Справа № 295/588/14-а
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Чішман
Суддя-доповідач:Шидловський В.Б.
УХВАЛА

іменем України

"10" квітня 2014 р.
Справа № 295/588/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Шидловського В.Б.

суддів:
Євпак В.В.

Капустинського М.М.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Богунського районного суду
м. Житомир від "19" лютого 2014 р. у справі
за позовом ОСОБА_3 до Відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Житомирській області про визнання дій
протиправними та скасування постанови
,

ВСТАНОВИВ:

13 січня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Житомирській
області у якому просила визнати дії
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Житомирській області Паламарчука П.В.
які виразились у винесенні постанови
про повернення виконавчого документа
від 23.12.2013 року протиправними, а
зазначену порстанову визнати
незаконною та скасувати.

Зобов"язати відділ примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Житомирській
області відновити виконавче
провадження за виконавчим листом №
2-а-434/11, виданого Богунським районним
судом 23.03.2011 року та вжити заходів до
виконання судового рішення, які
передбачені ст.4 п.3 Закону України "Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень". Стягнути з відповідача
на користь позивача понесені судові
витрати.

Постановою Богунського районного суду
м.Житомира від 19 лютого 2014 року в
задоволенні позову відмовлено
повністю.

Не погоджуючись з прийнятою постановою
ОСОБА_3 звернулася до суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати вищевказану постанову та
прийняти нову, якою позов задовольнити
в повному обсязі. В апеляційній скарзі
позивач посилається на незаконність,
необ'єктивність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що є підставою
для скасування постанови суду першої
інстанції.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з огляду на таке.

Судом встановлено, що на виконанні
відділу Державної виконавчої служби
Головного управління юстиції у
Житомирській області знаходився
виконавчий лист № 2-а-434/11, виданий 23.02.2011
року Богунським районним судом міста
Житомира про зобов»язання Управління
праці та соціального захисту населення
Богунської районної ради нарахувати та
виплатити на користь позивача доплату
до заробітної плати, передбачену ст.39
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 01.12.2008 року по
01.12.2010 року у розмірі двох мінімальних
заробітних плат.

Головним державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Житомирській області 23 грудня 2013 року
винесено постанову про повернення
виконавчого документа стягувачеві зі
змісту якої вбачається, що рішення суду
в частині здійснення нарахування
соціальної виплати виконано. Проте,
враховуючи те, що Закон України «Про
Державний бюджет України на 2013 рік» не
передбачає фінансування
заборгованості по рішенням судів
відділами управління праці та
управліннями ПФУ, тому державним
виконавцем було направлено подання про
зміну способу і порядку виконання
рішення суду на стягнення нарахованої
суми соціальної виплати. Ухвалою суду
змінено порядок і спосіб виконання
рішення суду на стягнення з боржника
нарахованої суми. Однак, оскільки
боржником за рішенням суду є державний
орган, тому виконання рішення суду
здійснюється Державною казначейською
службою України, відповідно до ст.3
Закону України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень», що
виключає подальше здійснення
виконання рішення органами державної
виконавчої служби. Державний
виконавець роз»яснив, що даний
виконавчий лист підлягає зверненню
стягувачем до органу Державної
казначейської служби України.

Позивач вважає протиправним прийняте
рішення про повернення виконавчого
документа стягувачу, що стало
підставою для його звернення до суду за
захистом прав, порушених на його думку
вказаним рішенням суб'єкта владних
повноважень.

Спірні відносини регулюються Законами
України "Про виконавче провадження" та
"Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень".

Зі змісту ч.1 ст.2 Закону України „Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень" держава гарантує
виконання рішення суду про стягнення
коштів та зобов'язання вчинити певні
дії щодо майна, боржником за яким є:
державний орган; державні
підприємство, установа, організація
(далі - державне підприємство); юридична
особа, примусова реалізація майна якої
забороняється відповідно до
законодавства (далі - юридична особа).

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.3 Закону
України „Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень" виконання
рішень суду про стягнення коштів,
боржником за яким є державний орган,
здійснюється Державною казначейською
службою України в межах відповідних
бюджетних призначень шляхом списання
коштів з рахунків такого державного
органу, а в разі відсутності у
зазначеного державного органу
відповідних призначень - за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду.

Зі змісту даних норм закону слідує, що
саме стягувач за рішенням суду про
стягнення коштів з державного органу
може звернутися до Державної
казначейської служби України у строки,
встановлені Законом України „Про
виконавче провадження" із заявою про
виконання рішення суду. Разом із заявою
стягувач подає до Державної
казначейської служби України
документи та відомості, необхідні для
перерахування коштів, згідно з
переліком, затвердженим Кабінетом
Міністрів України. У разі якщо стягувач
подав не всі необхідні для
перерахування коштів відомості та
документи Державна казначейська
служба України протягом п'яти днів з
дня надходження заяви повідомляє в
установленому порядку про це
стягувача. У разі неподання стягувачем
документів та відомостей у місячний
строк з дня отримання ним повідомлення
Державна казначейська служба України
повертає заяву стягувачу. Стягувач має
право повторно звернутися до Державної
казначейської служби України для
виконання рішення суду у визначені
частиною другою цієї статті строки,
перебіг яких починається з дня
отримання стягувачем повідомлення
Державної казначейської служби
України.

Зі змісту виконавчого листа слідує, що
боржником по даному виконавчому
провадженні є Управління праці та
соціального захисту населення
Богунської районної ради, тобто
державний орган, а тому виконання
рішення суду має бути проведено
відповідно до зазначеної ст.3 Закону
України "Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень".

Суд не приймає до уваги посилання
позивача на п.7 Порядку виконання
рішень та стягнення коштів державного
та місцевих бюджетів або боржників,
оскільки п.7 ст.4 Закону України „Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень" зазначено, що дана
норма регулює порядок виконання рішень
про стягнення коштів з державного
підприємства або юридичної особи, а не
державного органу, яким є боржник по
даному виконавчому провадженню.

У відповідності до п.9 ч.1 ст.47 Закону
України «Про виконавче провадження»
повернення виконавчого документа
стягувачу проводиться у разі наявної
встановленої законом заборони щодо
звернення стягнення на майно чи кошти
боржника, якщо у нього відсутнє інше
майно чи кошти, на які можливо звернути
стягнення, а також щодо проведення
інших виконавчих дій стосовно
боржника, що виключає можливість
виконання відповідного рішення.

Враховуючи викладене, проаналізувавши
норми законодавства, які регулюють
спірні правовідносини, суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку,
що державний виконавець при винесені
постанови про повернення виконавчого
документа стягувачу діяв відповідно до
вимог Закону України "Про виконавче
провадження", в межах наданих
повноважень та у спосіб, визначений
законодавством.

Що стосується позовної вимоги про
зобов'язання державного виконавця
вчинити певні дії, а саме відновити
виконавче провадження та виконати
рішення суду, колегія суддів
погоджується з позицією суду першої
інстанції стосовно того, що відповідно
до роз'яснень, що містяться в пункті 7
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 14 від 26 грудня 2003 року "Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність органів
і посадових осіб державної виконавчої
служби та звернень учасників
виконавчого провадження", у разі
визнання неправомірними рішення, дій
або бездіяльності державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби суд
зобов'язує їх усунути допущені
порушення або іншим шляхом поновлює
порушенні права чи свободи заявника.
При цьому суд не вправі зобов'язати
зазначених осіб до вчинення тих дій,
які згідно із Законом України "Про
виконавче провадження" можуть
здійснюватися тільки державним
виконавцем або відповідною посадовою
особою державної виконавчої служби.

Оскільки дії державного виконавця при
винесені оскаржуваної постанови про
повернення виконавчого документа
стягувачу відповідали вимогам чинного
законодавства, тому суд першої
інстанції дійшов до вірного висновку
про відсутність правових підстав для
задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких грунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що позивач не
довів ті обставини, на яких грунтуються
його позовні вимоги, в той час як
відповідачем правомірність своїх дій
при здійснення виконавчого
провадження ВП № 25523238 доказана
повністю.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують законність та
обґрунтованість постанови суду
першої інстанції. Постанова суду
першої інстанції прийнята з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що постанова суду першої
інстанції є законною та обґрунтованою,
відповідає матеріалам справи та
чинному законодавству, а підстави для
задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3
відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити
без задоволення, а постанову
Богунського районного суду м. Житомир
від "19" лютого 2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
В.Б.
Шидловський

судді: (підпис)
В.В. Євпак

(підпис)
М.М.
Капустинський

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ В.Б. Шидловський

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3
АДРЕСА_1,11500

3- відповідачу/відповідачам: Відділ
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Житомирській області майдан
Соборний,1,м.Житомир,10014

- ,