Справа № 872/1998/13
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

24 квітня 2014 рокусправа № 808/807/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Нагорної Л.М.

суддів: Мельника
В.В. Юхименка О.В.

за участю секретаря судового
засідання: Федосєєвої Ю.В.

представника позивача - Барсукової І.Г.
(довіреність від 18.01.2013)

представника відповідача - Карленко
Н.Т. (довіреність від 17.01.2014)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 28 лютого 2013
року у справі № 808/807/13-а за позовом
Приватного підприємства
"Енергія-Сервіс" до Державної
податкової інспекції у
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області про
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и в:

У січні 2013 року Приватне підприємство
"Енергія-Сервіс" (далі - Позивач)
звернулося з позовом до Державної
податкової інспекції у
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області (далі
- Відповідач), у якому просили визнати
протиправним та скасувати у повному
обсязі податкове повідомлення-рішення
від 11.10.2012 р. № , яким ПП
«Енергія-Сервіс» збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на загальну суму 361277,50
грн., з яких за основним платежем 289 022,00
грн. та штрафних (фінансових) санкцій у
розмірі 72 255,50 грн.

В обґрунтування вимог
адміністративного позову зазначали, що
факт придбання ними товарів та послуг
підтверджується належними первинними
документами та розрахунковими
документами. Придбаний товар був
використаний підприємством в ході
господарської діяльності, що не
заперечується Відповідачем.
Зазначають, що товарно-транспортні
накладні не є документами первинного
бухгалтерського обліку, що
підтверджують обставини придбання та
продажу товарно-матеріальних
цінностей, а підтверджують лише факт
перевезення товару. Вважають, що мали
всі законодавчі підстави для
формування податкового кредиту за
операціями, здійсненими з ТОВ «Жестен»
ТОВ «ТБ «Мінресурс» та ТОВ «Цоколь».
Висновки податкового органу про
нікчемність укладених правочинів із
зазначеними контрагентами є
неправомірним, оскільки рішення, якими
б вони визнавалися недійсними,
відсутні. (том 1 а.с.2-10)

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 28 лютого 2013
року адміністративний позов
Приватного підприємства
"Енергія-Сервіс" до Державної
податкової інспекції у
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області про
скасування податкового
повідомлення-рішення задоволено в
повному обсязі.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що всі надані до
перевірки первині документи були
складені у відповідності до вимог
чинного законодавства, поставлений
відповідно до них товар в подальшому
використаний у господарській
діяльності. При цьому, відсутність саме
товарно-транспортних накладних не є
підставою для не включення вартості
придбаних товарів до валових витрат та
формування податкового кредиту. Крім
того, Відповідачем не надано жодних
належних доказів, які б свідчили про
визнання укладених угод недійсними.
Несплата податку контрагентом при
фактичному здійсненні господарської
операції не може впливати на
податковий кредит Позивача. (том 4
а.с.199-202)

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, Державна податкова
інспекція у Орджонікідзевському
районі м. Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області подала апеляційну скаргу,
відповідно до якої просить скасувати
постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 28 лютого 2013
року та прийняти нову постанову, якою у
задоволенні позовних вимог відмовити у
повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
судом безпідставно залишено поза
увагою обставини, які свідчать про
відсутність факту здійснення
господарської операції між Позивачем
та його контрагентами, а саме - не
надано товарно-транспортних накладних,
які є єдиним для всіх учасників
транспортного процесу первинним
документом. Наявність формально
складених, але недостовірних первинних
документів, не дає можливості
підтвердити факт надання послуг та
підтвердити зв'язок витрат по вказаним
послугам з господарською діяльністю
Позивача. (том 4 а.с.204-210)

