Справа № 808/1618/14
Суддя: Недашківська Катерина Михайлівна
Дата ухвалення: 2014-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

30 квітня 2014 року 15 год. 45 хв. Справа №
808/1618/14 м.Запоріжжя Запорізький
окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Недашківської К.М.,
за участю: секретаря судового
засідання Ініної І.М., представника
позивача - ОСОБА_1 (довіреність від 15
листопада 2012 року), представника
відповідача - не прибув, розглянув у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу за позовом
фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до
начальника Управління
Укртрансінспекції у Дніпропетровській
області Бузякова Р.М. про визнання
протиправною та скасування постанови.

03 березня 2014 року до Запорізького
окружного адміністративного суду
надійшов позов фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 (далі іменується -
позивач) до начальника Управління
Укртрансінспекції у Дніпропетровській
області Бузякова Р.М. (далі іменується -
відповідач), в якому позивач просить
суд визнати протиправною та скасувати
постанову про застосування
адміністративно-господарського штрафу
від 15.08.2013 №011122; винести окрему ухвалу
суду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
посадовими особами Укртрансінспекції
у Дніпропетровській області проведено
перевірку автомобіля марки Karosa LC 735
номерний знак НОМЕР_2, що належить
ОСОБА_2. За наслідками перевірки
складено Акт перевірки від 10.08.2013 №039879.
В ході перевірки встановлено, що
позивач надавав послуги з нерегулярних
пасажирських перевезень без
оформлення документів, передбачених
статтею 39 Закону України «Про
автомобільний транспорт», а саме: без
оформлення договору із замовником
транспортних послуг, квитанції про
сплату транспортних послуг та без
оформлення договору про обов'язкове
страхування пасажирів від нещасних
випадків на транспорті. Начальником
Управління Укртрансінспекції у
Дніпропетровській області Бузяковим
Р.М. винесено постанову про
застосування
адміністративно-господарського штрафу
від 15.08.2013 №011122, якою до позивача
застосовано
адміністративно-господарський штраф у
розмірі 1700 грн. 00 коп. Позивач вважає, що
постанова від 15.08.2013 №011122 винесена
всупереч норм чинного законодавства та
підлягає скасуванню, оскільки під час
перевірки відповідачу були надані всі
необхідні документи. При цьому позивач
зазначає, що спірна постанова винесена
Бузяковим Р.М., однак розгляд справи він
не здійснював; перевіряючі не
пред'явили завдання на перевірку, не
зробили відмітку в подорожньому листі;
акт перевірки не надано водієві на його
прохання. Позивач також зазначає, що у
нього наявний договір про надання
послуг з перевезення з ТОВ «Тез Тур»,
який і надавався до перевірки, а відтак
наказ №331 від 20.06.2012 на позивача не
поширюється, оскільки останній надає
туристичні послуги. При перевірці
водій надавав перевіряючим і договір і
квитанцію про сплату послуг, натомість
відповідач відмовив позивачу в наданні
документів на його прохання.

Ухвалою судді від 05.03.2014 відкрито
провадження в адміністративній справі,
закінчено підготовче провадження та
призначено справу до судового
розгляду.

30.04.2014 в судове засідання прибув
представник позивача, підтримав
заявлені позовні вимоги та просив суд
задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач, належним чином
повідомлений про дату, час і місце
розгляду справи, в судове засідання не
прибув, проте подав до суду письмові
заперечення проти адміністративного
позову та клопотав провадити розгляд
справи за відсутності його
представника.

В письмових запереченнях на
адміністративний позов відповідач
зазначив, що Управлінням
Укртрансінспекції у Дніпропетровській
області на підставі направлення на
перевірку від 06.08.2013 №026523 проведено
рейдову перевірку додержання вимог
законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом на а/д н-08
«Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя»
437 кілометр, під час якої проведено
перевірку автомобіля марки Karosa LC 735
номерний знак НОМЕР_2, що належить
ОСОБА_2. При проведенні перевірки
інспектором встановлено, що позивач
надавав послуги з нерегулярних
пасажирських перевезень без
оформлення документів, передбачених в
статтею 39 Закону України «Про
автомобільний транспорт», а саме: не
оформлений договір з замовником
транспортних послуг, відсутня
квитанція про оплату транспортних
послуг, відсутній договір страхування
пасажирів. Відповідач вважає, що доводи
позивача про порушення Управлінням
Укртрансінспекції у Дніпропетровській
області норм чинного законодавства при
винесенні постанови про застосування
фінансових санкцій є хибними та такими,
що не ґрунтуються на нормах чинного
законодавства.

