Справа № П/811/967/14
Суддя: Т.М. Кармазина
Дата ухвалення: 2014-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № П/811/967/14
Кіровоградський окружний
адміністративний суд
у складі: головуючого - судді
за участю секретаря - Сириці
за участю представників
позивача - Капиш В.М.,
відповідача - Касьянової Ю.В.,
третьої особи - ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Кіровограді
справу за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ОТП Факторинг
Україна" до Кіровського відділу
державної виконавчої служби
Кіровоградського міського управління
юстиції, треті особи - ОСОБА_3, ПАТ
"Дельта Банк", про скасування арешту
Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом, в якому
просить скасувати арешт, накладений
постановою Кіровського ВДВС
Кіровоградського МУЮ про відкриття
виконавчого провадження від 23.04.2014 року
в частині накладення арешту на майно,
що належить ОСОБА_3, а саме автомобіль
DACIA Logan 90L СПГ, реєстраційний номер
НОМЕР_1, зареєстрований
Кіровоградським РЕВ ДАІ при УМВС
України в Кіровоградській області
26.09.2008р., рік випуску 2008.
В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що 03.10.2008р. між ОСОБА_3
та ЗАТ «ОТП Банк» правонаступником
якого є ПАТ «ОТП Банк» укладено
кредитний договір. З метою
забезпечення зобов'язань між вказаними
сторонами укладено договір застави
автомобіля DACIA Logan 90L СПГ, реєстраційний
номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3 У
зв'язку з несвоєчасним виконанням умов
кредитного договору заборгованість
ОСОБА_3 станом на 19.03.2014р. складає 5808,56
доларів США - залишок заборгованості за
кредитним договором; 520,66 доларів США -
залишок заборгованості по відсоткам;
148769,13 грн. - заборгованість по пені. З
метою погашення заборгованості між
позивачем та ОСОБА_3 досягнуто згоди
про добровільний продаж предмета
застави. Проте, ТОВ "ОТП Факторинг
Україна" стало відомо, що державним
виконавцем Кіровського ВДВС
Кіровоградського МУЮ накладено арешт
на все майно ОСОБА_3, в тому числі й на
предмет застави, що на думку позивача
порушує інтереси та права ТОВ "ОТП
Факторинг Україна" на реалізацію
предмета застави. Також зазначає, що
дії відповідача не відповідають
вимогам Закону України «Про виконавче
провадження», оскільки забезпечення
права застави виникло раніше ніж
прийнято рішення про стягнення з
боржника коштів. До того ж, державний
виконавець не повідомив позивачу про
накладення арешту на майно ОСОБА_3
В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі із зазначених підстав.
Представник відповідача в судовому
засіданні заперечив проти задоволення
позовних вимог та зазначив, що у
виконавчій службі на виконанні
перебуває виконавчий лист №1109/7761/2012,
виданий 15.02.2013р. Кіровським районним
судом м.Кіровограда про стягнення
солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_5 на користь
ПАТ "Дельта Банк" заборгованості на
загальну суму 360080,95 грн. Державним
виконавцем відкрито виконавче
провадження та накладено арешт на все
майно, що належить боржнику. Також
зазначає, що на даний час рішення суду
не виконано, тому, на думку відповідача
та на підставі ст.60 Закону України «Про
виконавче провадження», у державного
виконавця відсутні підстави для зняття
арешту з майна боржника.
Третя особа - ОСОБА_3 в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги
позивача в повному обсязі.
Представник третьої особи - ПАТ "Дельта
Банк" в судове засідання не з'явився,
про дату, час та місце судового
розгляду справи повідомлений належним
чином, причини неявки суду не
повідомив, правом подати до суду
письмові пояснення, заперечення проти
позову, не скористався.
Заслухавши пояснення представників
сторін, третьої особи, дослідивши
письмові докази у справі, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступних
Судом встановлено, що на виконанні у
Кіровському відділі ДВС
Кіровоградського МУЮ перебуває
виконавче провадження №37646424 з
примусового виконання виконавчого
листа №1109/7761/2012, виданого 15.02.2013р.
Кіровським районним судом
м.Кіровограда про стягнення солідарно
з ОСОБА_3, ОСОБА_5 на користь ПАТ "Дельта
Банк" заборгованості в розмірі 358471,45
грн. та судового збору по 1609,50 грн. з
кожного, а всього 360080,95 грн.. (а.с.67)
23.04.2013р. державним виконавцем відкрито
виконавче провадження з примусового
виконання вищевказаного виконавчого
листа та накладено арешт на все майно,
що належить ОСОБА_3 та заборонено
здійснювати відчуження будь-якого
майна, яке належить останньому. (а.с.68)
Про що внесено відомості до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
та Державного реєстру обтяжень
рухомого майна. (а.с.69, 63-зв.)
Відповідно до ст.1 Закону України "Про
виконавче провадження" від 21.04.1999р.
№606-XIV (далі за текстом Закон №606-XIV)
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).
Примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.
Примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці, визначені Законом
України "Про державну виконавчу
службу". (ст.2 Закону №606-XIV)
Відповідно до ст.11 Закону №606-ХІV
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії, а також
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Державний виконавець у відповідності
до ст.6 Закону №606-ХІV зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб. Державний виконавець
роз'яснює особам, які беруть участь у
виконавчому провадженні або
залучаються до проведення виконавчих
дій, їхні права згідно з вимогами цього
Закону.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.25 Закону №606-ХІV
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Відповідно до ст.32 Закону №606-ХІV
заходами примусового виконання рішень
є: 1) звернення стягнення на кошти та
інше майно (майнові права) боржника, у
тому числі якщо вони перебувають в
інших осіб або належать боржникові від
інших осіб; 2) звернення стягнення на
заробітну плату (заробіток), доходи,
пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення
в боржника і передача стягувачу певних
предметів, зазначених у рішенні; 4) інші
заходи, передбачені рішенням.

