Справа № 803/667/13-а
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2014-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2014 року
Справа №
876/7790/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого-судді:
Сапіги В.П.,

суддів:
Левицької Н.Г., Обрізка І.М.,

за участі секретаря судових засідань
Сердюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Ягодинської митниці на постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 22.04.2013 року
у справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "Акула" до Ягодинської митниці,
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Волинській області про визнання
протиправними та скасування рішення,
картки відмови в прийнятті митної
декларації та стягнення надмірно
сплачених коштів,-

В С Т А Н
О В И В :

21.03.2013 року товариство з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "Акула"
звернулося в суд з адміністративним
позовом до Ягодинської митниці,
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Волинській області про визнання
протиправними та скасування рішення
стосовно визначення митної вартості
товару №205070000/2013/000006/2 від 06.02.2013 року,
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформлені випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
№205070000/2013/00008 та стягнення надмірно
сплачених коштів в розмірі 23876,77 грн.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що
посадова особа Ягодинської митниці, що
здійснювала митний контроль та митне
оформлення товару надіслала
електронне повідомлення декларанту з
вимогою про надання додаткових
документів: фактури на закупівлю
товару виробника, прайс-лист виробника,
калькуляцію собівартості продукції,
платіжне доручення на оплату товару,
декларацію країни відправлення. Проте,
з даного повідомлення не вбачається, що
відповідач вимагає надати саме
оригінали вищевказаних документів. На
виконання вимог посадової особи
Ягодинської митниці, позивачем через
декларанта в електронному вигляді було
надіслано відповідачу витребовувані
документи на підтвердження заявленої
позивачем митної вартості товару.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 22.04.2013 року
задоволено позовні вимоги, оскільки
суд погодився з наведеними позивачем
доводами.

Не погодившись з постановою суду її
оскаржив відповідач-Ягодинська
митниця, який просить скасувати дану
постанову та прийняти нову про відмову
в задоволенні позову.

При цьому апелянт обґрунтовує та
мотивує свої вимоги аналогічно
обґрунтуванням заперечень на позовні
вимоги, зокрема зазначає, що при
здійснені порівняння рівня заявленої
митної вартості з рівнем митної
вартості ідентичних або подібних
товарів, митне оформлення яких вже
здійснено, за даними ПІК "Цінова
інформація при визначенні митної
вартості" ЄАІС ДМСУ, відповідачем було
виявлено відхилення у рівні митної
вартості товару, митна вартість якого
перевірялась, в порівнянні із
загальним рівнем цін на подібні товари.
Так, згідно цінової інформації ЄАІС
Державної митної служби України митна
вартість товару скумбрія звичайна
свіжоморожена становила 2, 36 долари США
за 1 кг, у зв'язку з чим позивачу було
надіслане електронне повідомлення з
вимогою про надання додаткових
документів, на підтвердження заявленої
позивачем митної вартості товару.

Враховуючи те, що позивачем не надано
оригіналів документів на
підтвердження заявленої митної
вартості товарів, митним органом
визначено митну вартість товару за
резервним методом, згідно ст.64 Митного
кодексу України,

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційну скаргу
необхідно відхилити, з наступних
мотивів.

Даючи правову оцінку спірним
правовідносинам, колегія суддів
врахувала наступні обставини справи та
норми чинного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі і в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами 1, 2 статті 51 МК
України митна вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу.
Визначення митної вартості товарів, що
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
визначається відповідно до глави 9
цього Кодексу.

Статтею 52 МК України визначено, що
заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
Кодексу та цією главою. У випадках,
визначених цим Кодексом, для заявлення
митної вартості товарів, що
переміщуються через митний кордон
України відповідно до митного режиму
імпорту, митному органу, який проводить
митне оформлення цих товарів, разом з
митною декларацією та іншими
необхідними для митного оформлення
зазначених товарів документами в
установленому порядку подається
декларація митної вартості. Декларація
митної вартості подається, зокрема, у
разі якщо до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за
оцінювані товари, додаються витрати,
зазначені у частині десятій статті 58
цього Кодексу, і якщо вони не
включалися до ціни.

Так, статтею 57 МК України встановлено,
що визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами: 1) основний - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції); 2) другорядні: а) за ціною
договору щодо ідентичних товарів; б) за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів; в) на основі
віднімання вартості; г) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Суд першої інстанції встановив і цього
не спростовує сторона відповідача,
що18.01.2013 року між ТОВ "Торговий дім
"Акула" та ЗАТ "Едога" (Литва) укладений
контракт №1801/2013 за умовами якого
постачальник зобов'язується поставити
та передати товар покупцю, а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
товар - заморожену рибу та
морепродукти.

05.02.2013 року ТОВ "Торговий дім "Акула"
через декларанта було подано для
митного оформлення чергову партію
товару - скумбрія звичайна
свіжозаморожена вагою 19500 кг., за ціною
1,64 доларів США за 1 кг. на загальну суму
31980 доларів США, що надійшли згідно
контракту купівлі-продажу №1801/2013 від
18.01.2013 року.

