Справа № 263/1705/14-а
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ікорська Є.С.
Суддя-доповідач - Яковенко М.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року
справа №263/1705/14-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд колегією суддів у
складі:

головуючого судді:
Яковенка М.М.

суддів:
Ханової Р.Ф., Гайдара А.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Жовтневого району
Маріупольської міської ради на
постанову Жовтневого районного сулу м.
Маріуполя Донецької області від 19
березня 2014 року по адміністративній
справі № 263/1705/14-а за позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Жовтневого району
Маріупольської міської ради про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Жовтневого районного сулу
м. Маріуполя Донецької області від 19
березня 2014 року по адміністративній
справі № 263/1705/14-а позовні вимоги
задоволені (а.с.15-17).

Визнані неправомірними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Жовтневого району Маріупольської
міської ради щодо відмови
перерахування та виплати державної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку.

Зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Жовтневого району Маріупольської
міської ради здійснити ОСОБА_2
нарахування та сплатити державну
допомогу по догляду за дитиною ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею
трирічного віку у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом, за період з
24.08.2013 року по день винесення судом
рішення, з урахуванням проведених
виплат.

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати постанову суду
першої інстанції як прийняту з
порушенням норм матеріального права та
прийняти нову постанову, якою
відмовити у задоволенні позовних вимог
(арк. справи 20-22).

Сторони в судове засідання не прибули,
про час, дату та місце апеляційного
розгляду справи повідомлені належним
чином, тому за приписами пункту 2
частини 1 статті 197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглядає
справу у порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила
наступне.

Як правильно встановлено судом першої
інстанції та підтверджено матеріалами
справи позивач є матір'ю дитини -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з чим
перебуває на обліку у відповідача та
отримувала грошову допомогу, як не
працююча особа по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
розмірі 130 грн. (а.с.5).

24.01.2014 року позивач зверталась до
відповідача з питання виплати
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом, на що
отримала відмову відповідача (а.с.4).

Статтею 5 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» від 21
листопада 1992 року № 2811-XII (зі змінами та
доповненнями) передбачено, що всі види
державної допомоги сім'ям з дітьми,
крім допомоги у зв'язку з вагітністю та
пологами жінкам, зазначеним у частині
другій статті 4 цього Закону,
призначають і виплачують органи
соціального захисту населення за
місцем проживання батьків
(усиновителів, опікуна, піклувальника).

Пунктом 1 частини 1 статті 92
Конституції України передбачено, що
виключно законами України
визначаються права і свободи людини і
громадянина, гарантії цих прав і
свобод.

З 1 січня 2008 року відповідно до статті 15
Закону України "Про державну допомогу
сім'ям з дітьми" та пункту 3 Прикінцевих
Положень цього Закону, пункту 22 Порядку
про призначення та виплату державної
допомоги сім'ям з дітьми затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 27 грудня 2001 року № 1751, розмір
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі, що дорівнює
різниці між: з 1 січня 2008 року - 50%; з 1
січня 2009 року -75%; з 1 січня 2010 року - 100%
прожиткового мінімуму встановленого
для працездатних осіб та
середньомісячним сукупнім доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 130
грн.

Таким чином, з 1 січня 2008 року існує
норма закону відповідно до якої спірні
правовідносини регулюються тільки
Законом України "Про державну допомогу
сім'ям з дітьми", функції по виплаті
допомоги до догляду за дитиною
виплачується за рахунок Державного
бюджету України.

Із матеріалів справи вбачається, що
відповідачем виплачується допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до частини
першої статті 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» в
редакції Закону № 107-VІ, тобто у розмірі,
що дорівнює різниці між прожитковим
мінімумом, встановленим для
працездатних осіб, та середньомісячним
сукупним доходом сім'ї в розрахунку на
одну особу за попередні шість місяців,
але не менше 130 гривень. Проте,
відповідно до Прикінцевих положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік», розділ ІІ «Внесення
змін до деяких законодавчих актів
України», яким викладена зазначена
редакція частини першої статті 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми», діяла по 31 грудня 2008
року.

Таким чином, станом на день звернення
позивача до відповідача із заявою при
призначення їй допомоги по догляду за
дитиною до досягнення трирічного віку,
частина 1 статті 15 Закону діє в
наступній редакції: допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи та постанова прийнята
з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 162, 167, 184, 195, 197, 198,
199, 200, 205, 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Жовтневого району Маріупольської
міської ради - без задоволення.

Постанову Жовтневого районного сулу м.
Маріуполя Донецької області від 19
березня 2014 року по адміністративній
справі № 263/1705/14-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками розгляду в порядку
письмового провадження набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом 20 днів після набрання
нею законної сили.

Головуючий суддя
М.М.
Яковенко

Судді
Р.Ф.
Ханова

А.В. Гайдар