Справа № 803/736/14
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2014-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2014 року Справа № 803/736/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Ковальчука В.Д.,

при секретарі судового засідання
Ткачук І.І.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

представника третьої особи ОСОБА_2,

представника відповідача Мінчука О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4 до відділу Держземагенства у
Ківерцівському районі Волинської
області Головного управління
Держземагенства у Волинській області,
третя особа без самостійних вимог на
стороні позивача ОСОБА_5 сільська рада
про визнання протиправною відмови та
зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся з
адміністративним позовом до відділу
Держземагенства у Ківерцівському
районі Волинської області Головного
управління Держземагенства у
Волинській області, третя особа без
самостійних вимог на стороні позивача
ОСОБА_5 сільська рада про визнання
протиправною відмови та зобов'язання
вчинити дії обгрунтовуючи позовні
вимоги тим, що він є власником
земельної ділянки площею 0,2800 га,
яка розташована на території ОСОБА_5
сільської ради. Дану земельну ділянку
позивач набув у власність на підставі
договору дарування від 07.02.2011 року та
отримав Державний акт про право
власності на земельну ділянку серії ЯЛ
№818201 від 06 травня 2011 року. Відповідно
до державного акту про право власності
на землю, цільовим призначенням цієї
земельної ділянки є її використання -
для ведення особистого селянського
господарства. В даний час дану земельну
ділянку позивач вирішив використати
для будівництва та обслуговування
житлового будинку. ОСОБА_5 сільська
рада не заперечує проти такої зміни
цільового призначення землі та
затвердила детальний план території
житлової забудови в с. Озерце, с.
Клепачів рішенням №20/5 від 27 листопада
2012 року. Позивач виготовив проект
землеустрою щодо зміни цільового
призначення земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку. Про те незважаючи на
дотримання позивачем усіх приписів
земельного законодавства, висновком
відділу Держземагенства у
Ківерцівському районі №03-4/189 йому було
відмовлено у погодженні проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд,
оскільки належна йому земельна ділянка
підпадає під дію мораторію на
відчуження та зміну цільового
призначення, а також у зв'язку з тим, що
по ОСОБА_5 сільській раді
Ківерцівського району відсутні схема
землеустрою і техніко-економічні
обґрунтування використання та охорони
земель.

Позивач вважає, що дія мораторію
не поширюється на земельні ділянки
набуті в результаті договору
дарування, а тому просить визнати
відмову відділу Держземагенства у
Ківерцівському районі Волинської
області по погодженню проекту
землеустрою щодо зміни цільового
призначення земельної ділянки для
обслуговування та будівництва жилого
будинку, господарських будівель та
споруд, що належить йому на праві
власності, згідно із Державним актом
про право власності на земельну
ділянку серії ЯЛ №818201 від 06 травня 2011
року, та знаходиться в с. Озерце ОСОБА_5
сільської ради Ківерцівського району
Волинської області, викладену у
висновку №03-4/189 від 16.10.2013 року «Про
відмову у погодженні проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки» протиправною та зобов'язати
відповідача погодити проект
землеустрою щодо зміни цільового
призначення земельної ділянки для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд.

В запереченні на
адміністративний позов відповідач
вказує на те, що спірна земельна
ділянка відповідно до розпорядження
Ківерцівської РДА від 26.06.2003 року №127
вперше була виділена ОСОБА_6 площами 1,40
га та 0,88 га, як земельна частка (пай) для
ведення особистого селянського
господарства. Згідно договору
купівлі-продажу №2703 від 26.08.2005 року
земельну ділянку площею 0,14023 ОСОБА_6
відчужив на користь ОСОБА_7. Земельну
ділянку площею 1,4023 га ОСОБА_7
розділила на 0,28 га, 0,5623 га, 0,28 га та 0,28 га
і відповідно отримала на кожну
земельну ділянку державні акти. Згідно
договору дарування земельної ділянки
№163 від 07.02.2011 року земельну ділянку
площею 0,28 га ОСОБА_7 передала у дар
ОСОБА_4 Враховуючи, що вперше земельна
ділянка надавалася у власність ОСОБА_6
і була виділена в натурі на місцевості,
як земельна частка (пай) для ведення
особистого селянського господарства,
відповідно статус земельної ділянки
залишився незмінним, незважаючи на її
відчуження, а отже земельна ділянка
підпадає під дію підпункту «б» пункту 15
розділу Земельного кодексу України,
тобто до 1 січня 2016 року існує заборона
на зміну цільового призначення
земельних ділянок виділених в натурі
(на місцевості) власникам земельних
часток (паїв) для ведення особистого
селянського господарства, а тому
відділом Держземагенства у
Ківерцівському районі Волинської
області Головного управління
Держземагенства у Волинській області
обґрунтовано було відмовлено у
погодженні проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд. Просить в задоволенні
адміністративного позову відмовити.

