Справа № 822/1172/14
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2014-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1172/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2014 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний
адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіКовальчук
О.К. при секретаріГорячій Д.Л. за
участі:представників позивача
Васильченка В.О. і Пивовара І.Н.
представників відповідача Олійник В.М.
і Купчаківської Т.Р. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду адміністративну справу за позовом
Шепетівської центральної районної
лікарні до Територіальної державної
інспекції України з питань праці у
Хмельницькій області про
скасування припису, -

ВСТАНОВИВ:

В поданому до Хмельницького окружного
адміністративного суду
адміністративному позові Шепетівська
центральна районна лікарня (надалі -
позивач) просить визнати протиправним
та скасувати припис Територіальної
державної інспекції України з питань
праці у Хмельницькій області (надалі -
відповідач) №22-06-21/82 від 17.02.2014 року. На
думку позивача, припис №22-06-21/82 від
17.02.2014 року є незаконним, оскільки
перевірка на предмет додержання
законодавства про працю, за наслідками
якої внесений припис, проведена з
перевищенням посадовими особами
відповідача повноважень, наданих
наказом та направленням на перевірку, а
вимоги ст.ст. 43, 49-2 і 166 Кодексу законів
про працю України (надалі - КЗпП
України) під час звільнення лікаря
ОСОБА_7 дотримані позивачем в повному
обсязі.

Представники позивача в судовому
засіданні позов підтримали та
підтвердили обставини, на які
посилаються у позовній заяві, просять
суд задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

Представники відповідача проти позову
заперечили, вважають позовні вимоги
безпідставними, а обставини, якими
позивач обґрунтовує свої вимоги,
недостатніми для задоволення
адміністративного позову, оскільки
факт порушення позивачем вимог ст.ст. 43,
49-2 і 166 КЗпП України при звільненні
лікаря ОСОБА_7 встановлений під час
перевірки позивача та зафіксований в
акті перевірки додержання суб'єктами
господарювання законодавства про
працю та загальнообов'язкове державне
соціальне страхування № 22-06-21/82 від 17
лютого 2014 року.

Одночасно зазначив, що припис лише
вимагає від головного лікаря
Шепетівської ЦРЛ дотримуватись у
подальшому вимог ст.ст. 43, 49-2 і 116 КЗпП
України.

Заслухавши представників сторін,
дослідивши зібрані в матеріалах справи
докази в їх взаємному зв»язку та
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги необхідно задовольнити з
урахуванням наведеного нижче.

Суд встановив, що відповідно до наказу
головного лікаря Шепетівської
центральної районної лікарні №208-к від
24.12.2013 року лікар-стоматолог-ортопед
зубопротезного відділення цієї
лікарні ОСОБА_7 звільнений з займаної
посади на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

У зв»язку зі зверненням адвоката
ОСОБА_8 від 26.12.2013 року щодо порушення
позивачем вимог КЗпП України під час
звільнення ОСОБА_7, відповідач
звернувся до Державної інспекції
України з питань праці (Держпраці
України) з проханням щодо надання згоди
на проведення позапланової перевірки
Шепетівської центральної районної
лікарні. Отримавши згоду Держпраці
України (лист від 10.01.2014 року №3/28-04/102-13)
начальник Територіальної державної
інспекції з питань праці у
Хмельницькій обл. наказом №17 від 13.01.2014
року «Про здійснення позапланових
перевірок посадовими особами ТДІзПП»
призначив позапланову перевірку
додержання законодавства з питань
праці у Щепетівській центральній
районній лікарні, про проведення якої
повідомив листом від 13.01.2014 року №88-01/14
р.

На підставі наказу №17 від 13.01.2014 року
відповідач оформив направлення на
проведення позапланової перевірки
№88-01/14 року від 13.01.2014 року строком з
21.01.2014 року по 28.01.2014 року. Фактично
зазначена перевірка розпочата та
завершена 17.02.2014 року.