У відповідності до ч.1 ст.52 Закону №606-XIV,
звернення стягнення на майно
боржника полягає в його арешті,
вилученні та примусовій реалізації.

Згідно ч.6 ст.52 Закону №606-XIV, стягнення
на майно боржника звертається в
розмірі і обсязі, необхідних для
виконання за виконавчим документом, з
урахуванням стягнення виконавчого
збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, штрафів, накладених на
боржника під час виконавчого
провадження. У разі якщо боржник
володіє майном спільно з іншими
особами, стягнення звертається на його
частку, що визначається судом за
поданням державного виконавця.

Відповідно до ст.57 Закону №606-XIV для
забезпечення реального виконання
рішень про звернення стягнень на майно
застосовується арешт майна боржника.

Згідно ч.2 ст.57 Закону України "Про
виконавче провадження", арешт на майно
боржника може накладатися державним
виконавцем шляхом: винесення постанови
про арешт коштів та інших цінностей
боржника, що знаходяться на рахунках і
вкладах чи на зберіганні у банках або
інших фінансових установах; винесення
постанови про арешт коштів, що
перебувають у касі боржника або
надходять до неї; винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження;
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Пунктом 4.1.8 Інструкції з організації
примусового виконання рішень,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 02.04.2012р. №512/5,
передбачено, що розпочинаючи виконання
рішення про стягнення коштів,
державний виконавець зобов'язаний
винести постанову відповідно до
частини другої статті 57 Закону. Копії
постанови, якою накладено арешт на
майно боржника та оголошено заборону
на його відчуження, державний
виконавець надсилає органам, що
здійснюють реєстрацію майна або ведуть
реєстр заборон на його відчуження.
Постанова підписується державним
виконавцем та скріплюється печаткою
органу ДВС.

