Справа № 815/2049/13-а
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/2049/13-а

Категорія: 8.2.6 Головуючий в 1 інстанції:
Свида Л. І.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

Суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання
Сівєлькіної С.Є.,

представника позивача Осіпенка І.В.,
представника відповідача Василенка
Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційні
скарги Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЕПОС - 13» та
Державної податкової інспекції у
Приморському районі м. Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області (правонаступника Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м.Одеси Одеської області
Державної податкової служби) на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 31 липня 2013
року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЕПОС-13» до Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області про
визнання неправомірними та скасування
податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

14 березня 2013 року Товариство з
обмеженою відповідальністю «ЕПОС - 13»
(далі ТОВ «ЕПОС - 13») звернулося до суду
з адміністративним позовом до
Державної податкової інспекції у
Приморському районі м. Одеси Одеської
області Державної податкової служби
про визнання неправомірними та
скасування податкових
повідомлень-рішень Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси Одеської області
Державної податкової служби від 17.10.2012
року №, №, №.

В обґрунтування позову зазначено, що
реальність здійснення господарських
операцій з ПП «Одеська будівельна
компанія» підтверджується первинними
документами. Отже, висновки
податкового органу, викладені в акті
перевірки, не відповідають дійсності, в
зв'язку з чим відповідачем невірно
нарахований податок на прибуток, а
податкові повідомлення-рішення
винесені неправомірно та підлягають
скасуванню.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 31 липня 2013
року позовні вимоги ТОВ «ЕПОС - 13»
задоволено частково. Визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси Одеської області
Державної податкової служби №
від 17.10.2012 року в часині нарахування
грошового зобов'язання за основним
платежем 14740,66 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями у сумі 3685,17 грн.,
всього у сумі 18425, 83 грн. В задоволенні
іншої частини позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим у
справі судовим рішенням ТОВ «ЕПОС - 13»
подало апеляційну скаргу, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального права та неповне
з'ясування обставин справи, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою позов
ТОВ «ЕПОС - 13» задовольнити повністю.

Не погоджуючись із постановленим у
справі судовим рішенням відповідач
подав апеляційну скаргу, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального права та неповне
з'ясування обставин справи, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою
відмовити ТОВ «ЕПОС - 13» у задоволенні
позову повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційних скарг, пояснення на них
представника позивача Осіпенка І.В.,
представника відповідача Василенка
Р.О., вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду в межах
апеляційних скарг, колегія суддів
дійшла таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено
наступне.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «ЕПОС-13»
зареєстровано як юридичну особу
Виконавчим комітетом Одеської міської
ради, перебуває на обліку як платник
податків у Державній податковій
інспекції в Приморському районі м.
Одеси Одеської області Державної
податкової служби (а.с. 13).

Позивач є платником податку на додану
вартість, основними видами діяльності
якого за КВЕД є оцінювання ризиків та
завданої шкоди, штукатурні роботи, інші
роботи із завершення будівництва,
консультування з питань комерційної
діяльності й керування, діяльність у
сфері архітектури, технічні
випробування та дослідження (а.с. 14).

Державною податковою інспекцією у
Приморському районі м. Одеси Одеської
області Державної податкової служби
відповідно до наказу №1940 від 13.09.2012
року та повідомлення №6009/10/22-4 від 13.09.2012
року у період з 17.09.2012 року по 21.09.2012 року
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку ТОВ «ЕПОС-13» щодо
підтвердження відомостей, отриманих
від особи, яка мала правові відносини з
ПП «Одеська будівельна компанія» за
період з 01.12.2009 року по 31.10.2010 року, за
результатами якої складено акт
№5600/22-4/26419110 від 21.09.2012 року (а.с.110-119).

Зазначеною перевіркою встановлено
порушення ТОВ «ЕПОС-13» п. п. 5.2.1 п.5.2, п. п.
5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств», в
результаті чого позивачем завищено
скориговані витрати на суму 17338 грн. за
2009-2010 роки, п. п. 7.4.1, 7.4.5 п. 7.4 ст. 7, п. п. 7.5.1
п. 7.5 ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість», в результаті чого
позивачем занижено податок на додану
вартість на суму 10105 грн. та завищено
задекларований податок на додану
вартість, що підлягає бюджетному
відшкодуванню, на суму 18912 грн.

На підставі виявлених порушень
Державною податковою інспекцією у
Приморському районі м. Одеси Одеської
області Державної податкової служби
винесено податкове
повідомлення-рішення № від 17.10.2012
року, яким збільшено позивачу суму
грошового зобов'язання по податку на
прибуток за основним платежем у
розмірі 19588 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями у сумі 4897 грн.,
№ від 17.10.2012 року, яким зменшено
позивачу розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість у
розмірі 18912 грн., № від 17.10.2012 року,
яким збільшено позивачу суму грошового
зобов'язання по податку на додану
вартість за основним платежем у
розмірі 10105 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями у сумі 578 грн.
(аркуші справи 10-12).

Приймаючи рішення суд першої інстанції
виходив з наступних мотивів, з чим
погоджується апеляційний суд.

