Справа № 826/4583/14
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2014-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 травня 2014 року письмове
провадження № 826/4583/14
Окружний адміністративний суд
міста Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Аблова Є.В., судді
Амельохіна В.В., судді Федорчука А.Б.,
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
"Банк "Фінанси та Кредит" до державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України Дубицької Марії Євгеніївни,
Державної реєстраційної служби
України про визнання протиправним та
скасування рішення, зобов'язання
Позивач звернувся до суду з
позовом до державного реєстратора прав
на нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України
Дубицької Марії Євгеніївни, Державної
реєстраційної служби України про
визнання протиправним та скасування
рішення, зобов'язання вчинити дії,
обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим,
що відмова у внесенні до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
запису про припинення державної
реєстрації права власності на нерухоме
майно за ОСОБА_2, на підставі рішення
суду є формальною, прийнятою
необґрунтовано та без повного вивчення
наданих для реєстрації документів, в
наслідок чого, позивач позбавлений
можливості звернення стягнення на
предмет іпотеки, передбачене судовим
рішенням.

В позовній заяві позивач просить суд:
визнати протиправним та скасувати
рішення державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України
Дурицької Марії Євгеніївни 24.01.2014р.
№10231684 про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень;
зобов'язати Державну реєстраційну
службу України розглянути заяву,
прийняту 13.01.2014 року 13:40:53 реєстраційний
номер 4914519 та прийняти рішення за
наслідками розгляду такої заяви щодо
внесення до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно запису про
припинення державної реєстрації права
власності за ОСОБА_2, внесений згідно
договору купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1 / ВРЛ 299488; ВРЛ 299489/ укладений між
ОСОБА_4 та ОСОБА_2, посвідчений
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
24.06.2011 року за №561 та зареєстрованого
ДКП «Миргородтехінвентаризація» 04.04.2012
року, про що надати суду звіт протягом 15
(п'ятнадцяти) днів з дати набрання
судовим рішенням законної сили.

В судовому засіданні, представник
позивача, позовні вимоги підтримав в
повному обсязі.

Відповідач - 1 - державний реєстратор
прав на нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України Дубицька
М.Є., в судове засідання, не з'явилась,
про дату, час та місце розгляду справи
була повідомлена належним чином.

Представник відповідача-2 - Державної
реєстраційної служби України, в
судовому засіданні, проти позову
заперечував, просив суд відмовити в
задоволені позовних вимог.

Відповідно до ч.6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи в судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином
повідомленні про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи зазначене, суд ухвалив
розглядати справу у порядку письмового
провадження.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи в їх
сукупності, суд дійшов висновку про
наступне.

Судом встановлено що позивачем подано
до Реєстраційної служби
Миргородського МРУЮ заяву про державну
реєстрацію права власності та їх
обтяжень.

Заява була зареєстрована у базі даних
про реєстрацію заяв і запитів
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно 13.01.2014 13:40:53 за
реєстраційним номером 4914519 в
підтвердження чого видано картку
прийому заяви № 986854.

До заяви було додано наступний перелік
документів: паспорт громадянина
України ОСОБА_6 (копія), серія та номер:
НОМЕР_2, виданий 23.05.2000 року, видавник:
Ленінський РВ ПМУ УМВС України в
Полтавській області; копія довідки про
присвоєння ідентифікаційного номера,
номер: НОМЕР_1, виданий 08.05.2001, видавник:
ДПІ по м. Полтаві; рішення
Миргородського міськрайонного суду
Полтавської області від 19.03.2013 року по
справі №541/19/13-ц; заява про припинення
державної реєстрації прав та їх
обтяжень; платіжне доручення про
сплату мита за подання заяви про
припинення державної реєстрації прав
та їх обтяжень; платіжне доручення про
сплату мита за надання витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно; копія довіреності
представника Банку ОСОБА_6; копія
витягу ПАТ «Банк»Фінанси та Кредит»;
свідоцтво про державну реєстрацію
юридичної особи, серія та номер: AO 1
№?306822, видане 30.09.2009, видавник:державний
реєстратор Майборода В.Г.; довідка з
ЄДРПОУ (копія), серія та номер: 22836,
виданий 05.10.2009, видавник: Головне
управління статистики у м. Києві,
відділ статистики у Шевченківському
районі.

