Справа № 826/4631/14
Суддя: Санін Б.В.
Дата ухвалення: 2014-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1ПОСТАНОВА
05 травня 2014 року 08:30
№ 826/4631/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Саніна Б.В. при секретарі судового
засідання Борисовій Т.М. розглянувши в
порядку письмового провадження
адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
м. Києві про скасування рішення №2063562
від 29.04.2013, зобов'язання вчинити дії
До Окружного адміністративного суду
міста Києва надійшов адміністративний
позов ОСОБА_1 (надалі-позивач/ОСОБА_1) до
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві
(надалі-відповідач/Реєстраційна служба
ГУЮ у м. Києві), в якому просить:
1. Визнати причини пропуску строку
звернення з адміністративним позовом
до Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві про
скасування рішення від 29.04.2013 р. №2063562
та зобов'язати зареєструвати право
власності на квартиру за адресою:
2. Скасувати рішення державного
реєстратора Реєстраційної служби ГУЮ у
м. Києві від 29.04.2013 р. №2063562;
3. Зобов'язати Реєстраційну службу ГУЮ у
м. Києві зареєструвати за ОСОБА_1 право
власності на квартиру за адресою:
Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва №826/4631/14 від 10.04.2014 р.
провадження по справі було відкрито та
призначено справу до судового
В судове засідання з'явився позивач,
який позовні вимоги підтримує в
повному обсязі, просить їх
задовольнити із підстав викладених в
адміністративному позові, зокрема
зазначає про те, що рішення про відмову
у державній реєстрації прав та їх
обтяжень №2063562 від 29.04.2014 р.
(надалі-Рішення №2063562) винесене
державним реєстратором прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
ГУЮ у м. Києві є протиправним, та таким,
що порушує його права та охоронювані
В судове засідання з'явився
представник відповідача, який проти
позову заперечує в повному обсязі,
просить в його задоволенні відмовити в
повному обсязі з підстав викладених в
письмових запереченнях, зокрема
зазначає про те, що Рішення №2063562 було
винесено правомірно з дотриманням
вимог чинного законодавства.
В судове засідання з'явилась третя
особа, яка погоджується з позицією
відповідача, щодо правомірності
винесення оскаржуваного рішення та
просить суд в задоволенні позовних
Відповідно до положень ст.122 Кодексу
адміністративного судочинства України
(надалі - КАС України), справа
розглядається в письмовому
провадженні на підставі наявних в
матеріалах справи документів
Розглянувши наявні в матеріалах
докази, заслухавши пояснення позивача,
представника відповідача, третіх осіб,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
дійшов висновку про наступне.
20.03.2013 р. ОСОБА_1 звернувся до
Реєстраційної служби ГУЮ у м. Києві із
заявою, в якій просив зареєструвати за
ним право власності на квартиру
АДРЕСА_1, до якої було додано наступні
документи, зокрема: довідку№16-11/170 від
10.12.2008 р., довідку № к-57/446 від 11.03.2010 р.,
технічний паспорт та договір
купівлі-продажу №0127ю-121 від 27.01.2000 р.
укладеного з Українською біржею
29.04.2013 р. розглянувши подану заяву та
додані до неї документи, державним
реєстратором прав на нерухоме майно
Реєстраційної служи ГУЮ у м. Києві Шпак
Ю.В. було прийнято Рішення №2063562.
Не погоджуючись із винесеним рішенням
відповідача, вважаючи його
протиправним та таким, що порушує його
права та охоронювані законом інтереси,
ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом.
Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
усіх форм дискримінації; пропорційно,
зокрема з дотриманням необхідного
балансу між будь-якими несприятливими
наслідками для прав, свобод та
інтересів особи і цілями, на досягнення
яких спрямоване це рішення (дія); з
урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення; своєчасно,
тобто протягом розумного строку.
Нормативно-правовим актом, який
визначає правові, економічні,
організаційні засади проведення
державної реєстрації речових та інших
прав, які підлягають реєстрації за цим
Законом, та їх обтяжень і спрямований
на забезпечення визнання та захисту
державою цих прав, створення умов для
функціонування ринку нерухомого майна
є Закон «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» (в редакції чинні на момент
виникнення правовідносин) (надалі -
Закон №1952).
Цей Закон регулює відносини, пов'язані
з державною реєстрацією прав на
нерухоме майно та їх обтяжень (ч.1 ст.1
Закону №1952). Державна реєстрація прав є
обов'язковою. Інформація про права на
нерухоме майно та їх обтяження
підлягає внесенню до Державного
реєстру прав (ч.1 ст.3 Закону №1952).
Відповідно до ч.1 ст.4 Закону №1952,
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування,
зокрема право власності на нерухоме
Водночас, Порядок державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України №703 від 22.06.2011 р. (в
редакції чинній на момент виникнення
правовідносин) (надалі - Порядок №703)
визначає процедуру проведення
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень, перелік
документів, необхідних для її
проведення, права та обов'язки
суб'єктів у сфері державної реєстрації
прав, а також процедуру взяття на облік
безхазяйного нерухомого майна.
В ч.1 п.25 та п.26 Порядку №703 визначено, що
у разі проведення державної реєстрації
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно заінтересованою
особою є власник (власники), інший
правонабувач (правонабувачі), сторона
(сторони) правочину, відповідно до
якого виникло право власності та інше
речове право. Для проведення державної
реєстрації права власності та інших
речових прав на нерухоме майно
необхідними документами є документи,
що підтверджують виникнення, перехід
або припинення права власності та
інших речових прав на нерухоме майно та
інші документи, визначені цим Порядком.
Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.16 Закону №1952
заява про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень подається до органу
державної реєстрації прав у паперовій
або електронній формі у випадках,
передбачених цим Законом. Разом із
заявою про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень у паперовій формі
подаються оригінали документів,
необхідних для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, їх копії,
засвідчені в установленому порядку.
Аналогічні за змістом вимоги містяться
в п.7 та п.10 Порядку №703.
В ч.7 ст.16 Закону №1952 передбачено, що
державна реєстрація прав проводиться
на підставі заяви власника, іншого
правонабувача, сторони правочину, за
яким виникло право, уповноваженої ними
особи або державного кадастрового
реєстратора у випадках, передбачених
Водночас, в ч.1 та ч.2 ст.15 Закону №1952
зафіксовано, що державна реєстрація
прав та їх обтяжень проводиться в
такому порядку: прийняття і перевірка
документів, що подаються для державної
реєстрації прав та їх обтяжень,
реєстрація заяви; встановлення факту
відсутності підстав для відмови в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, зупинення розгляду заяви про
державну реєстрацію прав та/або їх
обтяжень; прийняття рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, відмову в ній або зупинення
державної реєстрації; внесення записів
до Державного реєстру прав; видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону;
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження. Перелік документів для
здійснення державної реєстрації прав
визначається Кабінетом Міністрів
України у Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Відповідно до п.16 Порядку №703, за
результатами розгляду заяви про
державну реєстрацію та документів,
необхідних для її проведення,
державний реєстратор приймає рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень або рішення про відмову в
В п.23 Порядку №703 визначено, що
державний реєстратор приймає рішення
про відмову в державній реєстрації
прав та їх обтяжень виключно за
наявності підстав для відмови в
державній реєстрації прав, що
визначені у Законі №1952.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.24 Закону №1952 у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено у разі,
якщо подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.
Як вбачається з матеріалів справи,
27.01.2000 р. між позивачем (покупець) та АСК
«Укррічфлот» (продавець) було укладено
договір купівлі-продажу квартири
Даний договір купівлі-продажу було
укладено на товарній біржі та
відповідно до ст.15 Закону України «Про
товарну біржу» (надалі-Закон №1956) (в
редакції чинній на момент укладання
договору купівлі-продажу) був
зареєстрований на Товарній біржі
«Українська біржа «Десятинна» за
реєстраційним номером №0127ю-121
(надалі-Договір №0127ю-121), однак
нотаріально посвідчений не був.
Відповідно до п.6 Договору №0127ю-121 за
домовленістю сторін квартира продана
Зокрема, п.8 Договору №0127ю-121 визначено,
що право власності на квартиру ОСОБА_1
набуває після повної оплати усієї
Водночас, п.14 Договору №0127ю-121
встановлено, що після набуття права
власності на квартиру, відповідно до
ст.227 ЦК України покупцю необхідно
зареєструвати даний договір в
Київському міському бюро технічної
Як вбачається з матеріалів справи,
вартість придбаної в АСК «Укррічфлот»
квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 було повністю
сплачено у 2008 році (відповідно до
довідки №16-11/170 від 10.12.2008 р.).
20.03.2013 р. позивач звернувся до
Реєстраційної служби ГУЮ у м. Києві із
заявою про проведення державної
реєстрації права власності на квартиру
за адресою: АДРЕСА_1, на підтвердження
права власності надав договір
купівлі-продажу №0127ю-121 зареєстрований
на Товарній біржі «Українська біржа
«Десятинна» від 27.01.2000 р.
29.04.2013 р. розглянувши подану заяву та
додані до неї документи, державним
реєстратором прав на нерухоме майно
Реєстраційної служи ГУЮ у м. Києві Шпак
Ю.В. було встановлено, що наданий в
якості правовстановлюючого документу
договір купівлі-продажу №0127ю-121
нотаріально не посвідчений, що в свою
чергу є порушенням ЦК УРСР (в редакції
чинній на момент укладання договору
купівлі-продажу) та Постанови ВСУ №3
від 28.04.1978 р. (в редакції чинній на
момент укладання договору
купівлі-продажу), в результаті чого
було прийнято Рішення №2063562.
