Справа № 254/9096/13-а
Суддя: Сухарьок М.Г.
Дата ухвалення: 2014-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Богун О.О.
Суддя-доповідач - Сухарьок М.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2014 року
справа №254/9096/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді Сухарька М.Г., суддів
Гаврищук Т.Г., Шишова О.О.,

розглянувши у письмовому провадженні в
приміщенні суду апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Будьоннівському районі м. Донецька на
постанову Будьоннівського районного
суду м. Донецька від 04 грудня 2013 року у
справі № 254/9096/13-а за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Будьоннівському районі м. Донецька про
визнання рішення протиправним та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И
В:

Позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Будьоннівському районі м.
Донецька в якому просила зобов'язати
відповідача провести перерахунок
пенсії за віком на момент звільнення з
01.08.2011 року відповідно до ст. 37 Закону
України «Про державну службу» ( в
редакції, що діяла до 01.10.2011 року) в
розмірі 90 % заробітної плати та у
подальшому виплачувати пенсію з
урахуванням матеріальної допомоги на
оздоровлення та вирішення
соціально-побутових питань і
індексації заробітної плати
відображеної в довідці від 25.07.2013 року
№ 01-15/2750 та зобов'язати відповідача
провести перерахунок стажу служби в
органах місцевого самоврядування.

Постановою Будьоннівського районного
суду м. Донецька від 04 грудня 2013 року
позовні вимоги задоволено частково.

Не погоджуючись із прийнятим по справі
судовим рішенням відповідачем подано
апеляційну скаргу, в якій він просив
скасувати постанову суду першої
інстанції, ухвалити нове рішення про
відмовлення в задоволенні позовних
вимог, з мотивів невірного
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права.

Всі особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання не прибули, хоча були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання, тому
відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 КАС України,
суд апеляційної інстанції розглянув
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді - доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права приходить до
наступного.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2 з 15.05.1991 року по
27.07.2011 року працювала в Управлінні
праці та соціального захисту населення
Будьоннівської районної м. Донецьку
ради, стаж служби в органах місцевого
самоврядування 20 років 2 місяці 12 днів.
Вперше пенсія призначена у 2006 році в
розмірі 85 % від сум заробітної плати з
якої сплачувалися страхові внески за
загальнообов'язкове пенсійне
страхування. Відповідно до вимог ст.. 18
Закону України «Про службу в органах
місцевого самоврядування» їй було
продовжено термін перебування на
державній службі на 5-ть років. 27.07.2011
року ОСОБА_2 звільнена з посади у
зв'язку з досягненням граничного віку
перебування на службі в органах
місцевого самоврядування.

25.07.2013 року вона звернулась до
відповідача с заявою про перерахунок
пенсії на момент звільнення в розмірі
90% від сум заробітної плати з
урахуванням матеріальної допомоги на
оздоровлення та вирішення
соціально-побутових питань і
індексації заробітної плати, з
урахуванням зміни стажу служби. До
заяви була надана відповідна довідка №
01-15/2750 від 25.07.2013 року. Але, відповідач
відмовив їй в перерахунку пенсії з
урахуванням стажу та довідки.

Правовідносини у даній справі
регулюються нормами Конституції
України,Закону України «Про пенсійне
забезпечення», Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» , Закону України «Про
державну службу» та іншими прийнятими
на їх виконання нормативно - правовими
актами.

Судова колегія зазначає, що у частині
першій статті 1 Закону України № 108/95ВР
«Про оплату праці» встановлено, що
заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону
України № 3723-XII «Про державну службу»
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та допомога для
вирішення соціально-побутових питань
входила до системи оплати праці
державного службовця.

Частиною сьомою статті 33 Закону
України «Про державну службу»
встановлено, що умови оплати праці
державних службовців, розміри їх
посадових окладів, надбавок, доплат і
матеріальної допомоги визначаються
Кабінетом Міністрів України.

Так, Постановою Кабінету Міністрів
України від 12 вересня 1997 року № 1013
затверджено Порядок виплати
винагороди за вислугу років посадовим
особам органів державної податкової
служби, які мають спеціальні звання,
відповідно до положень якого
винагорода за вислугу років
виплачується посадовим особам органів
державної податкової служби залежно
від стажу роботи і обчислюється у
відсотках, виходячи з посадового
окладу та надбавки за спеціальне
звання. Нарахування та виплата
винагороди за вислугу років
провадяться щомісяця за фактично
відпрацьований час у межах
встановленого фонду оплати праці.
Винагорода за вислугу років
враховується при обчисленні
середнього заробітку, що зберігається
за посадовою особою відповідно до
законодавства.

Безпосередньо порядок обчислення
заробітної плати для перерахунку
пенсії державного службовця
установлений Постановою Кабінету
Міністрів України «Про деякі питання
вдосконалення визначення розмірів
заробітку для обчислення пенсії» № 865
від 31 травня 2000 року.

