Справа № 822/1331/14
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2014-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1331/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2014 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний
адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіБлонського
В.К., при секретаріНетичай Ю.В. , за
участі: представника позивача
представника відповідачаГащака Б.В.,
Сурника М.О.,розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
адміністративну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
"Славутський комбінат "Будфарфор" м.
Славута Хмельницької області до
Хмельницької митниці Міндоходів
України про визнання протиправними
та скасування рішення про коригування
митної вартості товару і картки
відмови в прийнятті митної декларації
та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до
відповідача, в якому просить визнати
протиправним та скасувати рішення від
04 жовтня 2013 року № 400040000/2013/000037/1 про
коригування митної вартості товару,
винесену Хмельницькою митницею
Міндоходів України (митний пост
«Славута»), правонаступником якої є
Хмельницька Митниця Міндоходів,
визнати протиправною та скасувати
картку відмови у митному оформленні
товару № 400040000/2013/00071, складену 04 жовтня
2013 року Хмельницькою митницею
Міндоходів України (митний пост
«Славута»), правонаступником якої є
Хмельницька Митниця Міндоходів,
зобов'язати Хмельницьку Митницю
Міндоходів (митний пост «Славута»),
здійснити митне оформлення товару за
заявленою позивачем митною вартістю.

Свій позов позивач мотивує тим, що на
виконання контракту, підписаного 22
травня 2013 року між позивачем та
компанією «DEFTRAHS», на адресу позивача
згідно рахунку-фактури (інвойсу) №
FE/0000028/2013 від 27.09.2013 року, у вересні 2013
року продавець направив покупцю
товар-меблі для ванних кімнат з дсп,
ламінованих.

Для митного оформлення товару за
рахунком-фактурою, позивач оформив та
подав до відповідача митну декларацію
№ 400040000/2013/005396, в якій задекларував
митну вартість товару в сумі 7481,02 євро.

Позивач визначення митної вартості
товару здійснив за основним методом,
тобто за ціною договору, додавши до
фактурної вартості товару вартість
витрат на транспортування товару.

Позивач для розмитнення товару подав
всі документи передбачені пунктом 2
статті 53 Митного кодексу України, а
також додаткові документи, передбачені
пунктом 6 статті 53 Митного кодексу
України.

Страхування товару не здійснювалось і
такого обов'язку у сторін контракту не
було, документи по страхуванню не
надавались.

Як вбачається із поданих позивачем
документів підстав для витребування у
позивача додаткових документів на
підтвердження митної вартості та її
коригування не було.

Разом з тим відповідач дійшов висновку
про те, що надані позивачем документи
не дають можливості пересвідчитись у
правильності визначення позивачем
митної вартості товару, тому що не
містять всіх відомостей, які
підтверджують числові значення
складових митної вартості товару та
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена, або підлягає сплаті.

В зв'язку з цим відповідач прийняв
рішення про коригування митної
вартості товару № 400040000/2013/000037/1 від 04
жовтня 2013 року, внаслідок чого митна
вартість товару збільшена до 12628,44 євро.

Також 04 жовтня 2013 року відповідач склав
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
400040000/2013/00071.

Рішення про коригування митної
вартості товару та картка відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення є
протиправними та підлягають
скасуванню, оскільки умовами
контракту, специфікацією та правилами
Інкотермс 2010 за якими поставлений
товар, не передбачено обов'язку покупця
здійснювати страхування товару.

Підстав для обмеження у застосуванні
першого методу визначення митної
вартості товару у відповідача немає,
встановлений Митним кодексом України
перелік обмежень застосування першого
(основного) методу визначення митної
вартості товару є вичерпним та
розширеному тлумаченню не підлягає.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю, пояснивши суду, що на
виконання контракту, підписаного 22
травня 2013 року між позивачем та
компанією «DEFTRAHS», на адресу позивача
згідно рахунку-фактури (інвойсу) №
FE/0000028/2013 від 27.09.2013 року, у вересні 2013
року продавець направив покупцю
товар-меблі для ванних кімнат з дсп,
ламінованих.

Для митного оформлення товару за
рахунком-фактурою, позивач оформив та
подав до відповідача митну декларацію
№ 400040000/2013/005396, в якій задекларував
митну вартість товару в сумі 7481,02 євро.

