Справа № 826/4586/14
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 квітня 2014 року 11 год. 52 хв.
№ 826/4586/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Вєкуа Н.Г., суддів
Васильченко І.П. , Соколової О.А., при
секретарі судового засідання
Голубничій О.О. розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до
Міністерства доходів і зборів України
про визнання протиправною
бездіяльність, зобов'язання вчинити
До Окружного адміністративного суду
міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі -
позивач) з адміністративним позовом до
Міністерства доходів і зборів України
(далі - відповідач) про визнання
протиправною бездіяльність,
зобов'язання вчинити дії.
Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 09 квітня 2014 року
відкрито провадження у
адміністративній справі, закінчено
підготовче провадження та призначено
справу до судового розгляду.
Позовні вимоги мотивовано порушенням
відповідачем вимог Конституції
України, Закону України «Про звернення
громадян» через ненадання позивачеві
на його звернення матеріалів перевірки
податковим органом Міністерства
доходів і зборів України. Так, статтею 18
Закону України «Про звернення
громадян» передбачено, що громадянин,
який звернувся із заявою чи скаргою до
органів державної влади, місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, об'єднань громадян, засобів
масової інформації, посадових осіб, має
право: особисто викласти аргументи
особі, що перевіряла заяву чи скаргу,
та брати участь у перевірці поданої
скарги чи заяви; знайомитися з
матеріалами перевірки; подавати
додаткові матеріали або наполягати
на їх запиті органом, який розглядає
заяву чи скаргу; бути присутнім при
розгляді заяви чи скарги;
користуватися послугами адвоката або
представника трудового колективу,
організації, яка здійснює
правозахисну функцію, оформивши це
уповноваження у встановленому законом
порядку; одержати письмову відповідь
про результати розгляду заяви чи
скарги; висловлювати усно або
письмово вимогу щодо дотримання
таємниці розгляду заяви чи скарги;
вимагати відшкодування збитків, якщо
вони стали результатом порушень
встановленого порядку розгляду
В судовому засіданні 23 квітня 2014 року
позивач просив задовольнити позов у
Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
просив відмовити у задоволенні позову.
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
сторін, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
Окружний адміністративний суд міста
Києва приходить до наступних
ОСОБА_1 звернувся до начальника
Головного управління внутрішньої
безпеки з скаргою від 09 грудня 2013 року
про: проведення службової перевірки
стосовно посадових осіб Головного
слідчого управління ДПС України та
притягнення їх до відповідальності
згідно антикорупційного
законодавства; зобов'язати посадових
осіб прийняти законне рішення в
порядку ст. 97 КПК України в редакції 1960
року стосовно неправдивих свідчень
свідком ОСОБА_3; копію рішення
направити у встановлений законом строк
за адресою позивача.
На вищезазначене звернення позивачу
Міністерством доходів і зборів України
була надана відповідь від 10 січня 2014
року №70 ІП/99-99-08-08-01-14, в якій зазначено,
що ГСУ ФР Міндоходів матеріали
дослідчої перевірки за фактом надання
неправдивих показів свідком ОСОБА_3
було направлено до Перечинського
районного суду Закарпатської області
листом від 12.03.2012 року № 3415/5/09-0016 для
приєднання до матеріалів кримінальної
справи № 69-59.
Суд звертає увагу, що позивача
ознайомлено 04 грудня 2013 року з
матеріалами кримінальної справи № 69-59
в Перечинському районному судді
Закарпатської області, однак в даних
матеріалах відсутні матеріали
дослідчої перевірки за фактом надання
неправдивих свідчень свідком ОСОБА_3
04 лютого 2014 року позивач звернувся на
підставі ст. 18 Закону України «Про
звернення громадян» до заступника
начальника Головного управління -
начальника управління
оперативно-зонального контролю
Головного управління внутрішньої
безпеки з заявою про надання
можливості ознайомитись з матеріалами
перевірки його скарги на незаконні дії
працівників Головного слідчого
управління ФР Міндоходів, щодо
приховування матеріалів дослідчої
перевірки за фактом надання
неправдивих показів свідком ОСОБА_3
На звернення позивача від 04 лютого 2014
року щодо можливості ознайомлення з
матеріалами перевірки скарги на дії
працівників ГСУ ФР Міндоходів,
Міністерством доходів і зборів України
надана відповідь від 25 лютого 2014 року №
1185/П/99-99-08-02-02-14, в якій зазначено, що
відповідно до статей 303,306
Кримінального процесуального кодексу
України скарни та рішення, дії чи
бездіяльність слідчого розглядаються
слідчим суддею місцевого суду згідно з
правилами судового розгляду,
передбаченими статтями 318-320 цього
Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
Статтею 40 Конституції України
встановлено, що усі мають право
направляти індивідуальні чи
колективні письмові звернення або
особисто звертатися до органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування та посадових і
службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.
Відповідно до частини першої ст. 1
Закону України «Про звернення
громадян» від 2 жовтня 1996 року №393/96-ВР
із змінами і доповненнями (далі-Закон
№393/96-ВР), громадяни України мають право
звернутися до органів державної влади,
місцевого самоврядування, об'єднань
громадян, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, засобів масової інформації,
посадових осіб відповідно до їх
функціональних обов'язків із
зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.
Згідно частини першої ст. 1 Закону
України «Про звернення громадян» від 2
жовтня 1996 року №393/96-ВР із змінами і
доповненнями (далі-Закон №393/96-ВР),
громадяни України мають право
звернутися до органів державної влади,
місцевого самоврядування, об'єднань
громадян, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, засобів масової інформації,
посадових осіб відповідно до їх
функціональних обов'язків із
зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.
Так, статтею 18 Закону України «Про
звернення громадян» передбачено, що
громадянин, який звернувся із заявою чи
скаргою до органів державної влади,
місцевого самоврядування,
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності,
об'єднань громадян, засобів масової
інформації, посадових осіб, має право:
особисто викласти аргументи особі, що
перевіряла заяву чи скаргу, та брати
участь у перевірці поданої скарги чи
заяви; знайомитися з матеріалами
перевірки; подавати додаткові
матеріали або наполягати на їх
запиті органом, який розглядає заяву чи
скаргу; бути присутнім при розгляді
заяви чи скарги; користуватися
послугами адвоката або представника
трудового колективу, організації, яка
здійснює правозахисну функцію,
оформивши це уповноваження у
встановленому законом порядку;
одержати письмову відповідь про
результати розгляду заяви чи скарги;
висловлювати усно або письмово
вимогу щодо дотримання таємниці
розгляду заяви чи скарги; вимагати
відшкодування збитків, якщо вони стали
результатом порушень встановленого
порядку розгляду звернень.
Відповідно до приписів ст. 15 Закону,
органи державної влади, місцевого
самоврядування та їх посадові особи,
керівники та посадові особи
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, об'єднань
громадян, до повноважень яких належить
розгляд заяв (клопотань), зобов'язані
об'єктивно і вчасно розглядати їх,
перевіряти викладені в них факти,
приймати рішення відповідно до чинного
законодавства і забезпечувати їх
виконання, повідомляти громадян про
наслідки розгляду заяв (клопотань).
Відповідь за результатами розгляду
заяв (клопотань) в обов'язковому
порядку дається тим органом, який
отримав ці заяви і до компетенції якого
входить вирішення порушених у заявах
(клопотаннях) питань.
Рішення про відмову в задоволенні
вимог, викладених у заяві (клопотанні),
доводиться до відома громадянина в
письмовій формі з посиланням на Закон і
викладенням мотивів відмови.

