Справа № 750/13092/13-а (2-а/750/50/14)
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2014-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Лямзіна Н.Ю.
Суддя-доповідач: Желтобрюх І.Л.
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 березня 2014 року м.
Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючої-судді:
Желтобрюх І.Л.,

суддів:
Мамчура Я.С.,

Шостака О.О.,

розглянувши в приміщенні суду в
порядку письмового провадження
апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 03 лютого 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_3 до Управління
Пенсійного фонду України в м.Чернігові
про визнання неправомірними дій
відповідача та зобов'язання провести
перерахунок пенсії як державному
службовцю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Чернігові про визнання неправомірною
відмови відповідача включити суми
індексації заробітної плати,
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань,
матеріальної допомоги на оздоровлення
в заробітну плату при призначенні
пенсії відповідно до Закону України
«Про державну службу»

Постановою Деснянського районного
суду м. Чернігова від 03 лютого 2014 року в
задоволенні адміністративного позову
відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції, як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що
судом першої інстанції було порушено
норми матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи. Зокрема апелянт
вказує на те, що єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування нараховувався
на всі виплати, отримані позивачем за
місцем роботи, в тому числі й
матеріальну допомогу на оздоровлення
та матеріальну допомогу для вирішення
соціально-побутових питань, а тому вони
мають бути враховані при призначенні
пенсії.

Перевіряючи правильність встановлення
обставин справи судом першої інстанції
та його висновків, колегія суддів
виходить з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_3 з 15.09.2009 отримує пенсію
державного службовця відповідно до
Закону України «Про державну службу».

Проте, при розрахунку вказаної пенсії,
у розрахунок заробітку для обчислення
пенсії, Управління Пенсійного фонду
України в м.Чернігові не включило
матеріальну допомогу на оздоровлення і
вирішення соціально-побутових питань,
індексацію заробітної плати. На
зазначені види виплат були нараховані
та сплачені страхові внески на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Відмовляючи в задоволенні
адміністративного позову, суд першої
інстанції зазначив, що відповідно до
ст.33 Закону України «Про державну
службу» такі види виплат, як
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань,
матеріальна допомога на оздоровлення,
не враховуються для обчислення пенсії,
тому дії відповідача щодо відмови у
перерахунку позивачу пенсії з
врахуванням інших виплат є законними
та обґрунтованими.

Відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону України
«Про державну службу» пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховуються страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, а особам, які на
час звернення за призначенням пенсії
не є державними службовцями, - у розмірі
80 відсотків заробітної плати
працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу за
останнім місцем роботи на державній
службі.

Відповідно до ч. 2 ст. 37-1 цього Закону,
перерахунок пенсії здійснюється
виходячи із сум заробітної плати, на
які нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування працюючого державного
службовця відповідної посади та рангу
на момент виникнення права на
перерахунок пенсії.

Таким чином, з наведених положень
вбачається, що призначення державному
службовцю пенсії та її перерахунок
здійснюється з сум їх заробітної плати,
на які нараховуються страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України
«Про оплату праці» заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором роботодавець виплачує
працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати, до яких
належать виплати у формі винагород за
підсумками роботи за рік, премії за
спеціальними системами і положеннями,
компенсаційні та інші грошові і
матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства, або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Згідно положень ч.2 ст. 33 Закону України
«Про державну службу» заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок

Згідно ч. 1 ст. 66 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» до заробітку
для обчислення пенсії включаються всі
види оплати праці (виплат, доходу), на
які відповідно до Закону України «Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Згідно зі статтею 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» до виплат (доходів), що
враховуються в заробітну плату (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії, належать, зокрема: суми виплат,
отримуваних застрахованою особою
після набрання чинності цим Законом, з
яких згідно з цим самим Законом були
фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Таким чином, отримувані застрахованою
особою суми виплат, з яких були
фактично нараховані та сплачені
страхові внески або збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування,
враховуються в заробіток (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії незалежно від того, чи входять
вони до структури заробітної плати.