Положеннями пункту 4 зазначеної
Постанови передбачено, що особи, які
вийшли на пенсію згідно Закону України
«Про державну службу» мають право на
перерахунок пенсій, але лише за умови
підвищення заробітної плати державним
службовцям після набрання чинності
Законом України від 16 січня 2003 року
«Про внесення змін до Закону України
«Про державну службу». Заробітна плата
для перерахунку пенсії пенсіонерам,
яким пенсія призначена з дня набрання
чинності Законом України «Про державну
службу», визначається в такому порядку:
1) пенсіонерам, які на момент
перерахунку пенсії продовжують
працювати на посаді, з якої призначено
пенсію, - на підставі поданої довідки
про одержувану заробітну плату на
момент перерахунку; 2) іншим
пенсіонерам - на підставі документів,
поданих на час перерахунку, виходячи із
сум заробітної плати, яку одержує
працюючий державний службовець на
відповідній посаді, з якої призначено
/перераховано/ пенсію, на момент
виникнення права на перерахунок. При
цьому, премія та інші надбавки
враховуються в середніх розмірах
стосовно визначених законодавством
таких виплат у відповідному державному
органі, з якого особа вийшла на пенсію,
на момент виникнення права на
перерахунок, якщо вони були фактично їй
встановлені.

Крім того, статтею 66 Закону України №
1788-XII «Про пенсійне забезпечення»
врегульовано види оплати праці, що
враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої
зазначеної статті до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України від 26
червня 1997 року № 400/97 ВР «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу)).

Згідно зі статтею 41 Закону України №
1058-IV «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» до виплат
(доходів), що враховуються в заробітну
плату (дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, належать, зокрема:
суми виплат, отримуваних застрахованою
особою після набрання чинності цим
Законом, з яких згідно з цим самим
Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
чинне законодавство як загальне, так і
спеціальне, відносить до складу
заробітної плати також інші виплати.

Крім того, надбавки, запроваджені
нормативно - правовими актами,
матеріальна допомога належать до
додаткових видів грошового
забезпечення й приймаються в
розрахунок при нарахуванні пенсії лише
особам, які отримували такі надбавки
під час перебування на державній
службі та були звільнені зі служби
після їх запровадження, а саме з виплат
державним службовцям як допомога на
оздоровлення, матеріальна допомога для
вирішення соціально - побутових питань,
а також премії та надбавки на які
нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Відповідно до положення статті 2 Закону
України «Про індексацію грошових
доходів населення», індексації
підлягають грошові доходи громадян,
одержані ними в гривнях на території
України і які не мають разового
характеру: пенсії; стипендії; оплата
праці( грошове забезпечення); суми
виплат, що здійснюються відповідно до
законодавства про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування; суми
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникові каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, а також суми, що
виплачуються особам, які мають право на
відшкодування шкоди в разі втрати
годувальника.

При цьому, наведеною нормою права
визначено, що Кабінет Міністрів
України може встановлювати інші
об'єкти індексації, що не передбачені
частиною першою цієї статті.

Відповідно до положень частини 2
Постанови Кабінету Міністрів України
«Про затвердження Порядку проведення
індексації грошових доходів
населення» № 1078 від 17 липня 2003 року,
індексації підлягають грошові доходи
громадян, одержані в гривнях на
території України, які не мають
разового характеру, зокрема, оплата
праці найманих працівників
підприємств, установ, організацій у
грошовому виразі, яка включає оплату
праці за виконану роботу згідно з
тарифними ставками (окладами) і
відрядними розцінками, доплати,
надбавки, премії, гарантійні та
компенсаційні виплати, передбачені
законодавством, а також інші
компенсаційні виплати, що мають
постійний характер.

Отже, суми індексації заробітної плати,
на які також були нараховані страхові
внески на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року -
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, -
підлягають врахуванню під час
обчислення пенсії державного
службовця.

Таким чином, судом першої інстанції
вірно зроблений висновок, що усі інші
виплати (суми за вислугу років,
матеріальна допомога на оздоровлення,
матеріальна допомога на вирішення
соціально-побутових питань та
індексація) які виплачувались
позивачу, є частиною заробітної плати
державного службовця та виплачуються
за рахунок та у межах фонду оплати
праці, передбаченого для Державної
податкової служби України в Державному
бюджеті України, а також, враховуються
при обчисленні середнього заробітку,
що зберігається за посадовою особою
відповідно до законодавства, на них
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, а тому
повинні враховуватись при обчисленні
розміру пенсії державного службовця у
розмірах, що виплачуються на день
звільнення посадової особи з роботи, що
дає право на відповідний вид пенсії, у
даному випадку пенсію державного
службовця.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що судове рішення першої
інстанції відповідає вимогам
матеріального та процесуального права
і не може бути скасовано чи змінено з
підстав, що наведені в апеляційній
скарзі, судом першої інстанції
перевірено доводи сторін, дано їм вірну
оцінку, постанова суду є законною і
обґрунтованою, доводами апеляційної
скарги висновки викладені в судовому
рішенні не спростовуються, підстави
для скасування постановленого у
справі судового рішення відсутні.

Керуючись статтями 2, 11, 21, 70, 71, 159, 160, 184,
195, 196, 198 - 200, 205, 206, 211,212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Будьоннівському районі м. Донецька на
постанову Будьоннівського районного
суду м. Донецька від 04 грудня 2013 року у
справі № 254/9096/13-а за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Будьоннівському районі м. Донецька про
визнання рішення протиправним та
зобов'язання вчинити певні дії -
залишити без задоволення.

Постанову Будьоннівського
районного суду м. Донецька від 04 грудня
2013 року у справі № 254/9096/13-а - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь в справі та
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
Сухарьок М.Г.

Судді:
Гаврищук Т.Г.

Шишов О.О.