За наслідками перевірки посадовою
особою відповідача складені акт
перевірки додержання законодавства
про працю від 17.02.2014 року №22-06-21/82 і
протокол про адміністративне
правопорушення від 17.02.2014 року №22-06-21/61,
якими зафіксований факт порушення
відповідачем вимог ст.ст. ст.43, 49-2 і 116
КЗпП України при звільненні лікаря
ОСОБА_7, та припис від 17.02.2014 року
№22-06-21/82-72, яким позивача зобов»язано
дотримуватись вимог ст. ст.43, 49-2 і 116
КЗпП України при звільненні
працівників.

Не погоджуючись з приписом від 17.02.2014
року №22-06-21/82-72, позивач оскаржив його
до суду.

Фактичними підставами внесення
спірного припису слугували
відображені в акті позапланової
перевірки висновки відповідача про
вчинення позивачем під час звільнення
лікаря ОСОБА_7 ряду порушень
законодавства про працю, а саме:

в порушення ст. 43 КЗпП України наказ №
208-к від 24 грудня 2013 року про звільнення
лікаря-стоматолога- ортопеда
зубопротезного відділення ОСОБА_7, з
24.12.2013 року по п. 1 ст. 40 КЗпП України в
зв'язку із скороченням штату
працівників керівництвом Шепетівської
ЦРЛ виданий до отримання рішення
(згоди) профспілкового комітету
працівників Шепетівської ЦРЛ;

в порушення ст. 49-2 КЗпП України у наказі
№ 179-к від 15 жовтня 2013 року про
виключення із штатного розпису
зубопротезного відділення на
спецкоштах відсутня інформація про
запропоновану ОСОБА_7 одночасно з
попередженням про звільнення у зв'язку
із мінами в організації виробництва і
праці іншу роботу у тій же установі;

в порушення ст.166 КЗпП України позивач
не повідомив письмово ОСОБА_7 про
нараховані суми, належні йому при
звільненні, перед виплатою зазначених
сум.

Досліджуючи правомірність зазначених
висновків, суд враховує наведене нижче.

Трудові відносини працівників усіх
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, виду
діяльності і галузевої належності, а
також осіб, які працюють за трудовим
договором з фізичними особами, в тому
числі порядок їх звільнення, регулює
КЗпП України.

В силу п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий
договір, укладений на невизначений
строк, а також строковий трудовий
договір до закінчення строку його
чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку змін в організації
виробництва і праці, в тому числі
ліквідації, реорганізації, банкрутства
або перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників.
Звільнення з підстав, зазначених у
пунктах 1, 2 і 6 цієї статті,
допускається, якщо неможливо перевести
працівника, за його згодою, на іншу
роботу.

За змістом ст.43 КЗпП України розірвання
трудового договору з підстав,
передбачених пунктом 1 (крім випадку
ліквідації підприємства, установи,
організації), статті 40 може бути
проведено лише за попередньою згодою
виборного органу (профспілкового
представника) первинної профспілкової
організації, членом якої є працівник. У
випадках, передбачених законодавством
про працю, виборний орган первинної
профспілкової організації, членом якої
є працівник, розглядає у
п'ятнадцятиденний строк обґрунтоване
письмове подання власника або
уповноваженого ним органу про
розірвання трудового договору з
працівником. Виборний орган первинної
профспілкової організації
(профспілковий представник) повідомляє
власника або уповноважений ним орган
про прийняте рішення у письмовій формі
в триденний строк після його прийняття.
У разі пропуску цього строку
вважається, що виборний орган
первинної профспілкової організації
(профспілковий представник) дав згоду
на розірвання трудового договору.

