Справа № 1512/2а-239/11
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2014-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 1512/2а-239/11

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції:
Калашнікова О.І. Колегія суддів
Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого
судді - Коваля М.П.,

суддів
- Потапчука В.О.,

- Семенюка Г.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційні
скарги Департаменту праці та
соціальної політики Одеської міської
ради, ОСОБА_2 на постанову Київського
районного суду м. Одеси від 04 липня 2011
року по справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Департаменту праці
та соціальної політики Одеської
міської ради про визнання дій
неправомірними і зобов'язання вчинити
певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Київського районного суду
м. Одеси від 04 липня 2011 року визнано
неправомірними дії Департаменту праці
та соціальної політики Одеської
міськради щодо відмови позивачу у
нарахуванні і виплаті щорічної
допомоги на оздоровлення за 2010 рік у
розмірах, передбачених ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зобов'язано Департамент праці та
соціальної політики Одеської міської
ради нарахувати і виплатити позивачу
щорічну допомогу на оздоровлення за 2010
рік у розмірах, передбачених ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» - п'ять мінімальних
заробітних плат з урахуванням
проведених виплат.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням суду першої інстанції позивач
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про
задоволення його позовних вимог в
повному обсязі.

Також, не погоджуючись з постановленим
по справі судовим рішенням відповідач
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволені
заявлених вимог.

Виходячи з приписів п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС
України, а також враховуючи те, що в
матеріалах справи достатньо доказів
для вирішення справи, вищезазначені
апеляційні скарги розглядаються в
порядку письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційних скарг,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, що,
також, обґрунтовано було встановлено
судом першої інстанції, позивач має
статус учасника ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та, як
постраждала особа, віднесений до І
категорії та є інвалідом ІІ групи, що
підтверджується відповідним
посвідченням та довідкою МСЕК.

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» щорічна
допомога на оздоровлення інвалідам I і
II групи виплачується в розмірі - 5
мінімальних заробітних плат. Тобто,
вихідним критерієм нарахування цієї
компенсації є мінімальна заробітна
плата, розмір якої визначається на
момент виплати.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
вірного висновку, що позивач, як
учасник ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС І категорії -
інвалід ІІ групи, має право на
отримання щорічної допомоги на
оздоровлення в розмірі 5 мінімальних
заробітних плат, згідно вимог ч. 4 ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Доводи апелянта - Департаменту праці та
соціальної політики Одеської міської
ради, що розмір допомоги повинен
визначатись у відповідності з
постановою Кабінету Міністрів України
від 26 липня 1996 року № 836 «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (із змінами, внесеними
постановою Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»), колегія
суддів вважає необґрунтованими,
оскільки статтею 92 Конституції України
встановлено, що виключно Законами
України визначаються основи
соціального захисту, форми і види
пенсійного забезпечення, а також
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами. Крім того, Закон
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
є спеціальним Законом, який визначає
основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я та створює єдиний порядок
соціального захисту потерпілого
населення.

Також, колегія суддів вважає
безпідставними посилання апелянта -
Департаменту праці та соціальної
політики Одеської міської ради на
відсутність бюджетного фінансування
передбачених Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» розмірів
щорічної грошової допомоги на
оздоровлення, як на причину
невиконання покладених на нього
зобов'язань, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України»).

Щодо доводів апелянта - ОСОБА_2, колегія
суддів зазначає, що зі змісту поданої
ним апеляційної скарги вбачається, що
останнім фактично оскаржується ухвала
Київського районного суду м. Одеси від
04 липня 2011 року, якою залишено без
розгляду частину його позовних вимог, а
тому доводи апеляційної скарги
позивача не можуть бути прийняті до
уваги при перегляді постанови суду
першої інстанції, прийнятої за
наслідками розгляду справи. Будь-яких
посилань на порушення судом першої
інстанції при прийняті постанови
Київського районного суду м. Одеси від
04 липня 2011 року норм матеріального та
процесуального права апеляційна
скарга позивача не містить.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи та постановлено
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Департаменту праці
та соціальної політики Одеської
міської ради, ОСОБА_2 на постанову
Київського районного суду м. Одеси від
04 липня 2011 року - залишити без
задоволення.

Постанову Київського районного суду м.
Одеси від 04 липня 2011 року по справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Департаменту праці та соціальної
політики Одеської міської ради про
визнання дій неправомірними і
зобов'язання вчинити певні дії - без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності через 5 днів після направлення
її копії особам, які беруть участь у
справі та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом 20 днів
після набрання чинності безпосередньо
до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий суддя:
/М.П. Коваль/

Суддя:
/В.О. Потапчук/

Суддя:
/Г.В. Семенюк/