Справа № 806/683/14
Суддя: Ракалович Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року
Житомир справа № 806/683/14

категорія 12.3

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Ракаловича В.М.,

суддів: Токарєвої М.С.,
Черняхович І.Е.,

при секретарі
Степанові П.В.,

з участю позивача та
представника позивача

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Державної служби
України з лікарських засобів про
визнання дій протиправними, визнання
наказу протиправним і його скасування,
поновлення на посаді, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу, відшкодування матеріальної і
моральної шкоди,-,

встановив:

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом. Просив
визнати протиправними дії Державної
служби України з лікарських засобів
щодо звільнення його з посади
начальника Державної служби
лікарських засобів у Житомирській
області, а також скасувати наказ
Державної служби України з лікарських
засобів від 13 січня 2014 року № 6-к про
його звільнення, поновити його на
раніше займаній посаді з виплатою
середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та відшкодуванням
матеріальної шкоди в розмірі 205,56 грн. і
моральної шкоди в розмірі 10830,78 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог
зазначає, що наказом відповідача № 6-к
від 13 січня 2014 року був звільнений з
посади начальника Державної служби
лікарських засобів у Житомирській
області у зв'язку з начебто виявленою
невідповідністю займаній посаді
внаслідок недостатньої кваліфікації.
Підставою для видання вказаного наказу
послугували, зокрема, результати
проведеної 05 листопада 2013 року
атестації державних службовців.

На думку позивача, висновки
атестаційної комісії є упередженими,
оскільки під час атестації він
відчував психологічний і моральний
тиск, так як більша частина зауважень
щодо роботи Державної служби
лікарських засобів у Житомирській
області та його,як керівника,не
відповідала дійсності, його пояснення
та посилання на обґрунтовані факти
до уваги не приймались.

Позивач зазначав, що не були взяті до
уваги і його позитивна характеристика
та факт відсутності у нього за весь час
перебування на вказаній вище посаді
дисциплінарних стягнень, посилається
на те, що добросовісно виконував
покладені на нього обов'язки.

Зазначає, що оскаржував рішення
атестаційної комісії, проте його
скарга була залишена без відповідного
реагування.

Позивач посилався також на порушення
процедури звільнення, вказував, що
всупереч чинному законодавству,
відповідач не запропонував йому іншу
посаду, провів звільнення після спливу
двомісячного терміну з дня атестації.
Позивач зазначає, що незаконним
звільненням його з посади йому була
заподіяна матеріальна шкода, так як
протиправні дії відповідача негативно
вплинули на його стан здоров'я,
внаслідок чого він змушений був
звернутись до медичного закладу за
допомогою, та проводити курс лікування
на який ним було витрачено 205,56 грн.,
крім того, внаслідок перенесеного ним
психологічного стресу йому була
заподіяна і моральна шкода, розмір
якої він оцінив в 10830,78 грн.- вартість
санаторно-курортного лікування та
проїзду до місця лікування і назад.

У судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги
підтримали, просили їх задовольнити.

Представник відповідача у судові
засідання тричі не з'явився, про час та
місце розгляду справи повідомлявся у
передбаченому законом порядку, про
причини неявки в друге та останнє
судове засідання не повідомив, доказів
на спростування доводів позивача не
надав.

Вислухавши пояснення позивача та його
представника, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку про
необхідність задоволення позову з
таких підстав.

Відповідно до ст.30 Закону України "Про
державну службу", спірні
правовідносини регулюються Кодексом
законів про працю України.