У відповідності до ст.49-1 КЗпП України
про наступне вивільнення працівників
персонально попереджають не пізніше
ніж за два місяці. При вивільненні
працівників у випадках змін в
організації виробництва і праці
враховується переважне право на
залишення на роботі, передбачене
законодавством. Одночасно з
попередженням про звільнення у зв'язку
із змінами в організації виробництва і
праці власник або уповноважений ним
орган пропонує працівникові іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації. При відсутності
роботи за відповідною професією чи
спеціальністю, а також у разі відмови
працівника від переведення на іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації власник або
уповноважений ним орган доводить до
відома державної служби зайнятості про
наступне вивільнення працівника із
зазначенням його професії,
спеціальності, кваліфікації та розміру
оплати праці.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що
при звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

Суд встановив, що з метою приведення
організаційної структури Шепетівської
центральної районної лікарні у
відповідність до Примірного положення
про лікарню планового лікування,
затвердженого наказом Міністерства
охорони здоров'я України №1008 від 30.12.2011
року, позивачем виданий наказ №253 від
15.10.2013 року «Про реорганізацію
зубопротезного відділення на спец.
коштах Шепетівської ЦРЛ в
зубопротезний кабінет
стоматологічного відділення», яким
передбачена реорганізація з 25 грудня
2013 року зубопротезного відділення на
спец. коштах Шепетівської ЦРЛ в
зубопротезний кабінет
стоматологічного відділення та
внесення у зв»язку з цим відповідних
змін до штатного розпису лікарні і
вивільнення працівників зазначеного
відділення. У відповідності до наказу
№253 від 15.10.2013 року наказом №254 від
15.10.2013 року «Про зміну штатного
розпису» з 25.12.2013 року виключені зі
штатного розпису лікарні 9,5 штатних
одиниць зубопротезного відділення (в
тому числі і 2,5 штатних одиниці - посади
лікарів- стоматологів-ортопедів).

На підставі наказів №253 та №254 від
15.10.2013 року позивачем виданий наказ
№179-к від 15.10.2013 року, відповідно до
якого в зв'язку зі скороченням
чисельності та штату працівників
працівники, які займали посади, що
підлягали скороченню, попереджені про
наступне звільнення. З зазначеним
наказом працівники зубопротезного
відділення ознайомлені 15-17.10.2013 року, в
тому числі ОСОБА_7 - 16.10.2013 року, що
підтверджується його підписом на
наказі.

Відповідно до штатних розписів лікарні
станом на 14.10.2013 року, 15.10.2013 року і 25.12.2013
року та довідки про перелік вакантних
посад Шепетівській ЦРЛ станом на 15.10.2013
року і 24.12.2013 року на день попередження
про звільнення та на день звільнення
лікаря ОСОБА_7 були вакантними посади
лікаря-стоматолога - 1 (одна) штатна
одиниця тимчасово, лікаря зубного - 1
(одна) штатна одиниця тимчасово та
сестри медичної зі стоматології 1 (одна)
штатна одиниця.

Кваліфікаційні вимоги до зазначених
посад, затверджені наказом
Міністерства охорони здоров'я України
№117 від 29 березня 2002 року № 117, який,
зокрема, регулює питання використання
персоналу згідно з фахом і
кваліфікацією, а також встановлює
відповідні кваліфікаційні вимоги до
кожної посади
(освітньо-кваліфікаційний рівень
працівника, напрям і спеціальність
підготовки, підвищення кваліфікації
тощо). Так, відповідно до наказу №117 від
29 березня 2002 року № 117 для
лікаря-стоматолога встановлено
наступні кваліфікаційні вимоги: Повна
вища освіта (спеціаліст, магістр),
напрям підготовки "Медицина" -
Спеціальність "Стоматологія",
спеціалізація за фахом "Стоматологія"
(інтернатура, курси спеціалізації),
наявність сертифіката
лікаря-спеціаліста; для
лікаря-стоматолога-ортопеда
встановлено наступні кваліфікаційні
вимоги: повна вища освіта (спеціаліст,
магістр): напрям підготовки "Медицина",
спеціальність "Стоматологія",
спеціалізація за фахом "Стоматологія
ортопедична" (інтернатура, курси
спеціалізації), наявність сертифіката
лікаря-спеціаліста; для лікаря зубного
встановлено наступні кваліфікаційні
вимоги: неповна вища освіта (молодший
спеціаліст): напрям підготовки
"Медицина", спеціальність
"Стоматологія", спеціалізація за
профілем роботи ; для сестри медичної
зі стоматології встановлено наступні
кваліфікаційні вимоги: неповна вища
освіта (молодший спеціаліст) або базова
вища освіта (бакалавр):напрям
підготовки "Медицина",спеціальність
"Сестринська справа", "Лікувальна
справа", "Акушерська справа",
спеціалізація за фахом "Стоматологія".
Крім того, наказом Міністерства
охорони здоров'я України «Про подальше
удосконалення атестації лікарів» №359
від 19.12.97 року, затверджені Положення
про порядок проведення атестації
лікарів та Номенклатуру лікарських
спеціальностей, якою ортопедична
стоматологія (пункт 75) та стоматологія
(пункт 99) передбачені як різні
спеціальності. Крім того, п.2.1.
Положення про порядок проведення
атестації лікарів, визначено, що
атестація з присвоєнням
(підтвердженням) звання
лікаря-спеціаліста має передувати
зайняттю особою лікарської посади в
закладах охорони здоров'я, що
відповідає цій спеціальності, а також
встановлено заборону на зайняття
лікарською діяльністю особам, які не
працювали більше трьох років за
конкретною лікарською спеціальністю.

