Справа № 805/4219/14
Суддя: Зінченко О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2014 р.
Справа №805/4219/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 14 год. 30
хв.

Донецький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Зінченка О.В. розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
управління Пенсійного фонду України в
Гірницькому районі м. Макіївки
Донецької області до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Гірницькому
районі м. Макіївки Донецької області
про стягнення суми витрат за особовими
справами потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання по ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
за період з 01 січня 2014 року по 28 лютого
2014 року на суму 746,16 грн.,-

в с т
а н о в и в :

У квітні 2014 року управління Пенсійного
фонду України в Гірницькому районі м.
Макіївки Донецької області (далі -
позивач, УПФУ в Гірницькому районі м.
Макіївки) звернулося до Донецького
окружного адміністративного суду із
адміністративним позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Гірницькому
районі м. Макіївки Донецької області
(далі - відповідач, ВВД ФСС в
Гірницькому районі м. Макіївки
Донецької області) про стягнення суми
витрат за особовими справами
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання по ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
за період з 01 січня 2014 року по 28 лютого
2014 року на суму 746,16 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначив, що відповідно до
статті 37 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» управлінням Пенсійного
фонду України в Гірницькому районі м.
Макіївки Донецької області за період з
01 січня 2014 року по 28 лютого 2014 року
виплачено пенсії у зв'язку із втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві у
розмірі 746,16 грн. певним особам, а саме:
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, годувальник якої,
ОСОБА_4, помер ІНФОРМАЦІЯ_4 внаслідок
професійного захворювання
фіброзно-каверіозним туберкульозом
легенів, що підтверджується витягом із
акту огляду МСЕК № Д-70 від 01 грудня 1983
року, та свідоцтвом про смерть НОМЕР_1
від 05 листопада 1985 року; ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_2, годувальник якої, ОСОБА_5,
помер ІНФОРМАЦІЯ_5 внаслідок
професійного захворювання
антракосілікоз 1 ст., що
підтверджується витягом із акту огляду
ВТЄК № 059154 від 25 січня 1990 року, та
свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 від
ІНФОРМАЦІЯ_5; ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
годувальник якої, ОСОБА_6, помер
ІНФОРМАЦІЯ_6 внаслідок професійного
захворювання коніотуберкулез А, що
підтверджується витягом із акту огляду
ВТЄ-15 № 033079 від 27 травня 1988 року, та
свідоцтвом про смерть НОМЕР_3. Позивач
вказав, що відповідно до пункту 5
Порядку відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України витрат, пов'язаних
з виплатою пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві, або професійного
захворювання (далі - Порядок), органи
Пенсійного фонду щомісяця, до 10 числа
місяця проводять звірку витрат за
особовими справами потерпілих,
складають акт щомісячної звірки витрат
за особовими справами потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, у якому визначають
загальну суму витрат, що підлягає
відшкодуванню, та подають його
відповідно головним управлінням
Пенсійного фонду України. Таким чином,
позивач зазначив, що відповідач,
відмовляючи у включенні до акту звірки
витрат по особам: ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, порушив право УПФУ в
Гірницькому районі м. Макіївки на
підписання акту щомісячної звірки
витрат в частині витрат по ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 з метою подальшого
відшкодування цих витрат на
централізованому рівні відповідно до
вимог діючого законодавства.

На підставі викладеного, позивач
просив суд стягнути суми витрат за
особовими справами потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання по ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
за період з 01 січня 2014 року по 28 лютого
2014 року на суму 746,16 грн. (арк. справи 2-5).

Ухвалою Донецького окружного
адміністративного суду від 04 квітня 2014
року відкрито провадження у даній
справі та призначено до розгляду у
відкритому судовому засіданні на 14 год.
00 хв. 28 квітня 2014 року (арк. справи 1).

28 квітня 2014 року на адресу Донецького
окружного адміністративного суду
через канцелярію від представників
позивача та відповідача надійшли
клопотання про розгляд даної
адміністративної справи у письмовому
провадженні (арк. справи 34-37).

За таких обставин та з огляду на
положення частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд вважає можливим розглянути справу
у письмовому провадженні.