На підставі частини 3 статті 160 КАС
України вступна та резолютивна частини
рішення проголошені в судовому
засіданні 30.04.2014.

Відповідно до статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд при вирішенні справи керується
принципами верховенства права,
законності, рівності усіх учасників
адміністративного процесу перед
законом і судом, змагальності сторін,
диспозитивності та офіційного
з'ясування всіх обставин, гласності і
відкритості адміністративного
процесу.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши
всі обставини адміністративної справи,
які мають юридичне значення для
розгляду та вирішення спору по суті,
дослідивши наявні у справі докази у їх
сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Посадовими особами Управлінням
Укртрансінспекції у Дніпропетровській
області на автомобільній дорозі
«Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя»
437 км., на підставі направлення на
перевірку від 06.08.2013 №026523 (а.с. 38) та
графіка проведення рейдових перевірок
вимог законодавства та інших
нормативно-правових актів щодо
забезпечення безпеки перевезень
автомобільним транспортом на період з
05.08.2013 по 11.08.2013 (а.с. 33), затвердженого
наказом начальника Управлінням
Укртрансінспекції у Дніпропетровській
області «Про затвердження графіків
рейдових перевірок» від 01.08.2013 №12 (а.с.
37), проведено перевірку транспортного
засобу Karosa LC 735 номерний знак НОМЕР_2, що
належить ОСОБА_2, за результатами якої
складено Акт проведення перевірки
додержання вимог законодавства про
автомобільний транспорт під час
виконання перевезень пасажирів
автомобільним транспортом від 10.08.2013
№039879 (далі іменується - Акт перевірки)
(а.с. 15).

Перевіркою встановлено, що позивач
надавав послуги з нерегулярних
пасажирських перевезень без
оформлення документів, передбачених
статтею 39 Закону України «Про
автомобільний транспорт», а саме: не
оформлено договір із замовником
транспортних послуг, не надано
квитанцію про сплату транспортних
послуг, та не надано договір про
обов'язкове страхування пасажирів від
нещасних випадків на транспорті.

За результатами розгляду справи про
порушення законодавства про
автомобільний транспорт начальником
Управлінням Укртрансінспекції у
Дніпропетровській області
Р.М.Бузяковим винесено постанову про
застосування
адміністративно-господарського штрафу
від 15.08.2013 №011122, якою за порушення
статті 39 Закону України «Про
автомобільний транспорт» зобов'язано
позивача сплатити
адміністративно-господарський штраф в
сумі 1700 грн. (а.с. 14).

Перевіривши юридичну та фактичну
обґрунтованість мотивів, покладених
суб'єктом владних повноважень в основу
спірного рішення від 15.08.2013 №011122, на
відповідність вимогам частини 3 статті
2 КАС України, яка визначає, що у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку, суд зазначає наступне.

За приписами статті 1 Закону України
«Про автомобільний транспорт» від
05.04.2001 №2344-III (далі іменується - Закон
України №2344-III), нерегулярні
пасажирські перевезення - перевезення
пасажирів автобусом, замовленим
юридичною або фізичною особою з
укладанням письмового договору на
кожну послугу, в якому визначають
маршрут руху, дату та час перевезень,
інші умови перевезень та форму оплати
послуги, або перевезення за власний
кошт.

Відповідно до статті 34 Закону України
№2344-III автомобільний перевізник
повинен виконувати вимоги цього Закону
та інших законодавчих і
нормативно-правових актів України у
сфері перевезення пасажирів;
забезпечувати водіїв відповідною
документацією на перевезення
пасажирів.

Згідно зі статтею 39 Закону України
№2344-III автомобільні перевізники, водії,
пасажири повинні мати і пред'являти
особам, які уповноважені здійснювати
контроль на автомобільному транспорті
та у сфері безпеки дорожнього руху,
документи, на підставі яких
виконуються пасажирські перевезення.

