Справа № 2а-765/12/1070
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/78221/12

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя Костенко М.І. - головуючий,
судді Бухтіярова І.О., Приходько І.В.,

за участю секретаря Сватко А.О.

та представників сторін:

позивача - Мазур О.В.,

відповідача - не з'явились,

розглянув у судовому засіданні
касаційну скаргу державної податкової
інспекції у Бородянському районі
Київської області Державної
податкової служби (далі - ДПІ)

на постанову Київського окружного
адміністративного суду від 23.07.2012

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 22.11.2012

у справі № 2а-765/12/1070

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Авто Газ Глобал"
(далі - Товариство),

до ДПІ,

за участю третьої особи - товариство з
обмеженою відповідальністю "Добрий
світ" (далі - ТОВ «Добрий світ»)

про скасування податкового
повідомлення-рішення.

За результатами розгляду касаційної
скарги Вищий адміністративний суд
України

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 23.07.2012,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 22.11.2012, позов задоволено; визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення від 23.01.2012 №
/0.

У прийнятті цих судових актів
попередні судові інстанції виходили з
того, що Товариством цілком правомірно
сформовано податковий кредит за
операцією з придбання товару,
реальність виконання якої
підтверджується документально.

На вказані рішення попередніх судових
інстанцій ДПІ подано касаційну скаргу,
в якій скаржник зазначає про
невідповідність висновків судів
вимогам чинного законодавства і
дійсним обставинам справи та просить
скасувати оскаржувані судові акти та
відмовити у позові. Так, основним
доводом касаційної скарги зазначено
фіктивність операцій з поставки товару
по ланцюгу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
відповідність висновків судів наявним
у матеріалах справи доказам,
правильність застосування судами норм
матеріального права та дотримання ними
процесуальних норм, обговоривши доводи
касаційної скарги, Вищий
адміністративний суд України не вбачає
підстав для задоволення касаційних
вимог ДПІ з урахуванням такого.

Попередніми судовими інстанціями у
розгляді справи встановлено, що ДПІ
було проведено невиїзну документальну
перевірку Товариства щодо
документального підтвердження
господарських відносин з платником
податків ТОВ «Добрий світ», їх
реальності та повноти відображення в
обліку за період з 01.05.2011 по 30.06.2011,
оформлену актом від 30.12.2011 № 812/23-35547869.

За наслідками цієї перевірки
позивачеві було донараховано грошове
зобов'язання з ПДВ у розмірі 686013,80 грн.
із застосуванням 1 грн. штрафу за
оспорюваним податковим
повідомленням-рішенням з причин
незаконного, на думку податкової
інспекції, відображення Товариством у
складі податкового кредиту сум цього
податку, пред'явлених до сплати
названим постачальником у ціні
поставленого товару (газобалонного
обладнання).

На обґрунтування цього висновку
податкова інспекція зазначає, що
зазначену продукцію було придбано
спірним постачальником (ТОВ «Добрий
світ») за фіктивним правочином у
підприємства (товариства з обмеженою
відповідальністю «Еліт Консалт») з
ознаками анонімної структури, яке
відсутнє за місцезнаходженням, не має
матеріально-технічної бази та трудових
ресурсів, об'єктивно необхідних для
виконання розглядуваної поставки, не
звітує до податкового органу у
необхідних обсягах.

Приймаючи рішення про задоволення
цього позову, суди обох попередніх
інстанцій цілком об'єктивно не
підтримали зазначену правову позицію
податкового органу по справі.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пункту 198.3 цієї ж статті
Кодексу податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 статті 198 Кодексу
передбачено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

З наведених законодавчих положень
вбачається, що обов'язковою умовою
виникнення у платника права на
податковий кредит є реальне здійснення
операцій з придбання товарів (робіт,
послуг) з метою їх використання в
оподатковуваних операціях, а також
оформлення зазначених операцій
необхідними документами первинного
обліку (зокрема, податковими
накладними), що містять достовірні
відомості про обсяг та зміст
господарської операції.

Необґрунтована ж податкова вигода
характеризується відсутністю
фактичного виконання господарських
операцій, здійсненням операцій без
ділової мети та обліком операцій
безвідносно до їх реального
економічного змісту, узгодженістю дій
покупця та постачальника для штучного
створення умов для податкової
економії.

Однак, як встановлено судами за
наслідками дослідження наявних у
справі доказів, у розглядуваному
випадку існування відповідних
обставин податковим органом не
доведено; реальність виконання
операцій з поставки позивачеві
газобалонного обладнання в рамках
господарських правовідносин з ТОВ
«Добрий Світ» підтверджується
необхідними первинними документами
(податковими накладними, видатковими
накладними, довіреностями на отримання
товарно-матеріальних цінностей;
перевезення товару у процесі його
доставки від продавця до покупця
здійснювалося приватним підприємством
«Лідер Транс» за замовленням
постачальника та засвідчено
товарно-транспортними накладними;
товар зберігався в орендованих ТОВ
«Добрий Світ» приміщеннях).

Фактично, в основу оспорюваного
донарахування податковим органом
покладено аналіз
фінансово-господарських правовідносин
між ТОВ «Добрий Світ» з третьою особою
(товариством з обмеженою
відповідальністю «Еліт Консалт»), з
якою позивач не перебував у
безпосередніх правовідносинах.

Однак самі по собі доводи щодо
порушень, допущених третіми особами, а
не власне позивачем, за відсутності
інших обставин, які б свідчили саме про
недобросовісність позивача як
платника податків, не можуть бути
підставою для висновку про
необґрунтованість податкової вигоди
Товариства.

Слід зазначити, що за умови
невстановлення податковим органом
наявності замкнутої схеми руху
грошових коштів, яка б могла свідчити
про узгодженість дій позивача та його
постачальників по ланцюгу для
одержання Товариством незаконної
податкової вигоди, правовідносини
учасників попередніх поставок не
можуть впливати на оцінку реальності
операції, вчиненої останнім у ланцюгу
постачання платником (позивачем у
справі) та його безпосереднім
контрагентам.

У справі, що переглядається, доказів
участі позивача разом з ТОВ «Добрий
Світ» у схемі транзитного руху коштів
податковим органом не представлено,
так само як і доказів побудови
Товариством фінансово-господарських
правовідносин на підставі свідомого
укладання договору з фіктивним
підприємством з метою перенесення
податкового навантаження на особу, яка
не виконує свої податкові зобов'язання.

З урахуванням викладеного Вищий
адміністративний суд України
погоджується з висновком судів щодо
незаконності оспорюваного
донарахування.

Оскільки у розглядуваній справі норми
матеріального права було правильно
застосовано судами, а їх висновки
відповідають установленим у справі
обставинам та наявним у ній доказам, то
підстави для скасування оскаржуваних
судових актів відсутні.

За таких обставин, керуючись статтями
160, 167, 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу державної
податкової інспекції у Бородянському
районі Київської області Державної
податкової служби залишити без
задоволення.

2. Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 23.07.2012 та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 22.11.2012 у
справі № 2а-765/12/1070 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України в порядку
статей 236-238 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова І.В. Приходько