ПП «Енергія-Сервіс» заперечувало проти
задоволення апеляційної скарги.
Вказували на те, що умови господарських
операцій з контрагентами не
передбачають наявність
товарно-транспортних накладних у
Позивача, адже з ТОВ «Жестен» та ТОВ «ТБ
«Мінресурс» товар був поставлений на
умовах DDU відповідно до правил
Інкотермс 2000. При цьому ТТН не є
підставою для віднесення сплаченого
податку на додану вартість до
податкового кредиту, оскільки вони
можуть підтвердити лише витрати з
послуг по перевезенню вантажів. Жодні
судові рішення, якими б угоди, укладені
з ТОВ «Жестен» ТОВ «ТБ «Мінресурс» та
ТОВ «Цоколь», визнавалися б недійсними
чи докази порушення кримінальної
справи відносно посадових осіб
Позивача Відповідачем не надавалися.
Факт придбання товарів та послуг у
контрагентів підтверджується
належними первинними документами. (том
4 а.с.216-221)

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що Приватне
підприємство "Енергія-Сервіс"
зареєстроване як юридична особа 22.07.1996
р. Виконавчим комітетом Запорізької
міської ради. (том 1 а.с.20)

На підставі направлення на перевірку
від 10.08.2012 № 699 згідно з п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст.
20, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.1 п.п. 78.1.7 п.
78.1 ст. 78 ПК України та наказу від 30.07.2013
№ 678 уповноваженими працівниками ДПІ у
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя проведено документальну
планову виїзну перевірку ПП
«Енергія-Сервіс» з питання дотримання
вимог податкового законодавства за
період з 01.07.2009 року по 30.06.2012 року,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.07.2009 року по 30.06.2012 року, про
що складено акт від 28.09.2012 р. №
238/22-1108/23794. (том 1 а.с.29-82)

Перевіркою встановлено порушення ПП
"Енергія-Сервіс":

-п. 5.1, пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств",
внаслідок чого підприємством ПП
"Енергія-Сервіс" занижено податок на
прибуток, що підлягає сплаті до бюджету
у розмірі 414147,00 грн.;

-п.1.7 ст.1, пп.7.2.3, пп.7.2.6 п.7.2, пп.7.4.5 п.7.4,
пп.7.5.1 п. 7.5 ст.7 Закону України "Про
податок на додану вартість", внаслідок
чого ПП "Енергія-Сервіс" занижено
податок на додану вартість, що підлягає
сплаті до бюджету у розмірі 327272,00 грн., в
т.ч. по періодах: липень 2009 р. на суму
5500,00 грн., серпень 2009 р. на суму 32750,00 грн.,
вересень 2009 р. на суму 50541,00 грн., жовтень
2009 р. на суму 31876,00 грн., листопад 2009 р. на
суму 50440,00 грн., грудень 2009 р., на суму
29976,00 грн., лютий 2010 р. на суму 10993,00 грн.,
березень 2010 р. на суму 19946,00 грн., квітень
2010 р. на суму 27192,00 грн., червень 2010 р. на
суму 20545,00 грн., липень 2010 р. на суму 47513,00
грн.

Зі змісту акту перевірки слідує, що у
перевіряємий період ПП
"Енергія-Сервіс"мало взаємовідносини з
ТОВ "Жестен", ТОВ "ТБ "Мінресурс" та ТОВ
"Цоколь".

З ТОВ "Жестен" укладено договір №160310/02
від 16.03.2010 р. на поставку
електромонтажної продукції, з ТОВ "ТБ
"Мінресурс" - договір № 0801/01 від 01.08.2009 р.
на поставку електромонтажної
продукції, з ТОВ «Цоколь» - договори №
3010/01 від 30.10.2009 р., № 0801/03 від 01.08.2009 р., №
0801/02 від 01.08.2009 р., № 0709/01 від 01.07.2009 р., №
09/09-к від 20.03.2009 р. на проведення
електричних, монтажних,
налагоджувальних робіт. При цьому ,
актами зустрічних перевірок
додержання податкового та іншого
законодавства ТОВ «Жестен» за період з
01.03.2009 р. по 31.07.2010 р., ТОВ "ТБ "Мінресурс"
за період з 01.12.2008 р. по 31.01.2010 р., ТОВ
"Цоколь" за період з 01.03.2008 р. по 01.03.2008 р.
по 15.04.2010 р., з 01.04.2010 р. по 31.08.2010 р.
встановлено, що укладені даними
підприємствами угоди з контрагентами є
нікчемними, а тому реальність
господарських операцій ПП
«Енергія-Сервіс» з вказаними
підприємствами не є доведеною. До того
ж, до перевірки не було надано
товарно-транспортних накладних на
підтвердження факту транспортування
поставленої продукції.

