напівдорогоцінного
каміння. Такі фізичні особи -
підприємці належать виключно до
третьої або п'ятої групи платників
єдиного податку, якщо відповідають
вимогам, встановленим для таких груп; 3)
третя група - фізичні особи -
підприємці, які протягом календарного
року відповідають сукупності таких
критеріїв: не використовують працю
найманих осіб або кількість осіб, які
перебувають з ними у трудових
відносинах, одночасно не перевищує 20
осіб; обсяг доходу не перевищує 3000000
гривень; 4) четверта група - юридичні
особи - суб'єкти господарювання
будь-якої організаційно-правової
форми, які протягом календарного року
відповідають сукупності таких
критеріїв: середньооблікова кількість
працівників не перевищує 50 осіб; обсяг
доходу не перевищує 5000000 гривень; 5)
п'ята група - фізичні особи - підприємці,
які протягом календарного року
відповідають сукупності таких
критеріїв: не використовують працю
найманих осіб або кількість осіб, які
перебувають з ними у трудових
відносинах, не обмежена; обсяг доходу
не перевищує 20000000 гривень; 6) шоста
група - юридичні особи - суб'єкти
господарювання будь-якої
організаційно-правової форми, у яких
протягом календарного року обсяг
доходу не перевищує 20000000 гривень.

Згідно з критеріями поділу платників
єдиного податку на групи, визначені
пунктом 291.4. ст.291 Податкового кодексу
України, відповідач належить до ІІ
групи платників єдиного податку.

Пунктом 293.2. ст.293 Податкового кодексу
України передбачено, що фіксовані
ставки єдиного податку встановлюються
сільськими, селищними та міськими
радами для фізичних осіб - підприємців,
які здійснюють господарську
діяльність, залежно від виду
господарської діяльності, з розрахунку
на календарний місяць: 1) для першої
групи платників єдиного податку - у
межах від 1 до 10 відсотків розміру
мінімальної заробітної плати; 2) для
другої групи платників єдиного податку
- у межах від 2 до 20 відсотків розміру
мінімальної заробітної плати.

Згідно з пунктом 295.1. ст.295 Податкового
кодексу України платники єдиного
податку першої і другої груп сплачують
єдиний податок шляхом здійснення
авансового внеску не пізніше 20 числа
(включно) поточного місяця. Такі
платники єдиного податку можуть
здійснити сплату єдиного податку
авансовим внеском за весь податковий
(звітний) період (квартал, рік), але не
більш як до кінця поточного звітного
року. У разі якщо сільська, селищна або
міська рада приймає рішення щодо зміни
раніше встановлених ставок єдиного
податку, єдиний податок сплачується за
такими ставками у порядку та строки,
визначені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3
статті 12 цього Кодексу.

Пунктом 295.2. ст.295 Податкового кодексу
України передбачено, що нарахування
авансових внесків для платників
єдиного податку першої і другої груп
здійснюється контролюючими органами
на підставі заяви такого платника
єдиного податку щодо розміру обраної
ставки єдиного податку, заяви щодо
періоду щорічної відпустки та/або
заяви щодо терміну тимчасової втрати
працездатності.

Відповідно до пункту 295.4. ст.295
Податкового кодексу України сплата
єдиного податку здійснюється за місцем
податкової адреси.

Пунктом 57.3. ст.57 Податкового кодексу
України визначено, що у разі визначення
грошового зобов'язання контролюючим
органом за підставами, зазначеними у
підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, платник податків
зобов'язаний сплатити нараховану суму
грошового зобов'язання протягом 10
календарних днів, що настають за днем
отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

Приписом пункту 38.1. ст.38 Податкового
кодексу України визначено, що
виконанням податкового обов'язку
визнається сплата в повному обсязі
платником відповідних сум податкових
зобов'язань у встановлений податковим
законодавством строк.

Таким чином, станом на момент розгляду
справи у відповідача існує податковий
борг по сплаті єдиного податку в сумі
3158,18 грн.

З припису підпункту 16.1.4. пункту 16.1. ст.16
Податкового кодексу України
вбачається, що платник податків
зобов'язаний сплачувати податки та
збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 14.1.39. пункту 14.1.
статті Податкового кодексу України
грошове зобов'язання платника податків
- сума коштів, яку платник податків
повинен сплатити до відповідного
бюджету як податкове зобов'язання
та/або штрафну (фінансову) санкцію, що
справляється з платника податків у
зв'язку з порушенням ним вимог
податкового законодавства та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи,
а також санкції за порушення
законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Як вбачається з п.п. 14.1.156. п.14.1. ст.14
Податкового кодексу України, податкове
зобов'язання - сума коштів, яку платник
податків, у тому числі податковий
агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством (у
тому числі сума коштів, визначена
платником податків у податковому
векселі та не сплачена в установлений
законом строк).

Пунктом 14.1.175. статті 14 Податкового
кодексу України встановлено, що
податковий борг - сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Згідно з п.59.1. ст.59 Податкового кодексу
України, у разі коли платник податків
не сплачує узгодженої суми грошового
зобов'язання в установлені
законодавством строки, контролюючий
орган надсилає (вручає) йому податкову
вимогу в порядку, визначеному для
надсилання (вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Приписом пункту 87.2. статті 87
Податкового кодексу України визначено,
що джерелами погашення податкового
боргу платника податків є будь-яке
майно такого платника податків з
урахуванням обмежень, визначених цим
Кодексом, а також іншими законодавчими
актами.

Відповідно до п.п.14.1.137. п.14.1. ст.14
Податкового кодексу України орган
стягнення - державний орган,
уповноважений здійснювати заходи щодо
забезпечення погашення податкового
боргу в межах повноважень,
встановлених цим Кодексом та іншими
законами України.

Відповідно до ст. 67 Конституції України
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Відповідно до пункту 41.1. ст.41
Податкового кодексу України
контролюючими органами є органи
доходів і зборів - центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
формування єдиної державної
податкової, державної митної політики
в частині адміністрування податків і
зборів, митних платежів та реалізує
державну податкову, державну митну
політику, забезпечує формування та
реалізацію державної політики з
адміністрування єдиного внеску,
забезпечує формування та реалізацію
державної політики у сфері боротьби з
правопорушеннями при застосуванні
податкового та митного законодавства,
а також законодавства з питань сплати
єдиного внеску (далі - центральний
орган виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику), його
територіальні органи.

Відповідно до п.87.11. ст.87 Податкового
кодексу України орган стягнення
звертається до суду з позовом про
стягнення суми податкового боргу
платника податку - фізичної особи.
Стягнення податкового боргу за
рішенням суду здійснюється державною
виконавчою службою відповідно до
закону про виконавче провадження.

Враховуючи викладене, приймаючи до
уваги ті обставини, що податковий борг
з єдиного податку фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 існує та не
сплачений у встановлені законом
строки, позов Мар'їнської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області підлягає
задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
8 - 11, 158 - 163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

П О С Т А
Н О В И В:

Позов Мар'їнської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області до фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 про стягнення податкової
заборгованості у розмірі 3158,18 грн., -
задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (НОМЕР_1) податковий борг з
єдиного податку у розмірі 3158 (три
тисячі сто п'ятдесят вісім) грн. 18 коп.
на р/р 0087, отримувач Мар'їнське УК/
м.Вугледар, , банк ГУ ДКСУ у
Донецькій області, МФО 834316, код платежу
18050400.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови

Постанова набирає законної сили після
закінчення строків подання
апеляційної скарги, якщо вона не була
подана у встановлені строки. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Суддя
Бойко М.І.