Перевіривши матеріали справи,
вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги, та якими доказами вони
підтверджуються, чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження,
яку правову норму належить застосувати
до цих правовідносин, суд приходить до
висновку про те, що позов не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів
адміністративної справи, позивачем
заявлено до стягнення понесені ним
витрати з виплати пенсій ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, за період з
01 січня 2014 року по 28 лютого 2014 року на
суму 746,16 грн.

Між сторонами підписані Акти
щомісячної звірки витрат за особовими
справами потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за січень 2014 року (арк.
справи 8-12), та лютий 2014 року (арк. справи
13-17), однак Відділенням виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків та
професійних захворювань України в
Гірницькому районі м. Макіївки
Донецької області не були враховані
суми, визначені в актах щомісячної
звірки у сумі 746,16 грн. - по причині «не
встановлено причинно-слідчий зв'язок».

Суд зазначає, що сторонами не
оспорюються суми витрат, понесених
управлінням Пенсійного фонду України в
Гірницькому районі м. Макіївки
Донецької області з виплати пенсій
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, спірною
обставиною у справі є правомірність
відмови відповідача прийняти до заліку
та відшкодувати позивачу зазначені
суми витрат з виплати пенсій ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, за період з
01 січня 2014 року по 28 лютого 2014 року на
суму 746,16 грн.

Як встановлено судом і підтверджується
матеріалами адміністративної справи,
відповідно до статті 37 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»
управлінням Пенсійного фонду України в
Гірницькому районі м. Макіївки
Донецької області за період з 01 січня
2014 року по 28 лютого 2014 року виплачено
пенсії у зв'язку із втратою
годувальника, які померли внаслідок
нещасного випадку на виробництві у
загальному розмірі 746,16 грн., з яких:

- ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, чоловік якої,
ОСОБА_4, помер ІНФОРМАЦІЯ_4 внаслідок
професійного захворювання
фіброзно-каверіозним туберкульозом
легенів, що підтверджується витягом із
акту огляду МСЕК № Д-70 від 01 грудня 1983
року (арк. справи 27), та свідоцтвом про
смерть НОМЕР_1 від 05 листопада 1985 року
(арк. справи 26);

- ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, чоловік якої,
ОСОБА_5, помер ІНФОРМАЦІЯ_5 внаслідок
професійного захворювання
антракосілікоз 1 ст., що
підтверджується витягом із акту огляду
ВТЄК № 059154 від 25 січня 1990 року (арк.
справи 21), та свідоцтвом про смерть
НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_5 (арк. справи 20);

- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, чоловік
якої, ОСОБА_6, помер ІНФОРМАЦІЯ_6
внаслідок професійного захворювання
коніотуберкулез А, що підтверджується
витягом із акту огляду ВТЄ-15 № 033079 від 27
травня 1988 року (арк. справи 32), та
свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 (арк.
справи 31).

З матеріалів адміністративної справи
вбачається, що на підставі заяв ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 (арк. справи 18, 22, 29)
відповідно до розпоряджень № 101241 від 16
грудня 2009 року (арк. справи 30), № 101101 від
03 листопада 2010 року (арк. справи 23), №
103471 від 24 листопада 2010 року (арк. справи
19), вказаним особам призначені пенсії
по втраті годувальника, який помер
внаслідок трудового каліцтва або
професійного захворювання.

Як зазначалось судом вище, управлінням
Пенсійного фонду України в Гірницькому
районі міста Макіївки Донецької
області були надані до відділення
виконавчої дирекції Фону соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Гірницькому
районі міста Макіївки Донецької
області за період з 01 січня 2014 року по 28
лютого 2014 року на суму 746,16 грн. акти
щомісячної звірки витрат по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії по особам: ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3. Вказані акти не були прийняти
відповідачем. З приводу викладеного
суд зазначає наступне.

Статтею 1 Закону України від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР «Основи законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» (далі -
Закон № 16/98-ВР) встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Закону № 16/98-ВР в
Україні залежно від страхового випадку
маються такі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням; медичне страхування;
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності; страхування на випадок
безробіття.