ДПІ у Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя на підставі акту перевірки
28.09.2012 р. № 238/22-1108/23794 було прийняте
податкове повідомлення-рішення №
від 11.10.2012 р., яким ПП
«Енергія-Сервіс» збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на загальну суму 361277,50
грн., з яких за основним платежем 289 022,00
грн. та штрафних (фінансових) санкцій у
розмірі 72 255,50 грн. (том 1 а.с.12)

Позивач скористався досудовим
порядком вирішення спору та на
винесене податкове
повідомлення-рішення подав скаргу від
18.10.2012 року до Державної податкової
адміністрації у Запорізькій області
(том 1 а.с.114-118) та від 21.12.2012 року - до
Державної податкової служби України.
(том 1 а.с.119-123), за наслідками розгляду
яких скарги були залишені без
задоволення, а податкове
повідомлення-рішення № від 11.10.2012
р. - без змін.

Не погоджуючись з винесеним податковим
повідомленням-рішенням від № від
11.10.2012 р., Позивач звернувся до суду з
позовом про визнання його протиправним
та скасування.

Задовольняючи позовні вимоги ПП
«Енергія-Сервіс», суд першої інстанції
виходив з того, що всі надані до
перевірки первині документи були
складені у відповідності до вимог
чинного законодавства, поставлений
відповідно до них товар в подальшому
використаний у господарській
діяльності. При цьому, відсутність саме
товарно-транспортних накладних не є
підставою для не включення вартості
придбаних товарів до валових витрат та
формування податкового кредиту. Крім
того, Відповідачем не надано жодних
належних доказів, які б свідчили про
визнання укладених угод недійсними в
судовому порядку. Несплата податку
контрагентом при фактичному
здійсненні господарської операції не
може впливати на податковий кредит
Позивача.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
наявність підстав для задоволення
заявлених вимог з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3.1 ст. 3 Закону України
"Про оподаткування прибутку
підприємств" від 28.12.1994 № 334/94-ВР (далі -
Закон України № 334/94-ВР, в редакції
чинній на момент виникнення спірних
відносин), об'єктом оподаткування є
прибуток, який визначається шляхом
зменшення суми скоригованого валового
доходу звітного періоду, визначеного
згідно з пунктом 4.3 цього Закону на:
суму валових витрат платника податку,
визначених статтею 5 цього Закону; суму
амортизаційних відрахувань,
нарахованих згідно із статтями 8 і 9
цього Закону.

Пунктом 5.1 ст. 5 Закону України № 334/94-ВР
передбачено, що валові витрати
виробництва та обігу (далі - валові
витрати) - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Згідно з п. 5.2 ст. 5 Закону України №
334/94-ВР, до складу валових витрат
включаються: суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3-5.7 цієї статті (п.п.5.2.1 п. 5.2
ст. 5 Закону).

Відповідно до п. п. 5.3.9 п. 5.3 ст.5 Закону
України № 334/94-ВР, не належать до складу
валових витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена

правилами ведення податкового обліку.

Підпунктом 11.2.1 п. 11.2 ст. 11 Закону
України № 334/94-ВР визначено, що датою
збільшення валових витрат виробництва
(обігу) вважається дата, яка припадає на
податковий період, протягом якого
відбувається будь-яка з подій, що
сталася раніше: або дата списання
коштів з банківських рахунків платника
податку на оплату товарів (робіт,
послуг), а в разі їх придбання за
готівку - день їх видачі з каси платника
податку; або дата оприбуткування
платником податку товарів, а для робіт
(послуг) - дата фактичного отримання
платником податку результатів робіт
(послуг).

