Справа № 2-а-12730/09/2170
Суддя: Милосердний М.М.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2-а-12730/09/2170

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції:
Василенко Г.Ю. Судова колегія Одеського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - Милосердного М.М.,

суддів - Бітова А.І. та Лук'янчук
О.В.,

при секретарі - Мишевській О.В.,

за участю: представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційні
скарги Комишанської селищної ради,
голови Комишанської селищної ради
Фатєєва Олександра Борисовича та
ОСОБА_1 на постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 28
жовтня 2010 року по справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Комишанської селищної ради за участю
третіх осіб - голови Комишанської
селищної ради Фатєєва Олександра
Борисовича, депутата Херсонської
міської ради Кириченка Сергія
Олександровича, про скасування
дисциплінарних стягнень та поновлення
на роботі,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Комишанської селищної ради, за участю
третіх осіб: голови Комишанської
селищної ради Фатєєва О.Б. та депутата
Херсонської міської ради Кириченка
С.О., про зобов'язання Комишанську
селищну раду в особі селищного голови
Фатєєва О.Б. надати позивачу щорічні
відпустки за 2007, 2008, 2009 роки; визнання
незаконними та скасування
розпорядження селищного голови про
накладення дисциплінарних стягнень у
вигляді доган: від 03 липня 2009 року № 66-к,
від 08 липня 2009 року № 09-к, від 24 липня 2009
року № 73-к та від 04 серпня 2009 року № 79-к;
визнання протиправними та скасування
рішення Комишанської селищної ради від
17.09.2009 року № 454 та розпорядження
селищного голови від 17.09.2009 року № 103-к
про звільнення ОСОБА_1; поновлення на
посаді заступника селищного голови з
питань діяльності виконавчих органів
та стягнення з Комишанської селищної
ради заробітну плату за час вимушеного
прогулу. Крім цього, позивач просив суд
стягнути з відповідача моральну шкоду
в сумі 5000 грн., судові витрати на
юридичну допомогу в сумі 6000 грн. та
витрати на державне мито у сумі 50 грн.
та на інформаційно-технічне
забезпечення у сумі 37,80 грн.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 28 жовтня 2010
року позовні вимоги задоволено
частково. Суд скасував розпорядження
Комишанського селищного голови "Про
оголошення догани" від 08.07.2009 року № 69-К
та від 24.07.2009 року № 73-К, рішення ХХХVII
сесії селищної ради V скликання від
17.09.2009 року № 454 "Про звільнення з
займаної посади заступника селищного
голови з питань діяльності виконавчих
органів ради", розпорядження
Комишанського селищного голови від
17.09.2009 року № 103-К "Про звільнення та
виплату грошової компенсації за
невикористані щорічні основні та
додаткові відпустки" в частині
звільнення позивача з посади
заступника селищного голови з питань
діяльності виконавчих органів ради.
Також, суд поновив позивача на посаді
заступника селищного голови з питань
діяльності виконавчих органів ради
Комишанської селищної ради з 19 вересня
2009 року та стягнув з Комишанської
селищної ради на користь позивача 38837,32
грн. середнього заробітку за час
вимушеного прогулу з 19 вересня 2009 року
по 28 жовтня 2010 року з відрахуванням
обов'язкових платежів, моральну шкоду у
розмірі 1000 грн., витрати на правову
допомогу у розмірі 6000 грн., а також
витрати зі сплати судового збору у
розмірі 50 грн. В задоволенні решти
позовних вимог було відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
ОСОБА_1 та представник Комишанської
селищної ради і голови Комишанської
селищної ради подали апеляційні
скарги, у яких посилаються на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.
Представник відповідача та третьої
особи вважав, що ці порушення призвели
до неправильного вирішення справи та
просив скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою
відмовити у задоволенні позову (у
частині тих позовних вимог, що були
задоволені судом першої інстанції).
Позивач також, посилаючись на
порушення судом норм матеріального
права, просив змінити постанову суду
першої інстанції та визнати
незаконними та скасувати
розпорядження селищного голови про
накладення на нього дисциплінарних
стягнень у вигляді доган: від 03.07.2009
року №66-к, та № 73-к та від 04.08.2009 року та
стягнути з відповідача моральну шкоду
в сумі 5000 грн.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційних скарг,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга ОСОБА_1
задоволенню не підлягає, а апеляційна
скарга Комишанської селищної ради та
голови Комишанської селищної ради
Фатєєва О.Б. підлягає задоволенню
частково.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та місцевого
самоврядування зобов'язані діяти
тільки на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією й законами України.

