Справа № 2а/1570/3228/11
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/2752/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.

Суддів: Вербицької О.В., Муравйова О.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Комінтернівському районі Одеської
області Державної податкової служби

на постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 28 листопада
2012 року

по справі №2а/1570/3228/2011

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Джерело» (надалі -
ТОВ «Джерело»)

до Державної податкової інспекції у
Комінтернівському районі Одеської
області Державної податкової служби
(надалі - ДПІ у Комінтернівському
районі Одеської області ДПС)

про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

встановив:

У квітні 2011р. позивач звернувся до
Одеського окружного адміністративного
суду з позовом, в якому ставить питання
про скасування податкового
повідомлення-рішення ДПІ у
Комінтернівському районі Одеської
області ДПС № від 14.04.2011р.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 13 березня
2012р. у задоволенні позову було
відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 28 листопада
2012р. рішення суду першої інстанції було
скасовано та прийнято у справі нове,
яким позов задоволено. Скасовано
податкове повідомлення-рішення ДПІ у
Комінтернівському районі Одеської
області ДПС № від 14.04.2011р.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, відповідач
звернувся із касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України,
в якій, посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
та порушення норм процесуального
права, просить скасувати постанову
суду апеляційної інстанції, та
залишити в силі постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 13
березня 2012р.

В письмових запереченнях на касаційну
скаргу позивач зазначає, що рішення
суду апеляційної інстанції
постановлено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
правову оцінку обставинам справи судом
надано правильно, а доводи касаційної
скарги є необґрунтованими. Отже,
позивач просить залишити касаційну
скаргу без задоволення, а оскаржуване
судове рішення апеляційної інстанції -
без змін.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
наведені у скарзі, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанції, контролюючим органом було
проведено невиїзну позапланову
перевірку ТОВ «Джерело» з питань
нарахування податку на додану вартість
по взаємовідносинам із ПП
«Агроресурс-Південь» за грудень 2010
року, про що складено акт перевірки
№613/23/25934519 від 31.03.2011р.

За висновками вказаного акта перевірки
встановлено порушення позивачем п.п.7.2.3
п.7.2, п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про
податок на додану вартість», в
результаті чого занижено податок на
додану вартість на 95368 грн., завищено
від'ємне значення звітного періоду на
184554грн., завищено значення рядка 26
«залишок від'ємного значення, який
після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду» на 59763грн. А саме, податковий
орган встановив, що взаємовідносини
між ТОВ «Джерело» та ПП
«Агроресурс-Південь» мають ознаки
нікчемності.

На підставі зазначених висновків було
прийнято оскаржуване податкове
повідомлення-рішення від 04.04.2011р.
№, яким позивачеві збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість із вироблених в
Україні товарів в розмірі 119210грн. у т.ч.
за основним платежем - 95368грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями -
23842грн.

З матеріалів справи убачається, що
22.11.2010р. між ТОВ «Джерело» (покупець) та
ПП «Агроресурс-Південь» (продавець)
укладено договір купівлі-продажу
соняшнику, за умовами якого продавцем
позивачеві було виписано податкові
накладні №1057 від 03.12.2010р., №1153 від
09.12.2010р., №1200 від 13.12.2010р., №1214 від
14.12.2010р., №1396 від 22.12.2010р., №1397 від
22.12.2010р., №1637 від 30.12.2010р., №1638 від
30.12.2010р., №1646 від 30.12.2010р. та №1647 від
30.12.2010р. Розрахунки проводились в
безготівковій формі. У грудні 2010 року
ТОВ «Джерело» включило до складу
податкового кредиту суми ПДВ по
податковим накладним, отриманих від ПП
«Агроресурс-Південь» на загальну суму
339685,01грн., які були відображені у
реєстрах отриманих податкових
накладних та включені до складу
податкового кредиту в деклараціях з
податку на додану вартість, які подані
до ДПІ у Комінтернівському районі
Одеської області.

