Справа № 235/1987/14-а
Суддя: Воробйов С. О.
Дата ухвалення: 2014-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/235/102/14
Єдиний унікальний номер 235/1987/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року Красноармійський
міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого - судді
Воробйова С.О.

при секретарі
Подлєсній О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста
Красноармійська Донецької області
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління соціального
захисту населення Красноармійської
міської ради Донецької області про
визнання дій неправомірними та
стягнення щомісячної недоотриманої
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку,-

ВСТАНОВИВ:

31.03.2014 року позивач ОСОБА_1 звернулася
до суду з адміністративним позовом до
Управління соціального захисту
населення Красноармійської міської
ради Донецької області про визнання
дій неправомірними та стягнення
щомісячної недоотриманої допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку посилаючись на те, що
вона є матір'ю малолітньої дитини
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та перебуває на
обліку у відповідача, отримує допомогу
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку згідно Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
у розмірі 130,00грн. на місяць.

Вона вважає, що вказаний розмір
щомісячної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку березень-вереснь 2013 року не
відповідає чинному законодавству та
незаконно занижений відповідачем, тому
має бути перерахований, а на її користь
мають бути здійснені відповідні
доплати, оскільки вона є особою,
застрахованою у системі соціального
загальнообовязкового державного
соціального страхування, має право на
отримання допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку в більшому розмірі ніж призначено
та виплачується відповідачем, так як на
виплату їй допомоги поширюються норми
спеціального закону - Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Вона вважає, що вона має право
отримувати допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку з 01.01.2013 року в розмірі 972,00грн.
відповідно до ст.7 Закону України «Про
державний бюджет України на 2013 рік»,
яким встановлено розмір прожиткового
мінімуму для дитини віком до 6 років з
01.01.013 року в розмірі 972,00грн.

Таким чином, загальна сума недоплати
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
березень-вереснь 2013 року становить
5894,00грн., яку вона просить стягнути з
відповідача, визнавши протиправною
бездіяльність відповідача щодо не
нарахування та невиплати допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за березень-вереснь 2013
року, зобов'язавши відповідача
здійснити нарахуванням з урахуванням
фактично виплачених сум, а також
визнати причини пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними та поновити строк звернення
до суду з адміністративним позовом,
посилаючись на те, що вона є матір'ю
малолітньої дитини.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не
зявилася, звернулася до суду з заявою
про розгляд справи за її відсутності,
позов просила задольнити.

Представник відповідача у судове
засідання не зявився, про час і місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, надав суду заяву про розгляд
справи у його відсутність та
заперечення проти позову, просив
застосувати шестимісячний строк
позовної давності на звернення до
адміністративного суду.

Вивчивши матеріали справи та
дослідивши докази у їх сукупності, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
позивача не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач є матір'ю малолітньої дитини
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження (а.с.5) та перебуває на обліку
у відповідача, отримує допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку згідно Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
(а.с.4).

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»,
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
виплачується щомісяця з дня
призначення допомоги по догляду за
дитиною по день досягнення дитиною
вказаного віку включно.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» від
21.11.1992р. № 2811-ХІІ, в редакції, яка діяла
до 01.01.2008 р., допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надавалася у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму дітей віком до 6 років.

Закон України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням» № 2240-III від
18 січня 2001 року , відповідно до Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування визначає
правові, організаційні та фінансові
основи загальнообов'язкового
державного соціального страхування
громадян на випадок тимчасової втрати
працездатності, у зв'язку з вагітністю
та пологами, у разі смерті, а також
надання послуг із санаторно-курортного
лікування та оздоровлення
застрахованим особам та членам їх
сімей. Статтею 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»,
визначено, що дія зазначеного Закону
розповсюджується на застрахованих
осіб в системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування, та
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду, але не менше прожиткового
мінімуму ,встановленого законом .

Пунктами 23,25 розділу ІІ Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» № 107-VI від
28 грудня 2007 р. внесено зміни до: Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» від 21.11.1992 р. № 2811-ХІІ, зокрема
дію ст.13 зазначеного Закону поширено
на застрахованих осіб, статті 1 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням» № 2240-III від 18
січня 2001 року та виключено пункти 3, 4
статті 34, статті 40-44 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням» №
2240-III від 18 січня 2001 року.

Положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» № 107-VI від
28 грудня 2007 року, в т.ч. й пункт 25
розділу ІІ , рішенням Конституційного
Суду України від 22 травня 2008 року №
10-рп/2008 визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними).

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» № 107-VI від
28 грудня 2007 року, визначено, що розділ
ІІ цього Закону , діє до 31 грудня 2008 р.