24 січня 2014 року державним
реєстратором прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України Дурицькою Марією Євгеніївною,
за наслідками розгляду заяви ПAT «Банк
«Фінанси та Кредит» прийнято рішення
про відмову у державній реєстрації
права власності.

Підставою для відмови, державний
реєстратор зазначив те, що подані
документи не відповідають вимогам, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують. Рішенням
Миргородського міськрайонного суду
Полтавської області (справа №2/541/162/2013
від 19.03.2013 року), яке було подано
заявником право власності не
визнається, у зв'язку з чим, зазначений
документ не може бути підставою для
проведення державної реєстрації прав.

Як вбачається з матеріалів справи, у
зв'язку з невиконанням умов кредитного
договору укладеного між ОСОБА_4 та ПАТ
"Банк «Фінанси та Кредит», рішенням
Миргородського міськрайонного суду
Полтавської області від 25.05.2012р. по
справі № 2-1143/11 звернуто стягнення на
предмет іпотеки: двокімнатну квартиру
АДРЕСА_1 та нежилого приміщення
(магазин), загальною площею 36,1 кв.м., що
розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що
належить на праві власності ОСОБА_4
Спосіб реалізації предмета іпотеки
визначено відповідно ст.38 Закону
України "Про іпотеку" шляхом
застосування процедури продажу
визначену ст.38 Закону України "Про
іпотеку", надавши право ПАТ „Банк
„Фінанси та Кредит" в особі філії
„Полтавське РУ" ПАТ „Банк „Фінанси та
Кредит" від свого імені продати предмет
іпотеки.

Рішенням Миргородського
міськрайонного суду Полтавської
області по справі №2/541/162/2013 від 19.03.2013
року, визнано договір купівлі-продажу
/ВРЛ 299488, ВРЛ 299489/квартири АДРЕСА_1,
укладений 24.06.2011 року між ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 і посвідчений приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 та
зареєстрований за реєстровим №561-
недійсним, з моменту посвідчення.
Рішення суду набрало законної сили
16.04.2013 року.

У відповідності до положень ст.2 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень", державна реєстрація речових
прав на нерухоме майно (далі - державна
реєстрація прав) - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Державна реєстрація прав є
публічною, проводиться органом
державної реєстрації прав, який
зобов'язаний надавати інформацію про
зареєстровані права та їх обтяження в
порядку, встановленому цим Законом.
Державна реєстрація прав та їх
обтяжень проводиться в порядку
черговості надходження заяв (ч.5 ст.3
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень").

Процедуру проведення державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, перелік
документів, необхідних для її
проведення, права та обов'язки
суб'єктів у сфері державної реєстрації
прав, а також процедуру взяття на облік
безхазяйного нерухомого майна,
визначає Порядок державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень,
затверджений постановою КМ України від
22.06.2011р. № 703, який діяв на момент
прийняття оскаржуваного рішення.

За результатами розгляду заяви про
державну реєстрацію та документів,
необхідних для її проведення,
державний реєстратор приймає рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень або рішення про відмову в
такій реєстрації (п.16 Порядку)

Державний реєстратор приймає
рішення про відмову в державній
реєстрації прав та їх обтяжень
виключно за наявності підстав для
відмови в державній реєстрації прав, що
визначені у Законі України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень"(п.23
Порядку).

