Справа № 2а-54/11
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2014-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2014 року
Справа № 9104/131785/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді - Довгополова О.М.,

суддів - Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу Головного Управління
Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області на
постанову Снятинського районного суду
Івано-Франківської області від 16
березня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Головного Управління
Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області, Управління
праці та соціального захисту населення
Снятинської районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області про зобов'язання нарахувати та
виплатити додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю, особі віднесеній до
категорії 4, та доплату до пенсії як
непрацюючому пенсіонеру за проживання
у зоні посиленого радіоекологічного
контролю, -

ВСТАНОВИВ:

02 грудня 2010 року позивач звернувся до
суду з позовом, яким просив визнати
протиправною бездіяльність
відповідача - Головного Управління
Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області щодо
відмови у здійсненні перерахунку та
виплати в повному обсязі додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як
особі, віднесеній до категорії 4, та
зобов'язати Головне Управління
Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області провести
виплату додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, як особі,
віднесеній до категорії 4, за періоди з
01.01.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року
по дату постановлення судового
рішення; визнати протиправною
бездіяльність відповідача - Управління
праці та соціального захисту населення
Снятинської районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області щодо відмови у здійсненні
перерахунку та виплати в повному
обсязі доплати до державної пенсії як
непрацюючому пенсіонеру за проживання
у зоні посиленого радіоекологічного
контролю та зобов'язати Управління
праці та соціального захисту населення
Снятинської районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області здійснити нарахування та
виплату доплати до державної пенсії як
непрацюючому пенсіонеру за проживання
у зоні посиленого радіоекологічного
контролю в розмірі однієї мінімальної
заробітної плати за періоди з 01.01.2007
року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по дату
постановлення судового рішення.

Ухвалою судді Снятинського районного
суду Івано-Франківської області від 21
грудня 2010 року адміністративний позов
ОСОБА_1 в частині позовних вимог за
період з 01 січня 2007 року по 02 червня 2010
року залишено без розгляду.

Постановою Снятинського районного
суду Івано-Франківської області від 16
березня 2011 року позов задоволено
частково. Визнано протиправною
бездіяльність Головного Управління
Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області щодо
відмови у проведенні перерахунку та
виплати позивачу додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, згідно ст. 51
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Зобов'язано Головне
Управління Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області провести
перерахунок та виплачувати позивачу
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, як особі, віднесеній до
категорії 4, в розмірі 15% мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст. 51
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з 02 червня 2010 року з
урахуванням проведених виплат.

Постанову в апеляційному порядку
оскаржив відповідач, вважає її такою,
що прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить постанову скасувати. На
обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає, що додаткова пенсія
виплачена позивачу відповідно до
чинного на той час законодавства в
межах бюджетних асигнувань. Також
апелянт не погоджується з тим, що судом
зобов'язано провести позивачу
перерахунок й виплату додаткової
пенсії відповідно до ст. 51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
не зазначаючи в рішенні конкретної
дати закінчення періоду, за який
нараховувати та виплачувати вказані
виплати. Крім того, суд не врахував
положення ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», оскільки мінімальний
розмір пенсії за віком, визначений
абзацом 1 частини 1 цієї статті,
застосовується виключно для
визначення розміру пенсій, призначених
згідно з цим законом, а пенсія позивачу
призначена згідно із Законом України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Оскільки апеляційну скаргу подано на
постанову суду першої інстанції, яка
прийнята в порядку скороченого
провадження за результатами розгляду
справи, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС
України, колегія суддів відповідно до
п. 3 ч. 1 ст.197 КАС України розглядає
справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід задовольнити частково з
наступних підстав.

Колегія суддів не погоджується з
висновками суду першої інстанції про
часткове задоволення позовних вимог
лише щодо нарахування та виплати
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, як особі, віднесеній до
категорії 4, відмовивши в задоволенні
позову щодо нарахування та виплати
доплати до пенсії як непрацюючому
пенсіонеру за проживання в зоні
посиленого радіоактивного
забруднення, мотивуючи відмову тим, що
нарахування та виплата доплати до
пенсії як непрацюючому пенсіонеру за
проживання в зоні посиленого
радіоактивного забруднення
відноситься до компетенції Управління
Пенсійного фонду України в
Снятинському районі
Івано-Франківської області, яка не є
відповідачем по справі, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач звернувся до Управління праці
та соціального захисту населення
Снятинської районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області із заявою про здійснення йому
нарахування та виплати доплати до
пенсії, передбаченої ч.2 ст.39 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
у відповідь на яку управління праці та
соціального захисту надало
рекомендації щодо звернення з такою
заявою в Управління Пенсійного фонду
України в Снятинському районі
Івано-Франківської області.

На аналогічну заяву позивача до
Управління Пенсійного фонду України в
Снятинському районі
Івано-Франківської області, ним
отримано відповідь про те, що в даному
управлінні він на обліку не перебуває і
жодних видів пенсії не отримує.

05 жовтня 2010 року ОСОБА_1 звертається із
заявами до Головного Управління
Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області про
перерахунок та виплату додаткової
пенсії відповідно до ст. 51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
(а.с.15) та про перерахунок та виплату
доплати до пенсії відповідно до ст. 39
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (а.с.20). За результатами
розгляду вказаних заяв Головним
Управлінням Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області надано
відповіді, з яких вбачається, що
позивач отримує пенсію у розмірі 1559,28
грн., при цьому додаткова пенсія за
шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі
віднесеній до категорії 4, йому
нараховується у розмірі 5% від
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність. Відомості про
розміри нарахування доплати до пенсії
як непрацюючому пенсіонеру за
проживання у зоні посиленого
радіоекологічного контролю у
відповідях відсутні.

При цьому Головне Управління
Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області у поданому
доповненні до заперечення на позовну
заяву (а.с.35-37) надає пояснення про те, що
доплата до пенсії як непрацюючому
пенсіонеру за проживання у зоні
посиленого радіоекологічного контролю
позивачу здійснюється відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
від 26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали від
наслідків Чорнобильської катастрофи»,
а додаткова пенсія позивачу не
нараховувалася, оскільки позивач не
подав до управління документи, що
підтверджують його статус ліквідатора
наслідків аварії на ЧАЕС. Вказане
свідчить про порушення управлінням
Пенсійного фонду Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
Постановою правління Пенсійного фонду
України 22.11.2005 року № 22-1 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 27 грудня 2005 року за №
1566/11846, який вказує, що у разі, якщо до
заяви про призначення, відновлення
пенсії додані не всі необхідні
документи, орган, що призначає пенсію,
письмово повідомляє заявника про те,
які документи необхідно подати
додатково, про що в заяві про
призначення пенсії робиться
відповідний запис.

Проаналізувавши матеріали справи,
колегією суддів встановлено, що
позивач є непрацюючим пенсіонером, що
проживає у зоні посиленого
радіоекологічного контролю, перебуває
на обліку в Головному Управління
Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області, отримує
пенсію за віком та доплату за
проживання у зоні гарантованого
добровільного відселення.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають у зоні посиленого
радіоекологічного контролю,
проводиться доплата до пенсії в
розмірі однієї мінімальної заробітної
плати.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 цього Закону
особам, віднесеним до 4 категорії,
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, призначається у
розмірі 15% мінімальної пенсії за віком.
Жодного посилання у ч.3 ст.51 Закону на
наявність статусу ліквідатора
наслідків аварії на ЧАЕС як на
обов"язкову умову для нарахування
додаткової пенсії немає.

Наявність такого права у позивача є
визначальною для вирішення даного
спору, крім того це право гарантується
Конституцією України (ч.2 ст.46
Конституції України).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Рішенням Конституційного Суду України
№ 10-рп/2008 від 22.05.2008 року у справі №
1-28/2008 визнано таким, що не відповідає
Конституції України (є
неконституційним) положення Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», яким,
зокрема, було внесено зміни до окремих
положень Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Частиною 2 ст. 152 Конституції України
встановлено, що закони, інші правові
акти або їх окремі положення, що
визнані неконституційними, втрачають
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Оскільки Конституційний Суд України
рішенням від 22.05.2008 року визнав
неконституційними положення Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», якими
було змінено редакції ст. ст. 39, 51
зазначеного Закону, з дня прийняття
даного рішення діє його попередня
редакція.

Однак позивачу доплата до пенсії
виплачувалась відповідно до Постанови
Кабінету Міністрів України від 26.07.1996
року № 836 «Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали від наслідків
Чорнобильської катастрофи» в розмірі
5,20 грн., а додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, позивачу не
нараховувалась та не виплачувалась.

Такі дії відповідача є неправомірними,
виходячи принципу з пріоритетності
законів над підзаконними актами, тому
колегія суддів дійшла висновку, що при
визначенні розміру пенсій позивачу не
підлягають застосуванню постанови
Кабінету Міністрів України, оскільки
останні істотно звужують обсяг
встановлених законом прав позивача,
передбачених ст. ст. 39 та 51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України у
разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

При цьому колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до частини 2 статті 99 КАС
України (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин та
розгляду справи в суді першої
інстанції) для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 100 КАС
України адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
його подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Враховуючи пропущення позивачем
шестимісячного строку звернення до
адміністративного суду без поважних
причин, колегія суддів приходить до
висновку про залишення позовних вимог
без розгляду за періоди з 01 січня 2007
року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008
року по 01 червня 2010 року.

Щодо решти позовних вимог колегія
суддів зазначає наступне.

У 2010 році відсутні часові обмеження
щодо нарахування та виплати доплати до
пенсій та додаткової пенсії відповідно
до Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», тому виплата доплати до
пенсії та додаткової пенсії повинні
були здійснюватися позивачу у
розмірах, передбачених ст.ст. 39, 51 цього
Закону.

14 червня 2011 року Верховною Радою
України прийнято Закон України N 3491-VI
"Про внесення змін до Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011
рік", який набрав чинності 19 червня 2011
року.

Пунктом 7 частини першої цього Закону
Прикінцеві положення Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011 рік"
доповнено пунктом 4, яким установлено,
що у 2011 році норми і положення статей 39,
51 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

З аналізу наведеної норми випливає, що
визначення порядку та розмірів виплат
вказаній категорії громадян
делеговано Кабінету Міністрів України.

Вирішуючи питання: яка з
однопредметних законодавчих норм
однакової юридичної сили, що не визнані
неконституційними в установленому
порядку, підлягає застосуванню для
розв'язання спорів зазначеної
категорії, перевагу слід надавати тій
із них, що прийнята пізніше. У
розглядуваному випадку пізніше
прийняті норми Закону України від 14
червня 2011 року N 3491-VI "Про внесення змін
до Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік".

На виконання вимог Закону України від 14
червня 2011 року N 3491-VI "Про внесення змін
до Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік" 6 липня 2011 року
Кабінетом Міністрів України прийнято
постанову N 745 "Про встановлення деяких
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету", яка набрала
чинності 23 липня 2011 року.

З огляду на викладене до набрання
чинності зазначеною постановою
Кабінету Міністрів України, тобто до 23
липня 2011 року, застосуванню підлягають
положення статей 39, 51 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, враховуючи позовні вимоги,
такі підлягають задоволенню у частині
нарахування та виплати доплати до
пенсії за проживання в зоні посиленого
радіоекологічного контролю в розмірі
однієї мінімальної заробітної плати
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, як особі, віднесеній до
категорії 4, в розмірі 15% мінімальної
пенсії за віком за період з 02 червня 2010
року по 16 березня 2011 року (по дату
постановлення судового рішення).

Неврахування наведеного є підставою
для скасування рішення суду першої
інстанції.

Крім того, згідно із законодавством
розмір мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає. Тому правильними є
висновки суду першої інстанції щодо
неприйняття до уваги положень ч. 3 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», відповідно до якої
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, оскільки наявність такої
норми та відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії та
права на отримання соціальних виплат.

Наведені висновки відповідають
вимогам ч.3 ст.67 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», яка
передбачає, що у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, підвищується
розмір додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним
до 1, 2, 3, 4 категорій. Перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму.

Відсутність бюджетного фінансування,
на яку вказує відповідач, не може бути
підставою невиконання відповідним
суб'єктом владних повноважень
покладених на нього обов'язків. В свою
чергу реалізація особою права на
отримання соціальних виплат не може
бути поставлена у залежність від
наявності відповідних бюджетних
асигнувань.

Доводи апелянта в іншій частині на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до переконливого висновку
про часткове задоволення позовних
вимог з вищевикладених мотивів.

Керуючись статтями 99, 100, 195, 197 ч. 1 п. 3, 198,
202 п. 4, 205 ч. 2, 207, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного
Управління Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області
задовольнити частково.

Постанову Снятинського районного суду
Івано-Франківської області від 16
березня 2011 року у справі № 64/11 -
скасувати та прийняти нову постанову.

Позов задовольнити частково.
Зобов'язати Головне Управління
Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області здійснити
перерахунок та виплату на користь
ОСОБА_1 доплати до пенсії як
непрацюючому пенсіонеру за проживання
у зоні посиленого радіоекологічного
контролю у розмірі однієї мінімальної
заробітної плати та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі
15% мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст. 39, ч.3 ст.51, ч. 3 ст. 67
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в редакції закону, яка
діяла до 01.01.2008 року, за період з 02
червня 2010 року по 16 березня 2011 року з
урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та виплачених
сум.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Постанова остаточна, оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
О.М. Довгополов

Судді:
Л.Я. Гудим

В.В. Святецький