Суд, погоджується з доводами
відповідача, що державний виконавець,
отримавши виконавчий лист Кіровського
районного суду м.Кіровограда про
примусове виконання рішення, у
відповідності до ст.25 Закону України
«Про виконавче провадження»
правомірно відкрив виконавче
провадження та відповідно до заяви
стягувача, наклав арешт на все майно
боржника.

Проте, як вбачається із матеріалів
виконавчого провадження, станом на
дату винесення постанови та накладення
арешту на майно, державним виконавцем
не досліджувалось питання, що деяке
майно ОСОБА_3 знаходиться у заставі.
Так, 03.03.2014р. позивач повідомив
відповідача, що рухоме майно, а саме
автомобіль DACIA Logan 90L СПГ, реєстраційний
номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3,
знаходиться у заставі та надано копії
договорів застави. (а.с.80-81)

Відповідно до ст.54 Закону №606-XIV
звернення стягнення на заставлене
майно в порядку примусового виконання
допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача-заставодержателя.

У разі якщо коштів, що надійшли від
реалізації заставленого майна,
недостатньо для задоволення вимог
стягувача-заставодержателя за
виконавчим документом, на підставі
якого звернуто стягнення на заставлене
майно, такий документ повертається
стягувачу-заставодержателю в порядку,
встановленому пунктом 8 частини першої
статті 47 цього Закону.

Для задоволення вимог стягувачів, які
не є заставодержателями, стягнення на
заставлене майно боржника може бути
звернуто у разі: виникнення права
застави після винесення судом рішення
про стягнення з боржника коштів; якщо
вартість предмета застави перевищує
розмір заборгованості боржника
заставодержателю.

Про звернення стягнення на заставлене
майно для задоволення вимог
стягувачів, які не є
заставодержателями, державний
виконавець повідомляє
заставодержателю не пізніше
наступного дня після накладення арешту
на майно або якщо йому стало відомо, що
арештоване майно боржника перебуває в
заставі, та роз'яснює заставодержателю
право на звернення до суду з позовом
про зняття арешту із заставленого
майна.

Таким чином, вказана правова норма
передбачає дві обов'язкові умови, за
наявності яких на заставне майно
можливо було б звернути стягнення за
виконавчим листом для задоволення
вимог стягувача, який не є
заставодержателем: 1) право застави
виникло після винесення судом рішення
про стягнення з боржника коштів; 2)
вартість предмета застави перевищує
розмір заборгованості боржника
заставодержателю.

Судом встановлено, що 03.10.2008р. між
ОСОБА_3 (Позичальник) та ЗАТ «ОТП Банк»
(Банк), правонаступником якого є ПАТ
«ОТП Банк», укладено кредитний договір
№CL-К00/179/2008. (а.с.7-9)

З метою забезпечення зобов'язань між
вказаними сторонами 03.10.2008р. укладено
договір застави автотранспортного
засобу №РCL-К00/179/2008, відповідно до якого
Позичальник передав в заставу Банку
легковий автомобіль DACIA Logan 90L СПГ,
реєстраційний номер НОМЕР_1,
зареєстрований Кіровоградським РЕВ
ДАІ при УМВС України в Кіровоградській
області 26.09.2008р., рік випуску 2008 (а.с.10-11).

Відповідно до п.2 кредитного договору
ОСОБА_3 отримав кредит в сумі 11358,35
доларів США на оплату комісії Банку в
розмірі, передбаченому тарифами та на
купівлю автомобіля DACIA Logan 90L СПГ, зі
сплатою процентів за користування
кредитними коштами.

26.07.2013 року ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ "ОТП
Факторинг Україна" укладено договір
факторингу, відповідно до якого ПАТ
«ОТП Банк» відступило, а ТОВ "ОТП
Факторинг Україна" прийняло право
вимоги за кредитним договором і
договором іпотеки, укладеним між ПАТ
«ОТП Банк» та Позичальником - ОСОБА_3
(а.с.12-20) Про що також складено акт
відступлення (приймання-передачі)
кредитного портфелю та укладено
договір про відступлення права вимоги
(а.с.21, 22-24).