Тобто, з 22 травня 2008 року відновлена дія
норм статті 1, пунктів 3, 4 статті 34,
статей 40-44 Закону № 2240 в редакції, яка
діяла до внесення змін Законом № 107-VI
від 28 грудня 2007 року, а також з 01
січня 2009 р. відновили свою дію ст.13,15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» від 21.11.1992 р. № 2811-ХІІ.

Рішенням Конституційного Суду України
від 25.01.2012 р. № 3-рп/2012 визначено право
Кабінету Міністрів України
встановлювати розміри соціальних
виплат, які фінансуються за рахунок
коштів Державного бюджету України на
основі і на виконання Закону України
«Про Державний бюджет України» на
відповідний рік.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2012 р.», Законом України «Про
Державний бюджет України на 2013 р.» не
було встановлено , що положення ст. 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» від 21.11.1992 р. №
2811-ХІІ,застосовуються у порядку та
розмірах ,встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
Фонду України на відповідні роки.

Кабінетом Міністрів України
відповідних постанов з цього питання
на 2012,2013 рр. не приймалися.

На підставі викладеного ,суд приходить
до висновку , що відповідач ,
виплачуючи позивачу допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за березень-вересень
2013 року по 130 грн. щомісячно, тобто у
розмірі, визначеному Порядком
призначення і виплати державної
допомоги сім»ям з дітьми,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2001 року
№ 1751, зі змінами та доповненнями,
внесеними постановами Кабінету
Міністрів України від 04.02.2009 р. № 59 та
від 18.02.2009 р. №98, діяв неправомірно у
порушення вимог чинного
законодавства, внаслідок чого позивач,
як незастрахована особа в системі
соціального загальнообов'язкового
державного страхування, відповідно до
вимог ст.15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» від 21.11.1992 р.
№ 2811-ХІІ, має право на отримання
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
розмірі встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013
р.

Суд вважає, що позовні вимоги у частині
стягнення з відповідача на користь
позивача не доплачених сум щомісячної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
розмірі прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років в сумі 5897,00грн. є
необґрунтованими і не підлягають
задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органу державної влади,
органів місцевого самоврядування,
їхніх посадових і службових осіб, інших
суб'єктів при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Враховуючи, що відповідно до Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний суд може лише
визнавати дії суб'єктів владних
повноважень незаконними та покласти
обов'язок на відповідача провести
нарахування та виплату належних сум
відповідно до закону за відповідний
рік, і не є уповноваженим органом
провадити розрахунок суми
заборгованості по соціальним виплатам
.

В межах Кодексу адміністративного
судочинства України захисту підлягає
порушене право позивача, внаслідок
чого стягнення з відповідача на
користь позивача конкретних сум
допомоги є безпідставним.

В судовому засіданні було встановлено,
що предметом спору по даному
адміністративному позову є не
нарахування та невиплата позивачу
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
березень-вересень 2013 року в розмірі
прожиткового мінімуму на дитину віком
до 6 років щомісячно, що
підтверджується змістом позовних
вимог, за якими позивач просить
зобов'язати відповідача здійснити
нарахування та сплатити позивачу
допомогу за березень-вереснь 2013 року у
розмірі прожиткового мінімуму на
дитину віком до 6 років, щомісячно в
сумі 972,00грн. на місяць з урахуванням
фактично виплачених сум.

За таких обставин суд вважає, що при
визначенні дати з якої відповідач
зобов'язаний здійснити нарахування та
сплати позивачу допомоги по догляджу
за дитиною до досягнення нею 3-річного
віку за березень-вересень 2013 року
необхідно виходити з вимог ст.ст.99,155
КАС України щодо строків звернення до
суду та наслідків пропуску цих строків.

Позивач із позовом до суду звернулася
31.03.2014 року (а.с.2).

Згідно ч.2 ст.99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюються шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Суд вважає, що позивач повинна була
дізнатися про порушення своїх прав ще
при призначенні їй допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в січні 2013 року, а
тому відповідно до ст.99 КАС України
пропустила строк звернення до суду з
адміністративним позовом.

Посилання позивача, що вона пропустила
строк звернення до адміністративного
суду з поважних причин, оскільки є
матір'ю малолітньої дитини, котра
потребує її постійного нагляду суд не
визнає їх поважними.

Керуючись ст.ст. 14,15 Закону
України «Про державну допомогу сім`ям з
дітьми», ст. ст. 11, 17-20, 69-72, 86, 99, 158-163, 167, 185,
186, 254,256 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Управління соціального захисту
населення Красноармійської міської
ради Донецької області про визнання
дій неправомірними та стягнення
щомісячної недоотриманої допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за березень-вересень
2013 року в розмірі прожиткового
мінімуму на дитину віком до 6 років,
щомісячно в сумі 972,00грн. на місяць з
урахуванням фактично виплачених сум, -
відмовити.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване рішення.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя