Справа № К/9991/15939/11-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/15939/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Слов'янську Донецької області про
перерахунок пенсії, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 25 лютого 2011 року,-

у с т а н о в и л а :

У грудні 2010 року позивач звернулась до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що призначена їй
пенсія у зв'язку з втратою
годувальника, постраждалого внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії,
інваліда 1-ої групи, щомісячна
компенсація в разі втрати годувальника
та підвищення до пенсії повинні
обчислюватись у розмірах, встановлених
статтями 52, 54 Закону України від 28
лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (далі - Закон № 796-ХІІ) та
статті 15 Закону України від 22 жовтня 1993
року № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» (далі - Закон № 3551-ХІІ).

Посилаючись на те, що розміри
призначених і виплачуваних їй
щомісячної компенсації в разі втрати
годувальника, пенсії не відповідають
розмірам передбачених Законами №
796-ХІІ і № 3551-ХІІ, і на відмову
відповідача привести їх у
відповідність з його вимогами, позивач
просила зобов'язати усунути зазначені
порушення, провівши вказані
перерахунки.

Постановою Слов'янського міського суду
Донецької області від 28 грудня 2010 року
позовні вимоги задоволено, визнано
протиправними дії та зобов'язано
відповідача провести перерахунок
позивачу пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, в розмірах встановлених
статтями 50, 54 Закону № 796-ХІІ з
врахуванням щомісячної компенсації по
втраті годувальника відповідно до
статті 52 Закону № 796-ХІІ та підвищення
до пенсії відповідно до статті 15 Закону
№ 3551-ХІІ починаючи з 1 листопада
2010 року.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 25 лютого 2011
року постанову суду першої інстанції
скасовано та відмовлено у позові.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального та порушення норм
процесуального права, просить
оскаржуване рішення скасувати та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів дійшла висновку
про часткове задоволення скарги з
таких підстав.

Відповідно до статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні
позову апеляційний суд виходив з того,
що призначена позивачу пенсія у зв'язку
з втратою годувальника, щомісячна
компенсація та підвищення до пенсії
виплачуються відповідачем в розмірах,
які відповідають вимогам чинного
законодавства, при цьому права на
виплату додаткової пенсії, у
відповідності зі статтею 50 Закону
№796-ХІІ, позивач не має, оскільки така
виплачується тільки особам, віднесеним
до 1, 2, 3, 4 категорії, а не членам їх
сімей.

Проте до такого висновку апеляційний
суд дійшов в порушення норм
матеріального і процесуального права з
таких підстав.

У відповідності зі статтею 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин справи в
адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Судами встановлено, що позивач є
дружиною померлого годувальника, який
мав статус постраждалого від аварії на
Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалід
1-ої групи та одержує пенсію у зв'язку
з втратою годувальника на підставі
статті 54 Закону № 796-ХІІ, щомісячну
компенсацію, передбачену статтею 52
Закону № 796-ХІІ а також підвищення до
пенсії встановленого статтею 15 Закону
№3551-ХІІ.

Відповідно до статті 36 Закону № 1058-IV
пенсія у зв'язку з втратою годувальника
призначається непрацездатним членам
сім'ї померлого годувальника, які були
на його утриманні, за наявності в
годувальника на день смерті страхового
стажу, який був би необхідний йому для
призначення пенсії по III групі
інвалідності, а в разі смерті
пенсіонера або осіб, зазначених у
частині другій статті 32 цього Закону, -
незалежно від тривалості страхового
стажу.

Розмір пенсії у зв'язку з втратою
годувальника встановлюється статтею 37
Закону № 1058-IV, а розмір пенсії у зв'язку
з втратою годувальника наслідок
Чорнобильської катастрофи також
регламентується статтею 54 Закону №
796-ХІІ, якою передбачено, що пенсія в
разі втрати годувальника
призначається непрацездатним членам
сім'ї померлого годувальника, які були
на його утриманні (при цьому дітям
пенсія призначається незалежно від
того, чи були вони на утриманні
годувальника), у розмірі: на одного
непрацездатного члена сім'ї - 50
процентів пенсії по інвалідності
померлого годувальника; на двох та
більше непрацездатних членів сім'ї - 100
процентів пенсії по інвалідності
померлого годувальника, визначеної
згідно із зазначеною статтею, що
розподіляється між ними рівними
частками.

Крім того, ОСОБА_4, як непрацездатний
член сім'ї годувальника, яка була на
його утриманні, має право на щомісячну
компенсацію в разі втрати годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи у
відповідності до статті 52 Закону №
796-ХІІ, в розмірі 50 процентів
мінімальної пенсії за віком незалежно
від пенсії, передбаченої
законодавством України.

У відповідності з частиною четвертою
статті 54 Закону № 796-ХІІ, яка визначає
підстави та умови призначення
державних пенсій особам, віднесеним до
категорії 1 та у зв'язку з втратою
годувальника, в усіх випадках розміри
пенсії для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими - по
1 групі інвалідності - 10 мінімальних
пенсій за віком.

Таким чином, вихідним критерієм
обрахунку пенсії у зв'язку з втратою
годувальника та щомісячної
компенсації виступає мінімальна
пенсія за віком. Мінімальний розмір
пенсії за віком згідно статті 28 Закону
України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Порядок обчислення пенсій по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсій у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 30 травня 1997 року
№ 523.

Ця Постанова була чинною на момент
виникнення спірних правовідносин і її
положення стосовно критеріїв
обчислення розмірів пенсії
відповідають статті 54 Закону України №
796-ХІІ.

Тому, необхідно виходити із загальних
засад пріоритетності законів над
підзаконними актами, а при розрахунку
пенсії в разі втрати годувальника і
щомісячної компенсації, на підставі
статті 36 Закону № 1058-IV в розмірах
передбачених статтями 52, 54 Закону №
796-ХІІ, застосуванню підлягає розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність,
встановленого в законі про Державний
бюджет України на відповідний рік, із
якого визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Окрім того, статтею 70 Закону України
«Про державний бюджет України на 2010
рік» Кабінету Міністрів України надано
право у 2010 році встановлювати розміри
соціальних виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.

Проте, названа норма передбачає
встановлення в абсолютних сумах
розмірів лише тих виплат, вихідним
критерієм розрахунку яких є розмір
мінімальної заробітної плати.
Відповідно її дія не поширюється на
спірні відносини сторін, оскільки
розмір зазначених соціальних виплат
згідно із Законом № 796-ХІІ залежить від
розміру мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, висновки суду апеляційної
інстанції, про відмову в задоволенні
позовних вимог про перерахунок пенсії
у зв'язку з втратою годувальника на
підставі статті 36 Закону № 1058-IV в
розмірі, встановленому статтею 54
Закону № 796-ХІІ, та щомісячної
компенсації, передбаченої статтею 52
Закону № 796-ХІІ, не відповідають нормам
матеріального права та прийняті з
порушенням норм процесуального права.

За таких обставин, правових підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції і відмови в задоволенні цієї
частини позову у апеляційного суду не
було.

Разом з тим, колегія суддів
погоджується з висновками суду
апеляційної інстанції про
правомірність дій відповідача та
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог щодо виплати підвищення
до пенсії згідно зі статтею 15 Закону
України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту», оскільки, як
правильно встановлено судом та
вбачається з матеріалів справи, таке
підвищення виплачується позивачу в
розмірі, який відповідає вимогам цього
Закону.

Правильними є також висновки суду
апеляційної інстанції і щодо відмови у
задоволенні позовних вимог про виплату
позивачу додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю у відповідності зі
статтею 50 Закону № 796-ХІІ.

Зі змісту статей 49, 50 Закону № 796-ХІІ
випливає, що додаткова пенсія є
індивідуальною виплатою яка
призначається особам, віднесеним до
категорії 1 лише після виникнення права
на державну пенсію.

В даному випадку, позивач має право на
призначення та виплату пенсії у зв'язку
з втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи, а відтак
відсутні правові підстави для
одержання додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним
до категорії 1, яка не виплачується
окремо від державної пенсії,
встановленої статтею 54 Закону № 796-ХІІ.

Враховуючи вищезазначене, оскаржуване
судове рішення в цій частині
відповідає дійсним обставинам справи
та нормам матеріального і
процесуального права, доводи
касаційної скар?ги його висновків не
спростовують, такі ґрунтуються на
помилковому трактуванні правових норм,
а тому підстав для його скасування
колегія суддів не вбачає.

Відповідно до статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

Керуючись статтями 223, 226, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 25 лютого 2011
року, в частині позовних вимог щодо
перерахунку пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, в порядку статті 54 та
щомісячної компенсації у зв'язку з
втратою годувальника відповідно до
статті 52 Закону № 796-ХІІ, скасувати та в
цій частині залишити в силі постанову
Слов'янського міського суду Донецької
області від 28 грудня 2010 року.

В решті касаційну скаргу залишити без
задоволення, а постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 25 лютого 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам і оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало