Справа № 825/1125/14
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2014-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 травня 2014 року
Чернігів Справа №
825/1125/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Заяць О.В.,

за участю секретаря
Музика С.П.,

позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача
Юрченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в м. Прилуках
та Прилуцькому районі Чернігівської
області про визнання протиправними та
скасування рішення та вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернулась до суду з адміністративним
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в м. Прилуках та Прилуцькому
районі Чернігівської області, в якому
просить визнати протиправним та
скасувати Рішення № 14 від 28.03.2014 року,
про застосування фінансових санкцій за
донарахування органом Пенсійного
фонду України або страхувальником сум
своєчасно не обчислених, та не
сплачених страхових внесків на
загальну суму 11255,91 грн.; визнати
протиправним та скасувати вимогу про
сплату боргу від 28.03.2014 року № Ф-2476, щодо
сплати недоїмки зі страхових внесків
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування на загальну суму
2829,71 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що оскаржуване
рішення та вимога винесені на підставі
пункту 4 частини 9 статті 106 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування", яку
було виключено згідно підпункту 12
пункту 11 розділу VIII Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Крім того, вказує, що
пункт 4 частини 9 статті 106 вказаного
Закону не дає підстав для визначення
суми штрафу наростаючим підсумком у
випадку, коли попередньо борг зі сплати
страхових внесків не було визначено, що
є позицією Верховного Суду України,
висвітленою в постанові від 07.05.2012 року
по справі №21-300а11.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав в повному обсязі та
просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти позову,
зазначив, що за результатами
проведеної перевірки позивача щодо
правильності нарахування та сплати
страхових внесків було встановлено
заниження загальної суми фактичних
витрат на оплату праці працівників на
8217,50 гри. за жовтень 2004 року, грудень 2005
року, з січня по грудень 2006 року, з січня
по грудень 2007 року, з січня по грудень
2008 року, чим порушено п. 1 ст. 19 Закону
України „Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
(в редакції, чинній на момент
виникнення спірних відносин), в
результаті чого виникла недоїмка зі
сплати страхових внесків в розмірі 2829,71
грн. За результатами перевірки були
прийняті вимога та рішення про
застосування фінансових санкцій за
донарахування органом Пенсійного
фонду України або страхувальником сум
своєчасно не обчислених та не
сплачених страхових внесків.

Заслухавши позивача та представника
відповідача, розглянувши подані
документи і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає, що
позов підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи ФОП
ОСОБА_1 зареєстрована в Управлінні
Пенсійного фонду України в м. Прилуках
та Прилуцькому районі Чернігівської
області як платник внесків з 05.04.2004 року
за реєстраційним номером /2524.

Судом встановлено, що відповідачем
було проведено позапланову перевірку
ФОП ОСОБА_1 щодо правильності
нарахування, обчислення та сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування та
інших платежів, контроль за
нарахуванням та сплатою яких покладено
на Пенсійний фонд України, а також
достовірності відомостей, поданих до
Державного реєстру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування за період з
05.04.2004 року до 27.03.2014 року.

Вказаною перевіркою встановлено
заниження загальної суми фактичних
витрат на оплату праці працівників на
8217,50 гри. за жовтень 2004 року, грудень 2005
року, з січня по грудень 2006 року, з січня
по грудень 2007 року, з січня по грудень
2008 року, чим порушено п. 1 ст. 19 Закону
України „Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
(в редакції, чинній на момент
виникнення спірних відносин), в
результаті чого виникла недоїмка зі
сплати страхових внесків в розмірі 2829,71
грн.

На підставі висновків даної перевірки
28.03.2014 року відповідачем було
сформовано вимогу про сплату боргу за
№ Ю-2476 на суму 2829,71 грн. та винесено
рішення про застосування фінансових
санкцій за донарахування органом
Пенсійного фонду України або
страхувальником сум своєчасно не
обчислених та не сплачених страхових
внесків № 14, яким застосовано до ФОП
ОСОБА_1 фінансові санкції в сумі 11255,91
грн.

Відповідно до абзацу четвертого пункту
7 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні
положення" Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" суми внесків,
нарахованих на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття,
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням,
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності, строк сплати яких не
настав на 1 січня 2011 року, та суми
нарахованого збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування до 1
січня 2004 року, строк сплати яких не
настав на 1 січня 2011 року, не сплачені
станом на 1 січня 2011 року, підлягають
сплаті в порядку, що діяв до 1 січня 2011
року.