Також через декларанта в електронному
вигляді для митного оформлення
вищевказаного товару товариством були
подані: картка обліку особи, яка
здійснює операції з товарами 205/2012/0000238
від 14.11.2012 року, міжнародна
автомобільна накладна (CMR) б/н від 29.01.2013
року, книжка МДП (Carnet TIR) ХЕ 71928327 від
29.01.2013 року, рахунок-фактура (інвойс)
ЕКС92 від 29.01.2013 року,
зовнішньоекономічний договір
купівлі-продажу товарів (контракт)
№1801/2013 від 18.01.2013 року, доповнення до
зовнішньоекономічного договору
(контракту) специфікація №1 від 18.01.2013
року, міжнародний ветеринарний
сертифікат 082063/L2-1496 від 29.01.2013 року,
ветеринарні свідоцтва форм Ф-1, Ф-2 ВРД-00
№131058 від 05.02.2013 року, довідка про
проведення декларування валютних
цінностей, доходів та майна від
14.01.2013 року, сертифікат відповідності
(орган із сертифікації) UA 1.038.Х001241-13 від
05.02.2013 року, декларація виробника б/н
від 30.01.2013 року, підтвердження
законності вилучених водних
біоресурсів із середовища їх існування
NO-854-40 від 14.01.2013 року, інформація
про позитивні результати здійснення
радіологічного контролю товару №2730
від 29.01.2013 року, сертифікат про
походження товару загальної форми б/н
від 25.01.2013 року, інші некласифіковані
документи (якісне посвідчення №0029 від
29.01.2013 року), вантажно-митна декларація
205070000/2013/006340 від 05.02.2013 року.

В графах 12, 45 вантажно-митної
декларації №205070000/2013/006340 від 05.02.2013 року
було вказано митну вартість у розмірі
255 616, 14 грн., що складає 31 980, 00 доларів
США, визначену за ціною контракту
відповідно до вищезазначених
документів, а також підтверджену
рахунком-фактурою (інвойс) №ЕКС92 від
29.01.2013 року та Специфікацією №1 до
контракту №1801/2013 від 18.01.2013 року та
іншими поданими декларантом
документами.

05.02.2013 року Ягодинською митницею було
відмовлено у митному оформленні товару
та видано картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України №
205070000/2013/00008 та винесено рішення про
визначення митної вартості товару №
205070000/2013/000006/2 від 06.02.2013 року і визначено
митну вартість партії товару у розмірі
46020 доларів США, тобто, за ціною 2,36
долара США за 1 кг.

Різниця між митною вартістю визначеною
відповідачем та митною вартістю
визначеною декларантом за першим
методом склала 0,72 долара США за 1 кг., на
загальну суму 14040 доларів США, що
еквівалентно 112221,72 грн.

Також в цей день посадовою особою
Ягодинської митниці Сидун Н.Є. було
надіслано декларанту електронне
повідомлення з вимогою про надання
наступних документів, а саме: фактури
на закупівлю товару виробника;
прайс-лист виробника; калькуляцію
собівартості товару; платіжне
доручення на оплату товару; декларацію
країни відправлення.

На виконання зазначеної вимоги,
товариством через декларанта, цього ж
дня, в електронному вигляді було подано
Ягодинській митниці витребовувані
прайс-листи підприємства виробника
Egersund Seafood AS, калькуляція на товар, копії
платіжних доручень в іноземній валюті
від 23.01.2013 року.

Стороною відповідача і це покладено в
основу апеляційної скарги,
стверджується що вимога Ягодинської
митниці від 05.02.2013 року стосувалась
подачі товариством саме оригіналів
вказаних документів, чого останнім як
вважає відповідач не було виконано.

На спростування наведеної
відповідачем обставини суд першої
інстанції вірно зазначив, що оскільки з
наявного в матеріалах справи
повідомлення Ягодинської митниці від
05.02.2013 року, відповідач відповідно до
ст.53 МК України просив надати позивача
додаткові документи щодо митної
вартості товару, а саме: фактуру на
закупівлю товару виробника; прайс-лист
виробника; калькуляцію собівартості
товару; платіжне доручення на оплату
товару; декларацію країни
відправлення, при цьому Ягодинською
митницею не вказано того, що ці
документи повинні бути подані в
оригіналі.

Частиною 1 статті 53 МК України
визначено, що у випадках, передбачених
цим Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.

Відповідно до частини 1 статті 335 МК
України під час переміщення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення через митний кордон
України декларант, уповноважена ним
особа або перевізник залежно від виду
транспорту, яким здійснюється
перевезення товарів, надають митному
органу в паперовій або електронній
формі документи та відомості згідно
переліку, передбаченого статтею 335 МК
України.

Отже, товариством 05.02.2013 року надано
митному органу усі витребовувані
документи, що дають можливість
визначити митну вартість товару за
першим методом визначення митної
вартості - за ціною договору
(контракту), а положеннями статтей 53 та
335 МК України не передбачено обов'язку
декларанта подавати документи на
підтвердження митної вартості товару
саме в оригіналі, на чому наполягає
апелянт.

Митному органу належить право
самостійно визначати митну вартість
товарів, однак, це повинно відбуватись
із дотриманням чинного законодавства,
з використанням повноважень,
обґрунтовано, тобто з врахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дій), з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації, з врахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення.

При цьому, суд першої інстанції вірно
встановив, що відповідачем не подано
жодного доказу того, що в нього виникли
обґрунтовані сумніви у достовірності
поданих декларантом відомостей щодо
митного оформлення товару та не
наведено обґрунтованих підстав
прийняття рішення №205070000/2013/000006/2 від
06.02.2013 року про коригування митної
вартості товарів, щодо неможливості
застосування першого методу
визначення митної вартості товару,
оскільки рішення №205070000/2013/000006/2 від
06.02.2013 року про коригування митної
вартості прийняте лише на підставі
цінової інформації наявної в ПІК
"Цінова інформація при визначення
митної вартості" ЄАІС ДМСУ із
врахуванням ВМД №100270000/2013/261816 від
09.01.2013, ВМД №100250000/2013/13739 від 29.01.13, ВМД
№125130003/2012/815168 від 17.12.2012 року.

Дані зазначені в наведених
вантажно-митних деклараціях не можуть
в повній мірі відображати
правильність прийнятого митним
органом рішення про визначення митної
вартості товарів та неможливості
застосувати інші методи визначення
митної вартості товару та ставити під
сумнів правильність визначеної митної
вартості товару позивачем.

Одночасно, відповідачем не доведено, що
товар, придбаний за вищевказаними
вантажно-митними деклараціями можна
прирівняти за родовими ознаками, за
місцем походження товару до придбаного
позивачем товару.

Отже, Ягодинською митнецею не було
доведено, що мало місце не
підтвердження декларантом
документально заявленої ним митної
вартості товару і що таке не
підтвердження викликало сумніви щодо
правильності застосування декларантом
методу визначення митної вартості за
ціною контракту, а тому Ягодинською
митницею не доведено правомірності
прийняття рішення про визначення
митної вартості товару та картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні чи пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України.

З метою запобігання псування товару та
нарахування штрафних санкцій за
можливий простій автомобіля, який
перевозив товар, позивачем через свого
декларанта було подано для митного
оформлення товару нову ВМД
№205070000/2013/006654 від 06.02.2013 року, вказавши у
графах 12, 45 ВМД митну вартість,
визначену посадовими особами
Ягодинської митниці у рішенні про
визначення митної вартості
№205070000/2013/000006/2 від 06.02.2013 року.

05.02.2013 року позивачем сплачено суму
податку на додану вартість в розмірі
75000 грн. при митному оформленні товару,
що надійшов згідно із контракту №1803/2013
від 18.01.2013 року. Сума переплати податку
на додану вартість, згідно
вантажно-митної декларації
№205070000/2013/006654 від 06.02.2013 року становить
22444, 34 грн. і цього не спростовує сторона
апелянта.

Згідно пункту 2 статті 50 Бюджетного
кодексу України Державне казначейство
веде бухгалтерський облік всіх
надходжень, що належать Державному
бюджету України, та за поданням органів
стягнення здійснює повернення коштів,
що були помилково або надмірно
зараховані до бюджету.

Відповідно до пункту 6 Порядку
виконання рішень про стягнення коштів
з рахунків, на яких обліковуються кошти
державного та місцевих бюджетів або
бюджетних установ, затвердженого
постановою КМУ від 09 липня 2009 року №609,
повернення за рішенням суду надмірно
та/або помилково сплачених до бюджету
податків, зборів (обов'язкових
платежів) та інших доходів бюджету
провадиться органами Державного
казначейства.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, а суд, згідно ст. 86 цього
Кодексу, оцінює докази, які є у справі,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Отже, суд першої інстанції
обґрунтовано задовольнив позовні
вимоги в спосіб, визначений ст.162 КАС
України, оскільки відповідач як суб'єкт
владних повноважень не надав суду
достатні та беззаперечні докази в
обгрунтування обставин, на яких
ґрунтуються його заперечення.

В зв'язку з цим, колегія суддів
апеляційного суду вважає, що суд першої
інстанції при вирішенні даної справи
всебічно, повно та об'єктивно встановив
обставини справи, дослідив та оцінив
всі докази, які містяться в матеріалах
справи.

З огляду на таке, наведені в
апеляційних скаргах доводи не
викликають сумнівів щодо правильності
висновків суду першої інстанції та
застосування норм матеріального і
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційні скарги без задоволення, а
постанову суду -без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що суд правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.196, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд
апеляційної інстанції

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Ягодинської митниці
- залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 22.04.2013 року
у справі №803/667/13-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом 20-ти днів з дня
набрання ухвалою законної сили, а у
разі складення ухвали в повному обсязі
відповідно до ст.160 КАС України - з дня
складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя :
В.П.Сапіга

Судді:
Н.Г.Левицька

І.М.Обрізко

Повний текст виготовлено 06.05.2014р.