Так, колегією суддів встановлено, що
позивач звертався із скаргою щодо
службової перевірки стосовно
посадових осіб Головного слідчого
управління ДПС України, а не стосовно
його кримінальної справи №69-59.

Враховуючи наведене суд зазначає, що
звернення позивача щодо службової
перевірки стосовно посадових осіб
Головного слідчого управління ДПС
України не відносяться до дій які слід
розглядати відповідно до Кримінально -
процесуального кодексу України.

Враховуючи наведене, та оскільки заява
позивача підпадає до розгляду в
порядку Закону України «Про звернення
громадян», суд приходить до висновку,
що відповідач не належним чином та з
порушенням норм чинного законодавства
України розглянув вказане звернення
позивача.

Згідно з частиною 2 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд, зокрема, може вийти за межі
позовних вимог тільки в разі, якщо це
необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін чи третіх
осіб, про захист яких вони просять.

Стаття 162 Кодексу адміністративного
судочинства України визначає
повноваження суду при вирішенні
справи, за частиною 2 якої, зокрема,
передбачено, що суд може прийняти іншу
постанову, яка б гарантувала
дотримання і захист прав, свобод,
інтересів людини і громадянина, інших
суб'єктів у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку суб'єктів
владних повноважень.

За таких умов, з метою повного захисту
прав, свобод та інтересів позивача,
колегія суддів вважає за необхідне
захистити порушені права позивача
шляхом визнати протиправними дії
Міністерства доходів і зборів України
щодо розгляду звернення ОСОБА_1 від
04.02.2014 року; зобов'язати Міністерство
доходів і зборів України розглянути
звернення ОСОБА_1 від 04.02.2014 року
відповідно до вимог Закону України "Про
звернення громадян".

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Частина 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачає, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 162 Кодексу
адміністративного судочинства
України, при вирішенні справи по суті
суд може задовольнити
адміністративний позов повністю або
частково чи відмовити в його
задоволенні повністю або частково.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 161-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково..

2. Визнати протиправними дії
Міністерства доходів і зборів України
щодо розгляду звернення ОСОБА_1 від
04.02.2014 року.

3. Зобов'язати Міністерство доходів і
зборів України розглянути звернення
ОСОБА_1 від 04.02.2014 року відповідно до
вимог Закону України "Про звернення
громадян".

4. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному статтею 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції за
правилами, встановленими статтями 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Вєкуа Н.Г.

Суддя
Соколова
О.А.

Суддя
Васильченко І.П.

Повний текст рішення складено 30.04.2014
року