Справа № 237/524/14-а
Суддя: Нікулін О.А.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ступін І.М.
Суддя-доповідач - Нікулін О.А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року
справа №237/524/14-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Нікуліна О.А.

суддів: Лях
О.П., Жаботинської С.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Мар'їнському районі Донецької області
на постанову Мар'їнського районного
суду Донецької області від 20 березня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Мар'їнському районі Донецької області
про визнання дій неправомірними,
зобов'язання зарахувати до пільгового
стажу період роботи за посадою за
Списком № 1, про перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В
И В :

Позивач звернувся з адміністративним
позовом до Управління Пенсійного
фонду України в Мар'їнському районі
Донецької області про визнання дій
неправомірними, зобов'язання
зарахувати до пільгового стажу період
роботи за посадою за Списком № 1, про
перерахунок пенсії.

Постановою Мар'їнського районного суду
Донецької області від 20 березня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Мар'їнському районі Донецької області
про визнання дій неправомірними,
зобов'язання зарахувати до пільгового
стажу період роботи за посадою за
Списком № 1, про перерахунок пенсії
задоволені.

З постановою суду першої інстанції не
погодився відповідач та звернувся з
апеляційною скаргою на неї, в якій
зазначено, що суд першої інстанції
порушив норми матеріального та
процесуального права внаслідок чого
неправильно вирішив справу, вважає, що
постанова підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції правильно встановив
правовідносини між сторонами по
справі, застосував відповідні норми
матеріального та процесуального
права та виходив з наступного.

Позивач ОСОБА_2 з січня 2014 року
знаходиться на обліку в управлінні
Пенсійного Фонду у Мар»їнському районі
та отримує пільгову пенсію за віком за
Списком № 1 у відповідності до пункту
«а» статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» у розмірі 3.182
гривень 14 копійок.

При призначенні позивачу пільгової
пенсії відповідачем не включено до
пільгового стажу період його роботи на
руднику Баренцбург (арх. Шпіцберген,
Норвегія) з 04.09.2004 року по 02.07.2007 року; з
30.11.2006 року по 30.10.2008 року та з 24.12.2009 року
по 30.06.2011 року.

20 січня 2014 року позивач звернувся до
відповідача із заявою про роз'яснення
йому причини, по якій йому не було
включено у пільговий стаж за Списком №
1 період його роботи на руднику
Баренцбург (арх. Шпіцберген, Норвегія) з
04.09.2004 року по 02.07.2007 року; з 30.11.2006 року
по 30.10,2008 року та з „ 24.12.2009 року по 30.06.2011
року, де позивач працював прохідником
підземним з повним робочим днем у
шахті.

29 січня 2014 року позивачу відмовлено у
включенні у пільговий стаж за Списком
№ 1 вказаного періоду роботи, у зв'язку
з тим, що за цей період на руднику
Баренцбург (арх. Шпіцберген, Норвегія)
не проводилось атестація робочих
місць.

Згідно ст.58 Конституції України закони
та інші нормативно-правові акти не
мають зворотної дії у часі, крім
випадків, коли вони пом'якшують або
скасовують відповідальність особи. При
цьому, ця стаття Конституції вказує що
вона стосується не тільки законів, а й
усіх інших нормативно-правових актів.

Відповідно до ст.5 Цивільного кодексу
України акти цивільного законодавства
регулюють відносини, які виникли з дня
набрання ними чинності, та не мають
зворотної дії у часі, крім випадків
коли він пом'якшує або скасовує
цивільну відповідальність особи. Якщо
цивільні відносини виникли раніше і
регулювалися актом цивільного
законодавства, який втратив чинність,
новий акт цивільного законодавства
застосовується до прав та обов'язків,
що виникли з моменту набрання ним
чинності.

Відповідно до ч.2 статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи, зобов'язані діяти лише
на підставі,в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Статтею 92 Конституції України
встановлено, що виключно законами
України визначаються права і свободи
людини і громадянина, гарантії цих прав
і свобод; основні обов'язки
громадянина.

Відповідно до статті 8 КАС України суд
при вирішенні справ керується
принципом верховенства права,
відповідно до якого зокрема людина, її
права та свободи визначаються
найвищими цінностями та визначають
зміст і спрямованість, діяльності
держави. Суд застосовує принцип
верховенства права з урахуванням
судової практики Європейського Суду з
прав людини. Звернення до
адміністративного суду для захисту
прав і свобод людини і громадянина
безпосередньо на підставі Конституції
України гарантується.