Також, відповідно до ст. 25 Закону
України, від 21.05.1997, № 280/97-ВР "Про
місцеве самоврядування в Україні" (далі
- Закон № 280/97-ВР) сільські, селищні,
міські ради правомочні розглядати і
вирішувати питання, віднесені
Конституцією України, цими та іншими
законами до їх відання.

Згідно з п.3, 5, 6 ч.1 ст.26 Закону № 280/97-ВР,
виключно на пленарних засіданнях
сільської, селищної, міської ради
вирішуються такі питання: утворення
виконавчого комітету ради, визначення
його чисельності, затвердження
персонального складу; внесення змін до
складу виконавчого комітету та його
розпуск; затвердження за пропозицією
сільського, селищного, міського голови
структури виконавчих органів ради,
загальної чисельності апарату ради та
її виконавчих органів відповідно до
типових штатів, затверджених Кабінетом
Міністрів України, витрат на їх
утримання; утворення за поданням
сільського, селищного, міського голови
інших виконавчих органів ради.

Пунктом 10 ст. 42 Закону № 280/97-ВР
встановлено, що сільський голова
призначає на посади та звільняє з посад
керівників відділів, управлінь та
інших виконавчих органів ради,
підприємств, установ та організацій, що
належать до комунальної власності
відповідних територіальних громад,
крім керівників дошкільних,
загальноосвітніх та позашкільних
навчальних закладів.

Відповідно до ст. 10 Закону України, від
07.06.2001, № 2493-III "Про службу в органах
місцевого самоврядування" (далі - Закон
№ 2493-III) прийняття на службу в органи
місцевого самоврядування
здійснюється: на посади заступників
сільського, селищного, міського голови
з питань діяльності виконавчих органів
ради, керуючого справами (секретаря)
виконавчого комітету сільської,
селищної, міської, районної у місті
ради шляхом затвердження відповідною
радою.

Статтею 20 Закону № 2493-III встановлено, що
крім загальних підстав, передбачених
Кодексом законів про працю України,
служба в органах місцевого
самоврядування припиняється на
підставі і в порядку, визначених
Законом України "Про місцеве
самоврядування в Україні", цим та
іншими законами України

Відповідно до ст.147-1 КЗпП України
дисциплінарні стягнення
застосовуються органом, якому надано
право прийняття на роботу (обрання,
затвердження і призначення на посаду)
даного працівника. На працівників, які
несуть дисциплінарну відповідальність
за статутами, положеннями та іншими
актами законодавства про дисципліну,
дисциплінарні стягнення можуть
накладатися також органами,
вищестоящими щодо органів, вказаних у
частині першій цієї статті. Працівники,
які займають виборні посади, можуть
бути звільнені тільки за рішенням
органу, який їх обрав, і лише з підстав,
передбачених законодавством.

Відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір може бути розірвано в
разі систематичного невиконання
працівником без поважних причин
обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку,
якщо раніше до нього застосовувались
заходи дисциплінарного стягнення.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України
заходами стягнення є догана і
звільнення, а розірвання трудового
договору на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП
України є дисциплінарним стягненням,
та вимагає: згідно ст. 148 КЗпП України
застосовування власником або
уповноваженим ним органом
безпосередньо не пізніше одного місяця
з дня виявлення проступку, не рахуючи
часу звільнення працівника від роботи
у зв'язку з тимчасовою
непрацездатністю або перебування його
у відпустці; та не може бути накладене
пізніше шести місяців з дня вчинення
проступку; згідно зі ст. 149 КЗпП України
зажадання від порушника трудової
дисципліни власником або
уповноваженим органом письмових
пояснень, крім того, за кожне порушення
трудової дисципліни може бути
застосовано лише одне дисциплінарне
стягнення, при обранні виду стягнення
власник або уповноважений ним орган
повинен враховувати ступінь тяжкості
вчиненого проступку і заподіяну ним
шкоду, обставини, за яких вчинено
проступок, і попередню роботу
працівника.

Судом першої інстанції встановлено, що
з 04 червня 1997 року ОСОБА_1 обіймав
посаду заступника селищного голови
Комишанської селищної ради. До
функціональних обов'язків заступника
селищного голови віднесені питання
комунального та житлового
господарства, до яких, як визнав сам
позивач, віднесено контроль за
діяльністю комунального підприємства
(далі - КП) "Три кринички" та організація
вивезення твердих побутових відходів
(далі - ТПВ), а також згідно п.2.9
виконання інших доручень і
розпоряджень селищного голови, крім
того, ОСОБА_1 згідно рішення виконкому
Комишанської селищної ради №127 від
17.10.2006 року є головою адміністративної
комісії.