Позивач визначення митної вартості
товару здійснив за основним методом,
тобто за ціною договору, додавши до
фактурної вартості товару вартість
витрат на транспортування товару.

Позивач для розмитнення товару подав
всі документи передбачені пунктом 2
статті 53 Митного кодексу України, а
також додаткові документи, передбачені
пунктом 6 статті 53 Митного кодексу
України.

Страхування товару не здійснювалось і
такого обов'язку у сторін контракту не
було, документи по страхуванню не
надавались.

Як вбачається із поданих позивачем
документів підстав для витребування у
позивача додаткових документів на
підтвердження митної вартості та її
коригування не було.

Разом з тим відповідач дійшов висновку
про те, що надані позивачем документи
не дають можливості пересвідчитись у
правильності визначення позивачем
митної вартості товару, тому що не
містять всіх відомостей, які
підтверджують числові значення
складових митної вартості товару та
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена, або підлягає сплаті.

В зв'язку з цим відповідач прийняв
рішення про коригування митної
вартості товару № 400040000/2013/000037/1 від 04
жовтня 2013 року, внаслідок чого митна
вартість товару збільшена до 12628,44 євро.

Також 04 жовтня 2013 року відповідач склав
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
400040000/2013/00071.

Рішення про коригування митної
вартості товару та картка відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення є
протиправними та підлягають
скасуванню, оскільки умовами
контракту, специфікацією та правилами
Інкотермс 2010 за якими поставлений
товар, не передбачено обов'язку покупця
здійснювати страхування товару.

Підстав для обмеження у застосуванні
першого методу визначення митної
вартості товару у відповідача немає,
встановлений Митним кодексом України
перелік обмежень застосування першого
(основного) методу визначення митної
вартості товару є вичерпним та
розширеному тлумаченню не підлягає.

Представник відповідача в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав повністю, пояснивши суду, що
митний орган може відмовити у митному
оформленні товару за заявленою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів у
визначених Митним кодексом України
випадках.

Документи подані до митного
оформлення не мають всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товару,
зокрема відсутні документи
підтверджуючі вартість страхування
товару.

В зв'язку з відсутністю
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товару, відповідач прийняв картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів та рішення про коригування
митної вартості.

Відповідач не отримав від
позивача додаткові документи
зазначені у рішенні.

За таких обставин у задоволенні позову
необхідно відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи вважає, що
позов задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначення вичерпного переліку
податків та зборів, що справляються в
Україні, та порядок їх адміністрування,
платників податків та зборів, їх права
та обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства регулюються
Податковим кодексом України.

Цим Кодексом визначаються функції та
правові основи діяльності
контролюючих органів, визначених
пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу

Правила оподаткування товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, визначаються цим Кодексом,
крім правил оподаткування товарів
митом, які встановлюються Митним
кодексом України та іншими законами з
питань митної справи (пункти 1.1, 1.2
статті 1 Податкового кодексу України).

В судовому засіданні встановлено, що
позивач 07.03.2003 року зареєстрований
виконавчим комітетом Славутської
міської ради Хмельницької області ради
як юридична особа, та відповідно до
статтей 15, 16 Податкового кодексу
України є платником податків, зборів і
зобов'язаний стати на облік у
контролюючих органах в порядку,
встановленому законодавством України,
вести в установленому порядку облік
доходів і цитрат, складати звітність,
що стосується обчислення і сплати
податків та зборів, подавати до
контролюючих органів у порядку,
встановленому податковим та митним
законодавством, декларації, звітність
та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків та
зборів, сплачувати податки і збори в
строки та у розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи.

Відповідно до пунктів 41.1, 41.3 статті 41
Податкового кодексу України
контролюючими органами є органи
доходів і зборів - центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
формування єдиної державної
податкової, державної митної політики
в частині адміністрування податків і
зборів, митних платежів та реалізує
державну податкову, державну митну
політику, забезпечує формування та
реалізацію державної політики з
адміністрування єдиного внеску,
забезпечує формування та реалізацію
державної політики у сфері боротьби з
правопорушеннями при застосуванні
податкового та митного законодавства,
а також законодавства з питань сплати
єдиного внеску (далі - центральний
орган виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику), його
територіальні органи.