Відповідно до норм вищевказаної статті
встановлений вичерпний перелік
документів для здійснення
нерегулярних пасажирських перевезень:
для автомобільного перевізника -
ліцензія, документ, що засвідчує
використання автобуса на законних
підставах, інші документи, передбачені
законодавством України; для водія
автобуса - посвідчення водія
відповідної категорії, реєстраційні
документи на транспортний засіб,
ліцензійна картка, договір із
замовником транспортних послуг,
документ, що засвідчує оплату
транспортних послуг, інші документи,
передбачені законодавством України.

Відповідно до статті 60 Закону України
№2344-III, за порушення законодавства про
автомобільний транспорт до
автомобільних перевізників
застосовуються
адміністративно-господарські штрафи
за: надання послуг з перевезень
пасажирів та вантажів без оформлення
документів, перелік яких визначений
статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у
розмірі ста неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Процедуру здійснення державного
контролю за додержанням суб'єктами
господарювання, які провадять
діяльність у сфері автомобільного
транспорту (далі - суб'єкти
господарювання), вимог законодавства
про автомобільний транспорт, норм та
стандартів щодо організації
перевезень пасажирів і вантажів
автомобільним транспортом, норм
міжнародних договорів про міжнародне
автомобільне сполучення, наявністю
відповідних ліцензій і ліцензійних
карток, виконанням ними ліцензійних
умов, а також процедуру здійснення
державного нагляду за забезпеченням
такими суб'єктами господарювання
безпеки автомобільних перевезень
передбачено Порядком здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 08.11.2006
№1567 (далі іменується - Порядок №1567).

За приписами пунктів 2, 3, 4 Порядку №1567
державному контролю підлягають усі
транспортні засоби вітчизняних та
іноземних суб'єктів господарювання, що
здійснюють автомобільні перевезення
пасажирів та вантажів на території
України. Органами державного контролю
на автомобільному транспорті (далі -
органи державного контролю) є
Укртрансінспекція, її територіальні
органи - управління в Автономній
Республіці Крим, обласні, Київське та
Севастопольське міські, районні
управління. Державний контроль на
автомобільному транспорті
здійснюється посадовими особами
органу державного контролю шляхом
проведення планових, позапланових та
рейдових перевірок.

Пунктом 11 Порядку №1567 визначено, що
якщо під час проведення планової або
позапланової перевірки виявлені
порушення, що безпосередньо впливають
на безпеку автомобільних перевезень, а
саме: не проведено перед- та
післярейсовий огляд технічного стану
транспортних засобів, планове технічне
обслуговування і ремонт транспортних
засобів, медичний огляд водіїв, а також
у разі перевезення пасажирів на
відстань 500 і більше кілометрів або
перевезення організованих груп дітей
за маршрутом, який виходить за межі
населеного пункту та має протяжність
понад 250 кілометрів, в автобусі
відсутні два водії, призначається
позапланова перевірка виконання
ліцензійних умов провадження
господарської діяльності щодо надання
послуг з перевезення пасажирів і
вантажів автомобільним транспортом.

За змістом пункту 12 Порядку №1567
рейдова перевірка додержання суб'єктом
господарювання, зокрема іноземним,
вимог, визначених пунктом 15 цього
Порядку, здійснюється на підставі
щотижневого графіка.

Відповідно до пункту 13 Порядку №1567,
графік проведення рейдових перевірок
складається та затверджується наказом
Укртрансінспекції або її
територіального органу з урахуванням
стану аварійності, періоду, що пройшов
від попередньої перевірки,
забезпечення належного рівня
транспортного обслуговування в
окремих регіонах, інформації про
діяльність осіб, що незаконно надають
послуги з перевезень, перевірки
дотримання умов перевезень, визначених
дозволом (договором) на перевезення, та
інших обставин.

За приписами пункту 14 Порядку №1567
рейдова перевірка транспортних
засобів проводиться на окремо
визначених ділянках дороги, маршрутах,
автовокзалах, автостанціях, автобусних
зупинках, місцях посадки та висадки
пасажирів, стоянках таксі і
транспортних засобів, місцях
вантаження та розвантаження вантажних
автомобілів, контрольно-вагових
комплексах, під час виїзду з
підприємств та місць стоянки, у пунктах
пропуску через державний кордон за
погодженням з начальником органу
охорони державного кордону.

Згідно пункту 15 Порядку №1567,
здійснення державного контролю на
автомобільному транспорті під час
проведення рейдової перевірки
перевіряється, у тому числі, наявність
визначених статтями 39 і 48 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
документів, на підставі яких
здійснюються перевезення
автомобільним транспортом.

