Справа № 432/1325/14-а
Суддя: Сіваченко І.В.
Дата ухвалення: 2014-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Бондаренко
Суддя-доповідач - Сіваченко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2014 року справа №432/1325/14-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

головуючого Сіваченка І.В.

суддів Шишова О.О., Попова В.В.

секретар судового засідання
Запорожцева Г.В.

за участі представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Стаханові Луганської області на
постанову Стахановського міського
суду Луганської області від 27 березня
2014 року у справі № 432/1325/14-а за позовом
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Стаханові Луганської
області про скасування рішення та
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії за віком на пільгових умовах,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, звернувшись до суду з
адміністративним позовом, вказав, що
отримує пенсію за віком на пільгових
умовах. 20 січня 2014 року ОСОБА_3
звернувся до Управління Пенсійного
фонду України в м. Стаханові Луганської
області (далі - Управління) із заявою
про перерахунок пенсії по стажу, у
зв'язку із наданням нової довідки.
Управління рішенням від 27 січня 2014 року
відмовило позивачу в перерахунку
пенсії, в якості відмови зазначивши, що
Порядком застосування Списків № 1 і № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах, передбачено, що
при визначені права на пенсію за віком
на пільгових умовах, застосовуються
Списки, які чинні на період роботи
особи. Згідно Списків, затверджених
постановою Ради Міністрів СРСР від 22
серпня 1956 року, які діяли до 01.01.1992 року,
слюсарі з ремонту користуються правом
на пенсію на пільгових умовах за
Списком № 2 (Список № 2 розділ IV
«Металургійне виробництво» /чорні
метали/ підрозділ 2а), тому зарахувати
до пільгового стажу за Списком № 1
період роботи з 08.10.1985 р. по 02.04.1991 р.,
згідно довідки, уточнюючої особливий
характер роботи № 9 від 17.01.2014 року,
виданої ПАТ «Стахановський завод
феросплавів» підстав немає. Розмір
його пенсії занижений. Період його
роботи з 08.10.1985 р. по 02.04.1991 р. на цьому ж
заводі за роботу за тією ж
спеціальністю зараховує за Списком № 2.
На момент закінчення позивачем роботи
були чинними Списки № 1 та № 2 - 2003 року,
згідно яких робота слюсаря-ремонтника,
зайнятого ремонтом устаткування в
місцях його встановлення на дільницях
(робочих місцях) діючих виробництв,
основні робітники яких користуються
правом на пільгове пенсійне
забезпечення за Списком № 1,
передбачена Списком № 1 (позиція 3.2а-3,
підрозділ 2а, розділ III). Списками 1991 та
1994 років професія слюсаря-ремонтника
також передбачена Списком № 1, позиція
1030200а-1753а, підрозділ 2 а, розділ III.
Позивач у період дії Списків - 1956 року
та при прийнятті нових Списків 1991 року,
1994 року, 2003 року працював на одному і
тому ж підприємстві, за однією і тією ж
спеціальністю та з одними і тими
умовами праці.

Просив суд визнати протиправним та
скасувати рішення Управління від 27.01.2014
р. стосовно відмови в зарахуванні з
01.02.2014 р. ОСОБА_3 до стажу за Списком № 1
періоду з 08.10.1985 р. по 02.04.1991 р.;
зобов'язати Управління здійснити
перерахунок та виплату пенсії позивачу
з 01.02.2014 р., зарахувавши в стаж за
Списком № 1 період з 08.10.1985 р. по 02.04.1991 р.

Постановою Стахановського міського
суду Луганської області від 27 березня
2014 року в цій справі позовні вимоги
задоволено повністю, а саме:

визнано протиправним та скасовано
рішення Управління від 27.01.2014 року
стосовно відмови в зарахуванні з 01.02.2014
р. позивачу до стажу за Списком № 1
періоду з 08.10.1985 р. по 02.04.1991 р.;

зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_3 з
01.02.2014 р., зарахувавши в стаж за Списком
№ 1 період з 08.10.1985 р. по 02.04.1991 р.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Стахановського міського
суду Луганської області від 27 березня
2014 року, як таку, що прийнята з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

В судовому засіданні представник
позивача заперечувала проти
задоволення апеляційної скарги. Інші
особи, які беруть участь в справі, до
апеляційного суду не прибули.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила
наступне.