Повноваження і функції контролюючих
органів визначаються цим Кодексом,
Митним кодексом України та законами
України.

Розмежування повноважень і
функціональних обов'язків
контролюючих органів визначається
законодавством України.

Відносини, пов'язані із справлянням
митних платежів, регулюються Митним
кодексом України, Податковим кодексом
України та іншими законами України з
питань оподаткування (частина 2 статті 1
Митного кодексу України № 4495-VI від
13.03.2012 року).

Згідно із частиною 1 статті 7 Митного
кодексу України, встановлені порядок і
умови переміщення товарів через митний
кордон України, їх митний контроль та
митне оформлення, застосування
механізмів тарифного і нетарифного
регулювання зовнішньоекономічної
діяльності, справляння митних
платежів, ведення митної статистики,
обмін митною інформацією, ведення
Української класифікації товарів
зовнішньоекономічної діяльності,
здійснення відповідно до закону
державного контролю нехарчової
продукції при її ввезенні на митну
територію України, запобігання та
протидія контрабанді, боротьба з
порушеннями митних правил, організація
і забезпечення діяльності митних
органів та інші заходи, спрямовані на
реалізацію державної політики у сфері
державної митної справи, становлять
державну митну справу.

Митне оформлення це виконання митних
формальностей, необхідних для випуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення (пункт 23
частини 1 статті 4 Митного кодексу
України).

Митний контроль це сукупність заходів,
що здійснюються митними органами в
межах своїх повноважень з метою
забезпечення додержання норм цього
Кодексу, законів та інших
нормативно-правових актів з питань
державної митної справи, міжнародних
договорів України, укладених у
встановленому законом порядку (пункт 24
частини 1 статті 4 Митного кодексу
України).

Згідно частин 1, 2, 3 статті 318 Митного
кодексу України митному контролю
підлягають усі товари, транспортні
засоби комерційного призначення, які
переміщуються через митний кордон
України.

Митний контроль здійснюється виключно
митними органами відповідно до цього
Кодексу та інших законів України.

Митний контроль передбачає виконання
митними органами мінімуму митних
формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи.

Відповідно до частин 1, 2, 4, пункту 1
частини 6 статті 321 Митного кодексу
України товари, транспортні засоби
комерційного призначення перебувають
під митним контролем з моменту його
початку і до закінчення згідно із
заявленим митним режимом.

У разі ввезення на митну територію
України товарів, транспортних засобів
комерційного призначення митний
контроль розпочинається з моменту
перетинання ними митного кордону
України.

Граничний строк перебування товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення під митним контролем не
може перевищувати 180 календарних днів,
крім митних режимів, які передбачають
перебування під митним контролем
протягом усього часу дії митного
режиму.

Перебування товарів, транспортних
засобів комерційного призначення під
митним контролем закінчується у разі
ввезення на митну територію України -
після закінчення митного оформлення
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення, що
переміщуються через митний кордон
України, за винятком митних режимів,
які передбачають перебування під
митним контролем протягом усього часу
дії митного режиму.

Порядок виконання митних
формальностей при здійсненні митного
оформлення визначається центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику,
якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Із пояснень сторін та матеріалів
справи судом встановлено, що між
позивачем, який виступає в якості
покупця та компанією «DEFTRAHS» Польща, яка
виступає в якості продавця, укладено
зовнішньоекономічний контракт на
поставку № І 13/20 від 22.05.2013 року.

Згідно із пунктами 1, 4, 5, 10 цього
контракту продавець приймає на себе
зобов'язання поставити, а покупець
приймає на себе зобов'язання прийняти
товари вказані в специфікації.

Поставка товарів повинна виконуватись
по кожному окремому замовленню покупця
на умовах вказаних в кожній окремій
специфікації до цього контракту (ICC
Iнкотермс 2010).

Строки та умови оплати вказуються в
специфікаціях контракту. Валютою
платежу являється євро.

Кожне замовлення є специфікацією до
цього контракту, нумерується по
зростанню та підписується сторонами.

Згідно специфікації № 10 від 11.07.2013 року
до контракту № І 13/20 від 22.05.2013 року
продавець-компанія «DEFTRAHS» поставила
покупцю-публічному акціонерному
товариству «Славутський комбінат
«Будфарфор» товар на загальну суму 6923,88
євро.