Відповідно до ст.9 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень",
державний реєстратор речових прав: 1)
встановлює відповідність заявлених
прав і поданих документів вимогам
законодавства, а також відсутність
суперечностей між заявленими та вже
зареєстрованими правами на нерухоме
майно та їх обтяженнями,
зокрема:відповідність обов'язкового
дотримання письмової форми правочину
та його нотаріального посвідчення (у
випадках, встановлених
законом);відповідність повноважень
особи, яка подає документи на державну
реєстрацію прав та їх
обтяжень;відповідність відомостей про
нерухоме майно, наявних у Державному
реєстрі прав та поданих
документах;наявність обтяжень прав на
нерухоме майно, зареєстрованих
відповідно до вимог цього
Закону;наявність факту виконання умов
правочину, з якими закон та/або договір
(угода) пов'язує можливість проведення
державної реєстрації виникнення,
переходу, припинення прав на нерухоме
майно або обтяження таких прав;2)
приймає рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, про
відмову в державній реєстрації, про її
зупинення, внесення змін до Державного
реєстру прав;3) відкриває і
закриває розділи Державного реєстру
прав, вносить до них відповідні
записи;4) веде реєстраційні справи щодо
об'єктів нерухомого майна;5) присвоює
реєстраційний номер об'єкту нерухомого
майна під час проведення державної
реєстрації;6) видає свідоцтво про право
власності на нерухоме майно у випадках,
встановлених саттею 18 цього Закону; 7)
надає інформацію з Державного реєстру
прав або відмовляє у її наданні у
випадках, передбачених цим Законом;8) у
разі потреби вимагає подання
передбачених законодавством
додаткових документів, необхідних для
державної реєстрації прав та їх
обтяжень;8-1) під час проведення
державної реєстрації прав, які виникли
та зареєстровані в установленому
порядку до 1 січня 2013 року, запитує від
органів виконавчої влади, органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ та організацій, які відповідно
до чинного на момент реєстрації
законодавства проводили таку
реєстрацію, інформацію (довідки, копії
документів тощо), необхідну для
реєстрації прав та їх обтяжень, якщо
такі документи не були подані
заявником або якщо документи, подані
заявником, не містять передбачених цим
Законом відомостей про правонабувача
або про нерухоме майно. Органи
виконавчої влади, органи місцевого
самоврядування, підприємства, установи
та організації, до яких надійшов запит,
зобов'язані безоплатно в установленому
законодавством порядку протягом трьох
робочих днів надати державному
реєстратору відповідну інформацію,
зокрема щодо зареєстрованих речових
прав на нерухоме майно, у тому числі
земельні ділянки;9) здійснює інші
повноваження, передбачені цим Законом
та іншими законами України.

Державний реєстратор самостійно
приймає рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень або
відмову в такій реєстрації. Втручання
будь-яких органів, посадових і
службових осіб, громадян та їх
об'єднань у діяльність державного
реєстратора, пов'язану з проведенням
державної реєстрації прав,
забороняється і тягне за собою
відповідальність згідно із законом.
(ч.4.ст.9 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень")

Стаття 24 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень", передбачає
підстави відмови у державній
реєстрації прав та їх обтяжень, зокрема
п.4 - у державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено вразі,
якщо подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем подано заяву щодо припинення
державної реєстрації прав та їх
обтяжень, вимога про реєстрацію права
власності за ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» не являлась предметом
звернення до реєстратора, однак, за
результатами розгляду вказаної заяви,
державним реєстратором прийнято
рішення про відмову в державній
реєстрації права власності за ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит», що свідчить
про невмотивованість прийнятого
рішення.

Таким, чином виходячи з викладеного,
суд приходить до висновку про
необґрунтованість та протиправність
рішення державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України від
24.01.2014р. №10231684 про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень, у
зв'язку з чим, підлягає скасуванню.

Що стосується позовних вимог щодо
зобов'язання Державної реєстраційної
служби України прийняти рішення щодо
внесення до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно запису про
припинення державної реєстрації права
власності, суд зазначає наступне.

Відповідно до Положення про Державну
реєстраційну службу України,
затвердженого Указом Президента
України від 06.04.2011 № 401/2011 (далі -
Положення), Укрдержреєстр є головним
органом у системі центральних органів
виконавчої влади з питань реалізації
державної політики у сфері, зокрема
державної реєстрації юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців.