Згідно пункту 2 розпорядження
Комишанського селищного голови від
11.02.2009 року № 14-к було зобов'язано
заступника селищного голови ОСОБА_1
посилити контроль за діяльністю КП "Три
кринички".

Розпорядженням Комишанського
селищного голови від 03.07.2009 р. № 66-к,
після надання письмових пояснень,
позивачу було оголошено догану за
неналежний контроль за роботою
підпорядкованого йому КП "Три
кринички", яке з 22 червня 2009 року
припинило вивезення ТПВ на міське
сміттєзвалище з території селищної
ради.

Відмовляючи у задоволені позову у цій
частині, суд першої інстанції
погодився з обґрунтованістю
прийнятого дисциплінарного стягнення.

Колегія суддів не може погодитися з
таким висновком суду, вважає його
помилковим з наступного.

Відповідно до статті 149 КЗпП України,
при обранні виду стягнення власник або
уповноважений ним орган повинен
враховувати ступінь тяжкості
вчиненого проступку і заподіяну ним
шкоду, обставини, за яких вчинено
проступок, і попередню роботу
працівника.

Колегія суддів, враховуючи вимоги
Закону, приходить до висновку про
неправомірність дій відповідача при
накладені на позивача Розпорядженням
від 03.07.2009 р. № 66-к про дисциплінарне
стягнення шляхом оголошення догани та
про необґрунтованість оскаржуваного
наказу, оскільки в ньому фактично не
відображені належним чином підстави
для застосування до позивача
дисциплінарного стягнення, не було
конкретизовано яке саме та коли саме
позивач здійснив порушення трудової
дисципліни, в чому конкретно
проявилося порушення трудової
дисципліни. Також, в оскаржуваному
наказі відсутні відомості про те, в
чому саме полягала несумлінна праця
позивача, які конкретно вимоги Закону
ним не дотримано.

Щодо твердження відповідача про
неналежний контроль з боку ОСОБА_1 за
господарською діяльністю КП "Три
кринички", то суд першої інстанції
помилково не надав належної оцінки
тому, що у 2008 році КП зібрало на 227,2 %
більше ТПВ з порівнянні з 2007 роком, а у
2009 році на 110,4% більше ніж у 2008 році, і у І
кварталі 2010 року на 11,2% більше ніж у І
кварталі 2009 року. При цьому
неодноразове надання позивачем
інформації про стан роботи
підприємства (зростання обсягу робіт,
неналежна сплата населенням послуг
підприємства та необґрунтовано низки
ціни на вивіз відходів) радою
розглянуті належним чином не були,
питання щодо браку коштів також
вирішено не було. Зазначене, у
подальшому призвело до припинення
вивезення ТПВ на міське сміттєзвалище
з території селищної ради. За таких
обставин Розпорядження від 03.07.2009р. №
66-к підлягає скасуванню.

10 червня 2009 року на оперативній нараді
з апаратом виконкому та директором КП
"Три кринички", селищним головою було
дано письмове доручення № 1 заступнику
голови ОСОБА_1 в строк до 20 червня 2009
року, тобто за 10 днів, здійснити
списання автомобіля марки ЗАЗ "Таврія
1102", а саме: зняти з обліку автомобіль в
ДАІ, перереєструвати і поставити на
баланс КП "Три кринички".

Судом першої інстанції було
встановлено, що власником зазначеного
автомобіля є Комишанська селищна рада,
яка тривалий час не сплачувала
транспортний збір. І, оскільки
транспортний податок власником
сплачено не було, позивач за особисті
кошти його сплатив, та після надання
довідки з податкової інспекції про
відсутність заборгованості,
автомобіль 26 червня 2010 року було знято
з реєстрації.

З огляду на встановлене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що Розпорядження № 09-к від
08.07.2009р. також підлягає скасуванню,
оскільки відповідачем не було
перевірено наявності вини та причини
пропуску строку виконання доручення
позивачем.

Також, колегія суддів погоджується з
висновком суду про скасування
Розпорядження від 24.07.2009 року № 73-к,
оскільки відповідачем було
встановлено нереальні строки
виконання доручення селищного голови
від 14.07.2009р. № 2 про вирішення в строк, до
16 липня 2009 року питання по наданню
документів для оплати обслуговування
газового обладнання.

