Справа № 2а-1375/10/0670
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2014 року
м. Київ К/9991/27364/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Карася О.В.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства
«Житомирспецлісмаш»

на постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 10 червня
2010 року

та ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 12 квітня
2011 року

у справі № 2а-1375/10/0670

за позовом Відкритого акціонерного
товариства «Житомирспецлісмаш»

до Державної податкової інспекції у м.
Житомирі

про визнання нечинними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство
«Житомирспецлісмаш» (далі -
ВАТ «Житомирспецлісмаш»;
позивач) звернулось до суду з позовом
до Державної податкової інспекції у м.
Житомирі (далі - ДПІ у м. Житомирі;
відповідач) про визнання нечинними та
скасування податкових
повідомлень-рішень № 00077215-3/0 від 20
жовтня 2009 року, № 00077315-3/0 від 20 жовтня 2009
року, № 00077415-3/0 від 20 жовтня 2009 року, №
00077215-3/1 від 29 грудня 2009 року, № 00077315-3/1
від 29 грудня 2009 року, № 00077415-3/1
від 29 грудня 2009 року.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 10 червня
2010 року, залишеною без змін
ухвалою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 12 квітня 2011
року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятими судовими
рішеннями у справі, позивач оскаржив їх
в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі, з
посиланням на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
ставиться питання про скасування
постанови Житомирського окружного
адміністративного суду від 10 червня 2010
року, ухвали Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 12 квітня 2011 року та прийняття
нового рішення про визнання нечинними
та скасування оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що відповідачем проведено
невиїзну документальну перевірку ВАТ
«Житомирспецлісмаш» з питання
своєчасності сплати узгоджених сум
податкових зобов'язань із земельного
податку за січень - червень 2009 року, за
результатами якої складено акт № 6614/15-3
від 01 жовтня 2009 року.

На підставі зазначеного акту перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення № 00077215-3/0 від 20
жовтня 2009 року, яким позивачу визначено
штраф у розмірі 20 979,58 грн., податкове
повідомлення-рішення №
00077315-3/0 від 20 жовтня 2009 року, яким
позивачу визначено штраф у розмірі
5 881,82 грн., та податкове
повідомлення-рішення № 00077415-3/0 від 20
жовтня 2009 року, яким позивачу
визначено штраф у розмірі 1 470,46 грн.

За результатами адміністративного
оскарження, скарги позивача залишено
без задоволення, а також прийнято
податкові повідомлення-рішення №
00077215-3/1 від 29 грудня 2009 року, № 00077315-3/1
від 29 грудня 2009 року, № 00077415-3/1 від
29 грудня 2009 року.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем підпункту 5.3.1 пункту 5.3
статті 5 Закону України від 21 грудня 2000
року № 2181-III «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин; далі
- Закон № 2181-III) у зв'язку з порушенням
граничних термінів сплати суми
податкового зобов'язання із земельного
податку, самостійно визначеної в
розрахунку № 2107 від 29 січня 2009 року.
Зокрема, податкове зобов'язання із
земельного податку за січень, лютий,
березень, квітень, травень, червень 2009
року в загальному розмірі
86 072,85 грн. до бюджету сплачено 18 серпня
2009 року.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди
попередніх інстанцій виходили з
наступних мотивів, з якими
погоджується суд касаційної інстанції.

Згідно з пунктом 1.2 статті 1 Закону №
2181-III податкове зобов'язання - це
зобов'язання платника податків
сплатити до бюджетів або державних
цільових фондів відповідну суму коштів
у порядку та у строки, визначені цим
Законом або іншими законами України.

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону
№ 2181-III податкове зобов'язання,
самостійно визначене платником
податків у податковій декларації,
вважається узгодженим з дня подання
такої податкової декларації.

Зазначене податкове зобов'язання не
може бути оскаржене платником податків
в адміністративному або судовому
порядку.

Згідно з підпунктом 5.3.1 пункту 5.3 статті
5 Закону № 2181-III платник податків
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом десяти календарних днів,
наступних за останнім днем
відповідного граничного строку,
передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1
статті 4 цього Закону для подання
податкової декларації.

Підпунктом 17.1.7 пункту 17.1 статті 17
Закону № 2181-III передбачено, що у разі
коли платник податків не сплачує
узгоджену суму податкового
зобов'язання протягом граничних
строків, визначених цим Законом, такий
платник податку зобов'язаний сплатити
штраф.

При цьому колегія судді вважає, що
судові інстанції обґрунтовано
відхилили посилання позивача на ухвалу
Житомирського окружного
адміністративного суду від 19 жовтня 2009
року у справі № 2а-4229/09/0670, якою залишено
без розгляду позовну заяву ДПІ у м.
Житомирі до ВАТ «Житомирспецлісмаш»
про стягнення заборгованості, а також
доводи товариства про те, що в
розглядуваній ситуації контролюючим
органом повторно нараховано податкові
зобов'язання за один і той же період з
одного й того ж податку.

Адже, як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, в
адміністративній справі № 2а-4229/09/0670
органом державної податкової служби
ставилось питання про стягнення з
позивача заборгованості із сплати
земельного податку та нарахованої на
таку заборгованість пені, в той час як
предметом розгляду в даній справі є
визнання нечинними та скасування
податкових повідомлень-рішень, якими
ВАТ «Житомирспецлісмаш» визначено
штрафи за несвоєчасну сплату
самостійно визначеного податкового
зобов'язання із земельного податку.

За наведених обставин, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від 10
червня 2010 року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 12 квітня 2011 року такими,
що прийняті з правильним застосуванням
норм матеріального та процесуального
права, а тому суд касаційної інстанції
не знаходить підстав, які могли б
призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства
«Житомирспецлісмаш» відхилити, а
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 10
червня 2010 року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 12 квітня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, встановленими главою 3
розділу IV Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Голубєва Г.К.

Карась О.В.