Суд критично ставиться до посилань
позивача щодо протиправності
винесеного відповідачем рішення про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень з огляду на наступне.
Відповідно до абз.1 ст.1 Закону України
«Про товарну біржу» (надалі-Закон №1956)
(в редакції чинній на момент укладання
договору купівлі-продажу) товарна
біржа є організацією, що об'єднує
юридичних і фізичних осіб, які
здійснюють виробничу і комерційну
діяльність, і має за мету надання
послуг в укладенні біржових угод,
виявлення товарних цін, попиту і
пропозицій на товари, вивчення,
упорядкування і полегшення
товарообігу і пов'язаних з ним
торговельних операцій.
Згідно ст.4 Закону №1956 товарна біржа
забезпечує, зокрема: створення умов для
проведення біржової торгівлі;
регулювання біржових операцій;
регулювання цін на підставі
співвідношення попиту та пропозиції
на товари, що допускаються до обігу на
біржі; надання членам і відвідувачам
біржі організаційних та інших послуг;
збір, обробку і поширення інформації,
пов'язаної з кон'юнктурою ринку.
Згідно ч.2 ст.15 Закону №1956, угоди
зареєстровані на біржі, не підлягають
нотаріальному посвідченню.
В той же час, ч.1 ст.227 ЦК УРСР (в редакції
чинній на момент укладання договору
купівлі-продажу), передбачено, що
договір купівлі-продажу житлового
будинку повинен бути нотаріально
посвідчений, якщо хоча б однією з
сторін є громадянин. Недодержання
цієї вимоги тягне недійсність договору
(ст.47 цього Кодексу).
З аналізу наведених норм чинного на
момент укладення договору
купівлі-продажу від 27.01.2000 р.
законодавства видно, що вказані
законодавчі акти, які регулюють
питання щодо укладення договорів
купівлі-продажу містять неоднозначні
трактування, а тому у відповідності до
вимог ст.9 КАС України, суд зобов'язаний
застосувати нормативно-правовий акт,
який має вищу юридичну силу.
З огляду на наведене, суд не приймає до
уваги аргументи позивача про те, що
згідно ч.2 ст.15 Закону №1956 угоди,
зареєстровані на біржі, не підлягають
нотаріальному посвідченню, оскільки
мова йде про договір купівлі продажу
квартири, стосовно якої ст. 227 ЦК УРСР
прямо передбачено нотаріальне
посвідчення та ця норма закону є
обов'язковою для виконання, а угоди,
зареєстровані на біржах, не
прирівнюються до нотаріально
засвідчених. Застосуванню у даному
випадку підлягають норми саме ЦК УРСР,
оскільки вони будуть нормами,
наділеними більшою юридичною силою, та
спеціальними нормами відносно норм
Закону №1956, оскільки норми ЦК УРСР
передбачають регулювання саме
договору купівлі продажу будинку, а
норми Закону №1956 - стосовно всіх видів
Аналогічна позиція викладена в ухвалах
Вищого адміністративного суду України
За таких обставин, суд приходить до
висновку, що відмова відповідача у
проведенні державної реєстрації
права власності на квартиру АДРЕСА_1 на
підставі договору купівлі-продажу від
27.01.2000 р. укладеного на Товарній біржі
«Українська біржа «Десятинна» та не
посвідченого нотаріально є
обґрунтованою, а оспорюване рішення
прийняте у відповідності до вимог ст.24
Закону №1952 (в редакції чинній на момент
виникнення правовідносин) є
правомірним, оскільки договори щодо
придбання на біржових торгах об'єктів
нерухомого майна, на момент укладення
договору купівлі-продажу підлягали
нотаріальному посвідченню.
Крім того, суд вважає за необхідне
звернути увагу на тому, що п.14 Договору
№0127ю-121 встановлено, що після набуття
права власності на квартиру, позивачу
необхідно було зареєструвати даний
договір в Київському міському бюро
технічної інвентаризації, однак як
було встановлено під час розгляду
адміністративної справи, позивач не
звертався до Київського міського бюро
технічної інвентаризації із заявою про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно, а саме на квартиру №10, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено,
що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.
Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.
Статтею 159 КАС України встановлено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення.
Ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
З огляду на вищевказане суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову. Відповідно до
положень ст.94 КАС України, судовий збір
позивачу не відшкодовується.
Керуючись положеннями ст.ст. 2, 17, 71, 86,
158-163, 167, 254 КАС України, суд -
1. В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
відмовити в повному обсязі.
Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України.
Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст.185-187 КАС України.

Суддя
Б.В. Санін