Справа № 815/2436/14
Суддя: Соколенко О. М.
Дата ухвалення: 2014-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2436/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року
м. Одеса

Суддя Одеського окружного
адміністративного суду Соколенко О.М.,
розглянувши у порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом Балтської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в Одеській області до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості у розмірі
1648,40 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов Балтської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в Одеській області (надалі
за текстом - Балтьска ОДПІ або позивач)
до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
(надалі за текстом - ФОП ОСОБА_1 або
відповідач) про стягнення податкового
боргу по єдиному податку у розмірі 1648,40
грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що станом на момент звернення
до суду за ФОП ОСОБА_1 рахується
заборгованість перед бюджетом по
єдиному податку у розмірі 1648, 40 грн., яка
відповідачем у добровільному порядку
погашена не була, у зв'язку з чим
позивач звернувся до суду з вказаною
позовною заявою.

Позивач у судове засідання не з'явився,
був належним чином сповіщений про
розгляд справи, разом з тим, 12.05.2014 року
надав до суду заяву про розгляд справи
за відсутності представника позивача,
в якій також зазначив, що станом на
12.05.2014 року відповідачем
заборгованість у розмірі 1648, 40 грн.
сплачена не була.

Відповідач до судового засідання не
з'явилася, судова повістка про виклик
до суду була надіслана відповідачу за
адресою, зазначеною у позовній заяві та
спеціальному витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних та
фізичних осіб-підпримців від 16.04.2014
року, та отримана відповідачем 25.04.2014
року, про що свідчить поштове
повідомлення про вручення.

Таким чином, зважаючи на заяву позивача
про розгляд справи за відсутності
представника позивача, з урахуванням
належного сповіщення відповідача про
розгляд справи, суд розглядав справу в
порядку письмового провадження згідно
ч. 6 ст. 128 КАС України.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши
обставини та факти, якими
обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх
доказами, суд вважає, що
адміністративний позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
зареєстрована як фізична особа -
підприємець Кодимською районною
державною адміністрацією Одеської
області 06.03.2007 року за № 0000971
(ідентифікаційний номер - НОМЕР_1), що
підтверджується матеріалами справи
(а.с.7).

Відповідач знаходиться на обліку як
платник податків в Балтській ОДПІ, що
підтверджується довідкою про взяття на
облік платника податків від 12.03.2007 року
за №667, копія якої наявна в матеріалах
справи (а.с.9).

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач 03.01.2012 року звернулася до
Балтської ОДПІ із заявою про
застосування спрощеної системи
оподаткування з 01.01.2012 року (а.с.10), в
якій зазначила вид підприємницької
діяльності - роздрібна торгівля в
неспеціалізованих магазинах (52.12.0),
роздрібна торгівля на ринках (52.62.0),
посередництво в торгівлі деревиною та
будматеріалами (51.13.0), оптова торгівля
деревиною (51.53.1), діяльність кафе (55.30.2).
Відповідно до вказаної заяви обрана
ставка єдиного податку при переході на
спрощену систему оподаткування
складає 20% до розміру мінімальної
заробітної плати (2 група платників
податку).

Згідно облікової картки відповідача
станом на 30.04.2014 року, остання має
заборгованість зі сплати єдиного
податку за період частково 2013-2014 роки у
розмірі 1648,40 грн.

Згідно з п. 15.1 ст.15 Податкового кодексу
України платниками податків
визнаються фізичні особи (резиденти і
нерезиденти України), юридичні особи
(резиденти і нерезиденти України) та їх
відокремлені підрозділи, які мають,
одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операції), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок із сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п.п.16.1.4. п. 16.1.ст. 16
Податкового кодексу України платник
податків зобов'язаний сплачувати
податки та збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пп.10.1.2 п.10.1 ст.10
Податкового кодексу України до
місцевих податків належить, зокрема,
єдиний податок.

Правові засади застосування спрощеної
системи оподаткування, обліку та
звітності, а також справляння єдиного
податку визначено главою 1 розділу XIV
Податкового кодексу України.