Відповідно до Диплому серії ТВ №886055
від 23.02.1989 року ОСОБА_7 отримав
спеціальність «Стоматологія» з
присвоєнням кваліфікації
«лікар-стоматолог». В подальшому,
неодноразово проходив підвищення
кваліфікації та спеціалізацію, проте
термін дії посвідчень на момент
скорочення закінчився. За результатами
фахової спеціалізації за
спеціальністю «Ортопедична
стоматологія» рішенням атестаційної
комісії №07-с від 11 січня 2010 року ОСОБА_7
присвоєно звання лікаря-спеціаліста по
ортопедичній стоматології, що
підтверджується Сертифікатом №002492/10,
який є єдиним чинним сертифікатом
наявним у ОСОБА_7 Жодного документу,
яким би підтверджувалась наявність у
ОСОБА_7 освіти за спеціальністю
"Сестринська справа", "Лікувальна
справа", "Акушерська справа" або
проходження ним спеціалізації за фахом
"Стоматологія" у останнього не має.
Відтак, ОСОБА_7 не міг претендувати на
зайняття вакантних посад, оскільки
його освітньо-кваліфікаційний рівень,
напрям і спеціальність не відповідає
кваліфікаційним вимогам до цих посад.
Інша робота за відповідною професією
чи спеціальністю, на яку міг бути
переведений ОСОБА_7, на дату його
звільнення була відсутня.

Отже, у позивача був відсутній
обов»язок пропонувати ОСОБА_7 вакантні
посади, які він не може займати через
відсутність відповідної кваліфікації
та освіти.

Повідомивши працівників
зубопротезного відділення про
скорочення займаних ними посад та
майбутнє звільнення, позивач звернувся
до профспілкового комітету
Шепетівської ЦРЛ з клопотанням від
28.11.2013 року №20/1862 про надання згоди на
звільнення цих працівників, в тому
числі ОСОБА_7, на підставі п.1 ст.40 КЗпП
України у зв»язку із скороченням штату.
Зазначене клопотання отримане
профспілковим комітетом 28.11.2013 року, що
підтверджується повідомленням від
24.04.2014 року. Розглянувши звернення
адміністрації лікарні, профспілковий
комітет прийняв рішення про надання
згоди на скорочення працівників
зубопротезного відділення, які є
членами профспілки, в тому числі
ОСОБА_7, у зв»язку із скороченням штату
(протокол №16 від 20.12.2013 року). Витяг з
протоколу №16 від 20.12.2013 року надійшов
від профспілкового комітету 26.12.2013
року.

До отримання письмового витягу з
протоколу профспілкового комітету №16
від 20.12.2013 року позивач 24.12.2013 року
оформив наказ №208-к про звільнення з
займаної посади
лікаря-стоматолога-ортопеда
зубопротезного відділення лікарні
ОСОБА_7 на підставі п.1 ст.40 КЗпП України
у зв»язку із скороченням штату з
виплатою компенсації за 52 календарних
дні невикористаної відпустки та
вихідної допомоги у розмірі
середньомісячного заробітку.