Статтею 7 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців», визначено, що
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
державної реєстрації юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців:бере участь
у формуванні та забезпечує реалізацію
державної політики у сфері державної
реєстрації юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців;здійснює державний
нагляд за дотриманням законодавства у
сфері державної реєстрації юридичних
осіб та фізичних осіб -
підприємців;узагальнює практику
застосування нормативно-правових
актів з питань державної реєстрації
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців і розробляє проекти
нормативно-правових актів у цій
сфері;забезпечує формування та ведення
Єдиного державного
реєстру;організовує навчальну
підготовка та підвищення кваліфікації
державних реєстраторів: забезпечує
замовлення, постачання, облік та
звітність щодо витрачання бланків
свідоцтв про державну реєстрацію та
бланків виписок з Єдиного державного
реєстру;видає спеціалізований
друкований засіб масової
інформації;забезпечує державні органи
інформацією з Єдиного державного
реєстру в порядку, встановленому
Міністерством юстиції
України;здійснює методологічне та
інформаційне забезпечення діяльності
державних реєстраторів.

Викладене свідчить про те, що
Укрдержреєстр, як центральний орган
виконавчої влади, не наділений
повноваженнями відносно прийняття
рішення про внесення до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
запису про припинення державної
реєстрації права власності.

Пунктом 7 Положення закріплено, що
Укрдержреєстр здійснює свої
повноваження безпосередньо та через
структурні підрозділи головних
управлінь юстиції Міністерства
юстиції України в Автономній
Республіці Крим, в областях, містах
Києві та Севастополі, а також районних,
районних у містах, міських (міст
обласного значення), міськрайонних,
міжрайонних управлінь юстиції, що
забезпечують реалізацію повноважень
Укрдержреєстру. Наказом Міністерства
юстиції України від 02.02.2012 № 198/5
закріплено перелік реєстраційних
служб територіальних органів юстиції.

З 01.07.2013 функції з державної реєстрації
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців передані від виконавчих
комітетів міських рад міст обласного
значення, районних, районних у містах
Києві та Севастополі державних
адміністрацій до підрозділів
територіальних органів Міністерства
юстиції України, через які
здійснюється реалізація повноважень
центрального органу виконавчої влади,
що забезпечує реалізацію державної
політики у сфері державної реєстрації
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно Рекомендацій Комітету
Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно
здійснення адміністративними органами
влади дискреційних повноважень,
прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р.
на 316-й нараді, під дискреційними
повноваженнями слід розуміти
повноваження, які адміністративний
орган, приймаючи рішення, може
здійснювати з певною свободою розсуду,
тобто, коли такий орган може обирати з
кількох юридично допустимих рішень те,
яке він вважає найкращим за даних
обставин.

Суд також звертає увагу на положення
Постанови Вищого адміністративного
суду України від 21.10.2010 р. № П-278/10, якою
встановлено, що з огляду на положення
Кодексу адміністративного судочинства
України щодо компетенції
адміністративного суду, останній не
може підміняти інший орган державної
влади та перебирати на себе
повноваження щодо вирішення питань,
які законодавством віднесені до
компетенції цього органу державної
влади.

Отже, адміністративний суд, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, виконуючи завдання
адміністративного судочинства щодо
перевірки відповідності їх прийняття
(вчинення), передбаченим ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, критеріям, не втручається та
не може втручатися у дискрецію (вільний
розсуд) суб'єкта владних повноважень
поза межами перевірки за названими
критеріями.

Аналіз норм Кодексу адміністративного
судочинства України свідчить про те, що
завдання адміністративного
судочинства полягає не у забезпеченні
ефективності державного управління, а
в гарантуванні дотримання прав та
вимог законодавства, інакше було б
порушено принцип розподілу влади.
Принцип розподілу влади заперечує
надання адміністративному суду
адміністративно-дискреційних
повноважень, оскільки ключовим його
завданням є здійснення правосуддя.