ОСОБА_2 отримує пільгову пенсію.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону
України від 24.03.1995 року «Про оплату
праці» встановлено. Що заробітна плата
- це винагорода обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною 2 статті 33 Закону України «Про
державну службу» передбачено, що
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

Системний аналіз наведених положень
дає підстави для висновку, що
матеріальна допомога на оздоровлення
та допомога для вирішення соціально -
побутових питань, входять до системи
оплати праці державного службовця.

Статтею 66 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» врегульовано види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподаткованого доходу (прибутку),
сукупного оподаткованого доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат. З
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застраховані особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

з моменту призначення відповідач
сплачував та сплачує пенсію в
неправомірно занижених розмірах.

Відповідно до ч.2 статті 46 Закону
України від 09.07.2003 року № 1058-ІУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховані суми пенсії,
не отримані з вини органу, що призначає
і виплачує пенсію, виплачуються за
минулий час без обмеження будь-яким
строком з нарахуванням компенсації
втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у
зв'язку з порушенням строків її виплати
пенсіонерам здійснюється згідно із
законом.

Статтями 103 Закону України «Про
компенсацію громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати» від 19.10.2000 року № 2050-Ш
передбачено, що: - підприємства,
установи і організації всіх форм
власності та господарювання
здійснюють компенсацію громадянам
втрати частини доходів у випадку
порушення встановлених строків їх
виплати, у тому числі з вини власника
або уповноваженого ним органу (особи); -
компенсація громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати провадиться у разі затримки
на один і більше календарних місяців
виплати доходів, нарахованих
громадянам за період починаючи з дня
набрання чинності цим Законом; - сума
компенсації обчислюється шляхом
множення суми нарахованого, але не
виплаченого громадянину доходу за
відповідний місяць (після утримання
податків і обов'язкових платежів) на
індекс інфляції в період невиплати
доходу (інфляція місяця, за який
виплачується доход, до уваги не
береться).

При визначенні права на пенсію за віком
на пільгових умовах відповідно до п.
«а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», право на пенсію на
пільгових умовах мають працівники,
зайняті повний робочий день на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці. - за списком №1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затвердженим Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць по досягненні
50-річного віку при стажі роботи не менш
20 років, з них не менш 10 років за списком
№1.

Статтею 62 вказаного Закону визначено,
що основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Суд дійшов правильного висновку, що
позивач має право на пенсію за віком на
пільгових умовах, оскільки основний
документ, що підтверджує страж роботи є
трудова книжка позивача, яка містить
необхідні данні про місце роботи
позивача у спірні періоди, тобто за
професією, яка надає право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах відповідно до п. «а»
ст.13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Атестація робочих місць за умовами
праці (далі - атестація) - це комплексна
оцінка всіх факторів виробничого
середовища і трудового процесу,
супутніх соціально-економічних
факторів, що впливають на здоров'я і
працездатність працівників в процесу
трудової діяльності. Атестація
відповідно до Порядку проведення
атестації робочих місць за умовами
праці, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 1 серпня
1992 року № 442 (далі - Порядок),
проводиться на підприємствах і
організаціях незалежно від форм
власності й господарювання, де
технологічний процес, використовуване
обладнання, сировина та матеріали є
потенційними джерелами шкідливих і
небезпечних виробничих факторів, що
можуть несприятливо впливати на стан
здоров'я працюючих, а також на їхніх
нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Результати атестації, як вперше
проведеної, так і чергові,
застосовуються при визначенні стажу,
який надає право на пенсію за віком на
пільгових умовах, протягом 5 років
після затвердження її результатів. При
призначенні пенсії за віком на
пільгових умовах для зарахування в
стаж, який надає право на пенсію за
віком на пільгових умовах, повного
п'ятирічного періоду роботи з
шкідливими та тяжкими умовами праці
після 21.08.1992 року, відповідне право
протягом зазначеного періоду повинно
бути підтверджено результатами
атестації робочих місць.

Відповідно до Постанови КМУ № 422 від
01.08.1992р. «Про порядок проведення
атестації робочих місць за умовами
праці» обов'язок проведення атестації
робочих місць покладався на керівників
підприємств, організацій незалежно від
форм власності й господарювання, при
цьому, законодавча норма не передбачає,
що працівник підприємства несе
відповідальність за не проведення
керівництвом підприємства атестації
робочих місць.

Керуючись ст. 198, 200, 205, 206 КАС України,
суд ,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Мар'їнському районі Донецької області
на постанову Мар'їнського районного
суду Донецької області від 20 березня 2014
року - залишити без задоволення.

Постанову Мар'їнського районного
суду Донецької області від 20 березня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копії особам, які беруть участь в
справі, та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Колегія суддів
О.А.Нікулін

О.П.Лях

С.В.Жаботинська