Справа № 809/1097/14
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2014-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"08" травня 2014 р.
Справа №
809/1097/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Біньковської Н.В.

при секретарі судового засідання Хоми
О.В.

за участю:

представника позивача - Терьохіної Т.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
Державної податкової інспекції у
Косівському районі Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення
податкового боргу в сумі 1585,20 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у
Косівському районі Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області звернулася
в суд з адміністративним позовом до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про
стягнення податкового боргу по сплаті
єдиного податку в сумі 1585,20 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачем в порушення статтей 16, 295
Податкового кодексу України не
сплачено єдиний податок в сумі 1585,20
грн., який виник внаслідок несплати
узгодженої суми податкового
зобов'язання згідно поданої податкової
декларації платника єдиного податку -
фізичної особи-підприємця за 2012 рік за
№ 21888 від 10.01.2013 року та нарахованої
пені.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала в
повному обсязі з підстав, викладених в
позовній заяві. Просила позов
задовольнити повністю.

Відповідач в судове засідання повторно
не з'явився без поважних причин та без
повідомлення ним про причини
неприбуття, хоча відповідач був
повідомлений належним чином про дату,
час та місце судового розгляду, а тому
суд розглянув справу за відсутності
відповідача.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши письмові докази,
суд вважає, що позовна заява підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 05.05.2010 року
зареєстрована як фізична
особа-підприємець, що підтверджується
витягом з Єдиного держаного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців (а.с.9) та та перебуває
на обліку в Державній податковій
інспекції у Косівському районі
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області як платник
податків.

Згідно частини 1 статті 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Відповідно до підпункту 10.1.2. пункту 10.1.
статті 10 Податкового кодексу України
єдиний податок належить до місцевих
податків.

Згідно приписів пункту 291.3. статті 291
Податкового кодексу України юридична
особа чи фізична особа - підприємець
може самостійно обрати спрощену
систему оподаткування, якщо така особа
відповідає вимогам, встановленим цією
главою, та реєструється платником
єдиного податку в порядку, визначеному
цією главою.

На підставі поданої відповідачем 31.05.2012
року заяви про застосування спрощеної
системи оподаткування (а.с.13-14),
відповідач з 01.01.2012 року перейшов на
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності зі сплати єдиного податку,
про що останньому видано свідоцтво
платника єдиного податку серії НОМЕР_2
(зворотній бік а.с.14). Відповідно до
вказаної заяви відповідач відноситься
до другої групи платників єдиного
податку, а ставка єдиного податку
встановлена для відповідача згідно
обраного виду господарської
діяльності (47.89 роздрібна торгівля з
лотків та на ринках іншими товарами, 96.01
прання та хімічне чишення текстильних
та хутрових виробів, 47.19 інші види
роздрібної торгівлі в
неспеціалізованих магазинах)
визначена в розмірі 20 % до розміру
мінімальної заробітної плати.

Відповідно до підпункту 16.1.3 пункту 16.1
статті 16 Податкового кодексу України
платники податків і зборів зобов'язані
подавати до контролюючих органів у
порядку, встановленому податковим та
митним законодавством, декларації,
звітність та інші документи, пов'язані
з обчисленням і сплатою податків та
зборів.

Відповідно до пункту 54.1. статті 54
Податкового кодексу України крім
випадків, передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом.

Згідно пункту 294.1. статті 294 Податкового
кодексу України податковим (звітним)
періодом для платників єдиного податку
першої та другої груп є календарний
рік.

В судовому засіданні встановлено, що
10.01.2013 року фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_2 подано позивачу податкову
декларацію платника єдиного податку -
фізичної особи-підприємця за № 21888, де
відповідачем самостійно розраховано
суму доходу за звітний період та розмір
щомісячних авансових внесків (а.с.22-23).

Відповідно до пункту 56.11. статті 56
Податкового кодексу України
самостійно визначене платником
податків податкове зобов'язання
оскарженню не підлягає.

За змістом пунктів 293.1, 293.2 статті 293
згаданого Кодексу встановлені ставки
єдиного податку ставки єдиного податку
встановлюються у відсотках (фіксовані
ставки) до розміру мінімальної
заробітної плати, встановленої законом
на 1 січня податкового (звітного) року
(далі у цій главі - мінімальна заробітна
плата), та у відсотках до доходу
(відсоткові ставки).

Відповідно до пункту 295.1 статті 295
Податкового кодексу України платники
єдиного податку першої і другої груп
сплачують єдиний податок шляхом
здійснення авансового внеску не
пізніше 20 числа (включно) поточного
місяця.

Пунктом 295.2 статті 295 Податкового
кодексу України передбачено, що
нарахування авансових внесків для
платників єдиного податку першої і
другої груп здійснюється органами
державної податкової служби на
підставі заяви такого платника єдиного
податку щодо розміру обраної ставки
єдиного податку, заяви щодо періоду
щорічної відпустки та/або заяви щодо
терміну тимчасової втрати
працездатності.

У відповідності до пункту 295.4. статті 295
Податкового кодексу України сплата
єдиного податку здійснюється за місцем
податкової адреси.

Згідно підпункту 129.1.1. пункту 129.1.
статті 129 Податкового кодексу України
після закінчення встановлених цим
Кодексом строків погашення
узгодженого грошового зобов'язання на
суму податкового боргу нараховується
пеня. Нарахування пені розпочинається:
а) при самостійному нарахуванні суми
грошового зобов'язання платником
податків - від першого робочого дня,
наступного за останнім днем граничного
строку сплати грошового зобов'язання,
визначеного цим Кодексом. Нарахування
пені закінчується у випадках,
визначених пунктом 129.3. статті 129
Податкового кодексу України.
Відповідно до пункту 129.4. статті 129
Податкового кодексу України пеня,
визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1
цієї статті, нараховується на суму
податкового боргу (включаючи суму
штрафних санкцій за їх наявності та без
урахування суми пені) із розрахунку 120
відсотків річних облікової ставки
Національного банку України, діючої на
день виникнення такого податкового
боргу або на день його (його частини)
погашення, залежно від того, яка з
величин таких ставок є більшою, за
кожний календарний день прострочення у
його сплаті.

