Справа № 621/447/14-а
Суддя: Шахова В. В.
Дата ухвалення: 2014-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №621/447/14-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 квітня 2014 року Зміївський
районний суд Харківської області у
складі: головуючого судді Шахової В.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до інспектора ВДАІ Уманського
МВ УМВС України в Черкаській області
старшого лейтенанта Харченко Андрія
Сергійовича про скасування постанови в
справі про адміністративне
правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до
Зміївського районного суду
Харківської області з
адміністративним позовом до
інспектора ВДАІ Уманського МВ УМВС
України в Черкаській області старшого
лейтенанта Харченко Андрія
Сергійовича, в якому просив скасувати
постанову відповідача серії СА № 342438
від 12.02.2014 року в справі про
адміністративне правопорушення про
накладення на нього адміністративного
стягнення у виді штрафу в розмірі 340
грн. В обґрунтування позову зазначив,
що

12.02.2014 року біля 09 год. 30 хв. він рухався
на своєму автомобілі ЗАЗ 11027 державний
номер НОМЕР_1 по а/д
Стрій-Тернопіль-Кіровоград-Знам'янка
та на 547 км цієї дороги був зупинений
відповідачем по справі. Підстав такої
зупинки йому були незрозумілі,
оскільки жодних положень Правил
дорожнього руху він не порушував. Після
пред'явлення посвідчення водія,
технічного паспорту на автомобіль та
огляду відповідачем транспортного
засобу, йому було повідомлено, що він,
нібито, встановив на своєму автомобілі
газове обладнання без погодження з
органами ДАІ, після чого інспектор ДАІ
почав складати протокол про
адміністративне правопорушення за ч.1
ст. 121 КУпАП за порушення п. 31.1. ПДР та
постанову в справі про адміністративне
правопорушення. Проте, позивач вважає,
що всі необхідні документи на газове
обладнання, встановлене на його
транспортному засобі у нього були в
наявності, і, як наслідок, дії
відповідача по складанню
вищенаведених документів є
протиправними. На підставі
вищевикладеного просив позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Позивач в судове засідання не прибув,
про час, дату та місце розгляду справи
був повідомлений належним чином,
причин неприбуття суду не повідомив.
Надав письмову заяву, в якій просив
справу розглянути в його відсутність,
на задоволенні позову наполягає та
просить його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
прибув, про час, дату та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином, причин неприбуття суду не
повідомив, письмових заперечень не
надав.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України у
разі неприбуття відповідача, належним
чином повідомленого про дату, час і
місце судового розгляду, без поважних
причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Суд вважає, що перешкод для розгляду
справи немає, а саме: відсутня потреба
заслухати свідка чи експерта; особи,
які беруть участь у справі, були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, а тому
справу слід розглянути за наявними в
ній матеріалами в порядку письмового
провадження.

Фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється
згідно до вимог ст. 41 КАС України.

Судом в межах заявлених позовних вимог
і на підставі наданих особами, які
брали участь у справі, доказів
встановлено наступні обставини та
визначені відповідно до них
правовідносини.

12.02.2014 року інспектором ВДАІ Уманського
МВ УМВС України в Черкаській області
старшим лейтенантом Харченко Андрієм
Сергійовичем складено протокол про
адміністративне правопорушення серії
АГ2 № 431959, в якому було зафіксовано, що
ОСОБА_1 12.02.2014 року о 09 год. 30 хв., керував
автомобілем ЗАЗ 11027 державний номер
НОМЕР_1 на 547 км а/д
Стрій-Тернопіль-Кіровоград-Знам'янка,
на якому встановлено ГБО без
узгодження з органами ДАІ, чим порушив
вимоги п. 31.1. ПДР, за що передбачена
відповідальність за ч.1 ст. 121 КУпАП. В
протоколі про адміністративне
правопорушення ОСОБА_1 пояснив, що
керував автомобілем, на якому
встановлено ГБО без узгодження з ДАІ.

12 лютого 2014 року інспектором ВДАІ
Уманського МВ УМВС України в
Черкаській області старшим
лейтенантом Харченко Андрієм
Сергійовичем складено постанову в
справі про адміністративне
правопорушення серії СА № 342438, якою
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної
відповідальності за адміністративне
правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121
КУпАП і накладено на нього
адміністративне стягнення у виді
штрафу в розмірі 340 грн. Копію постанови
ОСОБА_1 отримав особисто того ж дня.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП
обов'язковою умовою притягнення особи
до адміністративної відповідальності
є наявність події і складу
адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення
адміністративного правопорушення
складається протокол уповноваженими
на те посадовими особами або
представником громадської організації
чи органу громадської діяльності.