Суд вважає, що зазначений наказ
прийнятий позивачем з дотриманням ст.43
КЗпП України після закінчення
визначеного цією статтею
п'ятнадцятиденного строку для розгляду
письмового подання власника про
надання згоди на звільнення
працівників та триденного строку для
повідомлення про прийняття рішення за
результатом розгляду подання, у разі
пропуску якого вважається, що виборний
орган первинної профспілкової
організації (профспілковий
представник) дав згоду на розірвання
трудового договору. При цьому, суд
враховує, що рішення про надання згоди
на звільнення прийняте профспілковим
комітетом 20.12.2013 року, до оформлення
наказу про звільнення, проте своєчасно
не надіслане адміністрації лікарні.

У зв»язку з відсутністю коштів на
виплату заробітної плати на
розрахунковому рахунку лікарні, ОСОБА_7
отримав належні йому кошти 26.12.2013 року
відповідно до платіжних доручень від
19.12.2013 року (довідка Шепетівського
УДКСУ від 10.02.2014 року №02-05/121). Відтак,
позивач вжив всіх заходів щодо
своєчасного нарахування та виплати
ОСОБА_7 належних при звільненні коштів.
Водночас суду не надані докази
повідомлення ОСОБА_7 в письмовій формі
про нараховані кошти до їх виплати.

Проте, суд враховує, що постановою
Шепетівського міськрайонного суду від
09.04.2014 року по справі №688/1301/14, яка
набрала законної сили 23.04.2014 року,
встановлений факт дотримання
позивачем вимог ст.ст. 43, 49-2 і 116 КЗпП
України при звільненні ОСОБА_7, а відтак
в силу ч. 2 ст.71 КАС України не потребує
доказування.

Таким чином, суд вважає встановленим
факт виконання позивачем вимог
законодавства про працю при звільненні
лікаря ОСОБА_7 в повному обсязі.

Досліджуючи правомірність дій
відповідача щодо проведення
позапланової перевірки позивача та
складання спірного припису, суд
враховує наведене нижче.

Відповідно до п.1 ст.4 Положення про
Державну інспекцію України з питань
праці, затвердженого Указом Президента
України від 6 квітня 2011 року N 386/2011,
Держпраці України та її територіальні
органи здійснює державний нагляд та
контроль за додержанням
підприємствами, установами,
організаціями незалежно від форм
власності, виду діяльності,
господарювання, фізичними особами, які
використовують найману працю та працю
фізичних осіб, органами виконавчої
влади та органами місцевого
самоврядування законодавства про
працю.

Правові та організаційні засади,
основні принципи і порядок здійснення
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності,
повноваження органів державного
нагляду (контролю), їх посадових осіб і
права, обов'язки та відповідальність
суб'єктів господарювання під час
здійснення державного нагляду
(контролю) регулює Закон України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» від 5 квітня 2007 року N 877-V
(надалі - Закон N 877-V).

В силу ч.ч.1 і 2 ст.7 Закону N 877-V для
здійснення планового або
позапланового заходу орган державного
нагляду (контролю) видає наказ, який має
містити найменування суб'єкта
господарювання, щодо якого буде
здійснюватися захід, та предмет
перевірки. На підставі наказу
оформляється посвідчення (направлення)
на проведення заходу, яке підписується
керівником або заступником керівника
органу державного нагляду (контролю)
(із зазначенням прізвища, ім'я та по
батькові) і засвідчується печаткою.

Частиною 3 ст.7 Закону N 877-V визначено, що
у посвідченні (направленні) на
проведення заходу зазначаються,
зокрема: найменування органу
державного нагляду (контролю), що
здійснює захід; найменування суб'єкта
господарювання та/або його
відокремленого підрозділу або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи - підприємця, щодо діяльності
яких здійснюється захід; номер і дата
наказу, на виконання якого
здійснюється захід; дата початку та
дата закінчення заходу; тип заходу
(плановий або позаплановий)

За змістом ч.4 ст.7 Закону N 877-V
посвідчення (направлення) є чинним лише
протягом зазначеного в ньому строку
здійснення заходу.

В силу п. 4 Порядку проведення перевірок
посадовими особами Державної
інспекції України з питань праці та її
територіальних органів, затвердженого
наказом Міністерства соціальної
політики України від 02.07.2012 року N 390,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 30 липня 2012 р. за N 1291/21603,ґ
інспектор має право на проведення
перевірки за наявності у нього
службового посвідчення та направлення
на перевірку.

В свою чергу ч.5 ст.7 Закону N 877-V
встановлена заборона посадовим особам
органу державного нагляду (контролю) на
здійснення державного нагляду
(контролю) суб'єкта господарювання без
посвідчення (направлення) та
службового посвідчення.

Перед початком здійснення державного
нагляду (контролю) посадова особа
органу державного нагляду (контролю)
вносить запис до відповідного журналу
суб'єкта господарювання (за його
наявності) (ч.12 ст.4 Закону N 877-V) .

В порушення зазначених вище приписів
Закону N 877-V та Порядку посадова особа
відповідача здійснила перевірку
позивача, яка оформлена актом від 17.02.2014
року, без направлення на її проведення.
При цьому запис про її проведення в
Журналі реєстрації перевірок по
Шепетівській ЦРЛ взагалі відсутній.

Крім того, за змістом ч.ч. 6 і 7 ст.7 Закону
N 877-V за результатами здійснення
планового або позапланового заходу
посадова особа органу державного
нагляду (контролю), у разі виявлення
порушень вимог законодавства, складає
акт на підставі якого, зокрема, складає
припис, розпорядження, інший
розпорядчий документ щодо усунення
порушень, виявлених під час здійснення
заходу. За визначенням ч.8 ст.7 Закону N
877-V припис - обов'язкова для виконання у
визначені строки письмова вимога
посадової особи органу державного
нагляду (контролю) суб'єкту
господарювання щодо усунення порушень
вимог законодавства.

Таким чином, з урахуванням положень
Закону N 877-V метою складання за
результатами перевірки суб»єкта
господарювання припису є усунення
порушень, виявлених під час здійснення
заходу. Відтак, у випадку, коли виявлені
порушення не підлягають усуненню, або
їх усунення є неможливим у зв»язку з
закінченням відповідних
правовідносин, припис не складається.

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене відповідач не
довів правомірність спірного припису,
а тому позовні вимоги про його
скасування підлягають до задоволення.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат, суд враховує наступне.

Якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа (частина перша статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України).

Водночас пунктом 19 Порядку виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевих бюджетів або бюджетних
установ встановлено, що безспірне
списання коштів державного та місцевих
бюджетів і їх перерахування на рахунок,
зазначений у виконавчому документі про
стягнення надходжень бюджету та/або
заяві про виконання рішення про
стягнення надходжень бюджету,
здійснюються органами Казначейства з
відповідного рахунка, на який такі
кошти зараховані, шляхом оформлення
розрахункових документів.

З огляду на викладене сплачений
позивачем судовий збір слід стягнути з
Державного бюджету України шляхом
безспірного списання органом
Державної казначейської служби
України із рахунка суб'єкта владних
повноважень - відповідача.

Керуючись Конституцією України,
Законом України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» та ст.ст. 11,
70, 71, 94, 99, 158 - 163, 186, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
припис Територіальної державної
інспекції України з питань праці у
Хмельницькій області №22-06-21/82 від 17.02.2014
року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Шепетівської центральної
районної лікарні 73,08 грн. судового
збору шляхом безспірного списання з
розрахункового рахунку Територіальної
державної інспекції України з питань
праці у Хмельницькій області.

Постанова суду може бути
оскаржена до Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Хмельницький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 30
квітня 2014 року

Суддя/підпис/О.К. Ковальчук"Згідно з
оригіналом" Суддя