Справа № 653/1721/13-а
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 653/1721/13-а

Категорія: 6.2 Головуючий в 1 інстанції:
Постол В.С. Колегія суддів
Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого
судді - Коваля М.П.,

суддів
- Потапчука В.О.,

- Семенюка Г.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 на ухвалу
Генічеського районного суду
Херсонської області від 18 жовтня 2013
року про закриття провадження у справі
за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
Виконавчого комітету Генічеської
міської ради Херсонської області,
треті особи на стороні відповідача, які
не заявляють самостійних вимог на
предмет спору - ОСОБА_4, ОСОБА_5, про
визнання бездіяльності неправомірною,
встановлення земельного сервітуту,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з
позовом до Виконавчого комітету
Генічеської міської ради Херсонської
області, в якому просили прийняти
постанову про визнання бездіяльності
відповідача, виражену у невстановлені
земельного сервітуту права проходу та
проїзду на транспортному засобі
позивачів територією земельної
ділянки площею 76,5 кв.м. від двору
будинку АДРЕСА_1 - неправомірною і про
встановлення земельного сервітуту
права проходу і проїзду на
транспортному засобі позивачів через
земельну ділянку площею 76,5 кв.м. від
двору будинку АДРЕСА_1.

Ухвалою Генічеського районного суду
Херсонської області від 18 жовтня
2013 року закрито провадження у
даній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157
КАС України.

Позивачі, не погодившись з рішенням
суду першої інстанції щодо закриття
провадження у даній справі, подали
апеляційну скаргу, в якій просять
скасувати ухвалу Генічеського
районного суду Херсонської області від
18 жовтня 2013 року, з підстав порушення
судом першої інстанції норм
процесуального права, а справу
направити до суду першої інстанції для
продовження розгляду, посилаючись на
доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Суд першої інстанції, закриваючи
провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1
ст. 157 КАС України, виходив з
відсутності у переданому на вирішення
суду спорі визначальних ознак справи
адміністративної юрисдикції.

Зазначена позиція суду першої
інстанції ґрунтується на тому, що в
даному випадку мова йде про захист
права, що виникає із земельних
правовідносин, тому позов підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Колегія суддів, виходячи з меж
апеляційного перегляду, встановлених
статтею 195 КАС України, погоджуючись з
позицією суду першої інстанції щодо
наявності підстав для закриття
провадження у справі в частині
позовних вимог про встановлення
земельного сервітуту права проходу і
проїзду на транспортному засобі,
вказує на помилковість висновків суду
першої інстанції щодо відсутності
визначальних ознак справи
адміністративної юрисдикції у
переданому на вирішення суду спорі в
частині позовних вимог про визнання
неправомірною бездіяльність
відповідача, виражену у невстановлені
земельного сервітуту, з огляду на
наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на всі публічно-правові
спори, крім спорів, для яких законом
встановлений інший порядок судового
вирішення.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України
справа адміністративної юрисдикції -
це переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 3 КАС
України суб'єкт владних повноважень -
орган державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій.

Зі змісту заявленого
адміністративного позову вбачається,
що звернення позивачів до суду
мотивовано бездіяльністю відповідача
з вирішення питання щодо встановлення
земельного сервітуту права проходу та
проїзду на транспортному засобі
позивачів територією земельної
ділянки площею 76,5 кв.м. від двору
будинку АДРЕСА_1.

Тобто, предметом розгляду даної справи
є обставини щодо наявності або
відсутності звернення позивачів до
відповідача, як суб'єкта владних
повноважень, із заявою щодо
встановлення земельного сервітуту,
встановлення обставин щодо
відповідності дій відповідача вимогам
ч. 3 ст. 2 КАС України при розгляді такої
заяви (у випадку її подання), взагалі
наявності повноважень на розгляд такої
заяви, а також встановлення обставин
щодо порушення прав, свобод та законних
інтересів позивачів у зв'язку із
вчиненням відповідачем бездіяльності
щодо розгляду питання про встановлення
земельного сервітуту.

Враховуючи вищевикладене, оскільки
позивачами в даній справі фактично
ставиться питання про визнання
неправомірною бездіяльність
відповідача, виражену у невстановлені
земельного сервітуту права проходу та
проїзду на транспортному засобі
позивачів територією певної земельної
ділянки, колегія суддів вважає
помилковим висновок суду першої
інстанції щодо приватно-правового
характеру правовідносин між
позивачами та відповідачем, як
виконавчим органом місцевого
самоврядування, який наділений
повноваженнями у сфері регулювання
земельних відносин.

Посилання суду першої інстанції на
передчасність вимог позивачів з огляду
на відсутність звернення останніх до
відповідача, як на підставу для
закриття провадження у справі в
частині вимог про визнання
неправомірною бездіяльність
відповідача з вирішення питання щодо
встановлення земельного сервітуту,
колегія суддів вважає безпідставними,
оскільки згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС
України підставою для закриття
провадження у справі є фактично
відсутність у переданому на вирішення
суду спорі визначальних ознак справи
адміністративної юрисдикції, а не
передчасність вимог позивачів.