Згідно зі ст. 222 КУпАП розгляд справи
про правопорушення, передбачені ч. 1 ст.
122 цього Кодексу, покладено на органи
внутрішніх справ (міліцію).

Згідно зі ст.. 251 КУпАП, доказами в
справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган
(посадова особа) при розгляді справи
про адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Розглянувши справу про
адміністративне правопорушення, орган
(посадова особа) виносить постанову по
справі (ст. 283 КУпАП).

Відповідно до ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова
по справі про адміністративне
правопорушення повинна містити:
найменування органу (посадової особи),
який виніс постанову, дату розгляду
справи; відомості про особу, щодо якої
розглядається справа; опис обставин, як
їх встановлено при розгляді справи;
зазначення нормативного акту, який
передбачає відповідальність за дане
адміністративне правопорушення;
прийняте по справі рішення.

Суд зазначає, що, виявивши в діянні
позивача склад адміністративного
правопорушення, інспектор ДАІ в межах
своєї компетенції в присутності
позивача склав протокол про
адміністративне правопорушення та
постанову у справі про адміністративне
правопорушення, надавши ОСОБА_1
можливість дати свої пояснення по суті
правопорушення.

З урахуванням досліджених судом
обставин справи, суд вважає, що
протокол про адміністративне
правопорушення відповідно до ст. 255
КУпАП складений уповноваженою на те
посадовою особою в межах її
повноважень наданих чинним
законодавством, зміст протоколу та
постанови відповідають вимогам ст.ст.
256, 283 КУпАП.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно зі ст.. 69 КАС України, доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Суд, вважає необґрунтованою позицію
позивача, що у нього були усі необхідні
документи на газове балонне
обладнання, які б дозволяли
експлуатацію транспортного засобу без
порушень чинного законодавства,
виходячи з наступного.

Відповідно до п. 31.1. ПДР, технічний стан
транспортних засобів та їх обладнання
повинні відповідати вимогам
стандартів, що стосуються безпеки
дорожнього руху та охорони
навколишнього середовища, а також
правил технічної експлуатації,
інструкцій підприємств-виробників та
іншої нормативно-технічної
документації.

Згідно п.п. «є» п. 32.1. ПДР, з органами
Державтоінспекції узгоджуються
переобладнання транспортних засобів.

Відповідно до ч.1 ст. 121 КУпАП, керування
водієм транспортним засобом,
переобладнаним з порушенням
відповідних правил, норм і стандартів -
тягне за собою накладення штрафу від
двадцяти до двадцяти п'яти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 21.07.2010 року № 670 затверджено Порядок
переобладнання транспортних засобів.

Згідно з п. 3 вищенаведеного Порядку,
переобладнання транспортного засобу
проводиться суб'єктом господарювання,
який має нормативно-технічну
документацію на відповідний вид
переобладнання, узгоджену з МВС
та Мінінфраструктури, і свідоцтво
про погодження конструкції
транспортного засобу щодо
забезпечення безпеки дорожнього руху
(у разі переобладнання п'яти і більше
транспортних засобів протягом року),
або власником такого засобу в
індивідуальному порядку.
Переобладнання транспортного засобу
для роботи на газовому моторному
паливі та альтернативних видах рідкого
і газового палива проводиться
суб'єктом господарювання, який має
свідоцтво про погодження конструкції
транспортного засобу щодо
забезпечення безпеки дорожнього руху
на відповідний вид переобладнання.

Відповідно до п. 18 вищенаведеного
Порядку, перереєстрація транспортного
засобу, що переобладнаний, проводиться
реєстраційно-екзаменаційним
підрозділом Державтоінспекції МВС
відповідно до Порядку державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 7 вересня 1998 р. N 1388.

Згідно з п. 37 Порядку державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 7 вересня 1998 р. N 1388, державна
реєстрація (перереєстрація)
переобладнаних транспортних засобів
проводиться на підставі документів
про відповідність їх вимогам безпеки
дорожнього руху та документів, що
підтверджують правомірність
придбання встановлених кузовів (рам),
які мають ідентифікаційні номери (у
разі їх заміни).

Документами про відповідність
переобладнаних транспортних засобів
вимогам безпеки дорожнього руху є: для
транспортних засобів, переобладнаних
в індивідуальному порядку, а також
транспортних засобів, переобладнаних
для роботи на газових паливах, - акт
технічної експертизи (крім
переобладнаних автобусів) за формою
згідно з додатком 5 або сертифікат
відповідності, виданий
випробувальною лабораторією (центром),
що має атестат акредитації
відповідної галузі та повноваження
щодо проведення перевірки
технічного стану транспортних
засобів, органом з оцінки
відповідності, що визнаний та
призначений в установленому порядку
проводити процедуру сертифікації
транспортних засобів, чи
підприємством, що має сертифікат
відповідності державної системи
сертифікації УкрСЕПРО з установлення
відповідності конструкції
переобладнаного транспортного засобу
умовам (вимогам), викладеним у
документі про погодження
переобладнання.

Переобладнання транспортних засобів
для роботи на газових паливах
здійснюється виключно суб'єктами
господарювання, які провадять
господарську діяльність з
переобладнання п'яти і більше
транспортних засобів протягом року
та мають свідоцтво про погодження
конструкції транспортного засобу на
відповідний вид переобладнання.
Зазначені суб'єкти можуть проводити
перевірку відповідності таких
засобів вимогам технічних умов і
технічної документації підприємства -
виробника газобалонного обладнання.

Власникам переобладнаних
транспортних засобів видаються нові
свідоцтва про реєстрацію із
зазначенням нових ідентифікаційних
номерів складових частин або
особливостей конструкції, що виникли в
результаті її зміни.

Як вбачається зі свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу ЗАЗ
11027, воно видано 02.08.2012 року, у зв'язку з
придбанням автомобіля на підставі
довідки-рахунку від 25.07.2012 року, про що
зазначено в особливих відмітках. При
цьому, в особливих відмітках відсутні
відомості щодо переобладнання
автомобіля для роботи на ГБО.

Натомість, акт приймання-передачі
транспортного засобу (ДТЗ),
переобладнаного для роботи на
зрідженому нафтовому газі (ЗНГ) № 325902
та акт технічної експертизи про
відповідність конструкції та
технічного стану переобладнаного
транспортного засобу вимогам безпеки
дорожнього руху № 182 датовані 25.07.2013
року, тобто вказані документи видані
пізніше ніж свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу ЗАЗ 11027.

Таким чином, суд дійшов висновку, що,
хоча, у позивача дійсно в наявності є
усі документи, які необхідні для
державної перереєстрації
переобладнаного транспортного засобу,
у зв'язку з встановленням газового
балонного обладнання, самої
перереєстрації транспортного засобу
із видачею нового свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу не
відбулось, що підтверджено свідоцтвом
про реєстрацію транспортного засобу
ЗАЗ 11027 від 02.08.2012 року, в якому в
особливих відмітках відсутні
відомості щодо встановленого ГБО, що, в
свою чергу, є порушенням п.п. 31.1., 32.1.ПДР,
за що передбачена відповідальність ч.1
ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ст.2 КАС України основним
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними управлінських функцій
на основі законодавства, в тому числі
на виконання делегованих повноважень.

Згідно вимог частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди зобов'язані перевірити оскаржене
рішення на предмет прийняття його на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення;
безсторонньо; добросовісно;
розсудливо, з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів осіб і цілями, на
яке спрямоване це рішення, з
урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення; своєчасно.

Таким чином, перевіривши постанову в
справі про адміністративне
правопорушення та матеріали, які
слугували підставою для її прийняття,
суд дійшов висновку про їх
відповідність вимогам ч.3 ст. 2 КАС
України, у зв'язку з чим позовні вимоги
є необґрунтованими та такими, що
задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись
ст..ст. 121, 222, 247, 251, 254-256, 280, 283 КУпАП, п.п.
31.1., 32.1. Правил дорожнього руху,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №
1306, Постановою Кабінету Міністрів
України від 21.07.2010 року № 670, Постановою
Кабінету Міністрів України від 07.09.1998
року № 1388, ст..ст. 2, 7, 41, 69-71, 86, 159, 160-163, 167,
171-2, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до інспектора ВДАІ
Уманського МВ УМВС України в
Черкаській області старшого
лейтенанта Харченко Андрія
Сергійовича про скасування постанови в
справі про адміністративне
правопорушення - відмовити в повному
обсязі.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає відповідно до вимог ч.2 ст.
171-2 КАС України.

Суддя
В.В. Шахова