Відповідно до п. 1.7. ст. 1, п. п. 7.4.1, п. п. 7.4.5
п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» №168/97-ВР від 3 квітня
1997 року (який діяв на момент виникнення
спірних правовідносин) податковий
кредит - сума, на яку платник податку
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду,
визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг)
та складається із сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку протягом такого звітного
періоду, в тому числі, у зв'язку з
придбанням, виготовленням товарів та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку. Не
підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями.

Відповідно до п. 1.32 ст. 1 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» від 28 грудня 1994 року №
334/94-ВР (який діяв на час виникнення
спірних правовідносин) господарською
діяльністю є будь-яка діяльність особи,
направлена на отримання доходу в
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, у разі коли
безпосередня участь такої особи в
організації такої діяльності є
регулярною, постійною та суттєвою.

Згідно із п. 5.1, п. п. 5.2.1 п. 5.2, п. п. 5.3.1, п. п.
5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
валові витрати виробництва та обігу -
сума будь-яких витрат платника податку,
здійснюваних як компенсація вартості
товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності. До складу валових витрат
включаються суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці.

При цьому, не включаються до складу
валових витрат потреби, не пов'язані з
веденням господарської діяльності та
не належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку.

Відповідно до ст. 1, ч. 1, 2 ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» №996-XIV
від 16 липня 1999 року господарська
операція - дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства. Підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій, повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

З первинних документів вбачається, що
між ТОВ «ЕПОС-13» та ПП «Одеська
будівельна компанія» 09.01.2010 року
укладено договір №09/09-01-2010, за яким ТОВ
«ЕПОС-13» доручає, а ПП «Одеська
будівельна компанія» приймає на себе
підготовку матеріалів щодо технічного
стану конструкцій будівлі, що
розташована за адресою: м.Одеса, вул.
Базарна, 120 (а.с. 16-17).

На виконання зазначеного договору ПП
«Одеська будівельна компанія» 30.03.2010
року виготовлено висновок щодо
технічного стану будівельних
конструкцій підвальних приміщень №505,
розташованих в фасадному флігелі «А1»
житлового будинку, розташованого по
вул. Базарній, 120 в м. Одесі (а.с. 130-146),
який за актом приймання - передачі
робіт (аркуш справи 18) передано
замовнику - ТОВ «ЕПОС-13» та позивачу
виписано податкову накладну №001 від
03.03.2010 року (а.с. 27).

Окрім того, між ТОВ «ЕПОС-13» та ПП
«Одеська будівельна компанія» 24.09.2010
року укладено договір №б/н, за яким ТОВ
«ЕПОС-13» доручає, а ПП «Одеська
будівельна компанія» приймає на себе
виконання робіт по розчистці підвалів
та посиленню фундаментів будівлі,
розташованої за адресою: м. Одеса, вул.
Базарна, 120 (а.с. 19-20).

Виконані будівельні роботи були
передані позивачу за актом
приймання-передачі будівельних робіт
на підставі довідки про вартість цих
робіт за грудень 2010 року (а.с. 21-24),
позивачем сплачений аванс за ці роботи
на суму 100000 грн. (а.с. 25) та контрагентом
виписано позивачу податкову накладну
№4652 від 07.10.2010 року (а.с. 26).

Відтак, позивачем надано первинні
документи, які стали підставою для
формування ним податкового кредиту та
валових витрат.

Проте суд першої інстанції
обґрунтовано врахував, що ПП «Одеська
будівельна компанія» не має необхідних
умов для ведення господарської
діяльності, а тому відповідачем
зроблено вірний висновок про
відсутності підстав для формування за
цими операціями податкового кредиту з
податку на додану вартість та валових
витрат.

Так, Договір №09/09-01-2010 підписаний
сторонами 09.10.2010 року з терміном дії до
31.12.2009 року, що не дає можливості
встановити фактичний термін для
виконання послуг ПП «Одеська
будівельна компанія», податкова
накладна №001 від 03.03.2010 року містить
посилання, як на умову поставки, на
договір б/н від 06.01.2010 року, якого до
суду не надано, довідка про вартість
виконаних будівельних робіт та акт
приймання-передачі цих робіт не
містять дати їх складання. Доказів
оплати послуг щодо проведення
технічного обстеження будівлі
позивачем не надано.

Крім того, в матеріалах справи
міститься акт про неможливість
проведення документальної перевірки
ПП «Одеська будівельна компанія»,
якими встановлено відсутність у цього
підприємства основних фондів,
технічного персоналу, складських
приміщень, транспортних засобів, тобто
необхідних умов для ведення
господарської діяльності (а.с. 78-90).

Також, в матеріалах справи наявні
докази, які свідчать, що в провадженні
СВ ПМ ДПС в Одеській області
знаходиться кримінальна справа
№58, в межах якої допитано
громадянина ОСОБА_3 в якості
підозрюваного, який надав свідчення
про те, що зареєстрував ПП «Одеська
будівельна компанія» за винагороду,
без наміру займатись його
фінансово-господарською діяльністю,
печатку підприємства не отримував, з
іншими підприємствами угод не укладав
(Т. 1, а.с. 57-70).