Представник позивача в судовому
засіданні зазначала, що у зв'язку з
несвоєчасним виконанням умов
кредитного договору ОСОБА_3,
заборгованість останнього складає 5808,56
доларів США - залишок заборгованості за
кредитним договором; 520,66 доларів США -
залишок заборгованості по відсоткам;
148769,13 грн. - заборгованість по пені. З
метою погашення заборгованості між
позивачем та ОСОБА_3 досягнуто згоди
про добровільний продаж предмета
застави. Третя особа - ОСОБА_3 в судовому
засіданні підтвердив вказане.

Державним виконавцем при примусовому
виконанні виконавчого листа, накладено
арешт на все майно ОСОБА_3, включаючи
рухоме майно, зокрема автомобіль, який
є предметом застави згідно з умовами
договору застави.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
заставу" від 02.10.1992 року №2654-XII (далі
Закон №2654-XII) застава - це спосіб
забезпечення зобов'язань, якщо інше не
встановлено законом.

В силу застави кредитор
(заставодержатель) має право в разі
невиконання боржником (заставодавцем)
забезпеченого заставою зобов'язання
одержати задоволення з вартості
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами.

Застава виникає на підставі договору,
закону або рішення суду.

Згідно з ч.1 ст.16 Закону №2654-XII право
застави виникає з моменту укладення
договору застави, а в разі, коли договір
підлягає нотаріальному посвідченню - з
моменту нотаріального посвідчення
цього договору. Якщо предмет застави
відповідно до закону чи договору
повинен знаходитись у
заставодержателя, право застави
виникає в момент передачі йому
предмета застави. Якщо таку передачу
було здійснено до укладення договору, -
то з моменту його укладення.

Реєстрація застави не пов'язується з
моментом виникнення права застави та
не впливає на чинність договору
застави.

За рахунок заставленого майна
заставодержатель має право
задовольнити свої вимоги в повному
обсязі, що визначається на момент
фактичного задоволення, включаючи
проценти, відшкодування збитків,
завданих прострочкою виконання (а у
випадках, передбачених законом чи
договором, - неустойку), необхідні
витрати на утримання заставленого
майна, а також витрати на здійснення
забезпеченої заставою вимоги, якщо
інше не передбачено договором застави.
(ст.19 Закону №2654-XII ).

Статтею 28 Закону №2654-XII визначено
підстави припинення застави.

Згідно ст.58 Закону №2654-XII, якщо в
результаті видання органом державної
виконавчої влади чи органом місцевого
і регіонального самоврядування акта,
який не відповідає чинному
законодавству, і порушуються права
заставодержателя або інших осіб щодо
володіння, користування та
розпорядження предметом застави, такий
акт визнається недійсним судом.

У ході судового розгляду справи не було
спростовано того, що на момент
винесення постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони його
відчуження, вказане право
заставодержателя на це майно на
визначених законом підставах та в
установленому порядку припинено, а
договори застави визнано недійсними.

Відповідно до ст.11 Закону України "Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень", обтяження
рухомого майна реєструються в
Державному реєстрі в порядку,
встановленому цим Законом.

Статтею 12 цього Закону передбачено, що
на підставі реєстрації встановлюється
пріоритет обтяження, якщо інші
підстави для виникнення пріоритету не
визначені цим Законом. Задоволення
прав чи вимог декількох обтяжувачів, на
користь яких встановлено обтяження
одного й того ж рухомого майна,
здійснюється згідно з пріоритетом,
який визначається в порядку,
встановленому цим Законом

В силу ст.14 Закону України "Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень", якщо інше не
встановлено цим Законом, зареєстроване
обтяження має вищий пріоритет над
незареєстрованими обтяженнями.
Пріоритет зареєстрованих обтяжень
визначається у черговості їх
реєстрації, за винятками,
встановленими цим Законом. Обтяжувачі,
які зареєстрували обтяження одного і
того ж рухомого майна одночасно, мають
рівні права на задоволення своїх вимог.
Обтяжувач з вищим пріоритетом має
переважне право на звернення стягнення
на предмет обтяження.

