Справа № 814/4281/13-а
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2013-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Миколаївський окружний
адміністративний суд вул. Заводська,
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Вступна та резолютивна частини
11 листопада 2013 року
Справа № 814/4281/13-а
Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Лісовської Н. В. за
участю секретаря судового засідання
Калінічевої М.С. розглянув у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу
за позовомФізичної особи-підприємця
доЖовтневої об'єднаної Державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
проскасування податкового
повідомлення - рішення від 23.05.2013р.
За участю представників сторін:
від позивача: ОСОБА_2,
від відповідача: Васильченка О.В.
Керуючись ч.3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства суд
проголошує вступну та резолютивну
частину постанови суду.
З урахуванням клопотання позивача про
залишення без розгляду позовної вимоги
щодо скасування податкового
повідомлення-рішення від 23.05.2013 року №
керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, ч.3 ст. 160, 161, 162,
163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -
П О С Т А Н О В И В:
Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
Скасувати податкові повідомлення -
рішення Жовтневої об'єднаної Державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області від 23.05.2013р. №, від 23.05.2013р.
№ , від 12.08.2013р. № 000111700, від 12.08.2013р.
№.

Повернути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі
1805,56 грн.

Повний текст постанови суду буде
виготовлено протягом п'яти робочих
днів з дня проголошення вступної та
резолютивної частини постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення 10-денного строку з дня
проголошення отримання постанови, якщо
протягом цього часу не буде подано
апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подання в 10-денний строк з дня
проголошення/отримання копії
постанови апеляційної скарги, вимоги
до якої встановлені статтею 187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
Н. В. Лісовська

Миколаївський окружний
адміністративний суд вул. Заводська,
11, м. Миколаїв, 54001 П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

11 листопада 2013 року
Справа № 814/4281/13-а

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Лісовської Н. В. за
участю секретаря судового засідання
Калінічевої М.С. розглянув у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу

за позовомФізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_1

доЖовтневої об'єднаної Державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
обл., вул. Торгова, 63-а, м. Миколаїв, 54050
проскасування податкового
повідомлення - рішення від 23.05.2013р.
№, від 23.05.2013р. № , від 23.05.2013р.
№ , від 12.08.2013р. № 000111700, від 12.08.2013р.
№,

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2,

від відповідача: Васильченка О.В.

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до
адміністративного суду з позовом до
Жовтневої ОДПІ ГУ Міндоходів у
Миколаївській області (далі ДПІ) про
скасування податкових
повідомлень-рішень № від 23.05.2013р.,
№ від 23.05.2013р № від 23.05.2013р.,
від 12.08.2013 р., від 12.08.2013р.

В судовому засіданні 11.11.2013 року
позивач відізвав частину позовних
вимог, щодо скасування податкового
рішення повідомлення № від
23.05.2013р. Відповідною ухвалою суду від
11.11.2013 року позовні вимоги в цій
частині були залишені без розгляду.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що перевірка з питань
дотримання вимог податкового та
валютного законодавства ФОП ОСОБА_1
була проведена з порушенням процедури,
визначеної приписами податкового
кодексу України. Під час проведення
перевірки податківцями не були
дослідженні документи первинного
бухгалтерського обліку, а висновки ДПІ
ґрунтуються виключно на особистих
припущеннях інспекторів. Окрім того,
при прийнятті рішення про винесення
податкових рішень повідомлень ДПІ
використали норми закону, які за дією у
часі не співпадають з періодом
перевірки оскільки на час виникнення
правовідносин між позивачем та його
контрагентами норми Податкового
Кодексу, на які посилається ДПІ при
винесенні ППР, не існували. На підставі
вищевикладеного, позивач вважає, що
податкові рішення повідомлення
винесенні неправомірно та належать
скасуванню.

Відповідач позовні вимоги не визнав,
надав суду письмові заперечення, в яких
зазначає, що податкові
повідомлення-рішення винесено
правомірно. Висновки ДПІ щодо
встановлених порушень позивачем вимог
податкового законодавства зафіксовано
в Акті перевірки. Окрім того при
розгляді скарг позивача дії
працівників ДПІ перевірялися та
підтверджено їх правомірність, а
відтак відповідач вважає позов
безпідставним та просить суд відмовити
в задоволенні позову.

В судовому засіданні 11.11.2013 року в
порядку ч. 3 ст. 160 КАС України судом
проголошено вступну та резолютивну
частину постанови.

Вислухав пояснення сторін, з'ясував всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, оцінив
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
дослідив матеріали, що містяться у
справі, суд дійшов висновку, що позов
належить задоволенню, виходячи з
наступного:

ДПІ було проведено документальну
позапланову виїзну перевірку фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2010 по 31.12.2011р.

Перевіркою встановлено, та зафіксовано
в акті перевірки від 25.04.2013 року №
181/17/НОМЕР_6, що ФОП ОСОБА_1 занижено
валовий дохід за 4-й квартал 2010 року, 2011
рік на суму 666278,01 грн., занижено податок
на доходи фізичних осіб за 4-й квартал
2010 року, 2011 рік на суму 102071,34 грн.,
занижено податок на додану вартість за
період з 01.10.2011р. по 31.12.2011 на суму 133255,60
грн., не проведено розрахункових
операцій через зареєстрований,
опломбований у встановленому порядку
реєстратор розрахункових операцій
суми отриманого доходу 666278,01 грн.

На підставі акту перевірки були
винесені податкові
повідомлення-рішення № № від
23.05.2013р., яким визначено штрафні санкції
за незастосування РРО у сумі 1,00 грн.;
№ від 23.05.2013р., яким визначено суму
податкового зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб за основним
платежем - 9726,05 грн., за штрафними
санкціями - 2424,77 грн., загальна сума -
12150,82 грн.; № від 23.05.2013р., яким
визначено суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість за основним платежем - 133255,60
грн., за штрафними санкціями - 19174,00 грн.

Вказані податкові повідомлення
рішення були оскаржені позивачем в
адміністративному порядку.

За результатами розгляду скарги було
винесено Рішення від 31.07.13р.
рб37/10/14-29-10-02-10, яким податкові
повідомлення-рішення від 23.05.2013р.
№, залишені без змін,
податкове повідомлення-рішення від
23.05.2013р. № скасовано в частині
застосування штрафної фінансової
санкції з податку на доходи фізичних
осіб у сумі 241, 91 грн.

Разом з тим, внаслідок розгляду скарги,
позивачу були направлені податкові
повідомлення-рішення:

- № від 12.08.2013р., про
визначення податкового зобов'язання з
податку з доходів фізичних осіб - 12426,05
грн., штрафних санкцій - 2182,86 грн.;

- № від 12.08.2013р., про
визначення податкового зобов'язання з
податку на додану вартість - 0 грн.,
штрафних санкцій -1366,00 грн.

Винесені податкові рішення
повідомлення були прийняті внаслідок
встановлення під час перевірки факту
перевищення Позивачем дозволеного
річного обсягу виручки від реалізації
продукції, встановленого Указом
Президента № 727/98.

В судовому засіданні встановлено, та не
заперечувалося представником
відповідача під час судового розгляду,
що в Наказі на перевірку та в
Направлені на перевірки була визначена
форма перевірки "позапланова виїзна
перевірка", що також підтверджується
Актом перевірки(а.с.21)

Однак за місцем знаходження суб'єкта
господарювання інспектори не виходили,
та перевірку фактично провели в
приміщенні Жовтневої ОДПІ, що саме
зафіксовано в акті перевірки (а.с 21).

Посилаючись в Акті перевірки на, те що
позивачем була надана згода на
проведення перевірки в приміщенні
ДПІ, в судовому засіданні представник
відповідача не зміг надати суду жодних
доказів які б свідчили, що ОСОБА_1
взагалі ставили до відома про дату, час
та місце проведення перевірки. Окрім
того, в матеріалах справи відсутні
будь-які докази, що Наказ на проведення
перевірки направлення вручалися
позивачу до початку перевірки, що є
порушенням вимог ст.20,75 Податкового
Кодексу України.

Представником відповідача на вимогу
суду не надано доказів які документи
первинного бухгалтерського обліку та
пояснення вимагалися від позивача.

В матеріалах справи міститься копія
супровідного листа від 04.12.2012 року та
від 10.01.2013 року (а.с. 79-80) про те, що
позивачем до ДПІ надавалися книги
обліку відвідувачів готелю та книги
форми 10 реєстрації доходів та витрат
ФОП, а також банківські виписки.

Як вбачається з Акту перевірки (а.с. 24),
при проведенні перевірки були
використані наступні документи:
облікова справа; свідоцтво про
державну реєстрацію підприємницької
діяльності ;інформація на ФОП ОСОБА_1,
отримана з центральної бази даних
державного реєстру фізичних осіб ДПА
України про суми виплачених доходів;
звіти суб'єкта малого підприємництва -
фізичної особи платника єдиного
податку за 01.01.2010р. по 31.12.2011р.

Таким чином, як вбачається з матеріалів
справи, при проведенні перевірки
контролюючий орган провів аналіз
наданих Іваніковим декларацій за 2010-2011
рік, значення яких зазначив у графі 3
таблиці на сторінці Акту перевірки 5
(а.с.25), а виникнення значень у графі 4 "
дані перевірки" представник
відповідача в судовому засіданні
пояснити не зміг. Не зазначено це й в
акті перевірки, є тільки посилання на
відомості з центральної бази даних
державного реєстру фізичних осіб про
суми обсягу виручки.

Надані позивачем книги обліку доходів
та витрат ДПІ під час перевірки не
досліджувалися, про що свідчить акт
перевірки.

Суд критично оцінює позицію
відповідача, що можливо з'ясувати
фактичну суму фактично отриманої
виручки підприємцем не досліджуючи
документи первинного бухгалтерського
обліку, а виходячи з даних центральної
бази. Крім того, відповідачем не
наведено, по яким контрагентам та по
яким господарським операціям виникли
розбіжності у позивача у перевіряємий
період.

Відповідно до п. 1.2 Положення "Про
ведення касових операцій в
національній валюті в Україні",
затвердженого постановою правління
Національного банку України від
15.12.2004р. №637, оприбуткування готівки -
проведення підприємствами і
підприємцями обліку готівки в касі на
повну суму її фактичних надходжень у
касовій книзі, книзі обліку доходів і
витрат, книзі обліку розрахункових
операцій.

Нормою пункту 4.2 "Положення про ведення
касових операцій в національній валюті
в Україні", передбачено, що підприємці
касової книги не ведуть.

Відповідно до п. 1.2 даного "Положення"
Книга обліку доходів і витрат -
документ установленої форми, що
застосовується відповідно до
законодавства України для
відображення руху готівки. Форму
відповідної книги обліку доходів і
витрат установлено Державною
податковою адміністрацією України.

Наведене свідчить, що оприбуткуванням
готівки є факт запису підприємцем про
суми отриманого доходу у книзі обліку
доходів та витрат. Факт використання
Книги обліку доходів та витрат та
виписок банку при проведенні
перевірки, а також те, що дані Книги
обліку доходів та витрат не
співпадають із відомостями
центральної бази даних Державного
реєстру фізичних осіб ДПА України, не
зафіксовано в Акті перевірки.

Суд критично оцінює посилання
перевіряючих на дані, взяті із
центральної базі даних державного
реєстру фізичних осіб ДПС України,
оскільки не існує жодного
законодавчого акту, який би визначав
інформацію про доходи підприємців, що
містяться в центральній базі даних
державного реєстру фізичних осіб ДПС
України, як фактично отриману виручку
та критерій правильності ведення
обліку доходів підприємцем.

Вказані дані, у разі ненадання
підприємцем відповіді на обов'язковий
письмовий запит, можуть бути лише
приводом для проведення перевірки,
відповідно до приписів статті 78
Податкового кодексу України, але не
можуть доказувати факт отримання
підприємцем доходу.

Використані під час перевірки
відомості з центральної бази даних
Державного реєстру фізичних осіб про
суми обсягу виручки, не можуть бути
прийняті судом як допустимий та
належний доказ встановлення фактичних
сум отриманої підприємцем виручки у
перевіряємий період, таку думку також
висловив Вищий Адміністративний Суд
України у своєму рішенні від 14.03.2013р. по
справі № К/9991/44615/11, від 17.05.2012 року та по
справі № К-58767/09, від 27.03.2008 року №
К-10574/06.

Висновки ДПІ щодо перевищення
позивачем обсягу перевищення
дозволеного річного обсягу виручки від
реалізації продукції встановленого
Указом Президента № 727/98 також
спростовуються копіями виписок з
банків по розрахункових рахункам
позивача (а.с101-105).

Крім того, у своїх запереченнях
відповідач посилається на норми
Податкового кодексу України, який не
вступив в дію станом на 2010 рік.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги позивача
обґрунтовані та належать задоволенню.

Розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведеності перед судом їх
переконливості (частина 1 статті 11 КАС).

Згідно ст. 71 ч. 2 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

При винесені рішення по
адміністративній справі, суд вирішує
питання про розподіл витрат відповідно
до ст.94 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст. 2, 7, 17, 94, 158, 161, 162, 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
- задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення -
рішення Жовтневої об'єднаної Державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області від 23.05.2013р. №, від 23.05.2013р.
№ , від 12.08.2013р. № 000111700, від 12.08.2013р.
№.

Повернути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі
1805,56 грн.

Постанова суду першої інстанції
набирає чинності з моменту закінчення
десятиденного строку на апеляційне
оскарження.

Постанова суду може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
Адміністративного суду через
Миколаївський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Порядок та строки апеляційного
оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Суддя
Н. В. Лісовська

Повний текст постанови

складено та підписано суддею 18.11.2013
року.