04.08.2009 року Розпорядженням № 79-к ОСОБА_1
оголошено догану за порушення терміну
розгляду подання прокурора
Комсомольського району м. Херсона вх.
106/2-11 від 09.06.2009 року "Про усунення
порушень вимог законодавства про
адміністративні порушення при
притягнені осіб до відповідальності"
та відмову від надання пояснень щодо
порушення терміну розгляду подання.

Як було встановлено судом першої
інстанції, 09 червня 2009 року прокурором
Комсомольського району м. Херсона було
внесено подання "Про усунення порушень
вимог законодавства про
адміністративні порушення при
притягнені осіб до відповідальності". В
той же день ОСОБА_1, як голова
адміністративної комісії, отримав
зазначене подання, однак про
результати його розгляду та вжиті
заходи прокуратуру району у
встановлений законом місячний строк не
повідомив. Даний факт сторонами в
судовому засіданні не оспорювався.
Колегія суддів також погоджується з
висновком суду першої інстанції про
правомірність розпорядження від 04.08.2009
року № 79-к.

Розпорядженням № 103-к від 17.09.2009 року
ОСОБА_1, відповідно до п.3 ст. 40 КЗпП
України, було звільнено із займаної
посади заступника селищного голови з
питань діяльності виконавчих органів
ради в зв'язку із систематичним
невиконанням, без поважних причин,
трудових обов'язків.

Підставою для винесення такого
розпорядження було рішення ХХХVII сесії
селищної ради V скликання № 454 від 17.09.2009
року "Про звільнення з займаної посади
заступника селищного голови з питань
діяльності виконавчих органів ради
ОСОБА_1".

Як вбачається з копії Розпорядження №
103-к від 17.09.2009 року, позивача звільнено
з роботи за систематичне невиконання
без поважних причин обов'язків,
покладених на нього трудовим договором
та правилами внутрішнього трудового
розпорядку.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що оскаржувані
розпорядження № 103-к від 17.09.2009 року та
рішення селищної ради № 454 від 17.09.2009
року слід визнати незаконними та
скасувати.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі
звільнення без законної підстави або
незаконного переведення на іншу роботу
працівник повинен бути поновлений на
роботі органом, який розглядає
трудовий спір. При винесенні рішення
про поновлення на роботі орган, який
розглядає трудовий спір, одночасно
приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу або різниці в
заробітку за час виконання нижче
оплачуваної роботи.

Також, частиною 2 ст. 235 КЗпП України
встановлено, що у разі звільнення без
законної підстави або незаконного
переведення на іншу роботу працівник
повинен бути поновлений на попередній
роботі органом, який розглядає
трудовий спір. При винесенні рішення
про поновлення на роботі орган, який
розглядає трудовий спір, одночасно
приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу або різниці в
заробітку за час виконання
нижчеоплачуваної роботи, але не більш
як за один рік.

Таким чином, позивач підлягає
поновленню на посаді заступника
селищного голови з питань діяльності
виконавчих органів ради Комишанської
селищної ради з 19 вересня 2009 року, що
було правильно встановлено судом
першої інстанції.

При цьому Комишанська селищна рада
повинна виплатити на користь ОСОБА_1
середній заробіток за час вимушеного
прогулу з 19 вересня 2009 року в межах
одного року.

Колегія суддів вважає, що вимоги про
надання позивачу щорічних відпусток за
2007, 2008, 2009 роки та матеріальної допомоги
на оздоровлення та поліпшення житлових
умов не підлягають задоволенню,
оскільки при звільненні позивач
отримував грошову компенсацію за
невикористані відпустки, а виплата
матеріальної допомоги на оздоровлення
це право, а не обов'язок роботодавця.

Також, колегія суддів вважає, що у
задоволені позовних вимог в частині
стягнення моральної шкоди з
відповідача, слід відмовити за
необґрунтованістю, оскільки в
матеріалах справи немає доказів,
обставин нанесення позивачу моральної
шкоди.

Щодо позовних вимог в частині
відшкодування витрат на правову
допомогу в суді у розмірі 6000 грн., то
колегія суддів зазначає, що вони не
підлягають задоволенню з огляду на
наступне.

Так, при зверненні з уточненнями до
позову, позивачем до суду було сплачено
судовий збір у розмірі 50 грн., що
підтверджується квитанцією від 28.10.2010
року, а також понесені судові витрати
на надання правової допомоги у розмірі
6000,00 грн., що підтверджується
квитанцією до прибуткового касового
ордеру № 01-10п від 27 жовтня 2010 року, які
за результатами розгляду справи у суді
першої інстанції, були стягненні на
користь позивача з Камишанської
селищної ради.