Так, судом встановлено, що право
застави рухомого майна, виникло у
позивача раніше ніж прийнято
Кіровським районним судом м.Кіроворада
рішення про стягнення з боржника -
ОСОБА_3 заборгованості.

До того ж, майно, яке арештоване
державним виконавцем є зареєстрованим
позивачем обтяженням в Державному
реєстрі обтяжень рухомого майна
(а.с.63-64), а відтак, позивач має переважне
право на задоволення своїх вимог із
заставленого майна, порівняно з іншими
стягувачами, які не є
заставодержателями.

Крім того, приватне обтяження спірного
рухомого майна на підставі договору
застави було зареєстровано раніше ніж
публічне обтяження майна ОСОБА_3 на
підставі постанови від 23.04.2013р..

Враховуючи викладене, зважаючи на
черговість реєстрації зазначених вище
обтяжень, суд дійшов до висновку, що
позивач, як обтяжувач з вищим
пріоритетом, володіє переважним правом
на отримання задоволення своїх вимог
щодо одного й того ж майна.

Враховуючи те, що інших підстав
передбачених законодавством для
звернення стягнення на заставлене
майно особою, яка не являється
заставодержателем судом не
встановлено, відповідачем не
спростовано доводів позивача, тому суд
погоджується з доводами позивача що у
державного виконавця були відсутні
правові підстави для накладення арешту
на рухоме майно, а саме автомобіль DACIA
Logan 90L СПГ, реєстраційний номер НОМЕР_1,
які передані позивачу в заставу,
оскільки вказані дії унеможливлюють
реалізацію позивачем першочергового
права задоволення вимог до боржника за
рахунок предмету застави на користь
інших кредиторів, що не є
заставодержателями.

Відповідно до ст.60 Закону №606-XIV особа,
яка вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту.

У разі прийняття судом рішення про
зняття арешту з майна арешт з майна
знімається за постановою державного
виконавця не пізніше наступного дня,
коли йому стало відомо про такі
обставини. Копія постанови про зняття
арешту з майна надсилається боржнику
та органу (установі), якому була
надіслана для виконання постанова про
накладення арешту на майно боржника.

У всіх інших випадках незавершеного
виконавчого провадження арешт з майна
чи коштів може бути знятий за рішенням
суду.

На підставі викладеного та
встановлених обставин, суд дійшов
висновку, що вимоги позивача про
звільнення майна з-під арешту, є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Таким чином, судові витрати у розмірі
73,08 грн., здійснені позивачем,
підлягають стягненню з Державного
бюджету України на користь ТОВ "ОТП
Факторинг Україна".

Керуючись ст.ст. 86, 159-163, 167 КАС України,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Звільнити з-під арешту, накладеного
постановою Кіровського відділу
державної виконавчої служби
Кіровоградського міського управління
юстиції про відкриття виконавчого
провадження №37646424 від 23.04.2014 року
майно, що належить ОСОБА_3, а саме
автомобіль DACIA Logan 90L СПГ, реєстраційний
номер НОМЕР_1, зареєстрований
Кіровоградським РЕВ ДАІ при УМВС
України в Кіровоградській області
26.09.2008р., рік випуску 2008.

Присудити Товариству з обмеженою
відповідальністю "ОТП Факторинг
Україна" з Державного бюджету судові
витрати в сумі 73,08 грн..

Постанова суду набирає законної сили в
порядку, встановленому ст.254 КАС
України.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Кіровоградський окружний
адміністративний суд шляхом подання в
10-денний строк з дня її проголошення, а
у разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України - протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови, апеляційної скарги, копія
якої одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції.

Повний тест постанови складено -
12.05.2014 року

Суддя підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду
Т.М.
Кармазина