Пунктом 1.8 Закону України «Про податок
на додану вартість» від 3 квітня 1997 року
N 168/97-ВР дано визначення поняття
«бюджетне відшкодування». Це сума, що
підлягає поверненню платнику податку з
бюджету у зв'язку з надмірною сплатою
податку у випадках, визначених цим
Законом.

Відповідно до вимог пп. 7.4.1 п. 7.4 статті 7
Закону України «Про податок на додану
вартість» від 3 квітня 1997 року N 168/97-ВР, в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин, податковий
кредит звітного періоду складається із
сум податків, сплачених (нарахованих)
платником податку у звітному періоді у
зв'язку з придбанням товарів (робіт,
послуг), вартість яких відноситься до
складу валових витрат виробництва
(обігу) та основних фондів чи
нематеріальних активів, що підлягають
амортизації.

Згідно з пп. 7.5.1 Закону (168/97-ВР) датою
виникнення права платника податку на
податковий кредит вважається дата
здійснення першої з подій:

або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків;

або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт,
послуг).

У відповідності ж з пп. 7.4.5 ст. 7 Закону
(168/97-ВР) не підлягають включенню до
складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Вищевказані положення Закону № 168 не
ставлять у залежність виникнення у
платника ПДВ права на податковий
кредит від дотримання вимог
податкового законодавства іншими
суб'єктами господарювання.

В силу пп. 7.2.4 Закону (168/97-ВР) право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку у порядку,
передбаченому статтею 9 цього Закону.

Відповідно до пунктів 2.15 та 2.16
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 №88 (далі - Положення),
забороняється приймати до виконання
первинні документи на операції, що
суперечать законодавчим та
нормативним актам.

Пунктом 2.4 Положення визначено, що
первинні документи (на паперових і
машинозчитуваних носіях інформації)
для надання їм юридичної сили і
доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи від імені яких
складений документ, назва документа
(форма), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складення
первинного документа.

Судом встановлено, що між ПП
«Енергія-Сервіс» та ТОВ "Жестен"
укладено договір №160310/02 від 16.03.2010 р. на
поставку електромонтажної продукції
(том 3 а.с.11-13), з ТОВ "ТБ "Мінресурс"
укладено договір № 0801/01 від 01.08.2009 р. на
поставку електромонтажної продукції
(том 3 а.с.54-55), з ТОВ «Цоколь» - договори
№ 3010/01 від 30.10.2009 р., № 0801/03 від 01.08.2009 р.,
№ 0801/02 від 01.08.2009 р., № 0709/01 від 01.07.2009 р.,
№ 09/09-к від 20.03.2009 р. на проведення
електричних, монтажних,
налагоджувальних робіт (том 3 а.с.56-65).
Вказані угоди оформлені належним
чином, в них чітко визначено предмет
договору, зобов'язання сторін, порядок
виконання робіт та поставки товарів,
ціна.

Проведені роботи та поставлені товари
були своєчасно та в повному обсязі
оприбутковані ПП «Енергія-Сервіс», що
підверджується на підставі податкових
накладних, актів прийомки виконаних
робіт, рахунків-фактур та оплачені, що
підтверджується матеріалами справи.

Дані правочини не визнані судом
недійсними та їх недійсність прямо не
встановлена законом. Доставка Позивачу
товару підтверджені належними
первинними документами, Позивачем
здійснена оплата отриманого товару, що
Відповідачем не заперечується.