Згідно з п.291.3 ст.291 ПК України юридична
особа чи фізична особа - підприємець
може самостійно обрати спрощену
систему оподаткування, якщо така особа
відповідає вимогам, встановленим цією
главою, та реєструється платником
єдиного податку в порядку, визначеному
цією главою.

Групи платників єдиного податку, на які
поділяються суб'єкти господарювання,
які застосовують спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
встановлені у п.291.4 ст.291 ПК України.

Так, п.п.298.1.1, 298.1.2.п.298.1 ст.298 Податкового
кодексу України (в редакції, яка
діяла на момент виникнення
заборгованості) передбачено, що для
обрання або переходу на спрощену
систему оподаткування суб'єкт
господарювання подає до органу
державної податкової служби заяву.
Зареєстровані в установленому порядку
фізичні особи - підприємці, які до
закінчення місяця, в якому відбулася
державна реєстрація, подали заяву щодо
обрання спрощеної системи
оподаткування та ставки єдиного
податку, встановленої для першої або
другої групи, вважаються платниками
єдиного податку з першого числа місяця,
наступного за місяцем, у якому виписано
свідоцтво платника єдиного податку.

Як вже встановлено судом ФОП ОСОБА_1
03.01.2012 року подала до Балтської ОДПІ
заяву про застосування спрощеної
системи оподаткування з 01.01.2012 року
(а.с.10), в якій зазначила вид
підприємницької діяльності - роздрібна
торгівля в невеликих магазинах (52.12.0),
роздрібна торгівля на ринках (52.62.0),
посередництво в торгівлі деревиною та
будматеріалами (51.13.0), оптова торгівля
деревиною (51.53.1), діяльність кафе (55.30.2).
Відповідно до вказаної заяви обрана
ставка єдиного податку при переході на
спрощену систему оподаткування
складає 20% до розміру мінімальної
заробітної плати (2 група платників
податку).

Згідно з пп. 293.1, 293.2.ст. 293 Податкового
кодексу України, ставки єдиного
податку встановлюються у відсотках
(фіксовані ставки) до розміру
мінімальної заробітної плати,
встановленої законом на 1 січня
податкового (звітного) року та у
відсотках до доходу (відсоткові
ставки). Фіксовані ставки єдиного
податку встановлюються сільськими,
селищними та міськими радами для
фізичних осіб - підприємців, які
здійснюють господарську діяльність,
залежно від виду господарської
діяльності, з розрахунку на
календарний місяць: 1) для першої групи
платників єдиного податку - у межах від
1 до 10 відсотків розміру мінімальної
заробітної плати; 2) для другої групи
платників єдиного податку - у межах від
2 до 20 відсотків розміру мінімальної
заробітної плати.

Пунктами 294.1, 294.2 ст.294 Податкового
кодексу України визначено, що
податковим (звітним) періодом для
платників єдиного податку першої групи
є календарний рік. Податковий (звітний)
період починається з першого числа
першого місяця податкового (звітного)
періоду і закінчується останнім
календарним днем останнього місяця
податкового (звітного) періоду.

Відповідно до п. 295.1.ст.295 Податкового
кодексу України, платники єдиного
податку першої і другої груп сплачують
єдиний податок шляхом здійснення
авансового внеску не пізніше 20 числа
(включно) поточного місяця. Такі
платники єдиного податку можуть
здійснити сплату єдиного податку
авансовим внеском за весь податковий
(звітний) період (квартал, рік), але не
більш як до кінця поточного звітного
року.

В свою чергу, мінімальна заробітна
плата у 2013 році закріплена ст.8 Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2013 рік" та складає у місячному
розмірі з 01 січня - 1147 грн., а у 2014 році
мінімальну заробітну плату у місячному
розмірі встановлено на рівні 1218 грн.
згідно ст.8 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік".

