Справа № 487/168/14-а
Суддя: Разумовська О. Г.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Заводський районний суд м. Миколаєва
Справа № 2-а/487/69/14
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23.04.2014 Заводський
районний суд м. Миколаєва в складі

головуючого судді
Разумовської О.Г.,

при секретарі
Сабанову В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до головного державного
інспектора Територіальної Державної
інспекції з питань праці у
Миколаївській області Можина Олега
Валерійовича про скасування постанови
у справі про адміністративне
правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

14. 01. 2014 ОСОБА_1 звернулася до суду з
адміністративним позовом до головного
державного інспектора Територіальної
Державної інспекції з питань праці у
Миколаївській області Можина Олега
Валерійовича про скасування постанови
у справі про адміністративне
правопорушення від 11. 01. 2014 № 14-01-042/0001-0001
про накладення на ОСОБА_1
адміністративного стягнення за ст. 188-6
КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 850,00
грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 28. 11.
2013 за результатами позапланової
перевірки головним державним
інспектором з питань праці ТДІзПП у
Миколаївській області Грабовською Н.Б.
було винесено припис про забезпечення
виплати середнього заробітку ряду
звільнених працівників за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку, яким було приписано
забезпечити виплату середнього
заробітку звільненим працівникам та
встановлено строк для надання
письмової інформації за виконанням
припису до 28. 12. 2013. Позивач повідомляла
інспектора про неможливість виконання
припису через відсутність
фінансування вказаних видів виплат. Та
інспектором, незважаючи на таке,
винесено постанову від 11. 01. 2014 №
14-01-042/0001-0001 про накладення на ОСОБА_1
адміністративного стягнення за ст. 188-6
КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 850,00
грн., з якою позивач незгодна, вважаючи,
що в її діях не має події та складу
правопорушення, та просить скасувати
дану постанову як винесену
неправомірно. Зазначені обставини
стали підставою для звернення позивача
до суду з позовом.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала, просила їх
задовольнити, скасувати оскаржувану
постанову.

Представник Територіальної Державної
інспекції з питань праці у
Миколаївській області в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала з
посиланням на правомірність дій
інспектора при винесенні оскаржуваної
постанови, а відтак, просила у
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть
участь у справі, дослідивши письмові
матеріали справи, суд приходить до
наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, 28.
11. 2013 головним державним інспектором з
питань праці ТДІзПП у Миколаївській
області Грабовською Н.Б. за
результатами позапланової перевірки
додержання вимог законодавства про
працю в частині оплати праці,
розрахунку із звільненими, строків
виплати заробітної плати,
першочерговості виплати заробітної
плати було винесено припис про
забезпечення виплати середнього
заробітку звільненим працівникам
згідно з наказами від 15. 02. 2013 № 37-к, 01. 03.
2013 № 43-к, від 13. 05. 2013 № 79-к, від 24. 05. 2013 №
88-к, від 24. 05. 2013 № 89-к, від 11. 06. 2013 № 95-к,
від 30. 07. 2013 № 126-к, від 30. 07. 2013 № 130-к, від
15. 08. 2013 № 143-к, від 09. 09. 2013 № 189-к, від 09. 09.
2013 № 192-к, від 19. 09. 2013 № 200-к, від 20. 09. 2013 №
201 -к, від 31. 10. 2013 № 240-к за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Вказаним приписом встановлено строк
для надання письмової інформації за
виконанням припису до 28. 12. 2013.

Миколаївська загальноосвітня
школа-інтернат І-ІІІ ступенів № 3
Миколаївської обласної ради,
директором якої є позивач ОСОБА_1,
відповідно до свого статуту та
Положення про спеціальну
загальноосвітню школу (школу-інтернат)
для дітей, які потребують корекції
фізичного та (або) розумового розвитку,
затвердженого наказом Міністерства
освіти і науки 15. 09. 2008 № 852,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 22. 12. 2008 за № 1219/15910,
Положення про загальноосвітню
школу-інтернат та загальноосвітню
санаторну школу-інтернат,
затвердженого наказом Міністерства
освіти і науки України 12. 06. 2003 № 363,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 27. 06. 2003 за № 525/7846,
Порядку комплектування дошкільних
навчальних закладів (груп)
компенсуючого типу, затвердженого
наказом Міністерства освіти і науки
України, Міністерства охорони здоров'я
України 27. 03. 2006 № 240/165, зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України 11. 04. 2006
за № 414/12288, Положення про дитячі
будинки і загальноосвітні
школи-інтернати для дітей-сиріт і
дітей, позбавлених батьківського
піклування, затвердженого наказом
Міністерства освіти і науки України,
Міністерства України у справах сім'ї,
дітей та молоді 21. 09. 2004 № 747/460,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 07. 10. 2004 за № 1278/9877, як і
інші спеціальні школи, школи-інтернати
для дітей з вадами розвитку,
загальноосвітні школи-інтернати
фінансується з обласного бюджету.