Згідно зі ст.204 ЦК України, правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Необхідними умовами для висновку про
нікчемність угоди, згідно до ст.207 ГК
України та ст.228 ЦК України, є доведення
факту наявності завідомо суперечної
інтересам держави та суспільства мети
укладення угоди сторонами, а також
наявність вини у формі умислу хоча б у
однієї із сторін щодо настання
відповідних наслідків, причому, склад
правопорушення повинен бути
встановлений компетентним державним
органом і підтверджений законодавчо
визначеними належними засобами
доказування.

Висновки про нікчемність угод між ПП
«Енергія-Сервіс» з його контрагентами
ТОВ "Жестен", ТОВ "ТБ "Мінресурс" та ТОВ
"Цоколь" зроблені Відповідачем лише на
підставі актів зустрічних перевірок
цих контрагентів з питань формування
податкового кредиту та податкових
зобов'язань вказаних підприємств. При
цьому матеріали цих перевірок містять
лише припущення податкового органу про
те, що укладені ТОВ "Жестен", ТОВ "ТБ
"Мінресурс" та ТОВ "Цоколь" з їх
контрагентами правочини є нікчемними і
Відповідачем не зазначено конкретних
доказів на підтвердження таких
припущень, як це передбачено частиною 2
статті 71 КАС України.

В той же час, в силу статті 61
Конституції України юридична
відповідальність особи має
індивідуальний характер, а тому
Позивач не може нести відповідальність
за порушення, допущені його
контрагентом у взаємовідносинах з
іншими підприємствами.

Посилання заявника апеляційної скарги
на не надання Позивачем до перевірки
товарно-транспортних накладних, які є
первинними документами, визнаються
колегією суддів необґрунтованими та
такими, що спростовуються наступним.

Згідно п. п. 11.4, 11.5, 11.6, 11.7 Правил
перевезення вантажів автомобільним
транспортом в Україні оформлення
перевезень вантажів
товарно-транспортними накладними
здійснюється незалежно від умов оплати
за роботу автомобіля.
Товарно-транспортну накладну на
перевезення вантажів автомобільним
транспортом Замовник
(вантажовідправник) повинен виписувати
в кількості не менше чотирьох
екземплярів. Замовник
(вантажовідправник) засвідчує всі
екземпляри товарно-транспортної
накладної підписом і при необхідності
печаткою (штампом). Після прийняття
вантажу згідно з товарно-транспортною
накладною водій (експедитор) підписує
всі її екземпляри. Перший екземпляр
товарно-транспортної накладної
залишається у Замовника
(вантажовідправника), другий -
передається водієм (експедитором)
вантажоодержувачу, третій і четвертий
екземпляри, засвідчені підписом
вантажоодержувача (у разі потреби й
печаткою або штампом), передається
Перевізнику.

Тобто, наявність чи відсутність
товарно-транспортних накладних може
свідчити лише про дотриманням чи
порушенням правил перевезень
автомобільним транспортом, які не
пов'язані з дотриманням вимог
податкового законодавства та не
свідчать про безтоварність операцій за
наявності інших підтверджуючих
документів. Відсутність саме
товарно-транспортних накладних не є
підставою для не включення вартості
придбаних товарів до валових витрат та
формування податкового кредиту.

Крім того, податковим органом не
враховано той факт, що умови
господарських операцій з
контрагентами взагалі не передбачають
наявність товарно-транспортних
накладних у Позивача, адже, зокрема з
ТОВ «Жестен» та ТОВ «ТБ «Мінресурс»
поставка товару здійснювалася на
умовах на умовах DDU відповідно до
правил «ІНКОТЕРМС 2000».

За таких обставин у межах доводів
апеляційної скарги підстави для зміни
чи скасування судового рішення
відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 205,206 КАС
України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області -
залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 28 лютого 2013
року у справі № 808/807/13-а - залишити без
змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
у порядку і строки, визначені статтею 212
КАС України

Повний текст ухвали складено 29 квітня
2014 року.

Головуючий:
Л.М. Нагорна

Суддя:
В.В. Мельник

Суддя:
О.В. Юхименко