Справа № 203/1822/14-а
Суддя: Католікян М. О.
Дата ухвалення: 2014-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/1822/14-а
Провадження № 2-а/0203/104/2014
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2014 року Кіровський районний суд
міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді
Католікяна М.О.,

при секретарі Шаповал
Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в Кіровському
районі міста Дніпропетровська про
визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити дії,

у с т а н о в и в:

20 березня 2014 року позивач звернулася до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в Кіровському
районі м. Дніпропетровська про
визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити дії. Позовні
вимоги обґрунтовано тим, що позивач є
пенсіонером і отримує пенсію
державного службовця. У лютому 2014 року
позивач звернулася до відповідача із
заявою про перерахунок її пенсії з
урахуванням доплат, які здійснювалися
до її заробітної плати (матеріальна
допомога, сума індексації тощо), проте
їй було відмовлено. Викладені
обставини стали причиною звернення
позивача до суду з позовом про визнання
дій відповідача з відмови у
перерахунку пенсії протиправними,
зобов'язання відповідача здійснити
відповідний розрахунок від 16.03.2012 р.
(а.с.а.с. 2 - 7).

Позивач у судовому засіданні заявлений
позов підтримала.

Представник відповідач до суду не
з'явився, був повідомлений належним
чином.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про те, що позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є
пенсіонером і отримає пенсію
державного службовця.

14 лютого 2014 року позивач звернулася до
відповідача із заявою про перерахунок
її пенсії з урахуванням доплат, які
здійснювалися до її заробітної плати
(матеріальна допомога, сума індексації
тощо), відображених у довідці Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у Дніпропетровській
області від 17.02.2014 р. № 138/10/04-61-05, проте
їй було відмовлено з посиланням на те,
що чинне законодавство не передбачає
включення таких складових до складу
заробітної плати (а.с.а.с. 15 - 20).

Відповідно до статті 2 Закону України
від 24.03.1995 р. № 108/95-ВР "Про оплату праці"
(далі - Закон № 108/95-ВР) структура
заробітної плати включає у себе:
основну заробітну плату - винагороду за
виконану роботу відповідно до
встановлених норм праці (норми часу,
виробітку, обслуговування, посадові
обов'язки), яка встановлюється у
вигляді тарифних ставок (окладів) і
відрядних розцінок для робітників та
посадових окладів для службовців;
додаткову заробітну плату - винагороду
за працю понад установлені норми, за
трудові успіхи та винахідливість і за
особливі умови праці, яка включає
доплати, надбавки, гарантійні і
компенсаційні виплати, передбачені
чинним законодавством; премії,
пов'язані з виконанням виробничих
завдань і функцій; інші заохочувальні
та компенсаційні виплати, до яких
належать виплати у формі винагород за
підсумками роботи за рік, премії за
спеціальними системами і положеннями,
компенсаційні та інші грошові і
матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Згідно з частинами 2, 6, 7 статті 33 Закону
України від 16.12.1993 р. № 3723-ХІІ "Про
державну службу" (далі - Закон № 3723-ХІІ),
який діяв на час виходу позивача на
пенсію, заробітна плата державних
службовців складається з посадових
окладів, премій, доплати за ранги,
надбавки за вислугу років на державній
службі та інших надбавок. Державним
службовцям можуть установлюватися
надбавки за високі досягнення у праці і
виконання особливо важливої роботи,
доплати за виконання обов'язків
тимчасово відсутніх працівників та
інші надбавки і доплати, а також
надаватися матеріальна допомога для
вирішення соціально-побутових питань.
Умови оплати праці державних
службовців, розміри їх посадових
окладів, надбавок, доплат і
матеріальної допомоги визначаються
Кабінетом Міністрів України.

У відповідності зі статтею 37 Закону №
3723-ХІІ у редакції, що діяла на час
виходу позивача на пенсію, одержання
пенсії державних службовців мають
право особи, які досягли встановленого
законодавством пенсійного віку, за
наявності страхового стажу для
чоловіків - не менше 25 років, для жінок -
не менше 20 років, у тому числі стажу
державної служби - не менше 10 років, та
які на час досягнення пенсійного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менше 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, - незалежно від
місця роботи на час досягнення
пенсійного віку. Пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80 %
від сум їх заробітної плати, на які
нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, - у розмірі 80 %
заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі.

За правилами частини 1 статті 1 Закону №
108/95-ВР заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
роботодавець виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Ураховуючи зміст приведених норм у їх
взаємозв'язку, суд доходить висновку
про те, що допомога на оздоровлення і
для вирішення соціально-побутових
питань, а також сума індексації,
безумовно, входять до системи оплати
праці державного службовця.

Частиною 1 статті 41 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" передбачено, що до
заробітної плати (доходу) для
обчислення пенсії враховуються суми
виплат (доходу), отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески, а також суми виплат (доходу),
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Відтак, отримані застрахованої особою
суми виплат, з яких були фактично
нараховані та сплачені страхові внески
або збір на обов'язкове пенсійне
страхування, мають ураховуватись в
заробітку (доходу) застрахованої особи
для обчислення її пенсії.

Аналогічного висновку дійшов
Верховний Суд України у постанові №
22547610 від 20.02.2012 р. (справа № 21-430а11), яке
відповідно до частини 2 статті 161,
частини 1 статті 2442 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС) є обов'язковим для суду.

Таким чином, відмова відповідача
у здійсненні позивачеві відповідного
перерахунку пенсії є безпідставною, і
заявлений позов підлягає задоволенню.

Між тим, з урахуванням приписів
статті 99 КАС, позов підлягає
задоволенню лише частково - у межах
шестимісячного строку, що передував
дню звернення до суду. У решті позов
необхідно залишити без розгляду.

У порядку статті 94 КАС судові витрати
необхідно віднести на рахунок держави.

Керуючись статтями 7 - 12, 17 - 19, 86, 87, 94, 98, 158
- 163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України в Кіровському районі
міста Дніпропетровська про визнання
дій протиправними, зобов'язання
вчинити дії задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного
фонду України в Кіровському районі
міста Дніпропетровська з відмови
ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії
державного службовця протиправними.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Кіровському районі
міста Дніпропетровська від 20 вересня
2013 року здійснити ОСОБА_1 (ІН - НОМЕР_1)
перерахунок пенсії державного
службовця з урахуванням сум
(матеріальна допомога на оздоровлення,
сума індексації заробітної плати),
визначених у довідці Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у Дніпропетровській
області від 17 лютого 2014 року № 138/10/04-61-05.

У решті позов залишити без розгляду.

Судові витрати віднести на рахунок
держави.

Постанова набирає законної сили у
порядку, передбаченому статтею 254 КАС
України, і може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Кіровський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня її ухвалення. У разі застосування
судом частини 3 статті 160 КАС України, а
також ухвалення постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною 4 статті 167 КАС України, було
повідомлено про можливість отримання
копії постанови суду безпосередньо в
суді, то 10-денний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення 5-денного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Повний текст постанови складено 08
травня 2014 року.

Суддя
М.О. Католікян