В судовому засіданні представник
позивача адміністративний позов
підтримав з підстав викладених у
позовній заяві, просив
адміністративний позов задовольнити.

Представник третьої особи
пояснила, що у сільській раді є в
наявності вся технічна документація
щодо землеустрою, а відносно
адміністративного позову покликається
на розсуд суду.

Представник відповідача
адміністративний позов не визнав з
підстав викладених у запереченні на
адміністративний позов, просив у
задоволенні адміністративного позову
відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін
та дослідивши письмові докази в
адміністративній справі, вважає, що в
задоволенні адміністративного позову
слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є
власником земельної ділянки площею 0,28
га, що розташована на території ОСОБА_5
сільської ради, яку він отримав у
власність на підставі договору
дарування №163 від 07.02.2011 року.
Відповідно до державного акту про
право власності на земельну ділянку
серії ЯЛ №818201 від 06 травня 2011 року,
цільовим призначенням даної земельної
ділянки, є використання її для ведення
особистого селянського господарства.

В даний час дану земельну ділянку
позивач вирішив використати для
будівництва та обслуговування
житлового будинку. Позивач виготовив
проект землеустрою щодо зміни
цільового призначення земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування жилого будинку.
Висновком відділу Держземагенства у
Ківерцівському районі №03-4/189 від 16.10.2013
року йому було відмовлено у погодженні
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд,
оскільки належна йому земельна ділянка
підпадає під дію мораторію на
відчуження та зміну цільового
призначення, а також у зв'язку з тим, що
по ОСОБА_5 сільській раді
Ківерцівського району відсутні схема
землеустрою і техніко-економічні
обґрунтування використання та охорони
земель.

Висновок відділу
Держземагенства у Ківерцівському
районі №03-4/189 про відмову у погодженні
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд у
зв'язку з тим, що земельна ділянка
підпадає під дію мораторію на
відчуження та зміну цільового
призначення відповідає вимогам
чинного земельного законодавства з
огляду на наступне.

Згідно з статтею 14 Конституції
України, земля є основним національним
багатством, що перебуває під особливою
охороною держави. Право власності на
землю гарантується. Це право
набувається і реалізується
громадянами, юридичними особами та
державою виключно відповідно до
закону.

Відповідно до статті 50 Закону
України «Про землеустрій», проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки розробляється у разі
формування нової земельної ділянки
(крім поділу та об'єднання) або зміни
цільового призначення земельної
ділянки. Проекти землеустрою щодо
відведення земельних ділянок
погоджуються та затверджуються в
порядку, встановленому Земельним
кодексом України.

Згідно з статтею 2 Закону України
«Про особисте селянське господарство»,
відносини, пов'язані з веденням
особистого селянського господарства,
регулюються Конституцією України,
Земельним кодексом України, Цивільним
кодексом України, цим Законом, законами
України, іншими нормативно-правовими
актами.

У відповідності до статті 33
Земельного кодексу України громадяни
України можуть мати на праві власності
та орендувати земельні ділянки для
ведення особистого селянського
господарства.

За нормами статті 118 Земельного кодексу
України громадяни, зацікавлені в
одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки.

Громадяни України мають право на
безоплатну передачу їм земельних
ділянок із земель державної або
комунальної власності для ведення
особистого селянського господарства в
розмірі не більше 2,0 гектара, при цьому
розмір земельних ділянок, що
передаються безоплатно громадянину
для ведення особистого селянського
господарства, може бути збільшено у
разі отримання в натурі (на місцевості)
земельної частки (паю) (частини 1, 2
статті 121 ЗК України).

Згідно із преамбулою Закону України
«Про порядок виділення в натурі (на
місцевості) земельних ділянок
власникам земельних часток (паїв)» цей
Закон визначає організаційні та
правові засади виділення власникам
земельних часток (паїв) земельних
ділянок у натурі (на місцевості) із
земель, що належали колективним
сільськогосподарським підприємствам,
сільськогосподарським кооперативам,
сільськогосподарським акціонерним
товариствам на праві колективної
власності, а також порядок обміну цими
земельними ділянками.

З наведеного слідує, що чинне земельне
законодавство передбачає два способи
безоплатного одержання громадянами
земель для ведення особистого
селянського господарства:

1) із земель державної або комунальної
власності на підставі Земельного
кодексу України (безоплатна
приватизація);

2) із земель, що належали колективним
сільськогосподарським підприємствам,
сільськогосподарським кооперативам,
сільськогосподарським акціонерним
товариствам на праві колективної
власності на підставі Закону України
«Про порядок виділення в натурі (на
місцевості) земельних ділянок
власникам земельних часток (паїв)».

Як зазначено у пункті 15 розділу X
«Перехідні положення» Земельного
кодексу України, до набрання чинності
законом про обіг земель
сільськогосподарського призначення,
але не раніше 1 січня 2016 року, не
допускається:

а) купівля-продаж земельних ділянок
сільськогосподарського призначення
державної та комунальної власності,
крім вилучення (викупу) їх для
суспільних потреб;

б) купівля-продаж або іншим способом
відчуження земельних ділянок і зміна
цільового призначення (використання)
земельних ділянок, які перебувають у
власності громадян та юридичних осіб
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
земельних ділянок, виділених в натурі
(на місцевості) власникам земельних
часток (паїв) для ведення особистого
селянського господарства, а також
земельних часток (паїв), крім передачі
їх у спадщину, обміну земельної ділянки
на іншу земельну ділянку відповідно до
закону та вилучення (викупу) земельних
ділянок для суспільних потреб, а також
крім зміни цільового призначення
(використання) земельних ділянок з
метою їх надання інвесторам - учасникам
угод про розподіл продукції для
здійснення діяльності за такими
угодами.

Зі змісту цієї норми слідує, що
заборона щодо зміни цільового
призначення розповсюджувалась лише на
ті земельні ділянки для особистого
селянського господарства, які були
виділені в натурі (на місцевості)
власникам земельних часток (паїв). Отже,
мораторій щодо заборони відчуження та
зміни цільового призначення,
встановлений пунктом 15 розділу Х
«Перехідні положення» Земельного
кодексу України, не стосується
земельних ділянок для особистого
селянського господарства, які були
надані громадянам із земель державної
та комунальної власності.

Судом встановлено, що спірна земельна
ділянка відповідно до розпорядження
Ківерцівської РДА від 26.06.2003 року №127
вперше була виділена ОСОБА_6 площами 1,40
га та 0,88 га, як земельна частка (пай) для
ведення особистого селянського
господарства. Згідно договору
купівлі-продажу №2703 від 26.08.2005 року
земельну ділянку площею 0,14023 ОСОБА_6
відчужив на користь ОСОБА_7. Земельну
ділянку площею 1,4023 га ОСОБА_7 розділила
на 0,28 га, 0,5623 га, 0,28 га та 0,28 га і
відповідно отримала на кожну земельну
ділянку державні акти. Згідно договору
дарування земельної ділянки №163 від
07.02.2011 року земельну ділянку площею 0,28
га ОСОБА_7 передала у дар ОСОБА_4
Враховуючи, що вперше земельна ділянка
надавалася у власність ОСОБА_6 і була
виділена в натурі на місцевості, як
земельна частка (пай) для ведення
особистого селянського господарства,
відповідно статус земельної ділянки
залишився незмінним, незважаючи на її
відчуження, тому на неї поширюється
мораторій встановлений пунктом 15
розділу Х «Перехідні положення»
Земельного кодексу України, а
відповідач правомірно відмовив у
погодженні проекту землеустрою.

Суд не бере до уваги твердження
позивача про те, що дія мораторію не
поширюється на земельні ділянки набуті
в результаті договору дарування,
оскільки у розглядуваному випадку
судом встановлено, що земельна ділянка
щодо якої відділ Держземагенства у
Ківерцівському районі Волинської
області відмовив у погодженні зміни
цільового призначення, була сформована
внаслідок виділу в натурі (на
місцевості) власнику земельної частки
(паю) для ведення особистого
селянського господарства, а не із
земель державної або комунальної
власності.

Отже, за змістом підпункту «б» пункту 15
розділу Х «Перехідні положення»
Земельного кодексу України,
встановлений на відчуження чи зміну
цільового призначення (використання)
на земельні ділянки відповідних
категорій мораторій діє щодо них також
і після зміни їх власників, а тому суд в
задоволенні адміністративного позову
ОСОБА_4 до відділу Держземагенства у
Ківерцівському районі Волинської
області Головного управління
Держземагенства у Волинській області,
третя особа без самостійних вимог на
стороні позивача ОСОБА_5 сільська рада
про визнання протиправною відмови та
зобов'язання вчинити дії відмовляє.

Керуючись частиною третьою
статті 160, статтею 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, на підставі Конституції
України, Земельного кодексу України,
Закону України "Про землеустрій",
Закону України "Про особисте селянське
господарство", суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_4 до відділу
Держземагенства у Ківерцівському
районі Волинської області Головного
управління Держземагенства у
Волинській області, третя особа без
самостійних вимог на стороні позивача
ОСОБА_5 сільська рада про визнання
протиправною відмови та зобов'язання
вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови, яка буде
складена у повному обсязі до 10 травня
2014 року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя
В.Д. Ковальчук