Товар переміщений через митний кордон
України, та поставлений на територію
України.

Статтею 74, частиною 3 статті 75 Митного
кодексу України встановлено, що імпорт
(випуск для вільного обігу) - це митний
режим, відповідно до якого іноземні
товари після сплати всіх митних
платежів, встановлених законами
України на імпорт цих товарів, та
виконання усіх необхідних митних
формальностей випускаються для
вільного обігу на митній території
України.

Для поміщення товарів у митний режим
імпорту особа, на яку покладається
дотримання вимог митного режиму,
повинна:

1) подати органу доходів і зборів, що
здійснює випуск товарів, документи на
такі товари;

2) сплатити митні платежі, якими
відповідно до законів України
обкладаються товари під час ввезення
на митну територію України в режимі
імпорту;

3) виконати встановлені відповідно до
закону вимоги щодо заходів нетарифного
регулювання зовнішньоекономічної
діяльності.

Відповідно до статтей 49, 50 Митного
кодексу України, митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів
використовуються для:

1) нарахування митних платежів;

2) застосування інших заходів
державного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності
України;

3) ведення митної статистики;

4) розрахунку податкового зобов'язання,
визначеного за результатами
документальної перевірки.

Відповідно до частини 2 статті 52
Митного кодексу України заявлення
митної вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані:

1) заявляти митну вартість, визначену
ними самостійно, у тому числі за
результатами консультацій з органом
доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати,
пов'язані з коригуванням митної
вартості або наданням органу доходів і
зборів додаткової інформації.

Перелік документів, що подаються
декларантом для підтвердження
заявленої митної вартості
встановлений статтею 53 Митного кодексу
України, а саме:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

Позивач, відповідно до процедури
декларування, встановленої статтею 257
Митного кодексу України для проведення
митного оформлення імпортованого
товару, подав до митного органу митну
декларацію № 400040000/2013/005396 від 04.10.2013
року в якій задекларував митну
вартість товару в сумі 7481,02 євро, а
також на виконання вимог статтей 52, 53
Митного кодексу України до митної
декларації подав необхідні документи
для митного оформлення товару, перелік
яких наведений у позовній заяві.

Згідно частини 1 статті 246, частини 1
статті 248 Митного кодексу України метою
митного оформлення є забезпечення
дотримання встановленого
законодавством України порядку
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України, а також
забезпечення статистичного обліку
ввезення на митну територію України,
вивезення за її межі і транзиту через
її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з
моменту подання органу доходів і
зборів декларантом або уповноваженою
ним особою митної декларації або
документа, який відповідно до
законодавства її замінює, та
документів, необхідних для митного
оформлення, а в разі електронного
декларування - з моменту отримання
органом доходів і зборів від
декларанта або уповноваженої ним особи
електронної митної декларації або
електронного документа, який
відповідно до законодавства замінює
митну декларацію.

Однією із форм здійснення митного
контролю посадовими особами митних
органів, як це передбачено пунктом 1
частини 1 статті 336 Митного кодексу
України є перевірка документів та
відомостей, які відповідно до статті 335
цього Кодексу надаються митним органам
під час переміщення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення через митний кордон
України.

Відповідно до частини 3 статті 53
Митного кодексу України у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) додаткові документи.

Частинами 1, 2 статті 55 Митного кодексу
України встановлено, що рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
митним органом у письмовій формі під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості цих товарів
як до, так і після їх випуску, якщо
митним органом у випадках,
передбачених частиною шостою статті 54
цього Кодексу, виявлено, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів.

Прийняте митним органом письмове
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які
заявлену декларантом митну вартість не
може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у
тому числі щодо числових значень
складових митної вартості, митної
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів, інших умов, що
могли вплинути на ціну товарів), яка
призвела до виникнення сумнівів у
правильності визначення митної
вартості та до прийняття рішення про
коригування митної вартості, заявленої
декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання
додаткових документів, передбачених
частиною третьою статті 53 цього
Кодексу, за умови надання яких митна
вартість може бути визнана митним
органом;

4) обґрунтування числового значення
митної вартості товарів, скоригованої
митним органом, та фактів, які вплинули
на таке коригування.