Відповідно до пункту 131.1. статті 131
Податкового кодексу України
нараховані контролюючим органом суми
пені самостійно сплачуються платником
податків.

В судовому засіданні встановлено, що
Державною податковою інспекцією у
Косівському районі Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області нараховано
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 пеню
в сумі 3,84 грн. за несвоєчасну сплату
податкових зобов'язань з єдиного
податку, що підтверджується зворотнім
боком облікових карток платника
податків, що міститься в матеріалах
справи (а.с.10-12).

Судом встановлено, що частина
нестягнутого у судовому порядку та
несплаченого податкового боргу з
єдиного податку на момент розгляду
справи за податковою декларацією
платника єдиного податку - фізичної
особи-підприємця за № 21888 від 10.01.2013
року становить 1582,04 грн., за нарахованою
контролюючим органом пенею - 3,16 грн., а
всього разом 1585,20 грн.

На виконання вимог абзацу 1 пункту 59.1.
статті 59 Податкового кодексу України,
Державною податковою інспекцією у
Косівському районі Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області
надсилалася відповідачу податкова
вимога форми "Ф" від 10.10.2013 року за № 371-00
(а.с.29), яка отримана фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 про що
свідчить підпис останньої на вказаній
податковій вимозі. На час розгляду
справи податкова вимога є неоскаржена
та невідкликана.

Відповідно до підпункту 16.1.4. пункту 16.1.
статті 16 Податкового кодексу України
платники податків зобов'язані
сплачувати податки та збори в строки та
у розмірах встановлених цим Кодексом
та законами з питань митної справи, що,
у відповідності до статті 36 Кодексу, є
податковим обов'язком. Податковий
обов'язок виникає у платника за кожним
податком, збором та є безумовним і
першочерговим стосовно інших
неподаткових обов'язків платника
податків, крім випадків, передбачених
законом. Підстави припинення
податкового обов'язку, крім його
виконання, визначені пунктом 37.3. статті
37 Податкового кодексу України. Згідно
пункту 38.1. статті 38 Податкового кодексу
України виконанням податкового
обов'язку визнається сплата в повному
обсязі платником відповідних сум
податкових зобов'язань у встановлений
податковим законодавством строк.
Пунктом 38.2. статті 38 Податкового
кодексу України визначено, що сплата
податку та збору здійснюється
платником податку безпосередньо, а у
випадках, передбачених податковим
законодавством, - податковим агентом,
або представником платника податку.

Враховуючи вищевикладене, суд
зазначає, що сплата єдиного податку є
обов'язком відповідача, що
передбачений статтями 16, 295 Податкового
кодексу України.

Судом встановлено, що відповідач свої
податкові зобов'язання належним чином
не виконував та не сплачував до бюджету
узгоджену суму грошового зобов'язання
з єдиного податку, що привело до
виникнення заборгованості в сумі 1585,20
грн.

Підпунктом 14.1.156. пункту 14.1. статті 14
Податкового кодексу України визначено,
що податкове зобов'язання - це сума
коштів, яку платник податків, у тому
числі податковий агент, повинен
сплатити до відповідного бюджету як
податок або збір на підставі, в порядку
та строки, визначені податковим
законодавством (у тому числі сума
коштів, визначена платником податків у
податковому векселі та не сплачена в
установлений законом строк).

Відповідно до підпункту 14.1.175. пункту
14.1. статті 14 Податкового кодексу
України податковий борг - це сума
узгодженого грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), але не сплаченого платником
податків у встановлений цим Кодексом
строк, а також пеня, нарахована на суму
такого грошового зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене, суд
зазначає, що сума податкових
зобов'язань з єдиному податку в розмірі
1585,20 грн., є податковим боргом
відповідача, який ним не сплачено.

Заборгованість відповідача
підтверджується податковою
декларацією платника єдиного податку -
фізичної особи-підприємця за № 21888 від
10.01.2013 року (а.с.22-23), податковою вимогою
форми "Ф" від 10.10.2013 року за № 371-00 (а.с.29),
розрахунками суми податкового боргу
(а.с.10, 30), зворотнім боком облікових
карток платника податків, що міститься
в матеріалах справи (а.с.10-12). Доказів,
які б свідчили про погашення
заборгованості, що є предметом
стягнення або спростування її
наявності, відповідачем суду не надано.

За таких обставин відповідач
зобов'язаний погасити суму податкового
боргу по єдиному податку в розмірі 1585,20
грн. Наявність такого обов'язку у
відповідача є визначальною для
вирішення вказаного спору, крім того,
даний обов'язок забезпечується статтею
67 Конституції України.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача про стягнення з
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
податкового боргу в сумі 1585,20 грн. є
обґрунтованими, а позов таким що
підлягає до задоволення.

На підставі статті 124 Конституції
України, керуючись статтями 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
в дохід бюджету податковий борг в сумі
1585 (одна тисяча п'ятсот вісімдесят
п'ять) гривень 20 копійок з
розрахункових рахунків в банках, які
обслуговують фізичну особу-підприємця
ОСОБА_2 та за рахунок готівки, що їй
належить.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя

Біньковська Н.В.

Постанова складена в повному обсязі
08.05.2014 року.