Отже, під дискреційним повноваженням
суд розуміє таке повноваження, яке
надає певний ступінь свободи
адміністративному органу при
прийнятті рішення, тобто, коли у межах,
що визначені законом, адміністративний
орган має можливість самостійно (на
власний розсуд) вибрати один з кількох
варіантів рішення. Суд є
правозастосовуючим органом, тобто, не
створюючи нових правових норм, не
підміняючи собою органи виконавчої та
законодавчої влади, на підставі закону
у встановленому процесуальним законом
порядку вирішує справи.

Виходячи з викладеного суд приходить
до висновку про те, що заявлені позовні
вимоги щодо зобов'язання відповідача-2
прийняти рішення щодо внесення до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно запису про припинення
державної реєстрації права власності є
не обґрунтованим та таким, що не
підлягає задоволенню, оскільки
відповідач не наділений
повноваженнями вчиняти дані дії.

Відносно позовник вимог щодо
зобов'язання надати суду звіт про
виконання судового рішення протягом 15
днів з дати набрання судовим рішенням
законної сили, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 267
Кодексу адміністративного судочинства
України суд, який ухвалив судове
рішення в адміністративній справі, має
право зобов'язати суб'єкта владних
повноважень, не на користь якого
ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення.

Цій нормі кореспондують положення
абзацу сьомого пункту 4 частини першої
статті 163, абзацу п'ятого пункту 4
частини першої статті 207 названого
Кодексу, згідно з якими у резолютивній
частині постанови суду першої чи
апеляційної зазначається встановлений
судом строк для подання суб'єктом
владних повноважень - відповідачем до
суду першої інстанції звіт про
виконання постанови, якщо вона вимагає
вчинення певних дій.

Отже, встановити судовий контроль за
виконанням рішення суб'єктом владних
повноважень - відповідачем у справі суд
першої чи апеляційної інстанції може
під час прийняття постанови у справі.

Такий контроль здійснюється судом
першої інстанції шляхом зобов'язання
надати звіт про виконання судового
рішення, розгляду поданого звіту на
виконання постанови суду першої,
апеляційної чи касаційної інстанцій, а
в разі неподання такого звіту -
встановленням нового строку для
подання звіту та накладенням штрафу.

Із зазначеної норми вбачається, що
зобов'язання суб'єкта владних
повноважень, не на користь якого
ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення є правом
суду, яке здійснюється за ініціативою
суду у визначених Кодексом
адміністративного судочинства України
випадках.

Отже, ч. 1 ст.267 КАС України містить
диспозитивну норму та закріплює право
суду щодо ініціювання такої форми
контролю, як зобов'язання подати звіт, а
не обов'язок, а тому може бути
ініційована виключно з ініціативи
суду. Суд не вбачає підстав для
зобов'язання відповідача подати звіт,
оскільки, не вбачає підстав для
встановлення судового контролю
виконання судового рішення.

За таких обставин, Окружний
адміністративний суд міста Києва, за
правилами, встановленими ст.86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, перевіривши наявні у справі
докази та заслухавши пояснення
представників сторін, суд вважає
заявлені позовні вимоги такими, що
підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.11, 69-71, 160-165, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва,

П О С Т А Н О В И В:

Задовольнити позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
"Банк "Фінанси та Кредит" - частково.

Визнати протиправним та скасувати
рішення державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України
Дурицької Марії Євгеніївни 24.01.2014р.
№10231684 про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень.

Зобов'язати Державну реєстраційну
службу України розглянути питання щодо
повторного розгляду заяви Публічного
акціонерного товариства "Банк "Фінанси
та Кредит" про державну реєстрацію
права власності та їх обтяжень від
13.01.2014 року реєстраційний номер 4914519.

В решті позовних вимог відмовити
повністю.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі в
Окружний адміністративний суд міста
Києва апеляційної скарги на
постанову протягом десяти днів з дня її
проголошення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає до Київського апеляційного
адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у
строк, встановлений ст. 186 КАС України,
постанова набирає законної сили після
закінчення цього строку.

Головуючий суддя
Аблов Є.В.

Суддя
Амельохін
В.В.

Суддя
Федорчук
А.Б.