Розпорядником коштів є департамент
освіти, науки та молоді Миколаївської
облдержадміністрації.

На підтвердження вказаного позивачем
надано довідки про зміни до річного
розпису обласного бюджету (кошторису)
на 2013 рік від 03. 04. 2013 № 159, від 21. 11. 2013 №
727, узагальнений розрахунок видатків по
заробітній платі КЕКВ 2111, КЕКВ 2120, з
яких вбачається, що коштів на
забезпечення виплати середнього
заробітку звільнених працівників за
весь час затримки по день фактичного
розрахунку не передбачено.

Позивач надавала інспектору пояснення,
а листом від 09. 12. 2013 № 1037 повідомляла
начальника ТДІзПП у Миколаївській
області, про неможливість виконання
припису інспектора з питань праці з
огляду на викладені вище обставини.

11. 01. 2014 інспектором праці винесено
постанову № 14-01-042/0001-0001 про накладення
на ОСОБА_1 адміністративного стягнення
за ст. 188-6 КУпАП за невиконання припису.

Суб'єктивна сторона правопорушення,
передбаченого ст. 188 - 6 КУпАП,
визначається ставленням до наслідків і
характеризується наявністю вини у
формі умислу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган
(посадова особа) при розглядi справи про
адмiнiстративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адмiнiстративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненнi, чи
пiдлягає вона адмiнiстративнiй
вiдповiдальностi, чи є обставини, що
пом'якшують i обтяжують
вiдповiдальнiсть, а також з'ясувати iншi
обставини, що мають значення для
правильного вирiшення справи.

Судом встановлено, що відповідачем при
винесенні постанови про
адміністративне правопорушення не
з'ясовано всі обставини, що мають
значення для правильного вирішення
справи, свідчать про наявність чи
відсутність вини позивача. Доказів,
передбачених ст. 251 КУпАП, що мають
значення для правильного вирiшення
справи відповідачем не зібрано.

Приймаючи до уваги викладене вище, суд
вважає, що прийти до висновку про
наявність у діях позивача складу
адміністративного правопорушення
неможливо, оскільки відповідачем не
було надано жодних доказів на
підтвердження його вини.

Натомість, встановлено, що невиконання
позивачем припису інспектора
зумовлене відсутністю джерела на
покриття витрат, умислу, винної
поведінки на його невиконання судом не
встановлено.

Отже, оскаржувана постанова від 11. 01. 2014
№ 14-01-042/0001-0001 винесена без достатніх
підстав наявності у діях позивача
складу адміністративного
правопорушення та без встановлення
дійсних обставин справи, що виключає її
законність.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
їх правомірності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Проте,
належних та допустимих доказів, які б
спростовували твердження позивача та
доводили законність та
обґрунтованість оскаржуваної
постанови, суду не надано.

Відповідачем у порушення вимог ст. 245
КУпАП односторонньо та поверхово
досліджено обставини справи, не
підтверджено правомірності своїх дій
щодо винесення постанови про
притягнення позивача до
адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідачем не доведено обставини, на
які він посилаються як на підставу
своїх заперечень. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування. Будь-яких інших
доказів, на підставу своїх заперечень
не надано.

За такого, позовні вимоги підлягають
задоволенню, а винесена інспектором
постанова підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 158-163, 171-2 КАС України,
суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
головного державного інспектора
Територіальної Державної інспекції з
питань праці у Миколаївській області
Можина Олега Валерійовича про
скасування постанови у справі про
адміністративне правопорушення
задовольнити.

Постанову головного державного
інспектора з питань праці
Територіальної Державної інспекції з
питань праці у Миколаївській області
Можина Олега Валерійовича від 11. 01. 2014 №
14-01-042/0001-0001 про накладення на ОСОБА_1
адміністративного стягнення за ст. 188-6
КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 850,00
грн. скасувати.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Суддя
О.Г. Разумовська