Судом першої інстанції оглянуті
первинні документи (податкові накладні
№001 від 03.03.2010 року, №4652 від 07.10.2010 року,
договори №09/09-01-2010 від 09.01.2010 року, №б/н
від 24.09.2010 року, акти прийняття-передачі
робіт і послуг, тощо. ОСОБА_3 пояснив, що
не підписував їх, а підпис на цих
документах йому не належить.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно погодився з відповідачем
стосовно відсутності підстав для
формування за цими операціями
податкового кредиту з податку на
додану вартість та валових витрат,
оскільки надані позивачем первинні
документи містять розбіжності та
недоліки, ОСОБА_3, який за документами є
керівником ПП «Одеська будівельна
компанія» надав свідчення, що не
підписував первинних документів щодо
господарських відносин з ТОВ «Епос-13»,
ПП «Одеська будівельна компанія» не
має необхідних умов для ведення
господарської діяльності.

Вирішуючи питання про обґрунтованість
посилання позивача на неналежне
повідомлення про проведення перевірки
та вручення акту за результатами її
проведення, судом вірно зазначено про
те, що дане посилання спростовується
наявними в матеріалах справи доказами,
а саме: наказом №1940 від 13.09.2012 року, який
отримано директором ТОВ «Епос-13» 17.09.2012
року, розпискою про отримання 17.09.2012
року повідомлення про проведення
позапланової документальної невиїзної
перевірки, актами про відмову від
отримання директором ТОВ «Епос-13» акту
перевірки та його підписання та
доказами надіслання та отримання
позивачем зазначеного акту (а.с. 72, 76, 147,
148, 149).

Водночас, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про протиправність
податкового повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Приморському районі м. Одеси Одеської
області Державної податкової служби
№ від 17.10.2012 року в частині
нарахування грошового зобов'язання за
основним платежем 14740,66 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями у
сумі 3685,17 грн., всього у сумі 18425, 83 грн.
та наявність підстав для їх скасування,
виходячи з наступного.

З акту перевірки №5600/22-4/26419110 від 21.09.2012
року вбачається, що податковим органом,
зменшено валові витрати позивача на
суму здійснених з ПП «Одеська
будівельна компанія» операцій.

Однак, позивачем надано до суду докази,
які підтверджують, що ТОВ «Епос-13»
належить на праві приватної власності
нежитлове приміщення підвалу №505
житлового будинку, розташованого по
вул. Базарній 120 в м. Одесі (а.с. 48-49), яке
введено в експлуатацію 06.08.2009 року та
відноситься до основних засобів
позивача (а.с. 127-131), а тому відповідно до
вимог п. п. 5.3.2 п. 5.3 ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» витрати з реконструкції
зазначеного об'єкту не включені до
валових, а враховані шляхом зменшення
скоригованого прибутку позивача в
межах норм амортизаційних відрахувань
відповідно до ст. 8 зазначеного Закону
(а.с. 31-35, 216-221).

Дані обставини підтвердив допитаний в
якості свідка бухгалтер ТОВ «Епос-13» -
ОСОБА_4, яка не заперечувала, враховуючи
надані до суду документи, представники
відповідача та сторони погодились, що
фактично амортизаційні відрахування
за перевірений період склали 25512,32 грн.,
податок на прибуток щодо операцій з ПП
«Одеська будівельна компанія», який
підлягав нарахуванню згідно
податкового повідомлення рішення
№ від 17.10.2012 року з цих обставин
повинен складати за основним платежем
4847,34 грн., а тому зазначені обставини не
підлягають доказуванню в силу вимог ст.
72 КАС України.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
те, що відповідачем необґрунтовано
визначено позивачу зобов'язання по
податку на прибуток за основним
платежем 14740,66 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями у сумі 3685,17 грн.

Із врахуванням викладеного суд
апеляційної інстанції погоджується, що
позовні вимоги ТОВ «Епос-13» підлягають
задоволенню щодо скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 17.10.2012 року в часині
нарахування грошового зобов'язання за
основним платежем 14740,66 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями у
сумі 3685,17 грн., всього у сумі 18425, 83 грн.. В
решті позовних вимог слід відмовити,
оскільки не доведено здійснення
господарських операцій між позивачем
та його контрагентом, при цьому,
враховуючи необґрунтоване нарахування
позивачу грошового зобов'язання по
податку на прибуток.

Колегія суддів вважає рішення суду
першої інстанції правильним і таким, що
відповідає вимогам ст. ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71
КАС України та не приймає доводи,
наведені в апеляційній скарзі про те,
що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та не допустив порушень норм
матеріального і процесуального права
при вирішенні справи, а наведені в
апеляційних скаргах доводи
правильність висновків суду не
спростовують.

Таким чином апеляційні скарги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЕПОС - 13» та
Державної податкової інспекції у
Приморському районі м. Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю «ЕПОС - 13»
та Державної податкової інспекції у
Приморському районі м. Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 31 липня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
ухвали апеляційного суду в повному
обсязі.

Головуючий
В.О.Скрипченко

Суддя
О.С.Золотніков

Суддя
Ю.В.Осіпов