Встановлено, що наказом голови
Державної служби України з лікарських
засобів №6-к від 13.01.2014 року ОСОБА_1
звільнено з посади начальника
Державної служби з лікарських засобів
у Житомирській області 13 січня 2014 року
відповідно до п.2 ст. 40 КЗпП України, у
зв'язку з виявленою невідповідністю
займаній посаді внаслідок
недостатньої кваліфікації)

При звільненні враховувалось рішення
атестаційної комісії Державної служби
з лікарських засобів від 05.11.2013 року № 2.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 40 КЗпП України,
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, може бути
розірваний власником або
уповноваженим ним органом у випадку
виявленої невідповідності працівника
займаній посаді внаслідок
недостатньої кваліфікації. Звільнення
з цієї підстави допускається, якщо
неможливо перевести працівника, за
його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до п.21 Пленуму Верховного
Суду України №9 від 06 листопада 1992 року
"Про практику розгляду судами трудових
спорів", у випадках звільнення
працівника у зв'язку з виявленою
невідповідністю працівника займаній
посаді внаслідок недостатньої
кваліфікації, висновки атестаційної
комісії щодо кваліфікації працівника
підлягають оцінці у сукупності з
іншими доказами по справі.

Відповідно до п.19 Положення про
проведення атестації державних
службовців, затвердженого Постановою
КМУ № 1922 від 28.12.2000 року, рішення про
переведення державного службовця за
його згодою на іншу посаду або про
звільнення з посади приймається
керівником у двомісячний термін з дня
атестації. Прийняття такого рішення
після закінчення зазначеного терміну
не допускається. Час хвороби
державного службовця, а також
перебування його у відпустці до цього
терміну не включається.

Як вже зазначалось, представник
відповідача виклики до суду ігнорував,
жодного доказу на спростування доводів
позивача не надав.

На обов"язку надати відповідні докази в
разі заперечення проти позову
наголошувалось, зокрема, в ухвалі про
відкриття провадження в справі.

Оскільки відповідач ухилився від
покладеного на нього статтею 71 КАС
України обов"язку доказування, а наявні
в справі докази не дають можливості
спростувати доводи позивача та
зробити висновок про законність його
звільнення з роботи, позов в частині
поновлення на роботі підлягає
задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України,
позивач має безспірне право на
середній заробіток за час вимушеного
прогулу, а відповідно до ст.237-1 КЗпП
України - на відшкодування моральної
шкоди. Така шкода позивачу, безумовно,
заподіяна, оскільки він в результаті
незаконного звільнення зазнав
моральних страждань, відчував себе
несправедливо скривдженим, був
позбавлений можливості отримувати
зарплату, яка є єдиним джерелом засобів
його існування, що змусило його вживати
додаткові заходи для організації свого
життя, змушений був тривалий час
відстоювати своє порушене право в суді.

В той же час, причинний зв"язок між
незаконним звільненням і погіршенням
стану здоров"я позивача не доведений.
Це можливо було б зробити за
результатами судово-медичної
експертизи, на проведенні якої позивач
не наполягав.

З врахуванням обставин справи суд
вважає, що для компенсації завданих
позивачеві моральних страждань
достатньо суми в 2000 грн.

У задоволенні вимоги позивача щодо
відшкодування матеріальної шкоди у
розмірі 205.56 грн. - ( кошти, витрачені
ним на лікування) суд відмовляє через
недоведеність причинного зв'язку між
погіршенням стану здоров"я та
протиправними діями відповідача.

Відповідно до ст.256 КАС України,
постанова суду в частині поновлення на
посаді та присудження зарплати в межах
стягнення за один місяць підлягає
негайному виконанню.

Керуючись Законом України "Про
державну службу", КЗпП України,
ст.ст.158-163 КАС України, суд -

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати наказ
Державної служби України з лікарських
засобів від 13 січня 2014 року № 6-к "Про
звільнення ОСОБА_1".

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника
Державної служби з лікарських засобів
у Житомирській області з 13 січня 2014
року.

Зобов'язати Державну службу України з
лікарських засобів нарахувати та
виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за
час вимушеного прогулу.

Стягнути з Державної служби України з
лікарських засобів на користь ОСОБА_1
2000 грн. на відшкодування моральної
шкоди.

В решті позову відмовити за
безпідставністю.

Постанова в частині поновлення на
посаді, нарахування та виплати
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу за один місяць допускається до
негайного виконання.

Постанова може бути оскаржена до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий

В.М. Ракалович

Судді:
І.Е.
Черняхович

М.С.
Токарева

Повний текст постанови виготовлено: 30
квітня 2014 р.