Таким чином, з огляду на вказані
положення Податкового кодексу України,
згідно матеріалів справи та враховуючи
розмір мінімальної заробітної плати у
2013 році та 2014 роках, відповідач
зобов'язана сплачувати єдиний податок
в розмірі 229,40 грн. до 20 числа
щомісячно протягом 2013 року та у розмірі
243,60 грн. до 20 числа щомісячно протягом
2014 року.

Але відповідач, всупереч вказаних
вимог законодавства, належну до сплати
суму єдиного податку не сплатила,
внаслідок чого за нею перед бюджетом,
станом на дату подання позову та на
момент розгляду справи рахується
податковий борг по цьому платежу в сумі
1648,40 грн., що підтверджується обліковою
карткою відповідача з єдиного податку
(а.с.15-17).

При цьому, як зазначено позивачем у
позовній заяві та вбачається з
облікової картки відповідача, вказана
сума заборгованості у розмірі 1648,40 грн.
виникла у зв'язку із наступним:

- станом на 19.09.2013 року у відповідача
існувала заборгованість в сумі 676,22
грн., яка стягнута з відповідача на
користь Балтської ОДШ ГУ Міндоходів в
Одеській області згідно постанови
Одеського окружного адміністративного
суду від 28.10.2013 року по справі №
815/6934/13-а;

- 20.09.2013 року відповідачем самостійно
нараховано по строку сплати податкове
зобов'язання згідно заяви про
застосування спрощеної системи
оподаткування в сумі 229,40 грн.
(загальна сума боргу складала - 905,62 грн.,
а сума боргу, що заявлена до стягнення
становить - 229,40 грн.);

- 20.10.2013 року відповідачем самостійно
нараховано по строку сплати податкове
зобов'язання згідно заяви про
застосування спрощеної системи
оподаткування в сумі 229,40 грн.
(загальна сума боргу складала - 1135,02
грн., а сума боргу, що заявляється до
стягнення становить - 458,80 грн.);

- 20.11.2013 року відповідачем самостійно
нараховано по строку сплати податкове
зобов'язання згідно заяви про
застосування спрощеної системи
оподаткування в сумі 229,40 грн.
(загальна сума боргу складала - 1364,42
грн., а сума боргу, що заявляється до
стягнення становить - 688,20 грн.);

- 20.12.2013 року відповідачем
самостійно нараховано по строку сплати
податкове зобов'язання згідно заяви
про застосування спрощеної системи
оподаткування в сумі 229,40 грн.
(загальна сума боргу склала - 1593,82 грн., а
сума боргу, що заявляється до стягнення
становить - 917,60 грн.);

- 20.01.2014 року відповідачем
самостійно нараховано по строку сплати
податкове зобов'язання згідно заяви
про застосування спрощеної системи
оподаткування в сумі 243,60 грн.
(загальна сума боргу склала - 1837,42 грн., а
сума боргу, що заявляється до стягнення
становить - 1161,20 грн.);

- 20.02.2014 року відповідачем самостійно
нараховано по строку сплати податкове
зобов'язання згідно заяви про
застосування спрощеної системи
оподаткування в сумі 243,60 грн.
(загальна сума боргу склала - 2081,02 грн., а
сума боргу, що заявляється до стягнення
становить - 1404,80 грн.);

- 20.03.2014 року відповідачем самостійно
нараховано по строку сплати податкове
зобов'язання згідно заяви про
застосування спрощеної системи
оподаткування в сумі 243,60 грн.
(загальна сума боргу склала - 2324,62 грн., а
сума боргу, що заявляється до стягнення
становить - 1648,40 грн.).

Отже, загальна сума боргу, що заявлена
до стягнення згідно вказаного
адміністративного позову становить
1648,40 грн.

Згідно п.п.14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України податковий борг - сума
узгодженого грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), але не сплаченого платником
податків у встановлений цим Кодексом
строк, а також пеня, нарахована на суму
такого грошового зобов'язання.