Також, колегія суддів звертає увагу на
те, що заперечуючи проти задоволення
позивних вимог відповідач наголосив на
тому, що серед повноважень останнього у
сфері земельних відносин відсутні
повноваження щодо встановлення
земельного сервітуту. Однак, колегія
суддів зазначає, що вказані обставини,
також, не можуть бути підставою для
закриття провадження у справі на
підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України.
Зазначені обставини щодо наявності або
відповідності повноважень відповідача
щодо вирішення питань, при розгляді
яких, як вважають позивачі допущення
бездіяльність, і підлягають
встановленню під час розгляду даної
справи. Крім того, колегія суддів
наголошує, що при встановлені обставин
щодо звернення позивачів до
неналежного відповідача суд першої
інстанції наділений повноваженнями
щодо заміни такого відповідача на
належного в порядку визначеному ст. 52
КАС України.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що оскаржувана ухвалу суду
першої інстанції про закриття
провадження у справі в частині
позовних вимог про визнання
бездіяльності відповідача, виражену у
невстановлені земельного сервітуту, -
неправомірною підлягає скасуванню із
направленням справи до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

У свою чергу, погоджуючись з позицією
суду першої інстанції щодо наявності
підстав для закриття провадження у
справі в іншій частині позовних вимог,
колегія суддів виходить з того, що
вимоги про встановлення земельного
сервітуту є вимогами про встановлення
цивільного права, у зв'язку з чим не
підлягають розгляду у порядку
адміністративного судочинства, з
огляду на викладене.

Так, відповідно до частини 1 статті 98
Земельного кодексу України право
земельного сервітуту - це право
власника або землекористувача
земельної ділянки на обмежене платне
або безоплатне користування чужою
земельною ділянкою (ділянками).

Згідно з частиною 1 статті 100 Земельного
кодексу України сервітут може бути
встановлений договором, законом,
заповітом або рішенням суду. Сервітут
може належати власникові
(володільцеві) сусідньої земельної
ділянки, а також іншій конкретно
визначеній особі (особистий сервітут).

Таким чином, підставою виникнення
сервітуту як виду речового права на
чуже майно є факт укладення договору,
настання юридичного факту, з яким таке
виникнення пов'язує закон, прийняття
спадщини або ж набрання законної сили
рішенням суду.

Тобто, заявлені у справі позовні вимоги
щодо встановлення земельного
сервітуту випливають із відносин, що
мають приватно-правовий характер, а
тому орган місцевого самоврядування в
них виступає як суб'єкт права
власності, а не як суб'єкт владних
повноважень.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
вірного висновку, що дана справа в
частині вимог про встановлення
земельного сервітуту не підлягає
розгляду в порядку адміністративного
судочинства.

Таким чином, оскільки при винесенні
оскаржуваної ухвали судом першої
інстанції порушено норми
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення питання щодо
підсудності даної справи в частині
вимог, суд апеляційної інстанції, на
підставі п. 4 ч. 1 ст. 204 КАС України,
приходить до висновку про скасування
ухвали суду першої інстанції про
закриття провадження у справі в
частині вимог про визнання
неправомірною бездіяльності
відповідача щодо встановлення
земельного сервітуту з направленням
справи в частині вказаних вимог до суду
першої інстанції для продовження
розгляду.

Керуючись ст.ст. 197, 199, 204, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
ухвалу Генічеського районного суду
Херсонської області від 18 жовтня 2013
року - задовольнити частково.

Ухвалу Генічеського районного суду
Херсонської області від 18 жовтня 2013
року про закриття провадження у справі
за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
Виконавчого комітету Генічеської
міської ради Херсонської області,
треті особи на стороні відповідача, які
не заявляють самостійних вимог на
предмет спору - ОСОБА_4, ОСОБА_5, в
частині вимог про визнання
бездіяльності відповідача, виражену у
невстановлені земельного сервітуту
права проходу та проїзду на
транспортному засобі позивачів
територією земельної ділянки площею 76,5
кв.м. від двору будинку № 21 до будинку
№ 21-а по вул. Шабовти у м. Генічеську
неправомірною - скасувати, а справу в
частині вказаних вимог направити до
суду першої інстанції для продовження
розгляду.

В іншій частині ухвалу Генічеського
районного суду Херсонської області від
18 жовтня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути
оскаржена в частині залишення без змін
ухвали Генічеського районного суду
Херсонської області від 18 жовтня 2013
року, в іншій частині ухвала
апеляційного суду набирає чинності
негайно після її прийняття та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
/М.П. Коваль/

Суддя:
/В.О. Потапчук/

Суддя:
/Г.В. Семенюк/