Справа № 2а-3384/09/1370
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2014 року
м. Київ К/9991/29250/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді:
Сіроша М.В.,

суддів:
Блажівської Н.Є.,

Усенко Є.А.,

розглянувши у порядку попереднього
розгляду касаційну скаргу Державного
агентства з енергоефективності та
енергозбереження України (далі -
Агентство) на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 25
вересня 2009 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 10 жовтня 2011 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Цегельний
завод «Промінь» (далі - Товариство) до
Територіального управління Державної
інспекції з енергозбереження по
Львівській області (далі - Управління),

про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2009 року Товариство звернулося
до суду з адміністративним позовом про
скасування постанови Управління №
18-13/17 від 29.08.2009 року (далі - Постанова №
18-13/17) щодо підвищеної плати за
нераціональне використання газу та
інших паливо-енергетичних ресурсів.

25 вересня 2009 року постановою
Львівського окружного
адміністративного суду, залишеною без
змін ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 10 жовтня 2011
року, позов задоволений.

Постанова № 18-13/17 визнана протиправною.

Задовольняючи позов, суди першої та
апеляційної інстанцій зазначили, що до
Товариства були застосовані
адміністративно-господарські санкції
за період з 1.01.2007 року до 31.12.2007 року з
порушенням річного терміну
застосування
адміністративно-господарських
санкцій, передбачених ст. 150
Господарського кодексу України.

Не погоджуючись із судовими рішеннями,
Агентство звернулося із касаційною
скаргою про скасування постанови
Львівського окружного
адміністративного суду та ухвали
Львівського апеляційного
адміністративного суду і ухвалення
нової постанови про відмову у
задоволенні позову, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, обговоривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій 29.08.2008 року
Управлінням здійснена перевірка
використання Товариством
паливо-енергетичних ресурсів за період
з 1.01.2007 року до 31.12.2007 року, за
наслідками якої складений акт
перевірки.

Відповідно до зазначеного акту
встановлена відсутність питомих норм
витрат паливо-енергетичних ресурсів на
виробництво продукції та відсутність
обліку реактивної електроенергії.

29 серпня 2009 року Управлінням складені
припис, протокол про адміністративне
правопорушення за ч. 1 ст. 101-1 та ч. 1 ст. 98
Кодексу України про адміністративні
правопорушення та винесена Постанова
№ 18-13/17 щодо сплати Товариством
підвищення плати за нераціональне
використання газу та інших
паливо-енергетичних ресурсів і
застосована подвійна плата за
перевитрати електричної енергії в
обсязі 5062 кВт. год., у розмірі 5 163,00 грн.

Згідно з пунктами «е», «є» ст. 11 Закону
України «Про енергозбереження»
економічні заходи для забезпечення
енергозбереження передбачають зокрема
введення плати за нераціональне
використання паливно-енергетичних
ресурсів у вигляді надбавок до діючих
цін та тарифів залежно від перевитрат
паливно-енергетичних ресурсів щодо
витрат, встановлених стандартами;
застосування економічних санкцій за
марнотратне витрачання палива та
енергії внаслідок безгосподарної або
некомпетентної діяльності працюючих.

24 жовтня 2008 року постановами
Мостиського районного суду Львівської
області директора Товариства ОСОБА_2 та
інженера ОСОБА_3 звільнено від
адміністративної відповідальності у
зв'язку з відсутністю в їх діях складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 98 та ч. 1 ст. 101-1
КУпАП, провадження у справі закритті за
п. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 218 Господарського
кодексу України підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ст. 238 Господарського
кодексу України за порушення
встановлених законодавчими актами
правил здійснення господарської
діяльності до суб'єктів господарювання
можуть бути застосовані
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування
адміністративно-господарські санкції,
тобто заходи організаційно-правового
або майнового характеру, спрямовані на
припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його
наслідків.

Види адміністративно-господарських
санкцій, умови та порядок їх
застосування визначаються цим
Кодексом, іншими законодавчими актами.
Адміністративно-господарські санкції
можуть бути встановлені виключно
законами.

Відповідно до ст. 250 Господарського
кодексу України
адміністративно-господарські санкції
можуть бути застосовані до суб'єкта
господарювання протягом шести місяців
з дня виявлення порушення, але не
пізніш як через один рік з дня
порушення цим суб'єктом встановлених
законодавчими актами правил
здійснення господарської діяльності,
крім випадків, передбачених законом.

Суди попередніх інстанцій
обґрунтовано зазначили, що до
Товариства були застосовані
адміністративно-господарські санкції
за порушення, вчинені з 1.01.2007 року до
31.12.2007 року, у зв'язку з чим Управлінням
порушений річний термін застосування
адміністративно-господарських
санкцій, передбачених ст. 250
Господарського кодексу України.

Висновки судів попередніх інстанцій
про задоволення позову є
обґрунтованими.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права під час ухвалення
судових рішень чи вчинення
процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що
судові рішення ухвалені з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, правова оцінка обставинам у
справі дана правильно, підстав для їх
скасування з мотивів, викладених в
касаційній скарзі, немає.

Керуючись ст.,ст. 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державного агентства
з енергоефективності та
енергозбереження України відхилити.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 25 вересня
2009 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 10 жовтня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, визначених ст. 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:
Сірош М.В.

Блажівська Н.Є.

Усенко Є.А.