Відповідно до ст.87 КАС України, судові
витрати складаються із судового збору
та витрат, пов'язаних з розглядом
справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом
справи, належать: 1) витрати на правову
допомогу; 2) витрати сторін та їхніх
представників, що пов'язані із
прибуттям до суду; 3) витрати, пов'язані
із залученням свідків, спеціалістів,
перекладачів та проведенням судових
експертиз; 4) витрати, пов'язані з
проведенням огляду доказів на місці та
вчиненням інших дій, необхідних для
розгляду справи.

Частиною 1 статті 94 КАС України,
визначено, що у разі якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує усі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа).

Підпунктом 2 пункту 1 Додатку до
постанови КМУ від 27.04.2006 р. №590 "Про
граничні розміри компенсації витрат,
пов'язаних з розглядом цивільних та
адміністративних справ, і порядок їх
компенсації за рахунок держави",
визначено, що витрати, пов'язані з
правовою допомогою стороні, на користь
якої ухвалено судове рішення і яка не є
суб'єктом владних повноважень, якщо
компенсація відповідно до закону
сплачується за рахунок держави
компенсуються у розмірі, що не
перевищує суму, що обчислюється
виходячи з того, що особі, яка надає
правову допомогу, виплачується 5
відсотків розміру мінімальної
заробітної плати за повний робочий
день.

Також, слід зазначити, що витрати
можуть бути відшкодовані виключно у
випадку підтвердження належними
доказами їх понесення.

У той же час, з наявних у матеріалах
справи документів, як то копії договору
№3 від 28.08.2009 року в редакції від 14
жовтня 2010 року про надання послуг,
квитанції про сплату позивачем
6000,00грн., не можливо встановити обсяг
наданих робіт, кількість робочих днів,
і це перешкоджає визначити розмір
компенсації, яка підлягає
відшкодуванню позивачу, як понесених
витрат на правову допомогу.

За наведених обставин, колегія суддів
вважає, що відсутні підстави для
задоволення позовних вимог у частині
стягнення з Камишанської селищної ради
на користь позивача судових витрат за
надання правової допомоги у розмірі
6000,00 грн.

Також, не підлягають стягненню витрати
у розмірі 37,80грн., оскільки оплата
витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи діючим
КАС України не передбачена.

Підсумовуючи все викладене, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції, при вирішенні справи,
допущено порушення норм матеріального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що судове рішення відповідно до
вимог п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підлягає
скасуванню з прийняттям по справі
нової постанови про часткове
задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Апеляційну скаргу Комишанської
селищної ради та голови Комишанської
селищної ради Фатєєва Олександра
Борисовича - задовольнити частково.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 28 жовтня 2010
року - скасувати, та прийняти по справі
нову постанову, якою позовні вимоги
ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Скасувати розпорядження Комишанського
селищного голови про накладення на
ОСОБА_1 дисциплінарних стягнень у
вигляді догани:

- від 03 липня 2009 року № 66-к;

- від 08 липня 2009 року № 69-к;

- від 24 липня 2009 року № 73-к.

Визнати незаконним та скасувати
рішення ХХХVII сесії селищної ради V
скликання № 454 від 17 вересня 2009 року
"Про звільнення з займаної посади
заступника селищного голови з питань
діяльності виконавчих органів ради
ОСОБА_1".

Визнати незаконним та скасувати
розпорядження Комишанського селищного
голови № 103-К від 17 вересня 2009 року "Про
звільнення та виплату грошової
компенсації за невикористані щорічні
основні та додаткові відпустки ОСОБА_1"
в частині звільнення ОСОБА_1 з посади
заступника селищного голови з питань
діяльності виконавчих органів ради.

Поновити ОСОБА_1 на посаді заступника
селищного голови з питань діяльності
виконавчих органів ради Комишанської
селищної ради з 19 вересня 2009 року.

Зобов'язати Комишанську селищну раду
виплатити на користь ОСОБА_1 середнього
заробітку за час вимушеного прогулу з 19
вересня 2009 року в межах одного року.

Допустити негайне виконання постанови
в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді
заступника селищного голови з питань
діяльності виконавчих органів ради
Комишанської селищної ради та
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу в межах суми за один
місяць.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
чинності негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення
виготовлений 14 квітня 2014 року.

Головуючий:

Судді: