Справа № 804/5204/14
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2014-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
06 травня 2014 р. Справа № 804/5204/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіБоженко Наталії
Василівни при секретаріТалаш Д.В. за
участю: представника позивача
представника відповідача Старостенко
В.М. ОСОБА_4 розглянувши у відкритому
судовому засіданні у місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за адміністративним позовом
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області до ОСОБА_5,
треті особи Управління державної
служби Головного управління державної
служби України в Дніпропетровській
області, Територіальна державна
інспекція з питань праці у
Дніпропетровській області про
зобов'язання вчинити певні дії, -
Головне управління Міндоходів у
Дніпропетровській області звернулось
до Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до ОСОБА_5,
треті особи Управління державної
служби Головного управління державної
служби у Дніпропетровській області,
Територіальна державна інспекція з
питань праці у Дніпропетровській
області, в якому просить:
- зобов'язати відповідача ОСОБА_5
припинити зловживання правом на
отримання та використання соціальної
відпустки по догляду за дитиною, її
внуком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що за
медичним висновком від 08.09.2011 року №221
нібито потребує індивідуального
домашнього догляду матері «з 11.10.2011 по
- зобов'язати відповідача
утримуватись від дій, що порушують
права та законні інтереси ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області та погодитись з усуненням усіх
наслідків встановлених судом порушень
відповідно до закону.
Свої позовні вимоги позивач
обґрунтував тим, що вона здійснює
догляд за дитиною у відповідності до ч.1
ст.25 Закону України «Про відпустки» та
статей 179, 181 КЗпП України. Вважав, що дії
відповідача не відповідають вимогам
Закону України «Про відпустки», яким
встановлена відпустка для догляду за
дитиною, оскільки її внук ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, з 12.09.2011 року відвідує
Комунальний заклад освіти «Дошкільний
навчальний заклад (ясла-садок) №326
Дніпропетровської міської ради. Але
ОСОБА_5 не повідомила позивача про
даний факт, таким чином, вона фактично
здійснила зловживання своїм правом на
отримання та використання такого виду
соціальної відпустки.
Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги у
повному обсязі та просив суд
Представник відповідача у судовому
засіданні заперечувала проти позовних
вимог, надавши письмові заперечення.
Представники третіх осіб в судове
засідання не з'явилися, про час, дату та
місце судового розгляду справи були
повідомлені належним чином, про що
свідчить рекомендовані повідомлення
про вручення поштових відправлень, які
містяться в матеріалах справи.
Клопотань про відкладення розгляду
справи до суду не надходило.
Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши докази наявні в
матеріалах справи, суд зазначає
Статтею 2 Закону України «Про
відпустки» від 15.11.1996 № 504/96-ВР
визначено, що право на відпустки мають
громадяни України, які перебувають у
трудових відносинах з підприємствами,
установами, організаціями незалежно
від форм власності, виду діяльності та
галузевої належності, а також працюють
за трудовим договором у фізичної особи.
Частиною третьою статті 25 Закону
України «Про відпустки» встановлено,
що відпустка без збереження заробітної
плати за бажанням працівника надається
в обов'язковому порядку матері або
іншим особам, зазначеним у частині
третій статті 18 та частині першій
статті 19 цього Закону, в разі якщо
дитина потребує домашнього догляду, -
тривалістю, визначеною в медичному
висновку, але не більш як до досягнення
дитиною шестирічного віку, а в разі
якщо дитина хвора на цукровий діабет I
типу (інсулінозалежний), - не більш як до
досягнення дитиною шістнадцятирічного
Як закріплює стаття 18 цього ж Закону
після закінчення відпустки у зв'язку з
вагітністю та пологами за бажанням
жінки їй надається відпустка для
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку. Підприємство за
рахунок власних коштів може надавати
жінкам частково оплачувану відпустку
та відпустку без збереження заробітної
плати для догляду за дитиною більшої
тривалості. Ця відпустка може бути
використана повністю або частинами
також батьком дитини, бабою, дідом чи
іншими родичами, які фактично
доглядають за дитиною, або особою, яка
усиновила чи взяла під опіку дитину та
одним із прийомних батьків.
За приписами частини шостої статті 179
Кодексу законів про працю України у
разі, якщо дитина потребує домашнього
догляду, жінці в обов'язковому порядку
надається відпустка без збереження
заробітної плати тривалістю,
визначеною у медичному висновку, але не
більш як до досягнення дитиною
шестирічного віку. Як передбачає
частина сьома цієї ж статті відпустки
для догляду за дитиною, передбачені
частинами третьою, четвертою та шостою
цієї статті, можуть бути використані
повністю або частинами також батьком
дитини, бабою, дідом чи іншими родичами,
які фактично доглядають за дитиною.
Таким чином, у відповідача, як бабусі
дитини, виникло право на отримання
відпустки без збереження заробітної
плати по догляду за дитиною до терміну,
визначеному у медичній довідці.
Так, згідно наказу №234-в від 12.10.2011 року,
ОСОБА_5 надано відпустку для догляду за
дитиною з 12.10.2011 року по 11.04.2012 року
включно, на підставі п.2, 3 ст.18, ст.25
Закону України «Про відпустки», заяви
ОСОБА_5 та медичного висновку ЛКК КЗ
«Дитяча міська клінічна лікарня №2»
від 08.09.2011 року №221.
Згідно листа про надання інформації
від 08.04.2014 року №12/1074 Управління освіти
та науки Дніпропетровської міської
ради повідомило, що відповідно до
інформації Комунального закладу
освіти «Дошкільний навчальний заклад
(ясла-садок) №326» Дніпропетровської
міської ради дитина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, відвідує ДНЗ з 12.09.2011 року
Однак, суд зазначає, що чинним
законодавством України, право на
відпустку для догляду за дитиною є
гарантованим та не ставиться у
залежність від відвідування дитиною
При цьому, судовим розглядом справи
встановлено, що відповідач перебувала
у такій відпустці до 11 квітня 2012 року
включно, підстави для надання
відпустки є не спростованими, медичний
висновок ЛКК КЗ «Дитяча міська
клінічна лікарня №2» від 08.09.11 року №221
чинним, а відповідач наказом №47-0 від
31.01.2012 року - звільнена.
Частиною 1 ст. 71 КАС України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
З урахуванням вищевикладеного вище,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
є необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 70, 71, 86, 94, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -
В задоволенні адміністративного
позову Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області до ОСОБА_5, треті особи
Управління державної служби Головного
управління державної служби України в
Дніпропетровській області,
Територіальна державна інспекція з
питань праці у Дніпропетровській
області про зобов'язання вчинити певні
дії - відмовити в повному обсязі.
Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено
згідно ч.3 ст.160 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
Н.В. Боженко