Враховуючи зазначене, а також зважаючи
на наявну в матеріалах справи довідку
про заробітну плату, згідно якої єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування нараховувався
на всі виплати, отримані позивачем за
місцем роботи, в тому числі й
матеріальну допомогу на оздоровлення
та матеріальну допомогу для вирішення
соціально-побутових питань, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
неврахування при обчисленні пенсії
позивача матеріальної допомоги, з якої
сплачено страхові внески, призвели до
неправильного розрахунку і
нарахування ОСОБА_3 пенсії, а відтак
обґрунтовано визнав такі дії
протиправними та правомірно зобов'язав
відповідача провести відповідний
перерахунок та виплату пенсії
позивача.

Аналогічні висновки були викладені
Верховним Судом України в постанові
від 28 травня 2013 року у справі № 21-97а13.

У відповідності до ч. 1 ст. 244-2 КАС
України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем до Управління Пенсійного
фонду України в м.Чернігові подано
довідку від 08.11.2013 №02/045- 037, з
врахуванням інших складових
заробітної плати.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов помилкового висновку щодо
правомірності дій відповідача, не
врахувавши, що Закони України «Про
оплату праці» та «Про державну службу»
відносять до складу заробітної плати
також інші виплати.

Разом з тим, згідно ч.2 ст.5 КАС України,
провадження в адміністративних
справах здійснюється відповідно до
закону, чинного на час вчинення окремої
процесуальної дії, розгляду і
вирішення справи.

Відповідно до ст. 99 КАС України строк на
звернення до суду з адміністративним
позовом встановлено в шість місяців.

Оскільки позовні вимоги стосуються
системних періодичних виплат, право на
які у позивача виникло із
встановленням відповідного статусу, то
строк коли він мав дізнатись про
порушення своїх прав наступав з
моменту отриманням таких виплат.
Правова необізнаність особи не може
бути визнана поважною причиною для
пропущення строку звернення до суду, як
і підставою для його поновлення,
оскільки закони і інші
нормативно-правові акти друкуються в
періодичних виданнях та є доступними
необмеженому колу осіб.

Таким чином, враховуючи звернення
позивача до суду з даним позовом лише
27.12.2013 року, позовні вимоги за період з
15.09.2009 року по 26.06.2013 року включно судом
першої інстанції повинні були бути
залишені без розгляду у відповідності
до приписів ст.100 КАС України.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст.
202 КАС України, суд апеляційної
інстанції скасовує постанову суду
першої інстанції, якщо визнає, що судом
першої інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення питання або справи.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів приходить висновку, що судом
першої інстанції рішення прийнято з
порушенням норми матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи та є підставою для скасування
оскаржуваної постанови в цій частині, а
в частині позовних вимог з 15.09.2009 року
по 26.06.2013 року скасуванню та залишенню
без розгляду.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197 ч.1, 198, 202, 205, 207
КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Постанову Деснянського районного суду
м. Чернігова від 03 лютого 2014 року.

Адміністративний позов ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Чернігові про визнання
неправомірними дій відповідача та
зобов'язання провести перерахунок
пенсії як державному службовцю
задовольнити частково.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Управління
Пенсійного фонду України в м.Чернігові
про визнання неправомірними дій
відповідача та зобов'язання провести
перерахунок пенсії як державному
службовцю за період з 15.09.2009 року по
26.06.2013 року включно залишити без
розгляду.

Визнати відмову Управління Пенсійного
фонду України в м.Чернігові щодо
перерахунку ОСОБА_3 пенсії з
врахуванням інших виплат,
протиправною.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м.Чернігові здійснити
перерахунок пенсії ОСОБА_3 з
врахуванням інших виплат згідно
довідки №02-/045- 037 від 08 листопада 2013
року з 27.06.2013 року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_3 судові витрати у
розмірі 190,70 грн.

Постанова набирає законної сили з
моменту ухвалення та оскарженню не
підлягає.

Головуюча:

Судді:

Головуючий суддя

Желтобрюх І.Л.

Судді:

Мамчур Я.С

Шостак О.О.