Справа № 2а-12473/11/1370
Суддя: Гінда О.М.
Дата ухвалення: 2014-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2014 року
№ 9104/108873/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:
Гінди О.М.

суддів:
Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України у Франківському районі м.
Львова на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 14
травня 2012 року у справі за
адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду України у
Франківському районі м. Львова до
Відкритого акціонерного товариства
«Гірхімпром» про стягнення
заборгованості, -

встановив:

21.04.2008 позивач - УПФУ у Франківському
районі м. Львова звернувся в суд із
адміністративним позовом до
відповідача - ВАТ «Гірхімпром» у якому
просить стягнути з відповідача на
користь позивача 184152,12 грн
заборгованості, яка виникла у зв'язку з
тим, що працівникам позивача (51 особа)
за період роботи в Державному
інституті гірничо-хімічної
промисловості (Гірхімпром) (далі -
Інститут), правонаступником якого є ВАТ
«Гірхімпром», призначено пенсії як
науковим працівникам. Проте всупереч
вимогам статті 24 Закону України від 13
грудня 1991 року № 1977-ХІІ «Про наукову і
науково-технічну діяльність» (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин) (далі - Закон № 1977-XII)
Товариство з січня 2006 року по грудень
2007 року не сплачувало управлінню ПФУ
різницю між сумою пенсії, призначеної
за цим Законом, та сумою пенсії,
обчисленою відповідно до інших
законодавчих актів, на яку мають право
наукові працівники. Позивач зазначив,
що на виконання вимог статті 24 Закону №
1977-XII та пункту 2 Порядку фінансування
різниці між сумою пенсії, призначеної
науковим (науково-педагогічним)
працівникам державних небюджетних
підприємств, установ, організацій та
вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів
акредитації згідно із Законом України
«Про наукову і науково-технічну
діяльність», та сумою пенсії,
обчисленою відповідно до інших
законодавчих актів, на яку мають право
зазначені особи, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 24 березня 2004 року № 372 (далі -
Порядок, постанова № 372 відповідно), за
рахунок коштів державного бюджету
фінансується 50 відсотків різниці у
розмірі пенсії наукових працівників
державних небюджетних підприємств,
установ, організацій та закладів у
розрахунку на одну особу. Інша частина
фінансується за рахунок коштів цих
підприємств, установ, організацій та
закладів.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 14.05.2012 у
задоволенні позову відмовлено.

Із цією постановою не погодився
відповідач та оскаржив її в
апеляційному порядку. Вважає, що така є
незаконною, оскільки судом допущено
порушення та неправильне застосування
норм матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи, а
тому просить її скасувати та прийняти
нову постанову, якою позов
задовольнити.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що суд першої
інстанції дійшов висновку про те, що
оскільки працівники відповідача
науковий стаж здобули у державному
Інституті, який фінансувався за
рахунок бюджетних коштів, то пенсії
таким працівникам мають фінансуватися
за рахунок державного бюджету. Проте,
апелянт такі висновки вважає
безпідставними, оскільки положення
Закону № 1977-XII не містять норми, яка б
звільняла підприємство від обов'язку
відшкодувати Пенсійному фонду України
різницю між сумою призначеної за цим
Законом та сумою пенсії, обчисленої
відповідно до інших законодавчих
актів, на яку має право науковий
працівник, а тому відповідач
зобов'язаний здійснювати такі
відшкодування.

Сторони у судове засідання своїх
представників не направили, хоча
належним чином повідомлені про дату,
час та місце апеляційного розгляду
справи. Від представника відповідача
надійшла заява про відкладення
розгляду справи на іншу дату, для
ознайомлення із апеляційною скаргою.
Проте, вказане клопотання відхилено,
оскільки згідно матеріалів справи
копія апеляційної скарги разом із
копією ухвали про відкриття
апеляційного провадження відповідачу
надіслана 13.06.2012. Крім того, повістка
про виклик в суд на адресу ВАТ
«Гірхімпром» надійшла 14.04.2014, а тому з
цієї дати до дня судового засідання, у
його представника було достатньо часу
для ознайомлення з усіма матеріалами
справи.

За таких обставин, враховуючи те, що цю
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у відповідності
до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, апеляційний
розгляд справи проведено у порядку
письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухав
доповідь судді-доповідача, перевірив
матеріали справи та обговорив підстави
і межі апеляційних вимог, вважає, що
апеляційну скаргу належить
задовольнити.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачем відповідно до Закону № 1977-XII
за період роботи у ВАТ «Гірхімпром»
призначені пенсії його науковим
працівникам, усього 51 пенсіонер, а саме:
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19,
ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23,
ОСОБА_1, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26,
ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30,
ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34,
ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38,
ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42,
ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46,
ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_50,
ОСОБА_51

Усього за період з 01.01.2006 по 31.12.2007
підлягає фінансуванню 184 152,12 грн, про що
відповідачу направлені відповідні
повідомлення за 2006 рік на суму 162345 грн,
за 2007 рік на суму 21 807,12 грн.

Позивачем призначались пенсії
працівникам ВАТ «Гірхімпром»
відповідно до Закону № 1977-XII до 30.10.1995.

Відповідно до статуту відповідача в
редакції 1993 року, останній визначений,
як Державний інститут гірничо-хімічної
промисловості, здійснює свою
діяльність на основі державної форми
власності та підпорядкований
Міністерству промисловості України.

Згідно наказу Мінпрому України від
13.06.1994 року № 329, вказаний державний
інститут реорганізовано у відкрите
акціонерне товариство шляхом
перетворення, у відповідності до Указу
Президента України від 15.06.1993 року № 210
«Про корпоратизацію підприємств».

Суд першої інстанції у задоволенні
позову відмовив з огляду на те, що на
час набуття працівниками ВАТ
«Гірхімпром» стажу наукової роботи,
який дає право на отримання пенсії
згідно Закону № 1977-XII, останній був
державною бюджетною установою та
перебував у сфері управління
Міністерства промисловості України, а
тому враховуючи положення ч. 1 ст. 24
вказаного Закону, пенсії науковим
працівникам відповідача, призначені до
1995 року, повинні фінансуватись за
рахунок коштів державного бюджету.

Однак, суд апеляційної інстанції за
такими висновками суду першої
інстанції не погоджується, з огляду на
таке.

Згідно зі статтею 6 Закону України від 5
листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне
забезпечення» особам, які мають
одночасно право на різні державні
пенсії, призначається будь-яка з цих
пенсій за їх вибором.

Держава встановлює для наукових
(науково-педагогічних) працівників, які
мають необхідний стаж наукової роботи,
пенсії на рівні, що забезпечує
престижність наукової праці та
стимулює систематичне оновлення
наукових кадрів (стаття 24 Закону №
1977-ХІІ).

Відповідно до частини дев'ятої цієї ж
статті різниця між сумою пенсії,
призначеної за цим Законом, та сумою
пенсії, обчисленої відповідно до інших
законодавчих актів, на яку має право
науковий працівник, фінансується: для
наукових (науково-педагогічних)
працівників державних бюджетних
наукових установ, організацій та вищих
навчальних закладів III-IV рівнів
акредитації - за рахунок коштів
державного бюджету; для наукових
(науково-педагогічних) працівників
інших державних підприємств, установ,
організацій та вищих навчальних
закладів III-IV рівнів акредитації - за
рахунок коштів цих підприємств,
установ, організацій та закладів, а
також коштів державного бюджету в
порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України. При цьому за рахунок
коштів державного бюджету науковим
(науково-педагогічним) працівникам
оплачується з розрахунку на одну особу
50 відсотків різниці пенсії,
призначеної за цим Законом; для
наукових (науково-педагогічних)
працівників недержавних наукових
установ, організацій та вищих
навчальних закладів III-IV рівнів
акредитації - за рахунок коштів цих
установ, організацій та закладів.

На виконання наведеної норми
зазначеного Закону Кабінет Міністрів
України прийняв постанову від 13 грудня
2000 року № 1826 «Про затвердження Порядку
фінансування та виплати різниці між
сумою пенсії, призначеної науковим
(науково-педагогічним) працівникам
державних бюджетних установ і
організацій, науковим
(науково-педагогічним) працівникам
державних небюджетних підприємств і
організацій згідно із Законом України
«Про наукову і науково-технічну
діяльність», та сумою пенсії,
обчисленою відповідно до інших
законодавчих актів, на яку мають право
зазначені особи», яка втратила
чинність 9 квітня 2004 року одночасно з
набранням чинності постановою № 372,
якою було затверджено Порядок.

Названі порядки визначають механізм
фінансування різниці між сумою пенсії,
призначеної, зокрема, науковим
(науково-педагогічним) працівникам
державних небюджетних підприємств,
установ, організацій, та сумою пенсії,
обчисленою відповідно до інших
законодавчих актів, на яку мають право
зазначені особи.

Згідно з пунктом 4 Порядку, у разі
ліквідації або зміни власника
підприємства, установи, організації чи
вищого навчального закладу III-IV рівнів
акредитації різниця у розмірі пенсії
фінансується за рахунок коштів їх
правонаступників у порядку, що діяв
стосовно цих підприємств, установ,
організацій та закладів до моменту
ліквідації або зміни власника.

Аналіз зазначених норм права дає
підстави вважати, що у випадках, коли
відбувається перетворення в процесі
приватизації державного підприємства
у відкрите акціонерне товариство, до
правонаступника переходять права і
обов'язки державного підприємства, що
приватизується, у тому числі й
обов'язок зі сплати різниці між сумою
пенсії, призначеної відповідно до
Закону № 1977-ХІІ, та сумою пенсії,
обчисленої відповідно до інших
законодавчих актів.

Як встановлено судом першої інстанції,
пенсійний орган відповідно до Закону №
1977-ХІІ призначив пенсії колишнім
науковим працівникам (51 особа), які
працювали на Державному інституті
гірничо-хімічної промисловості
(Гірхімпром) на посадах, що дають право
призначення пенсії відповідно до
статті 24 зазначеного Закону.

Згідно зі статутом цього Інституту
(стаття 7), він був створений органом
державної влади з метою отримання
прибутку та здійснював свою діяльність
на основі господарського розрахунку і
самофінансування, основним
узагальнюючим показником
господарської та вироюбничої
діяльності Інституту є прибуток
(дохід). Тобто вказаний Інститут був
небюджетною установою,
правонаступником якого є ВАТ
«Гірхімпром».

У постанові від 05.06.2012 № 21-78а12 Верховний
Суд України дійшов правового висновку,
що Закон України від 13 грудня 1991 № 1977-XII
«Про наукову і наукову-технічну
діяльність» не містить положень, які б
звільняли державні небюджетні
установи та організації, фінансування
яких здійснюється за рахунок
державного бюджету України та
госпрозрахунку, відшкодовувати
Пенсійному фонду України різницю між
сумою призначеної за цим Законом та
сумою пенсії, обчисленою відповідно до
інших законодавчих актів, на яку має
право науковий працівник. У випадках
коли відбувається перетворення в
процесі приватизації державного
підприємства у відкрите акціонерне
товариство, до правонаступника
переходять права і обов'язки
державного підприємства, що
приватизується, у тому числі й
обов'язок зі сплати такої різниці.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Таким чином, ВАТ «Гірхімпром»
самостійно має визначити суму, яка
підлягає до сплати в розрахунку за
місяць, і щомісячно до 25 числа
перераховує органу ПФУ за своїм
місцезнаходженням відповідні грошові
кошти для фінансування різниці в
розмірі пенсії, призначеної в минулих і
поточних роках (абзац другий пункту 5
Порядку).

Однак, протягом періоду з січня 2006 року
по грудень 2007 року Товариство
вказаного обов'язку не виконало,
внаслідок чого у нього утворилась
заборгованість із відшкодування
управлінню ПФУ різниці між сумою
пенсії, призначеної відповідно до
Закону № 1977-ХІІ, та сумою пенсії,
обчисленої відповідно до інших
законодавчих актів, у сумі 184152,12 грн.

Оскільки суду не представлено доказів
погашення цієї заборгованості, така
підлягає стягненню на підставі
судового рішення.

Суд першої інстанції безпідставно у
своєму рішення посилається на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 05.02.2010 по
справі № 2а-1578/09/1370, оскільки вона не є
обов'язковою для врахування. Крім того,
така скасована постановою Вищого
адміністративного суду України від
27.02.2014 № К/9991/47055/11.

Враховуючи те, що судом першої
інстанції оскаржувана постанова
прийнята з неповним з'ясуванням
обставин, що мають значення для справи
та з порушенням норм матеріального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про її
скасування та прийняття нової
постанови про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254
КАС України, суд -

постановив:

апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Франківському районі м. Львова -
задовольнити.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 14 травня 2012
року у справі № 2а-12473/11/1370 - скасувати.

Позов Управління Пенсійного фонду
України у Франківському районі м.
Львова - задовольнити.

Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства «Гірхімпром» (ідент. № 00206339,
м. Львів, вул. Стрийська, 98, 79026) на
користь Управління Пенсійного фонду
України у Франківському районі (ідент.
№ 20847402, м. Львів, вул. Панаса Мирного, 24А,
79034) заборгованість в сумі 184152,12 грн (сто
вісімдесят чотири тисячі сто п'ятдесят
дві гривні дванадцять копійок).

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.

На постанову протягом двадцяти днів
після набрання нею законної сили може
бути подана касаційна скарга
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
О.М. Гінда

Судді:
В.Я. Качмар

В.В. Ніколін