При цьому, згідно статті 1 Закону
України №2344-ІІІ автомобільний
перевізник - фізична або юридична
особа, яка здійснює на комерційній
основі чи за власний кошт перевезення
пасажирів чи (та) вантажів
транспортними засобами; водій - особа,
яка керує транспортним засобом і має
відповідне посвідчення встановленого
зразка.

Таким чином, саме автомобільний
перевізник, який здійснює регулярні
пасажирські перевезення, зобов'язаний
оформити та мати паспорт маршруту.

Щодо відсутності у водія договору із
замовником транспортних послуг,
документу, що засвідчує оплату
транспортних послуг, договору
обов'язкового страхування пасажирів
від нещасних випадків на транспорті на
момент перевірки суд зазначає
наступне.

Відповідно до статті 39 Закону України
№2344-III автомобільні перевізники, водії,
пасажири повинні мати і пред'являти
особам, які уповноважені здійснювати
контроль на автомобільному транспорті
та у сфері безпеки дорожнього руху,
документи, на підставі яких
виконуються пасажирські перевезення.

Таким чином, статтею 39 Закону України
№2344-III передбачено, що обов'язковими
документами для регулярних
пасажирських перевезень, які повинні
бути у водія автобуса, є, в тому числі,
схема маршруту та розклад руху.

Статтею 2 Закону України №2344-III
визначено, що законодавство про
автомобільний транспорт складається
із цього Закону, законів України «Про
транспорт», «Про дорожній рух», чинних
міжнародних договорів та інших
нормативно-правових актів у сфері
автомобільних перевезень. Одним із
таких нормативно-правових актів, що
визначає Порядок здійснення
перевезень пасажирів є Правила надання
послуг пасажирського автомобільного
транспорту, затверджені Постановою
Кабінету Міністрів України від 18.02.1997
№176 (далі іменується - Правила №176).

Відповідно до пункту 61 Правил №176 під
час здійснення нерегулярних
перевезень водій повинен мати копію
договору перевізника із замовником
послуг і копію договору обов'язкового
особистого страхування від нещасних
випадків на транспорті.

Абзацом 1 статті 39 Закону України №2344-III
передбачено, що автомобільні
перевізники, водії, пасажири повинні
мати і пред'являти особам, які
уповноважені здійснювати контроль на
автомобільному транспорті та у сфері
безпеки дорожнього руху, документи, на
підставі яких виконуються пасажирські
перевезення.

Зі змісту Акту перевірки вбачається, що
водій ОСОБА_4, на вимогу державних
інспекторів надав договір
обов'язкового особистого страхування
водія від нещасних випадків на
транспорті, платіжний документ, та
договір про здійснення перевезень
пасажирів автомобільним транспортом
від 19.04.2013, укладеним між позивачем та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Тез Тур» (а.с. 8).
Вказані обставини також
підтверджуються показаннями ОСОБА_4,
допитаного в судовому засіданні в
якості свідка.

Суд зазначає, що постанова про
застосування
адміністративно-господарського штрафу
виноситься за результатами розгляду
справи про порушення в сфері
автомобільного транспорту лише у разі
встановлення контролюючим органом
складу порушення у перевізника.
Змістом розгляду справи про порушення
є встановлення ознак (складу)
правопорушення в сфері автомобільного
транспорту та притягнення винних осіб
до відповідальності фінансового
характеру (застосування фінансових
санкцій).

Так, відповідно до пунктів 25-27 №1567,
справа про порушення розглядається в
органі державного контролю за
місцезнаходженням суб'єкта
господарювання або за місцем виявлення
порушення (за письмовою заявою
уповноваженої особи суб'єкта
господарювання) не пізніше ніж
протягом двох місяців з дня його
виявлення. Справа про порушення
розглядається у присутності
уповноваженої особи суб'єкта
господарювання.

У судовому засіданні, суд вислухав
пояснення свідка - ОСОБА_4, який
зазначив, що на вимогу інспектора, він
надав Договір на перевезення пасажирів
з замовником, страховку пасажирів та
водія від нещасних випадків на
автомобільному транспорті, однак
відповідач, в усному порядку вказав, що
пред'явлені документи, не відповідають
чинному законодавству, внаслідок чого
ним складено акт.

У судовому засіданні позивачем
доведено факт наявності у нього
документів на здійснення нерегулярних
пасажирських перевезень, перелік яких
визначений Законом України «Про
автомобільний транспорт», у тому числі,
наявність договору обов'язкового
страхування пасажирів від нещасних
випадків на транспорті.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить
до висновку, що у відповідача під час
розгляду справи про порушення в сфері
автомобільного транспорту були
відсутні правові підстави, передбачені
абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону
України №2344-III, для винесення постанови
про застосування
адміністративно-господарського штрафу
до позивача, як того вимагає абзац 2
пункту 27 Порядку.

Крім того, суд вважає необґрунтованими
посилання позивача на те, що він є
особою, яка надає туристичні та
екскурсійні послуги, і тому він не
повинен укладати типовий договір,
форма якого передбачена Наказом №331, з
наступних підстав.

Як встановлено судом ФОП ОСОБА_2 не має
ліцензії з видів господарської
діяльності - туристична діяльність, а
тому відповідно до Наказу №331 позивач є
автомобільним перевізником, який не
надає туристичні та екскурсійні
послуги власним чи орендованим
транспортним засобом, у зв'язку з чим
позивач при укладанні договорів про
здійснення нерегулярних перевезень
пасажирів автомобільним транспортом
на внутрішньообласних маршрутах
протяжністю понад 50 км та міжобласних
маршрутах в обов'язковому порядку
повинен керуватися Типовою формою
договору затвердженою Наказом №331.

Справа про порушення розглядається у
присутності уповноваженої особи
суб'єкта господарювання. Про час і
місце розгляду справи про порушення
уповноважена особа суб'єкта
господарювання повідомляється під
розписку чи рекомендованим листом із
повідомленням.

У разі неявки уповноваженої особи
суб'єкта господарювання справа про
порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу
державного контролю або його заступник
виносить постанову про застосування
адміністративно-господарських
штрафів, яка оформляється згідно з
додатком 5.

З наведених норм вбачається, що
керівник органу державного контролю
або його заступник за результатами
розгляду справи про порушення та за
наявності підстав виносить постанову
про застосування
адміністративно-господарських
штрафів.

З матеріалів справи вбачається, що
справу про порушення розглядав Шляхтін
Ю.О. - заступник начальника управління,
постанову про застосування
адміністративно-господарського штрафу
виніс начальник управління Р.М.Бузяков.
Тобто, постанова винесена особою, яка
справу про порушення не розглядала. Суд
відхиляє покликання відповідача на
правомірність винесення начальником
управління постанови на підставі
протоколу комісії з огляду на те, що ані
Порядком №1567, ані Законом України
№2344-III не передбачено розгляду справи
про виявлене порушення комісією з
безпеки дорожнього руху та
профілактики адміністративних
порушень на автомобільному транспорті.

Щодо доводів позивача на не здійснення
перевіряючими відмітки у подорожньому
листі, суд зазначає таке. Подорожній
лист не є обов'язковим документом для
здійснення нерегулярних перевезень,
посадові особи відповідача зобов'язані
робити відповідну відмітку у
дорожньому листі лише у разі його
наявності. Позивачем не надано суду
доказів пред'явлення до перевірки
подорожнього листа.

Щодо вимоги позивача про прийняття
судом окремої ухвали, то така вимога є
безпідставною з огляду на те, що згідно
частини 1 статті 166 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, виявивши під час розгляду
справи порушення закону, може
постановити окрему ухвалу і направити
її відповідним суб'єктам владних
повноважень для вжиття заходів щодо
усунення причин та умов, що сприяли
порушенню закону. Проте, порушень
закону, які б свідчили про наявність
підстав для прийняття окремої ухвали
при розгляді даної справи судом не
встановлено, а така вимога позивача не
передбачена статтею 105 КАС України.

Виходячи зі змісту заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та
матеріалів справи, суд дійшов висновку,
що викладені в позовній заяві вимоги
позивача є такими, що підлягають
частковому задоволенню.

За приписами статті 19 Конституції
України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Враховуючи наведене та керуючись
статтями 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов - задовольнити
частково.

Визнати протиправною та скасувати
постанову про застосування
адміністративно-господарського штрафу
від 15 серпня 2013 року №011122.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Присудити з Державного бюджету України
на користь фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 суму сплаченого судового збору
в розмірі 182 (сто вісімдесят дві) грн. 80
(вісімдесят) коп.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
К.М. Недашківська