Справа № 2а2685/11/0970
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2014-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2014 року
Справа №
132475/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Багрія В.М.,

суддів
Кухтея Р.В., Старунського Д.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
27.09.2011 року у справі за позовом
управління Пенсійного фонду України в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області про
стягнення витрат в розмірі 202078, 39 грн.,

В С
Т А Н О В И В :

У серпні 2011 року управління Пенсійного
фонду України в Богородчанському
районі Івано-Франківської області
звернулося до суду з позовом до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області (далі
відділення Фонду) про стягнення витрат
в розмірі 202078, 39 грн.

Позивач посилався на те, що відділенням
Фонду не прийнято до заліку на
відшкодування суми витрат на виплату
та доставку адресної допомоги та
пенсій по інвалідності (в тому числі
цільової грошової допомоги) за період з
1.01.2011 року по 30.06.2011 року в загальній
сумі 202078, 39 грн.

Позивач просив стягнути з відповідача
витрати:

з виплати державної адресної допомоги
в сумі 198985,74 грн.;

з виплати пенсій громадянам, що
одержали трудове каліцтво
(профзахворювання) за межами України в
сумі 966,36 грн.;

з виплати цільової грошової допомоги
громадянам, що одержали трудове
каліцтво (профзахворювання) за межами
України 250,80 грн.;

по поштовому боргу у зв'язку із
вказаними виплатами: по державній
адресній допомозі - 1870,56 грн., по
пенсійних виплатах громадян, що
одержали трудове каліцтво
(профзахворювання) за межами України -
4,93 грн.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
27.09.2011 року позов задоволено частково.

Стягнуто з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та профзахворювань в
Богородчанському районі на користь
Управління Пенсійного фонду України в
Богородчанському районі витрати в
пов'язані з виплатою пенсій в сумі 1222,09
грн. В решті прозову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції
оскаржило відділення Фонду, подавши на
неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає,
що суд першої інстанції неповно
з'ясував обставини, що мають істотне
значення для справи, неправильно
дослідив представлені докази,
висновки, викладені у постанові не
відповідають обставинам справи,
допустив порушення норм матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.
Зокрема, судом не враховано, що
відшкодування спірних витрат повинно
проводитись на централізованому рівні
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України

Апелянт просить скасувати постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 27.09.2011 року
і прийняти нове рішення, яким відмовити
в задоволенні позову.

Особи, які беруть участь в розгляді
справи, про дату, час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином, в
судове засідання не прибули, що дає
підстави для розгляду справи в порядку
письмового провадження за наявними в
ній матеріалами.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
в період з 1.01.2011 року по 30.06.2011 року
позивачем здійснено виплату
громадянам державної адресної
допомоги в розмірі 198985,74 гривень,
витрат з доставки вказаних виплат в
сумі 1870,56 грн.; витрат на виплату пенсій
громадянам, що одержали трудове
каліцтво (проф. захворювання) за межами
України в сумі 966,36 грн., витрат на
виплату цільової грошової допомоги
громадянам, що одержали трудове
каліцтво (проф. захворювання) за межами
України в сумі 250,80 грн. та 4,93 грн.
поштового збору у зв'язку з виплатою
таких пенсій.

Суми виплаченої допомоги та пенсій
були включені позивачем до актів
щомісячної звірки витрат по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності і внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за кожний місяць
вказаного періоду.

Відповідачем зазначені акти підписані
із застереженнями та згідно таблиць
розбіжностей не прийнято до
відшкодування вищевказані суми
виплаченої державної адресної
допомоги та виплати пенсій громадянам,
що одержали трудове каліцтво
(профзахворювання) за межами України.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції прийшов до висновку,
що з відповідача підлягає стягненню
лише суми витрат на виплату і доставку
пенсій по інвалідності і внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та витрати
на виплату цільової грошової допомоги.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Залежно від страхового випадку,
відповідно до статті 4 Основ, є такі
види загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття.
Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до Основ.

Відповідно до пункту 4 статті 25 Основ,
за страхуванням від нещасного випадку
на виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг і матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
про тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Враховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тим, хто має надавати застрахованій
особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги, відповідно до
статті 25 Основ є Фонд, що також
передбачено статтею 21 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» №1105-XIV, яка визначає
перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом.

Згідно з частиною четвертою статті 26
Основ якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Аналогічне правило закріплене
частиною другою статті 24 Закону № 1105-XIV,
відповідно до п. 5 якої передбачено, що
якщо після призначення застрахованій
особі матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом і
страховиками з інших видів соціального
страхування виникають спори щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернувся
застрахований. При цьому страховик, до
якого звернувся застрахований, має
право звернутися до відповідного
страховика з інших видів соціального
страхування щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Статтею 16 Закону № 1105-XIV визначено, що
безпосереднє управління Фондом
здійснюють його правління та виконавча
дирекція. За змістом статті 18
зазначеного Закону виконавча дирекція
Фонду є постійно діючим виконавчим
органом правління Фонду, проводить
свою діяльність від імені Фонду у межах
та в порядку, що визначаються його
статутом і Положенням про виконавчу
дирекцію Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України, затвердженим
постановою правління Фонду від 20
квітня 2001 року № 15 (далі - Положення про
виконавчу дирекцію Фонду), організовує
та забезпечує виконання рішень
правління Фонду, робочими органами
виконавчої дирекції Фонду є, зокрема,
її відділення в районах і містах
обласного значення. Робочі органи
виконавчої дирекції Фонду є юридичними
особами, мають самостійні кошториси,
печатку із зображенням Державного
Герба України та своїм найменуванням.

Згідно з пунктом 15 Положення про
Пенсійний фонд України, затвердженого
Указом Президента України від 1 березня
2001 року № 121/2001 ПФУ здійснює свої
повноваження безпосередньо та через
утворені в установленому порядку
головні управління ПФУ в Автономній
Республіці Крим, областях, містах
Києві, Севастополі та управління ПФУ в
районах, містах і районах у містах.

З огляду на викладене, вимоги
управління Пенсійного фонду України в
Богородчанському районі про
відшкодування відділенням Фонду
витрат, пов'язаних із виплатою та
доставкою пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, відповідають змісту його
прав як робочого органу ПФУ щодо
відшкодування понесених ним витрат та
узгоджуються із компетенцією
виконавчої дирекції Фонду, основними
завданнями якої згідно з Положенням
про виконавчу дирекцію Фонду, крім
іншого, визначено виконання завдань та
основних принципів страхування від
нещасного випадку, фінансування
страхових виплат, а до повноважень у
сфері здійснення процедури
страхування та координації страхової
діяльності віднесено, зокрема,
співпрацю з фондами з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування витрат, понесених ними у
зв'язку з матеріальним забезпеченням
потерпілих внаслідок нещасного
випадку на виробництві, та
представництво інтересів страховика в
органах державної виконавчої влади,
органах місцевого самоврядування і
судах.

Таким чином, витрати, понесені органами
ПФУ у зв'язку із виплатою та доставкою
пенсій по інвалідності від трудового
каліцтва (у тому числі й пенсій особам,
які стали інвалідами від нещасного
випадку на виробництві на території
колишніх республік СРСР) підлягають
відшкодуванню за рахунок Фонду як
належного страховика від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання.

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом, наведено у статті 21 Закону №
1105-XIV. Відповідно до цієї статті Фонд
зобов'язаний у встановленому законом
порядку своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я, в тому числі пенсії по
інвалідності від трудового каліцтва
або професійного захворювання та
пенсії у зв'язку із втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, у разі
настання страхового випадку.

Статтею 81 Закону № 1788-ХІІ визначено, що
призначення та виплата пенсій, у тому
числі пенсій по інвалідності внаслідок
трудового каліцтва або професійного
захворювання, здійснюється органами
ПФУ. Механізм відшкодування Фондом
витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, визначено Порядком.

Відповідно до пункту 4 вказаного
Порядку відшкодуванню підлягають суми,
що виплачуються відповідно до Законів
України «Про пенсійне забезпечення»,
«;Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та інших
нормативно-правових актів, а саме:

сума основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку зі втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання;

щомісячна цільова грошова допомога на
прожиття, якщо така надавалася
пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію;

допомога на поховання сім'ї померлого
або особі, яка здійснила поховання
особи, яка отримувала вищезазначену
пенсію;

сума витрат Пенсійного фонду з виплати
і доставки вищезазначених пенсій.

За таких обставин, позовні вимоги щодо
відшкодування витрат на виплату та
доставку сплачених позивачем пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві у сумі 966,36 грн.
та цільової допомоги у сумі 250, 80 грн. є
обґрунтованими.

Також підлягають стягненню з
відповідача витрати на доставку пенсій
з урахуванням цільової допомоги в сумі
4, 93 грн.

Витрати Пенсійного фонду України на
виплату і доставку державної адресної
допомоги, а також підвищення до пенсії,
передбачених постановами Кабінету
Міністрів України від 26 березня 2008 року
№ 265 «Про деякі питання пенсійного
забезпечення» № 265 та від 11 березня 2009
року № 198 «Деякі питання соціального
захисту окремих категорій громадян»,
не підлягають відшкодуванню Фондом,
оскільки такі не входять до складу
розміру пенсії по інвалідності та
визначеного статтею 21 Закону № 1105-XIV
переліку соціальних послуг і виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом.

Такий висновок відповідає правовій
позиції Верховного Суду України,
неодноразово висловленій у спорах цієї
категорії, зокрема у постанові від 20
лютого 2012 року № 21-462а11.

Тому в цій частині позов є
безпідставним.

Згідно ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду першої
інстанції без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Постанова суду першої інстанції
відповідає матеріалам справи, наявним
в ній доказам, правильно застосованим
нормам матеріального та
процесуального права, тому підстав для
її скасування колегія суддів не
знаходить.

Доводи апеляційної скарги колегія
суддів вважає необґрунтованими,
оскільки вони спростовуються
висновками суду першої інстанції, тому
не можуть бути підставою для її
задоволення.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, апеляційний суд,

У Х В А Л
И В :

Апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області залишити
без задоволення.

Постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
27.09.2011 року у справі №2а-2685/11/0970 залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий:
В.М. Багрій

Судді :
Р.В. Кухтей

Д.М. Старунський