Відповідач при здійсненні митного
оформлення товару, отриманого
позивачем в режимі імпорту, а саме при
перевірці декларації № 400040000/2013/005396 від
04.10.2013 року, та документів, які
підтверджують митну вартість товарів
поданих позивачем, прийняв рішення про
коригування митної вартості товарів №
400040000/2013/000037/1 від 04.10.2013 року в якому
зазначив: документи, подані відповідно
до частини 2 статті 53 Митного кодексу
України не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів та
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті (витрати
на страхування товарів-пункт 7 частина
10 статті 58 Митного кодексу України), в
зв'язку з чим необхідне подання
додаткових документів:

-виписки з бухгалтерської
документації;

-висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями;

-інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Метод 1 не може бути застосований.

З декларантом проведено консультацію
на предмет визначення митної вартості
та обрання методу визначення митної
вартості.

Метод 2 не застосовано через
відсутність інформації в декларанта,
щодо оформлення ідентичних та подібних
товарів.

Метод 3 не застосовано через
відсутність інформації в декларанта,
щодо оформлення подібних (аналогічних)
товарів.

Метод 4-5 не застосовано через
відсутність основи для віднімання та
додавання вартості.

Вказаним рішенням відповідач для
визначення митної вартості товарів
позивача застосував метод 6-резервний,
враховуючи інформацію щодо товарів,
митне оформлення яких вже здійснено,
зокрема митна декларація № 400040000/2013/003909
від 29.07.2013 року, та № 400040000/2013/004039 від
02.08.2013 року.

На підставі рішення про коригування
митної вартості товарів № 400040000/2013/000037/1
від 04.10.2013 року відповідач виставив
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
400040000/2013/00071 від 04.10.2013 року, якою
відмовив у митному оформленні випуску
товарів.

Відповідно до статті 57 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно пункту 7 частини 10 статті 58
Митного кодексу України при визначенні
митної вартості до ціни, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за оцінювані товари, додаються такі
витрати (складові митної вартості),
якщо вони не включалися до ціни, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті -
витрати на страхування цих товарів.

Позивач при здійсненні митного
оформлення отриманого товару не вказав
відомостей про страхування товару.

У наданій позивачем специфікації № 10
від 22.05.2013 року до контракту на поставку
№ І 13/20 від 22.05.2013 року зазначено, що до
ціни, що була фактично сплачена
позивачем включено тільки вартість
пакування, умови поставки товару FCA
Одоланов, Польща.

Здійснення поставки товару на умовах FCA
ІНКОТЕРМС не передбачає зобов'язань
продавця і покупця щодо страхування
товару, разом з тим такі положення
поставки товару не звільняють покупця
надати відповідні документи при
розмитненні товару про проведення
страхування товару, або його
відсутність як з боку продавця так і з
боку продавця.

Ні у контракті № І 13/20 від 22.05.2013 року, ні
у специфікації № 10 від 11.07.2013 року до
контракту сторони не згадують про
можливе страхування товару чи
відсутність такого страхування, тоді
як умови поставки FCA ІНКОТЕРМС не
містять заборони щодо проведення
страхування товару, тобто в даному
випадку це є правом сторін контракту,
які не несуть зобов'язань один перед
одним щодо проведення страхування.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 54,
пунктів 2, 3 частини 5 статті 54, пунктів 2,
3 частини 6 статті 54 Митного кодексу
України контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється органом доходів і зборів
під час проведення митного контролю і
митного оформлення шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів орган доходів і
зборів визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів з метою
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів має
право: у випадках, встановлених цим
Кодексом, письмово запитувати від
декларанта або уповноваженої ним особи
встановлені статтею 53 цього Кодексу
додаткові документи та відомості, якщо
це необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості; у
випадках, встановлених цим Кодексом,
здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів.

Орган доходів і зборів може відмовити у
митному оформленні товарів за
заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі: неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу.

Дослідження зазначених норм Митного
кодексу України дає суду підставу
зробити висновок про те, що у разі
неподання позивачем додаткових
документів за письмовою вимогою
відповідача в зв'язку з тим, що подані
позивачем документи не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, суд вважає правомірним
рішення відповідача про відмову у
митному оформленні товарів за
заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю, оскільки позивач не надав
додаткові документи, хоча це є його
обов'язком згідно частини 3 статті 53
Митного кодексу України.