Обов'язки страхувальників передбачені
частиною 2 статті 17 Закону № 1058-IV
(в редакції чинній до 01.01.2011 року),
якою зокрема, встановлено обов'язок
страхувальника нараховувати,
обчислювати та сплачувати в
установлені строки та в повному обсязі
страхові внески.

Відповідно до п. 8.2, 8.3. Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою Правління Пенсійного фонду
України 19.12.2003 року № 21-1 та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 16 січня 2004 р. за № 64/8663 (далі -
Інструкція) органи Пенсійного фонду
надсилають страхувальникам вимогу про
сплату недоїмки в таких випадках: а)
якщо дані документальних перевірок
результатів діяльності страхувальника
свідчать про донарахування сум
страхових внесків; б) якщо
страхувальник має на кінець звітного
базового періоду недоїмку зі сплати
страхових внесків; в) якщо
страхувальник має на кінець звітного
періоду борги зі сплати фінансових
санкцій (штрафів) та пені. У випадку б)
вимога надсилається щомісяця протягом
п'яти робочих днів, наступних за
звітним базовим періодом. Вимога
формується на підставі даних особових
рахунків платників на всю суму боргу.
Вимога формується на підставі актів
документальних перевірок та облікових
даних з карток особових рахунків
страхувальників за формою згідно з
додатком 9 цієї Інструкції (для
страхувальника - юридичної особи) або
за формою згідно з додатком 10 цієї
Інструкції (для страхувальника -
фізичної особи).

Виходячи з аналізу наведеного, суд
дійшов висновку, що вимога № Ф-2476 від
28.03.2014 року про сплату недоїмки в сумі
2829,71 грн. сформована відповідачем на
підставі та в межах норм законодавства,
що діяло на момент виникнення
заборгованості.

Відповідно до пункту 4 частини 9 статті
106 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", в редакції, що має
застосовуватися до позивача в даному
випадку, за донарахування
територіальним органом Пенсійного
фонду або страхувальником сум
своєчасно не обчислених та не
сплачених страхових внесків
накладається штраф у розмірі 5
відсотків зазначених сум за кожний
повний або неповний місяць, за який
донараховано ці суми.

За результатами перевірки, що
викладені в акті позапланової
перевірки, заборгованість позивача по
сплаті страхових внесків виникла в
зв'язку з заниження загальної суми
фактичних витрат на оплату праці
працівників на 8217,50 гри. за жовтень 2004
року, грудень 2005 року, з січня по
грудень 2006 року, з січня по грудень 2007
року, з січня по грудень 2008 року.

Дана норма права не дає підстав для
визначення суми штрафу наростаючим
підсумком у випадку, коли попередньо
борг зі сплати страхових внесків не був
визначений, та не може перевищувати 5
відсотків донарахованих внесків.

Така правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
07.05.2012 року по справі №21-300а11, яка
є обов'язковою у застосуванні у
розумінні статті 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

За таких обставин, враховуючи
вищевикладене, та зважаючи, що сума
недоїмки зі сплати страхових внесків, з
якої обчислюється штрафна санкція,
визначена в оскаржуваній вимозі
всупереч чинному законодавству, суд
дійшов висновку про наявність правових
підстав для визнання протиправним та
скасування рішення Управління
Пенсійного фонду України в м. Прилуки
та Прилуцькому районі № 14 про
застосування фінансових санкцій за
донарахування органом Пенсійного
фонду України або страхувальником сум
своєчасно не обчислених та не
сплачених внесків від 28.03.2014 року на
суму 11255,91 грн.

Частиною 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Суд також бере до уваги, що згідно з
частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно частини 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, виходячи з меж заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень чинного законодавства
України та матеріалів справи, суд
дійшов висновку про необхідність
часткового задоволення позовних вимог
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Прилуках та Прилуцькому
районі Чернігівської області.

Відповідно до частини 1 та 3 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа). Якщо адміністративний
позов задоволено частково, судові
витрати, здійснені позивачем,
присуджуються йому відповідно до
задоволених вимог, а відповідачу -
відповідно до тієї частини вимог, у
задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Керуючись ст. ст. 17, 18, 104, 122, 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
Рішення № 14 від 28.03.2014 року, про
застосування фінансових санкцій за
донарахування органом Пенсійного
фонду України або страхувальником сум
своєчасно не обчислених, та не
сплачених страхових внесків на
загальну суму 11255,91 грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету (р/р
0002 в ГУДКС України в
Чернігівській області, МФО 853592, код
22825965) на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати
в розмірі 91,35 грн.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167, 186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
О.В. Заяць