Підставою для тверджень про
безтоварність вказаних операцій
податковий орган вказав отриманий ним
від ДПІ у Приморському районі м.Одеси
акт перевірки ПП
«Агроресурс-Південь» від 24.03.2011р.
№350/23-5/37222505, яким встановлено
відсутність у підприємства необхідних
умов для ведення господарської
діяльності, відсутність основних
фондів, технічного персоналу,
виробничих активів, складських
приміщень, транспортних засобів,
необхідних для здійснення операцій з
купівлі-продажу товарів та визнано
нікчемними угоди з
контрагентами-покупцями,
постачальниками.

Водночас, як правильно вказав суд
апеляційної, вищевказаний акт
перевірки не доводить умислу посадових
осіб ТОВ «Джерело» на порушення
публічного порядку та не пояснює, в
чому саме таке порушення полягає.
Договір купівлі-продажу за своїм
змістом не направлений на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, АР Крим, територіальної
громади, незаконне заволодіння ним.
Відповідачеві не надано право
визначати дійсність договорів в
залежності від наявності у сторін
договору складів, приміщень,
чисельності персоналу, умови його
транспортування, тощо.

При цьому, для визнання правочинів
недійсними, їх недійсність має бути
встановлена в судовому порядку, однак
відповідач для визнання угоди
недійсною і стягнення в доход держави
коштів, одержаних за такою угодою до
суду з відповідним адміністративним
позовом не звертався, тому, визнання в
акті перевірки укладеного позивачем
правочину нікчемними є протиправним.

Статтею 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» обумовлено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Первинні та зведені
облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Тобто, обставини вчинення певних
господарських операцій, та
правомірність подальшого відображення
їх у бухгалтерському та податковому
обліку, можливо досліджувати лише на
підставі вивчення первинних
документів платника податків.

З матеріалів справи вбачається, що
господарські взаємовідносини між
ТОВ «Джерело» та ПП
«Агроресурс-Південь» підтверджуються
документально. Позивачем доведено, що
при укладенні зазначеного вище
договору підприємство переконалося у
тому, що контрагент зареєстрований у
Єдиному державному реєстрі
підприємств та організацій України, а
також зареєстрований як платник
податку на додану вартість і має право
на видачу податкових накладних.

Відповідно до п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», в редакції на час
правовідносин, податковий кредит
звітного періоду складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Підпунктом 7.2.4 пункту 7.2 статті 7
зазначеної норми Закону обумовлено, що
право на нарахування податку та
складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку на
додану вартість. Не дозволяється
включення до податкового кредиту
будь-яких витрат по сплаті податку, що
не підтверджені податковими
накладними.

Підсумовуючи викладене судова колегія
касаційної інстанції погоджується із
висновками суду апеляційної інстанції,
що податкова накладна засвідчує факт
придбання платником податку товарів
(робіт, послуг) та надає право на
формування податкового кредиту
платника податків-покупця у разі
підтвердження фактичного здійснення
господарської операції, на підставі
якої видано таку податкову накладну.

Крім того, в ході розгляду справи ДПІ у
Комінтернівському районі Одеської
області не оспорювала, що первинні
документи ТОВ «Джерело» були заповнені
у встановленому чинним законодавством
порядку, не виникало також і претензій
у податкової інспекції щодо повноти їх
надання.

Таким чином, оскільки припущення
контролюючого органу про фіктивність
поставки належними та допустимими
доказами не доведена, наявність у
позивача умислу на вчинення
протиправних дій при отриманні товарів
від ПП «Агроресурс-Південь»
відповідачем також не доведено, а отже,
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення про визначення
зобов'язання з ПДВ за перевірений
період є протиправним та підлягає
скасуванню.

Доводи касаційної скарги не
спростовують зазначених висновків
суду.

За таких обставин, судом апеляційної
інстанції, виконано всі вимоги
процесуального законодавства,
всебічно перевірено обставини справи,
вирішено справу у відповідності з
нормами матеріального права,
постановлено обґрунтоване рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для справи. Висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються доказами,
дослідженими у судовому засіданні, а
тому підстав для їх перегляду з
мотивів, викладених в касаційній
скарзі не вбачається.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Комінтернівському районі
Одеської області Державної податкової
служби - залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 28 листопада
2012 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав, в
порядку та у строки встановлені
ст.ст.236-238 КАС України.

Головуючий:
___________________ Н.Є. Маринчак

Судді:
___________________ О.В. Вербицька

___________________ О.В. Муравйов