Так я к позивач відмовився надати
додаткові документи, передбачені
частиною 3 статті 53 Митного кодексу
України за вимогою відповідача, а також
за умови відсутності відомостей про
страхування товару, відповідач цілком
правомірно прийняв рішення про
коригування митної вартості товарів №
400040000/2013/000037/1 від 04.10.2013 року та картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 400040000/2013/00071
від 04.10.2013 року, якою відмовив у митному
оформленні випуску товарів за
правилами встановленими статтями 54, 55
Митного кодексу України.

Крім того при прийнятті такого рішення
відповідач врахував наявність в
спеціалізованих
програмно-інформаційних комплексах
Єдиної автоматизованої системи
Держмитслужби інформації про іншу
митну вартість товарів, митне
оформлення яких вже здійснено, зокрема
за митними деклараціями № 400040000/2013/003909
від 29.07.2013 року, та № 400040000/2013/004039 від
02.08.2013 року, в зв'язку з чим у
відповідача виникли обґрунтовані
сумніви щодо правильності заявленої
позивачем митної вартості товару, що
відповідно також стало підставою для
витребування у позивача додаткових
документів.

Також при проведенні перевірки
правильності визначення митної
вартості товару позивачем, та
перевірки документів, які подані до
митного оформлення встановлено, що
документи містять розбіжності, зміст
яких наведений у письмових
запереченнях на позов відповідача.

Обгрунтованість застосування саме
резервного методу визначення митної
вартості товарів наведена у рішенні
від 04 жовтня 2013 року № 400040000/2013/000037/1 про
коригування митної вартості товару.

Суд при вирішенні спору не бере до
уваги пояснення представника позивача
щодо того, що згідно із довідкою про
транспортні витрати № 1498-131 1864 від
30.09.2013 року страхування товару не
здійснювалось, так як вказана довідка
складена ДТЕП «ІСТ-ЗАХІД» про
транспортно-експедиторські витрати
при перевезенні вантажу автомобільним
транспортом згідно замовлення
позивача і не може свідчити про
наявність чи відсутність страхування
товару з боку продавця чи покупця, а
свідчить тільки про те, що само ДТЕП
«ІСТ-ЗАХІД» не здійснювало страхування
вантажу.

Враховуючи дослідженні обставини
справи, суд приходить до висновку, що
немає правових підстав для того щоб
визнати протиправним та скасувати
рішення від 04 жовтня 2013 року №
400040000/2013/000037/1 про коригування митної
вартості товару, винесену Хмельницькою
митницею Міндоходів України,
правонаступником якої є Хмельницька
Митниця Міндоходів, і визнати
протиправною та скасувати картку
відмови у митному оформленні товару №
400040000/2013/00071, складену 04 жовтня 2013 року
Хмельницькою митницею Міндоходів
України правонаступником якої є
Хмельницька Митниця Міндоходів.

У суду за таких обставин, також немає
підстав для задоволення позовної
вимоги щодо того щоб зобов'язати
Хмельницьку Митницю Міндоходів
здійснити митне оформлення товару за
заявленою позивачем митною вартістю.

Аналізуючи все в сукупності, суд
приходить до висновку, що позов
необґрунтований та недоведений у
судовому засіданні дослідженими
доказами, тому його задоволені
необхідно відмовити.

На підставі наведеного, керуючись
ст. ст. 1, 14, 15, 16, 41 ПК України, ст. ст. 1, 4, 7,
49, 50, 52, 53, 54, 55, 57, 74, 75, 246, 248, 257, 318, 321, 336
Митного кодексу України, ст.ст. 9, 11, 86, 159
- 163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити.

В повному обсязі постанова суду буде
виготовлена 30.04.2014 року.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до адміністративного суду
апеляційної інстанції через суд першої
інстанції, який ухвалив оскаржуване
судове рішення. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції. Апеляційна скарга на
постанову суду подається протягом
десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 30
квітня 2014 року

Суддя/підпис/В.К. Блонський"Згідно з
оригіналом" Суддя В.К. Блонський