Справа № 21-64а14
Суддя: Кривенко В.В.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України у складі:

головуючогоКривенка В.В.,
суддів:Коротких О.А., Кривенди О.В.,
Маринченка В.Л., Панталієнка П.В.,
Прокопенка О.Б., Терлецького О.О., -

розглянувши в порядку письмового
провадження справу за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Барвінокк» (далі -
ТОВ «Барвінокк») до інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Дніпропетровській області
(далі - Інспекція) про визнання
протиправними та скасування приписів і
постанов,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ТОВ «Барвінокк»
звернулося до суду з позовом, у якому
просило визнати протиправними та
скасувати:

- два приписи Інспекції від 21 грудня 2012
року про усунення порушень вимог
статей 34, 37, частини восьмої статті 39
Закону України від 17 лютого 2011 року №
3038-VI «Про регулювання містобудівної
діяльності» (далі - Закон № 3038-VI);

- постанову Інспекції від 10 січня 2013
року № Д-1-Ю про накладення штрафу у
розмірі 1 032 300 грн за правопорушення,
передбачене абзацом п'ятим пункту 6
частини другої статті 2 Закону України
від 14 жовтня 1994 року № 208/94-ВР «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності
» (далі - Закон № 208/94-ВР);

- постанову Інспекції від 10 січня 2013
року № Д-2-Ю про накладення штрафу у
розмірі 1 032 300 грн за правопорушення,
передбачене абзацом другим пункту 5
частини другої статті 2 Закону № 208/94-ВР.

На обґрунтування позову ТОВ
«Барвінокк» зазначило, що воно не є
суб'єктом правопорушення у сфері
містобудування, оскільки обов'язок з
отримання дозвільних документів та
введення об'єкта в експлуатацію
покладений на замовника будівництва, а
товариство використовує приміщення
виробничого комплексу на підставі
договору суборенди і реконструкцію
цього приміщення не здійснювало.

Позивач також вказав на порушення
Інспекцією Порядку здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 23
травня 2011 року № 553, внаслідок чого
товариство було позбавлено можливості
надати свої пояснення і заперечення, та
Порядку накладення штрафів за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 6 квітня
1995 року № 244 (далі - Порядок
накладення штрафів), щодо строків
розгляду питання про накладення
штрафу.

Суди встановили, що ТОВ «Барвінокк»
зареєстроване як юридична особа 23
лютого 2011 року і згідно з довідкою з
Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України
здійснює господарську діяльність,
зокрема, з виробництва пластмас у
первинних формах та оптової торгівлі
хімічними продуктами.

1 травня 2011 року між приватним
підприємством «Кентавр» (далі - ПП
«Кентавр»; орендодавець) і ТОВ
«Барвінокк» (орендар) укладений
договір суборенди № 01/05 об'єкта за
адресою: Дніпропетровська область, смт
Солоне, вул. Чукмарьова, 51-а. Згідно з
додатком № 1 до цього договору власник
виробничого комплексу ОСОБА_1 надала
згоду ПП «Кентавр» на передачу в
суборенду ТОВ «Барвінокк» зазначеного
об'єкта, договір діє до 31 грудня 2011 року.

1 січня 2012 року укладений договір
суборенди № 01/01/2012 того ж об'єкта між
тими ж сторонами з наданням власником
виробничого комплексу ОСОБОЮ_1 згоди на
таке.

21 грудня 2012 року Інспекція провела
позапланову перевірку дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів і правил
на об'єкті за вказаною адресою. За
результатами перевірки складено акт,
згідно з яким встановлені такі
порушення, допущені ТОВ «Барвінокк»:

- виконання будівельних робіт з
реконструкції частини виробничого
комплексу під цех з виробництва
поролону без відповідного документа,
який дає право виконувати такі роботи,
що є порушенням статей 34
, 37 Закону № 3038-VI;

- експлуатація приміщення без введення
його в експлуатацію, що є порушенням
частини восьмої статті 39 Закону № 3038-VI
. Згідно з відміткою в акті
директор ТОВ «Барвінокк» від
підписання та отримання примірника
акта відмовився.

21 грудня 2012 року Інспекція склала
протоколи про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності та винесла
приписи про усунення ТОВ «Барвінокк»
наведених в акті перевірки порушень. У
цих протоколах та приписах зазначено,
що посадова особа ТОВ «Барвінокк» від
підписання і отримання їх примірників
відмовилась. Крім того, вказано, що
розгляд справи призначений на 10 січня
2013 року на 14 годину.

2 січня 2013 року Інспекція листом № 4/24
повідомила ТОВ «Барвінокк» про
розгляд справи про правопорушення у
сфері містобудівної діяльності 10
січня 2013 року. Відповідно до листа
начальника відділення поштового
зв'язку простий лист Інспекції був
вручений працівнику ТОВ «Барвінокк»
12 січня 2013 року.

10 січня 2013 року Інспекція винесла
оскаржені постанови про накладення
штрафу.

Відповідно до розрахунку категорії
складності об'єкта виробничий комплекс
за адресою: Дніпропетровська область,
смт Солоне, вул. Чукмарьова, 51-а,
відноситься до V категорії складності.

Дніпропетровський окружний
адміністративний суд постановою від
24 квітня 2013 року, яку Дніпропетровський
апеляційний адміністративний суд
ухвалою від 16 липня 2013 року залишив без
змін, у задоволенні позову відмовив.

Вищий адміністративний суд України
ухвалою від 31 жовтня 2013 року рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
залишив без змін.

У заяві про перегляд судового рішення
Верховним Судом України з підстави,
передбаченої пунктом 1 частини першої
статті 237 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі - КАС), та
доповненні до неї ТОВ «Барвінокк»
зазначило, що в доданих до заяви
рішеннях суду касаційної інстанції
по-іншому, ніж в оскаржуваній ухвалі,
застосовано положення Закону № 208/94-ВР,
Порядку накладення штрафів та статті 250
Господарського кодексу України (далі -
ГК). Просить скасувати рішення судів
усіх інстанцій і прийняти нове - про
задоволення позовних вимог.

Перевіривши наведені у заяві ТОВ
«Барвінокк» доводи, колегія суддів
вважає, що вона не підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 237
КАС судові рішення в адміністративних
справах можуть бути переглянуті
Верховним Судом України з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

Вищий адміністративний суд України,
допускаючи цю справу до провадження,
виходив із того, що в доданих до заяви
рішеннях суду касаційної інстанції
по-іншому, ніж у справі, що
розглядається, застосовано положення
Закону № 208/94-ВР та Порядку накладення
штрафів.

Проте аналіз ухвали суду касаційної
інстанції у справі, що розглядається,
та його рішень, копії яких надано для
порівняння, не дає підстав вважати, що
цей суд неоднаково застосував
зазначені норми права.

Так, у справі, що розглядається, суди
встановили, що саме ТОВ «Барвінокк» є
замовником будівельних робіт з
реконструкції приміщення виробничого
комплексу під цех з виробництва
пінополіуретану. Встановлено судами і
те, що саме ТОВ «Барвінокк»
використовувало зазначене приміщення
без прийняття його в експлуатацію, а
будівельні роботи з реконструкції були
проведені без отримання відповідного
дозволу.

Натомість у наданій для порівняння
постанові суду касаційної інстанції
від 8 серпня 2013 року (К/9991/10254/11) йдеться
про те, що позивач не був замовником
будівництва, а тому не повинен був
отримувати дозвіл на виконання
будівельних робіт. Крім того, суд
зазначив про відсутність доказів
використання позивачем не введених в
експлуатацію приміщень.

В іншій доданій до заяви ухвалі від 22
жовтня 2013 року (К/9991/81693/12) Вищий
адміністративний суд України виходив
із того, що інспекція не надала
належних доказів на підтвердження
вчинення товариством правопорушення у
сфері містобудування.

В ухвалах суду касаційної інстанції
від 11 грудня 2012 року (К/9991/11116/12) та 25
жовтня 2012 року (К-22989/10), на які також
посилається заявник, суд касаційної
інстанції визнав неправомірним
накладення штрафу за правопорушення у
сфері містобудування через
недотримання інспекцією порядку
накладення таких штрафів, оскільки не
було складено припис про усунення
допущених порушень.

В ухвалі від 4 грудня 2012 року
(К/9991/18066/11), долученої як приклад
неоднакового застосування норм права,
Вищий адміністративний суд України
визнав доведеним факт порушення
позивачем вимог пункту 2 Порядку
ліцензування певних видів
господарської діяльності у
будівництві, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 5 грудня
2007 року, та частини десятої статті 29
Закону України від 20 квітня 2000 року №
1699-III «Про планування і забудову
територій»
. Однак суд зазначив, що
строки застосування
адміністративно-господарських
санкцій, визначені статтею 250 ГК,
закінчилися.

Зміст правовідносин з метою з'ясування
їх подібності в різних рішеннях суду
касаційної інстанції визначається
обставинами кожної конкретної справи,
перевірка правильності встановлення
яких не належить до компетенції
Верховного Суду України.

Колегія суддів дійшла висновку, що
обставини, встановлені у справі, що
розглядається, не є подібними до
обставин, встановлених у справах, копії
рішень суду касаційної інстанції в
яких додано до заяви.

Крім того, в оскаржуваній ухвалі суду
касаційної інстанції не наведено
іншого, ніж у наданих для порівняння
судових рішеннях, тлумачення норм
матеріального права, про які йдеться у
заяві ТОВ «Барвінокк».

Зазначене не дає можливості дійти
висновку про неоднакове застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах.

Враховуючи те, що обставини, які стали
підставою для перегляду справи
Верховним Судом України, не
підтвердилися, у задоволенні заяви ТОВ
«Барвінокк» слід відмовити.

Керуючись статтями 241, 242, 244 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Судової палати
в адміністративних справах Верховного
Суду України

постановила:

У задоволенні заяви товариства з
обмеженою відповідальністю
«Барвінокк» відмовити.

Постанова є остаточною і не може
бути оскаржена, крім випадку,
передбаченого пунктом 2 частини першої
статті 237 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий В.В. Кривенко
Судді:О.А. КороткихО.В. КривендаВ.Л.
МаринченкоП.В. ПанталієнкоО.Б.
Прокопенко О.О. Терлецький