Позивач є пенсіонером і отримує пенсію
за віком на пільгових умовах. 20 січня 2014
року ОСОБА_3 звернувся до Управління із
заявою про перерахунок пенсії
відповідно до стажу роботи, у зв'язку із
наданням нової довідки про стаж.

Відповідач своїм рішенням від 27.01.2014 р.
відмовив позивачу в перерахунку
пенсії, в якості відмови зазначив, що
Порядком застосування Списків № 1 і № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах, передбачено, що
при визначені права на пенсію за віком
на пільгових умовах застосовуються
Списки, які чинні на період роботи
особи. Згідно Списків - 1956 року, які
діяли до 01.01.1992 року, слюсарі з ремонту
користуються правом на пенсію на
пільгових умовах за Списком № 2 (Список
№ 2 розділ IV «Металургійне
виробництво» /чорні метали/ підрозділ
2а), тому зарахувати до пільгового стажу
за Списком № 1 період роботи з 08.10.1985 р.
по 02.04.1991 р., згідно довідки, уточнюючої
особливий характер роботи № 9 від 17.01.2014
року, виданої ПАЇ «Стахановський завод
феросплавів» підстав немає.

Позивач вважає, що внаслідок того, що
Управління з 01.02.2014 р. відмовилося
перерахувати пенсію та зарахувати за
Списком № 1 період з 08.10.1985 р. по 02.04.1991 р.
на підставі довідки № 9 від 17.01.2014 р., як
він просив у своїй заяві від 20.01.2014 р.,
розмір його пенсії занижений.

Відповідач зараховує загальний стаж
позивача ОСОБА_3 - 29 років 3 місяці 11
днів, з них за Списком № 1 - 10 років 9
місяців 26 днів (з 25.01.1993 р. по 20.11.2003 р. на
Стахановському заводі «Феросплавів»),
період роботи позивача з 08.10.1985 р. по
02.04.1991 р. на цьому ж заводі за роботу за
тією ж спеціальністю зараховує за
Списком № 2, незважаючи на довідку, яка
підтверджує пільговий характер роботи
за Списком № 1.

Відповідно до пункту 3 Порядку
застосування Списків № 1 і № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах, затвердженого
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 18.11.2005
року № 383 (далі - Порядок № 383), при
визначені права на пенсію за віком на
пільгових умовах застосовуються
списки, що чинні на період роботи особи.
При цьому до пільгового зараховується
весь період роботи на відповідних
посадах або за професією, незалежно від
дати внесення цієї посади чи професії
до Списків.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції зауважив, що на час
закінчення позивачем роботи були
чинними Списки № 1 та № 2 - 2003 року,
згідно яких робота слюсаря-ремонтника,
зайнятого ремонтом устаткування в
місцях його встановлення на дільницях
(робочих місцях) діючих виробництв,
основні робітники яких користуються
правом на пільгове пенсійне
забезпечення за Списком № 1,
передбачена Списком № 1 (позиція 3.2а-3.
підрозділ 2а, розділ III). Списками 1991 та
1994 р. професія слюсаря - 0 ремонтника
також передбачена Списком № 1, позиція
1030200а-1753а, підрозділ 2 а, розділ III.
Позивач у період дії Списків - 1956 р. та
при прийнятті нових Списків 1991р., 1994р.,
2003р. працював на одному і тому ж
підприємстві, за однією і тією ж
спеціальністю та з одними і тими
умовами праці.

Таким чином, весь період роботи
позивача слюсарем - ремонтником на
Стахановському заводі «Феросплавів» з
08.10.1985 р. по 02.04.1991 р. та з 23.01.1993 р. по
20.11.2003 р. повний зараховуватися до
пільгового стажу за Списком № 1.

Проте, з такими висновками місцевого
суду не може погодитись судова колегія
апеляційного суду.

Так, висновки суду першої інстанції про
те, що на час закінчення позивачем
роботи були чинними Списки № 1 та № 2 -
2003 року, не відповідають обставинам
справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до записів в трудовій
книжці позивача (а.с.12), 08.10.1985 р. він був
прийнятий на ділянку феросплавного
виробництва слюсарем по ремонту
металургійного обладнання, звідки був
звільнений 02.04.1991 р.

Згідно з пунктом "б" частини першої
статті 13 Закону України від 05.11.1991 №
1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення»
(далі - Закон № 1788-ХІІ) на пільгових
умовах мають право на пенсію за віком,
незалежно від місця останньої роботи,
працівники, зайняті повний робочий
день на інших роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, за Списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 55 років і при стажі
роботи не менше 25 років, з них не менше 12
років 6 місяців на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 50 років і при
стажі роботи не менше 20 років, з них не
менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до частини четвертої статті
13 Закону № 1788-ХІІ порядок пенсійного
забезпечення осіб, які працювали до
введення в дію цього Закону (до 1 січня
1992 року) на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, передбачених
законодавством, що діяло раніше,
визначається статтею 100 цього Закону.

Пунктом "а" статті 100 Закону № 1788-ХІІ
встановлено, що особам, які мають на
день введення в дію цього Закону повний
стаж на зазначених роботах, що давав
право на пенсію на пільгових умовах,
пенсії в розмірах, передбачених цим
Законом, призначаються відповідно до
вимог за віком і стажем, встановлених
раніше діючим законодавством.

На час закінчення позивачем вказаної
вище роботи діяли Списки № 1 та № 2,
затверджені постановою Ради Міністрів
СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, оскільки
Списки, затверджені постановою
Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991
р. № 10, вводились в дію з 01.01.1992 р. згідно
з п.1 постанови Верховної ради СРСР від
15 травня 1990 року № 1481-І «Про порядок
введення в дію Закону СРСР «Про
пенсійне забезпечення громадян в
СРСР».

Тобто, як встановлено апеляційним
судом, позивач працював на посаді
слюсаря в період, коли виконання робіт
за нею не відносилось до Списку № 1,
затвердженому постановою Ради
Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №
1173.

Конституційний Суд України в пункті 2
мотивувальної частини Рішення від 9
лютого 1999 року № 1-рп/99 (справа про
зворотну дію в часі законів та інших
нормативно-правових актів) вказав, що
загальновизнаний принцип права про дію
нормативно-правових актів у часі
закріплено в частині першій статті 58
Конституції України. Закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії у часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи. При цьому
Конституційний Суд України роз'яснив,
що положення частини першої статті 58
Основного Закону України про дію
нормативно-правового акта в часі треба
розуміти так, що "вона починається з
моменту набрання актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце".

Наведене дає підстави для висновку про
те, що дія нормативно-правового акта -
Списку № 1, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991
року № 10, яким вперше віднесено до
посад та робіт, які дають право на
призначення працівникам пенсії за
віком на пільгових умовах, професію
слюсаря, не може поширюватися на
правовідносини, пов'язані з виконанням
трудових функцій на цій посаді
позивачем, які мали місце до набрання
цим Списком чинності.

Таким чином, у позивача відсутнє право
на включення періоду своєї роботи до
стажу роботи на пільгових умовах за
Списком № 1 згідно зі статтями 13, 100
Закону № 1788-XII, оскільки відповідно до
законодавства, що діяло раніше, позивач
не мав права на неї, припинив роботу до
віднесення посади до Списку № 1.

Такі ж висновки Верховного Суду
України викладені в постанові від 7
травня 2012 року (номер в єдиному реєстрі
судових рішень - 24976414), прийнятій в
аналогічному по своїй суті спорі.

З огляду на викладене, підстав для
задоволення позовних вимог не існує.

Отже, доводи апелянта спростовують
висновки суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає висновки суду
першої інстанції не обґрунтованими,
постанова місцевого суду ухвалена без
додержанням норм матеріального та
процесуального права, підлягає
скасуванню, а апеляційна скарга
задоволенню.

В повному обсязі постанову виготовлено
06 травня 2014 року.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, п.4 ч.1 202, 205, 207,
211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Стаханові
Луганської області - задовольнити
повністю.

Постанову Стахановського міського
суду Луганської області від 27 березня
2014 року у справі № 432/1325/14-а - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Стаханові Луганської області про
скасування рішення та зобов'язання
здійснити перерахунок пенсії за віком
на пільгових умовах - відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
її в повному обсязі.

Головуючий:
І.В.Сіваченко

Судді:
О.О.Шишов

В.В.Попов