Справа № 810/1864/14
Суддя: Журавель В.О.
Дата ухвалення: 2014-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2014 року 810/1864/14

м. Київ

Київський окружний адміністративний
суд у складі: головуючий суддя Журавель
В.О., розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Технополіс-1» до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Житомирській області про
визнання протиправними дій та
скасування постанови,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулось
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Технополіс-1»
(далі-позивач, товариство) з позовом до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Житомирській області
(далі-відповідач) про визнання
протиправними дій та скасування
постанови.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідач протиправно
провів перевірку: перевищив
повноваження при проведенні перевірки,
оскільки перевірив не той товар, що
зазначений в скарзі споживача, а інший;
відповідач вимагав документи, що не
передбачені чинним законодавством.
Вказує, що твердження відповідача про
те, що гарантійні талони, які видають у
магазинах під час продажу
електропобутових та телерадіотоварів,
не відповідають нормам чинного
законодавства, суперечить правилам
роздрібної торгівлі та порядку
гарантійного ремонту (обслуговування)
побутових товарів. Зазначає, що засоби,
якими до споживача доводиться
інформація про підприємства, що
задовольняють вимоги споживачів, та
способи реалізації прав споживача на
гарантійне обслуговування, в повній
мірі відповідають вимогам Закону
України «Про захист прав споживачів»
та іншим нормативно-правовими актами.
Отже, дії відповідача по проведенню
перевірки є протиправними, а винесена
ним постанова про накладення штрафу
підлягає скасуванню.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю, надав пояснення, аналогічні
викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, надав до суду
письмові заперечення, в яких у
задоволенні позову просив відмовити. В
обґрунтування письмових заперечень
зазначив, що споживач у своїй скарзі
наголошував, що спочатку мав на меті
придбати комп'ютер не у формі моноблок,
класичної конфігурації з монітором та
системним блоком, у зв'язку з чим
перевіряючими здійснювалось вибіркове
інспектування комп'ютерів виключно
торгової марки Lenovo. Відповідачем
виконано усі вимоги законодавства щодо
оформлення відповідних документів та
ознайомлення з ними суб'єкта
господарювання перед початком
проведення перевірки. Зазначає, що
проведення позапланової перевірки
доручено здійснювати трьом посадовим
особам інспекції, тому було закінчено
перевірку на протязі одного дня. Крім
того, під час перевірки не
встановлювались порушення щодо
надання інформації про гарантійні
зобов'язання, а в акті не зафіксовано
таких порушень. Стверджує, що в
магазині, де проводилась перевірка, 20
листопада 2013 року були відсутні
інформаційні листи, які не могли бути
надані та фактично не надавалися
перевіряючим під час перевірки.

Дослідивши матеріали справи, надавши
оцінку доказам, суд встановив наступні
обставини справи та правовідносини, що
склались між сторонами.

22 жовтня 2013 року до інспекції з питань
захисту прав споживачів в Житомирській
області надійшла скарга ОСОБА_1, в якій
заявник зазначила про придбання
моноблоку Lenovo Idea Centre B 320 (57-302/93), який
вийшов з ладу, про відмову позивача в
його заміні чи гарантійному ремонті,
тому просить перевірити діяльність ТОВ
«Технополіс-1» за адресою м. Житомир,
вул. Київська, 77, магазин «Ельдорадо»,
щодо порушення прав споживачів під час
продажу товарів, проведення
гарантійного ремонту, а також з усіх
питань, віднесених до компетенції
захисту прав споживачів, та зобов'язати
продавця відремонтувати моноблок Lenovo у
стислі терміни, а у разі неможливості
його ремонту повернути кошти. У цій
скарзі не наведено інших відомих
заявнику конкретних фактів порушень
позивачем прав споживачів при продажу
товарів, у т.ч. торгової марки Lenovo, окрім
випадку із самим заявником.

Працівниками Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Київській
області Державної інспекції України з
питань захисту прав споживачів на
підставі наказу № 296 від 20.11.2013,
направлення № 470 від 20.11.2013 та за
зверненням споживача ОСОБА_1 здійснено
перевірку позивача з питань дотримання
вимог законодавства про захист прав
споживачів при реалізації моноблоку
«Lenovo».

За результатами перевірки складено Акт
перевірки дотримання законодавства
про захист прав споживачів №000682 від
20.11.2013, в якому зазначено, що реалізація
товару здійснюється без необхідної
доступної достовірної та своєчасної
інформації в обсязі, передбаченому
законодавством, а саме на товарах
зазначених у п.п.1,2,3,4 додатку №7 до акту
перевірки, відсутня інформація про
найменування та місцезнаходження
підприємства, яке здійснює прийняття
претензій від споживача, а також
проводить ремонт і технічне
обслуговування, експлуатаційні
документи виробників не містять
інформації на державній мові. Із акта
перевірки вбачається, що документи,
пов'язані із придбанням скаржником
ОСОБА_1 моноблоку Lenovo Idea Centre B 320 (57-302/93)
та здійсненням позивачем його
гарантійного обслуговування належним
чином не досліджувалися, будь-які
детальні відомості з цього приводу чи
відповідні документи, окрім акту
приймання товару від заявника, до акту
перевірки не долучено. Позивач в
розділі ІІІ акту перевірки зазначив, що
з актом не згоден, а наведені в ньому
обставини не відповідають дійсності;
перевіряючими було перевірено іншу
продукцію, ніж вказану в заяві ОСОБА_1

На підставі Акта № 000682 від 20.11.2013
відповідачем винесено постанову № 339
від 25.11.2013 про накладення стягнень,
передбачених ст. 23 Закону України «Про
захист прав споживачів», на підставі
якої за відсутність необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної
інформації про продукцію на позивача
накладено штраф у розмірі 11043,63 грн.

Не погоджуючись із постановою про
накладення штрафу, позивач оскаржив її
в адміністративному порядку, а
рішенням Державної інспекції України з
питань захисту прав споживачів від
20.01.2014 постанову залишено без змін, а
скаргу - без задоволення.

У подальшому позивач звернувся до суду
з цим адміністративним позовом.

Відносно посадової особи позивача
(директора магазину ОСОБА_2) за виявлені
під час перевірки порушення
відповідачем складено протокол №00693
про адміністративне правопорушення
від 20.11.2013. У цьому протоколі
зафіксовано пояснення ОСОБА_2 про те, що
порушень законодавства не допускав. За
результатами розгляду протоколу про
адміністративне правопорушення
відповідачем винесено постанову №284
від 25.11.2013, якою на ОСОБА_2 накладено
штраф в сумі 170 грн, який сплачено, що
підтверджується копією квитанції.

На підтвердження якості продукції,
сировини, матеріалів, комплектуючих
виробів, що використовуються для
виробництва цієї продукції, позивачем
надано сертифікати відповідності на
продукцію (комп'ютери персональні,
ноутбуки марки «Lenovo» з додатками,
декларації про відповідність, технічні
характеристики обладнання тощо).

З метою ремонту моноблоку «Lenovo» 05.09.2013
між ОСОБА_1 та ТОВ «Технополіс-1»
складено акт прийому-передачу товару
та долучено податкову накладну на
придбання товару.

Позивачем долучено до матеріалів
справи інформаційні листи, які
підтверджують інформацію про
найменування та місцезнаходження
підприємства, яке здійснює функції
виробника щодо прийняття претензій від
споживача, а також проводить ремонт і
технічне обслуговування придбаного
заявником товару.

Крім того, судом оглянуто наданий та
виготовлений позивачем відеозапис
окремих періодів перевірки, з якого
вбачається наявність доступної
інформації про товар, виконаної
державною мовою, на упаковці від
ноутбуків (комп'ютерів), що оглядалися
працівниками відповідача.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд зазначає
наступне.

Спірні відносини регулюються такими
законодавчими актами: Конституцією
України, Законом України «Про захист
прав споживачів» від 12.05.1991 № 1024-ХІІ,
Законом України від 05.04.2007 №877-V «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» та іншими
нормативно-правовими актами.

Щодо позовних вимог позивача про
визнання дій відповідача при
проведенні перевірки магазину ТОВ
«Технополіс-1» протиправними суд
зазначає наступне.

Дослідженням скарги ОСОБА_1
встановлено, що заявник у ній описує
придбання моноблоку Lenovo Idea Centre B 320
(57-302/93), який згодом вийшов з ладу,
зазначає про відмову позивача у його
заміні та про несвоєчасне проведення
гарантійного ремонту цього товару.
Разом з тим, з матеріалів справи
вбачається, що усі документи, пов'язані
із придбанням скаржником моноблоку
Lenovo Idea Centre B 320 (57-302/93), зверненнями
ОСОБА_1 до позивача щодо ремонту цього
товару та його заміни на час ремонту,
причин тривалого строку гарантійного
ремонту, а також заходів, вжитих
позивачем до скорочення строку ремонту
та проведення його у визначений
законом строк, перевіряючими не
досліджувалися і в акті їх не
відображено, жодних пояснень з цього
приводу від працівників позивача не
отримано. Натомість, в акті перевірки
вказано про виявлені недоліки стосовно
інших товарів (комп'ютерної техніки).

Суд бере до уваги, що відповідно до ст.6
Закону України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» під час
проведення позапланового заходу
з'ясовуються лише ті питання,
необхідність перевірки яких стала
підставою для здійснення цього заходу,
з обов'язковим зазначенням цих питань у
посвідченні (направлені) на проведення
державного нагляду (контролю).

Суд також враховує, що згідно з
приписами п.8 ч.3 ст.2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія).

З урахуванням наведеного суд зазначає,
що у зв'язку зі зверненням ОСОБА_1
відповідачем підлягали перевірці саме
зазначені скаржником питання,
пов'язані із придбанням моноблоку Lenovo
Idea Centre B 320 (57-302/93), його виходом з ладу,
зверненнями заявника до позивача,
відмовою позивача у його заміні на час
ремонту, вжитих позивачем заходів щодо
ремонту чи заміни товару, дотримання
строку проведення гарантійного
ремонту цього товару. Проте,
відповідачем під час перевірки в
основному досліджувалися питання
стосовно інших товарів (комп'ютерної
техніки).

При цьому суд не погоджується із
твердженнями відповідача про те, що
підставою для перевірки інших товарів
стало те, що заявником ОСОБА_1 у скарзі
зазначалося і про інші порушення,
оскільки у цій скарзі не наведено інших
відомих заявнику конкретних фактів
порушень позивачем прав споживачів при
продажу товарів, у т.ч. торгової марки
Lenovo, окрім випадку із самим заявником.
Суд вважає, що твердження у скарзі
заявника ОСОБА_1 про необхідність
поглибленої перевірки позивача з усіх
питань, які віднесено до компетенції
відповідача, є неконкретними, а тому і
не підлягали перевірці, оскільки, як
вбачається із скарги, самому заявнику
про такі факти не відомо. Зазначені
твердження заявника ОСОБА_1 є
припущеннями, вони не ґрунтуються на
відомих скаржнику фактах стосовно
інших порушень, оскільки цими
твердженнями заявник спонукав
відповідача не до перевірки вже
відомих фактів, які на його думку
порушують його права, а до пошуку
будь-яких фактів порушень
законодавства з усіх питань, які
входять до компетенції відповідача. Це
означає, що з урахуванням наведених
норм закону щодо мети позапланових
перевірок та її обсягу в цій частині
скарги звернення ОСОБА_1 із наведеним
проханням не повинно бути предметом
перевірки, проведеної відповідачем.

З урахуванням наведеного суд визнає, що
підстав для перевірки інших товарів,
окрім моноблоку, зазначеного у скарзі,
у відповідача не було. Отже, відповідач
при проведенні перевірки вийшов за
межі предмету перевірки, діяв з
порушенням принципу пропорційності,
передбаченого ст. 2 КАС України, відтак
ці його дії є протиправними.

Крім того, суд погоджується і з
твердженнями позивача про те, що
відповідач під час перевірки
протиправно вимагав документи, які не
стосувалися предмета перевірки -
прибуткові накладні на товар.

Так, згідно з п.5 ч.1 ст.26 Закону України
«Про захист прав споживачів» органам з
питань захисту прав споживачів надано
права одержувати безоплатно від
суб'єктів господарювання, що
перевіряються, копії необхідних
документів, які характеризують якість
продукції, сировини, матеріалів,
комплектуючих виробів, що
використовуються для виробництва цієї
продукції.

Пунктом 1.12 «Порядку проведення
перевірок у суб'єктів господарювання
сфери торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, якості
продукції, додержання обов'язкових
вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання
послуг», затвердженого наказом
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України від 07.03.2012 № 310 (далі -
Порядок), передбачено, що суб'єкт
господарювання під час проведення
перевірок зобов'язаний, зокрема,
виконувати вимоги органу з питань
захисту прав споживачів та його
посадових осіб щодо усунення виявлених
порушень вимог законодавства; надавати
документи, зразки продукції, пояснення,
довідки, відомості, матеріали з питань,
що виникають під час проведення
перевірок, відповідно до закону.

Пунктом 1.5 цього Порядку визначено, що
посадові особи під час проведення
перевірки мають право одержувати
безоплатно від суб'єктів
господарювання копії необхідних
документів, які характеризують якість
продукції, сировини, матеріалів,
комплектувальних виробів, що
використовуються для виробництва
такої продукції.

Системний аналіз цих норм свідчить, що
відповідач при здійсненні заходів
державного нагляду (контролю) має право
вимагати від суб'єктів господарювання
виключно копії необхідних документів,
які характеризують якість продукції,
сировини, матеріалів, комплектувальних
виробів, що використовуються для
виробництва такої продукції.

Проте, судом встановлено, що посадовими
особами відповідача вимагалося від
позивача надання прибуткових
накладних на товари, вказані в акті
перевірки, про що зазначено у цьому ж
акті. Вказані прибуткові накладні не є
документами, які характеризують якість
продукції, сировини, матеріалів,
комплектувальних виробів, що
використовуються для виробництва
такої продукції.

При цьому суд не погоджується з
твердженнями відповідача про те, що
такі документи (прибуткові накладні)
йому були необхідні виключно для
розрахунку розміру штрафних санкцій і
іншим шляхом він їх отримати не міг,
оскільки для досягнення цієї мети
відповідно до приписів п.1.12 Порядку
відповідач міг витребувати вказану
інформацію шляхом отримання від
позивача відповідної довідки чи
письмових відомостей.

Що стосується суті вказаних в акті
інших порушень, то суд зазначає про
таке. Як визнано судом, ці порушення не
мають відношення до фактичного
предмету перевірки за скаргою ОСОБА_1

Факт сплати директором магазину ОСОБА_2
штрафу на виконання постанови про
притягнення його до адміністративної
відповідальності №284 від 25.11.2013, з
урахуванням його заяви в протоколі про
адміністративне правопорушення про
незгоду з описаними порушеннями, не є
належним доказом підтвердження
наявності таких порушень.

Крім того, твердження відповідача в
акті перевірки про відсутність
інформації про товар державною мовою
спростовується наявними у справі
документами - фотографіями,
відеозаписом.

Згідно з п. 10 «Порядку гарантійного
ремонту (обслуговування) або
гарантійної заміни технічно складних
побутових товарів», затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 11 квітня 2002 р. № 506, гарантійні
зобов'язання зазначаються
виробником(продавцем) у гарантійному
талоні за формою № 1-гарант і № 2-гарант
(додатки 2 і 3) або в іншому
експлуатаційному документі у розділі
«Гарантійні зобов'язання виробника».

Відповідно до положень п.17 розділу 1
«Правил роздрібної торгівлі
непродовольчими товарами»,
затвердженого наказом Міністерства
економіки України від 19.04.2007 за № 104, що
узгоджується з нормами п.15 «Порядку
гарантійного ремонту (обслуговування)
або гарантійної заміни технічно
складних побутових товарів»,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 11 квітня 2002 за №
506, під час продажу товару, який
підлягає гарантійному ремонту
(обслуговуванню) або гарантійній
заміні, продавець зобов'язаний у
присутності споживача здійснити
перевірку споживчих якостей товару,
наявності експлуатаційних документів,
у тому числі гарантійного талона та
відривних талонів на гарантійне
обслуговування, комплектності товару,
зазначеної в експлуатаційних
документах; поінформувати споживача
про правила користування товаром;
заповнити відповідні розділи
гарантійного і відривного талонів на
гарантійне обслуговування: надати
інформацію про підприємства
(майстерні), що здійснюють гарантійний
ремонт.

Це означає, що продавець повинен
заповнювати гарантійний талон та
надавати інформацію стосовно
підприємств (майстерень), що здійснюють
гарантійний ремонт, безпосередньо під
час продажу товару та в присутності
споживача.

Позивач стверджує, що має в наявності
належним чином оформлені інформаційні
листи, які підтверджують інформацію
про підприємства, що задовольняють
вимоги споживачів, шляхом розміщення
такої інформації у кутку споживача, а
також додаються до кожної одинці
товару окремо. Ці твердження позивача
відповідачем не спростовано. Позивачем
ці документи надано до суду, їх
досліджено судом.

Крім того, суд зазначає, що у матеріалах
перевірки відповідачем не наведено
розрахунку суми штрафу та її
обґрунтованість, не вказано первинних
документів чи довідок позивача, на
підставі яких її розраховано та
внесено відомості про вартість
реалізованого товару і його кількість
до акту перевірки, відтак суд
позбавлений можливості встановили яка
саме інформація бралася до уваги
відповідачем при визначенні суми
штрафу.

Отже, як встановлено судом, проведення
відповідачем перевірки позивача з
вищенаведених підстав здійснено
протиправно, тому застосування за
наслідками такої перевірки до позивача
адміністративно-господарських
санкцій, щодо яких відсутнє
обґрунтування розміру штрафу, також є
протиправним, відтак винесена
відповідачем постанова №339 від 25.11.2013
про накладення штрафу підлягає
скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

За таких обставин позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Позивачем за подання позовної заяви
сплачено судовий збір, доказів
понесення ним інших судових витрат
суду не надано. Таким чином, на користь
позивача підлягає стягненню сплачена
ним сума судового збору.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 158-163, 167,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправними дії посадових
осіб Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Житомирській області щодо
проведення перевірки магазину
товариства з обмеженою
відповідальністю «Техгнополіс-1» за
адресою: м. Житомир, вул. Київській, 77.

Скасувати постанову про накладення
штрафу від 25.11.2013 №339, винесену
Інспекцією з питань захисту прав
споживачів у Житомирській області.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Техгнополіс-1»
судовий збір у сумі 255 (двісті п'ятдесят
п'ять) грн 78 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Журавель В.О.