Як встановлено судом, відповідач суму
боргу у визначені строки не сплатила.
Разом з тим, жодних доказів на
підтвердження сплати відповідачем
заборгованості по єдиному податку у
розмірі 1648,40 грн. станом на момент
розгляду справи до суду не надано.
Наявність податкового боргу на час
розгляду справи підтверджена
податковим органом шляхом надання до
суду розрахунку суми заборгованості,
облікової картки платника податків.

Пунктом 59.1 ст.59 Податкового кодексу
України передбачено, що у разі коли
платник податків не сплачує узгодженої
суми грошового зобов'язання в
установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Як вбачається з матеріалів справи,
24.04.2013 року відповідач отримала
податкову вимогу форми «Ф» від 23.04.2013
року №103-963 (а.с.18).

Відповідно до п.59.5. ст.59 Податкового
кодексу України у разі якщо у платника
податків, якому надіслано (вручено)
податкову вимогу, сума податкового
боргу збільшується (зменшується),
погашенню підлягає вся сума
податкового боргу такого платника
податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення
(вручення) податкової вимоги сума
податкового боргу змінилася, але
податковий борг не був погашений в
повному обсязі, податкова вимога
додатково не надсилається (не
вручається).

Судом встановлено, що податкова вимога
платнику додатково не надсилалась, у
зв'язку із наявністю у відповідача
заборгованості за постановою
Одеського окружного адміністративного
суду від 28.10.2013 року по справі № 815/6934/13-а
та зважаючи на збільшення загальної
суми податкової заборгованості до 1648,40
грн.

Підпунктом 20.1.19 п.20.1 ст.20 Податкового
кодексу України визначено, що
контролюючі органи мають право
застосовувати до платників податків
передбачені законом фінансові
(штрафні) санкції (штрафи) за порушення
податкового чи іншого законодавства,
контроль за додержанням якого
покладено на контролюючі органи;
стягувати до бюджетів та державних
цільових фондів суми грошових
зобов'язань та/або податкового боргу у
випадках, порядку та розмірі,
встановлених цим Кодексом та іншими
законами України; стягувати суми
недоїмки із сплати єдиного внеску;
стягувати суми простроченої
заборгованості суб'єктів
господарювання перед державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) за
кредитами (позиками), залученими
державою (Автономною Республікою Крим
чи територіальною громадою міста) або
під державні (місцеві) гарантії, а також
за кредитами із бюджету в порядку,
визначеному цим Кодексом та іншими
законами України.

Таким чином, позивач є органом
державної влади, уповноваженим
здійснювати функцію контролю за
визначенням та сплатою платником
податків і повноваження якого на
звернення до суду із позовом про
стягнення податкового боргу прямо
визначені законодавством України.
Отже, за відсутності добровільної
сплати відповідачем суми
заборгованості, вказана сума
податкового боргу відповідача
підлягає стягненню за рішенням суду.

Відповідно до ст. 67 Конституції України
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
суд вважає, що позовні вимоги Балтської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в Одеській області є
обґрунтованими, а отже підлягають
задоволенню.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
а також за відсутністю витрат позивача
- суб'єкта владних повноважень,
пов'язаних із залученням свідків та
проведенням судових експертиз, судові
витрати (судовий збір), згідно з ч. 4 ст. 94
КАС України стягненню з відповідача не
підлягають.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 14, 70, 71, 72, 79, 86, 94,
128,158 - 163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов Балтської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в Одеській області до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості у розмірі
1648,40 грн. - задовольнити.

Стягнути з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер -
НОМЕР_1) податковий борг зі сплати
єдиного податку у розмірі 1648,40 грн.
(одна тисяча шістсот сорок вісім
гривень сорок копійок) на р/р 0251,
одержувач УДКСУ у Кодимському районі
Одеської області, код 37343459, банк
одержувача ГУДКСУ в Одеській області,
МФО 828011.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через Одеський
окружний адміністративний суд
апеляційної скарги на постанову
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає до Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого ст. 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

Суддя
Соколенко О.М.