Справа № 820/1839/14
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2014-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2014 р. Справа № 820/1839/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Бенедик А.П. , Калиновського В.А.

за участю секретаря судового засідання
Лаптій О.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Коваленко
М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у Дзержинському районі
м.Харкова Головного управління
Міндоходів в Харківській області на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 13.03.2014р.
по справі № 820/1839/14

за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції
у Дзержинському районі м.Харкова
Головного управління Міндоходів в
Харківській області

про скасування податкового
повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
(надалі - позивач, ФОП ОСОБА_3), звернувся
до Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Дзержинському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області
(надалі - відповідач, ДПІ у
Дзержинському районі м. Харкова ГУ
Міндоходів у Харківській області), в
якому просив суд визнати
неправомірними дії Державної
податкової інспекції у Дзержинському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області щодо
проведення документальної виїзної
перевірки фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3, в результаті якої складено акт
від 26.12.2013 № 2068/1702/НОМЕР_1; визнати
неправомірним та скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 21
січня 2014 року Державної податкової
інспекції у Дзержинському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 13.03.2014 року
адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 задоволено
частково.

Визнано неправомірним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Дзержинському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області № від 21
січня 2014 року. У визнанні
неправомірними дій Державної
податкової інспекції у Дзержинському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області щодо
проведення документальної виїзної
перевірки фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3, в результаті якої складено акт
від 26.12.2013 № 2068/1702/НОМЕР_1 - відмовлено.

Відповідач, не погодившись із судовим
рішенням в частині задоволених
позовних вимог, подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 13.03.2014 року
в цій частині та прийняти нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги, відповідач посилається на
прийняття оскаржуваної постанови з
порушенням норм матеріального права,
зокрема на порушення п.198.3, п.198.4, п.198.6,
ст.198 Податкового кодексу України, що
призвело до неправильного вирішення
справи.

Представник позивача надав письмові
заперечення на апеляційну скаргу, в
яких, посилаючись на обґрунтованість
та об'єктивність рішення суду першої
інстанції, просить залишити його без
змін, а апеляційну скаргу відповідача -
без задоволення.

Представник позивача в судовому
засіданні суду апеляційної інстанції,
наполягаючи на законності та
обґрунтованості рішення суду першої
інстанції, просив залишити його без
змін, а апеляційну скаргу відповідача -
без задоволення.

Представник відповідача підтримав
апеляційну скаргу, просив задовольнити
її, посилаючись на доводи та
обґрунтування, викладені в апеляційній
скарзі.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши рішення суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
письмові докази, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що ОСОБА_3 зареєстрований як
фізична особа - підприємець, що
підтверджується Свідоцтвом про
державну реєстрацію фізичної особи -
підприємця Серії НОМЕР_2 та є платником
ПДВ, що підтверджується свідоцтвом про
реєстрацію платника ПДВ від 08.10.10
НОМЕР_3, серія НОМЕР_4, з індивідуальним
податковим номером НОМЕР_1 (а.с.13).

ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова
ГУ Міндоходів у Харківській області
проведена документальна позапланова
виїзна перевірка з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства ФОП ОСОБА_3, який мав
правові відносини із платником
податків ТОВ «Арма Моторс» за період з
01.06.2013 по 31.08.2013 р., за результатами якої
складено акт №2068/1702/НОМЕР_1 від 26.12.13 р.
(а.с. 15-27).

У вказаному акті перевірки
встановлено, що позивачем в порушення
п. 198.3, 198.4, 198.6, ст. 198 Податкового
кодексу України занижено податок на
додану вартість на загальну суму 14565,00
грн., в т.ч. у червні 2013 на суму 24964,80 грн.,
у липні 2013 року 16643,20 грн.

На підставі акту перевірки ДПІ у
Дзержинському районі м. Харкова ГУ
Міндоходів у Харківській області
прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 21.01.2014
року, яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 62412,00 грн., з яких
41608,00 грн. - за основним платежем та
20804,00 - штрафні (фінансові) санкції.

Приймаючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог, суд першої
виходив з висновку про
необґрунтованість прийнятого
відповідачем оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення.

Колегія суддів не погоджується з
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Як свідчать письмові докази, у
перевіряємому періоді ФОП ОСОБА_3
(Покупець) мав господарські
взаємовідносини із ТОВ «Арма Моторс»
(Продавець) на підставі договору № А 4058
від 20.06.2013 року, відповідно до умов
якого позивач придбав транспортний
засіб Renault MASTER MAU FGT 1 323 H 6, 2013 року
випуску(а.с.28-31).

На виконання умов Договору, ТОВ «Арма
Моторс» на адресу позивача були
виписані податкові накладні № 621 від
21.06.13, № 676 від 21.06.13, № 683 від 25.06.13, № 35
від 02.07.13 (а.с.149-152).

Транспортний засіб Renault MASTER MAU FGT 1 323 H 6,
2013 року випуску, був зареєстрований в
органах ДАІ на ім'я ОСОБА_3 з державним
номером НОМЕР_5, що підтверджується
свідоцтвом про державну реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_6 (а.с.
146).

Відповідно п. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Приписами п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України забороняється
включення до складу податкового
кредиту сум податку, не підтверджених
належним чином оформленими
податковими накладними.

Відповідно до умов кредитного договору
№64/13-Ю від 09 липня 2013 року укладеного
між ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» (надалі -
Банк) в якості кредитодавця, та ОСОБА_3,
що на момент укладення договору
зареєстрований як фізична
особа-підприємець (надалі - Клієнт) в
якості позичальника, Банком було
надано позивачу кредит в розмірі 99859
грн. 00 коп., строком до 08.07.2016 року
включно, цільове призначення -
придбання транспортного засобу у
офіційного дилера.

Набрання чинності вказаного договору
забезпечується заставою транспортного
засобу, купівля якого кредитується
відповідно до умов договору (п.15
договору).

Згідно п. 14 вказаного договору, яким
передбачені умови надання кредиту,
зазначено, що банківська послуга
надається шляхом перерахування
кредиту на рахунок продавця
транспортного засобу за реквізитами
вказаними в заяві про надання
банківської послуги (а.с.48).

Отже, з урахуванням викладеного
вбачається, що в момент купівлі
автомобіля витрати на його придбання
були понесені банком, сума ПДВ сплачена
в ціні товару банком, а позивач понесе
витрати лише в майбутньому.

На підтвердження використання
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 у
власній господарській діяльності
автомобіля, що зареєстрований на нього,
як на фізичну особу, представником
позивача були надані та долучені до
матеріалів справи копії первинних
документів, що свідчать про доставку
товарів власним транспортом позивача
на адресу його контрагентів (а.с.54-66,
89-138).

Між тим, колегія суддів зазначає, що
оскільки в момент придбання автомобіля
витрати на його придбання позивачем не
були понесені, тому не можна пов'язати
вказані витрати з його господарською
діяльністю.

Відповідно п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг (у разі
здійснення контрольованих операцій -
не вище рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу)
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Поняття «Основні засоби» визначено
Положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку 7 «Основні
засоби», затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від
27.04.2000 р. № 92, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 18.05.2000 р.
за № 288/4509.

Відповідно до п.1 Положення основні
засоби - матеріальні активи, які
підприємство утримує з метою
використання їх у процесі виробництва
або постачання товарів, надання послуг,
здавання в оренду іншим особам або для
здійснення адміністративних і
соціально-культурних функцій,
очікуваний строк корисного
використання (експлуатації) яких
більше одного року (або операційного
циклу, якщо він довший за рік).

Згідно вимог п.144.1 ст.144 Податкового
кодексу України, основні фонди
визначено як витрати на придбання
основних засобів, нематеріальних
активів та довгострокових біологічних
активів для використання в
господарській діяльності.

В той же час, ведення бухгалтерського
обліку основних фондів чи
нематеріальних активів, що підлягають
амортизації, для фізичних
осіб-суб'єктів господарювання
законодавством не передбачено.

Фізична особа підприємець не є
платником податку на прибуток і не має
обов'язку вести бухгалтерський облік.
Відповідно до статті 133 Податкового
кодексу України платниками податку на
прибуток з числа резидентів є: суб'єкти
господарювання - юридичні особи, які
провадять господарську діяльність як
на території України, так і за її
межами; управління залізниці, яке
отримує прибуток від основної
діяльності залізничного транспорту;
підприємства залізничного транспорту
та їх структурні підрозділи, які
отримують прибуток від неосновної
діяльності залізничного транспорту;
неприбуткові установи та організації у
разі отримання прибутку від неосновної
діяльності та/або доходів, що
підлягають оподаткуванню відповідно
до цього розділу; відокремлені
підрозділи платників податку.

На підставі вищезазначеного,
колегія суддів вважає, що включення до
складу податкового кредиту сум ПДВ
сплачених фізичною особою-підприємцем
при придбанні основних фондів не
обумовлено вимогами законодавства.

З огляду на встановлені у справі
обставини та письмові докази, колегія
суддів вважає помилковими висновки
суду першої інстанції про наявність
правових підстав для формування
позивачем податкового кредиту в
розмірі 14565,00 грн. у зв'язку з придбанням
нерухомого майна.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з доводами апеляційної
скарги про порушення ФО-П ОСОБА_3 п.198.3,
п.198.4, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України.

Обґрунтовуючи висновок про
правомірність віднесення до складу
податкового кредиту сум придбання
ОСОБА_3 спірного автомобіля, суд першої
інстанції посилався на ст.320 Цивільного
кодексу України та ст.128 Господарського
кодексу України, якими передбачено, що
власник має право використовувати своє
майно для здійснення підприємницької
діяльності, крім випадків встановлених
законом та громадянин-підприємець
відповідає за своїми зобов'язаннями
усім своїм майном, на яке відповідно до
закону може бути звернено стягнення.

Проте, колегія суддів критично оцінює
вказаний висновок суду першої
інстанції, виходячи з того, що
наявність права використання
належного фізичній особі ОСОБА_3 майна
у підприємницькій діяльності не
свідчить про наявність у ФО-П ОСОБА_3
правових підстав для формування
податкового кредиту при придбанні
майна.

З огляду на наведене, колегія суддів
приходить до висновку про
обґрунтованість та правомірність
прийнятого ДПІ у Дзержинському районі
м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській
області податкового
повідомлення-рішення від 21 січня 2014
року № , а також про відсутність
обставин для задоволення позову в цій
частині.

У відповідності до п.п.3, 4 ч.1 ст.202 КАС
України невідповідність висновків
суду обставинам справи, порушення норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, є
підставою для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення.

Згідно ч. 2 ст. 205 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги може своєю постановою змінити
постанову суду першої інстанції або
прийняти нову постанову, якими суд
апеляційної інстанції задовольняє або
не задовольняє позовні вимоги.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
Харківського окружного
адміністративного суду від 13.03.2014 року
по справі 820/1839/14 підлягає скасуванню в
частині задоволених позовних вимог з
прийняттям в цій частині нової
постанови про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 202, 205, 207, 209,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Дзержинському
районі м.Харкова Головного управління
Міндоходів в Харківській області
задовольнити.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 13.03.2014 року
по справі № 820/1839/14 скасувати в частині
задоволених позовних вимог та прийняти
в цій частині нову постанову, якою в
задоволенні позову Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної
податкової інспекції у Дзержинському
районі м.Харкова Головного управління
Міндоходів в Харківській області про
скасування податкового повідомлення -
рішення відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя Бегунц А.О.Судді
Бенедик А.П. Калиновський В.А. Повний
текст постанови виготовлений 12.05.2014 р.