Згідно з пунктом 4 статті 25
вищеназваного Закону за страхуванням
від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання
надаються такі види соціальних послуг
та матеріального забезпечення:
профілактичні заходи по запобіганню
нещасним випадкам на виробництві та
професійним захворюванням;
відновлення здоров'я та працездатності
потерпілого; допомога по тимчасовій
непрацездатності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання;
відшкодування збитків, заподіяних
працівникові каліцтвом чи іншим
ушкодженням здоров'я, пов'язаним з
виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

З набранням чинності Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (Закон № 1105-XIV)
обов'язок відшкодування шкоди,
заподіяної працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті при настанні страхового
випадку, зокрема, виплати йому або
особам, які перебувають на його
утриманні пенсій по інвалідності у
зв'язку із втратою годувальника
покладено на Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань.

Відповідно до частини 2 статті 7
Прикінцевих положень Закону № 1105-ХІV
фонд сплачує страхові виплати та надає
соціальні послуги працівникам (членам
їх сімей), які потерпіли на виробництві
до 01 квітня 2001 року, з того часу, коли
відповідні підприємства передали в
установленому порядку Фонду документи,
що підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено в судовому
порядку. Потерпілі, документи яких не
передані до Фонду, продовжують
отримувати належні виплати та
соціальні послуги від свого
роботодавця, Пенсійного фонду України
та Фонду соціального страхування
України. При цьому кошти, виплачені
потерпілому страхувальником,
зараховуються Фондом у рахунок його
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і Фондом в
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

Пунктом 5 статті 24 Закону № 1105-ХІV
визначено, якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між Фондом соціального страхування від
нещасних випадків і страховиками з
інших видів соціального страхування
виникають спори щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернувся застрахований. При
цьому страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Відповідно до пункту «д» частини 1
статті 21 Закону № 1105-ХІV, у разі
настання страхового випадку Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні, зокрема, пенсію у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Частиною 3 статті 30 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що пенсія по
інвалідності від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання призначається відповідно
до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

Також, частиною 1 статті 36 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
визначено, що пенсія у зв'язку з втратою
годувальника призначається
непрацездатним членам сім'ї померлого
годувальника, які були на його
утриманні, за наявності в годувальника
на день смерті страхового стажу, який
був би необхідний йому для призначення
пенсії по інвалідності, а в разі смерті
пенсіонера або осіб, зазначених у
частині 2 статті 32 цього Закону, -
незалежно від тривалості страхового
стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку
з втратою годувальника призначається
незалежно від того, чи були вони на
утриманні годувальника.

Статтею 21 Закону № 1105-ХІV визначений
перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків у разі настання
страхового випадку.

Відповідно до статті 28 Закону № 1105-ХІV,
страховими виплатами є грошові суми,
які згідно із статтею 21 цього Закону
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків виплачує
застрахованому чи особам, які мають на
це право, у разі настання страхового
випадку.

Зазначені грошові суми складаються із:
1) страхової виплати втраченого
заробітку (або відповідної його
частини) залежно від ступеня втрати
потерпілим професійної працездатності
(далі - щомісячна страхова виплата); 2)
страхової виплати в установлених
випадках одноразової допомоги
потерпілому (членам його сім'ї та
особам, які перебували на утриманні
померлого); 3) страхової виплати пенсії
по інвалідності потерпілому; 4)
страхової виплати пенсії у зв'язку з
втратою годувальника; 5) страхової
виплати дитині, яка народилася
інвалідом внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання її матері під час
вагітності; 6) страхових витрат на
медичну та соціальну допомогу.

Згідно зі статтею 33 № 1105-ХІV у разі
смерті потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат (пенсій
згідно з підпунктом «д» пунктом 1
частини 1 статті 21 цього Закону) мають
непрацездатні особи, які перебували на
утриманні померлого або мали на день
його смерті право на одержання від
нього утримання, а також дитина
померлого, яка народилася протягом не
більш як десятимісячного строку після
його смерті.

Такими непрацездатними особами є: 1)
діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до
18 років, які не працюють, або старші за
цей вік, але через вади фізичного або
розумового розвитку самі не спроможні
заробляти; діти, які є учнями,
студентами (курсантами, слухачами,
стажистами) денної форми навчання - до
закінчення навчання, але не більш як до
досягнення ними 23 років; 2) жінки, які
досягли 55 років, і чоловіки, які досягли
60 років, якщо вони не працюють; 3)
інваліди - члени сім'ї потерпілого на
час інвалідності; 4) неповнолітні діти,
на утримання яких померлий виплачував
або був зобов'язаний виплачувати
аліменти; 5) непрацездатні особи, які не
перебували на утриманні померлого, але
мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у
разі смерті потерпілого мають також
дружина (чоловік) або один з батьків
померлого чи інший член сім'ї, якщо він
не працює та доглядає дітей, братів,
сестер або онуків потерпілого, які не
досягли 8-річного віку.

Пенсія у разі смерті годувальника
призначається і виплачується згідно із
законодавством.

Як вказувалось судом раніше,
відповідачем не враховані суми витрат
на виплату пенсій у зв'язку із втратою
годувальника наступним особам: ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (чоловік ОСОБА_4, помер
ІНФОРМАЦІЯ_4 внаслідок професійного
захворювання фіброзно-каверіозним
туберкульозом легенів); ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_2 (чоловік ОСОБА_5, помер
ІНФОРМАЦІЯ_5 внаслідок професійного
захворювання антракосілікоз 1 ступеню,
та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (чоловік ОСОБА_6,
помер ІНФОРМАЦІЯ_6 внаслідок
професійного захворювання
коніотуберкулез А.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на момент
загибелі їхніх чоловіків виповнилося
більш 55 років.

В той же час, позивачем суду не надано
належних доказів на підтвердження
причинного зв'язку смерті
вищезазначених громадян з одержаним
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або професійним захворюванням.

Інструкцією про встановлення
причинного зв'язку смерті з
професійним захворюванням (отруєнням)
або трудовим каліцтвом, затвердженою
наказом Міністерства охорони здоров'я
України від 15 листопада 2005 року № 606,
визначено, що органом, який встановлює
причинний зв'язок смерті з професійним
захворюванням (отруєнням) і трудовим
каліцтвом, є МСЕК.

Таких документів позивачеві суду не
надано, тому відсутні правові підстави
для відшкодування понесених витрат за
рахунок відповідача.

Водночас, судом встановлено, що вказані
обставини також були предметом
розгляду Донецького окружного
адміністративного суду в межах
адміністративної справи № П/805/5/14. Так,
постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 04 лютого 2014
року у справі № П/805/5/14, залишеною без
змін ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 25 лютого 2014
року, відмовлено у задоволенні позову
управлінню Пенсійного фонду України в
Гірницькому районі м. Макіївки до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків та професійних захворювань
України в Гірницькому районі м.
Макіївки Донецької області про
стягнення сум витрат за особовими
справами потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за період з 01 липня 2013
року по 30 вересня 2013 року у розмірі 1 119,24
грн. (арк. справи 38-43).

Отже, наведені вище обставини також
були установлені постановою
Донецького окружного
адміністративного суду від 04 лютого 2014
року у справі № П 805/5/14 між тими самими
сторонами з того самого предмету спору,
але за інший період.

Разом із цим, згідно частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України
визначено, що обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

У відповідності до статті 255 КАС
України постанова або ухвала суду, яка
набрала законної сили, є обов'язковою
для осіб, які беруть участь у справі,
для їхніх правонаступників, а також для
всіх органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.
Обставини, які були встановлені
постановою, що набрала законної сили, в
одній адміністративній справі не
можуть оспорюватися в іншій судовій
справі за участю тих самих сторін.

Враховуючи наведені приписи Кодексу
адміністративного судочинства
України, беручи до уваги, що позивачем
не надано суду передбачених
нормативно-правовими актами доказів,
які б підтверджували, що смерть ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, настала внаслідок
трудового каліцтва або професійного
захворювання, суд дійшов висновку про
недоведеність позивачем
причинно-наслідкового зв'язку між
смертю наведених осіб та отриманим
ними каліцтвом (або профзахворюванням),
а тому суд вважає, що позовні вимоги
управління Пенсійного фонду України в
Гірницькому районі м. Макіївки
Донецької області до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Гірницькому
районі м. Макіївки Донецької області
про стягнення суми витрат за особовими
справами потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання по ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
за період з 01 січня 2014 року по 28 лютого
2014 року на суму 746,16 грн. є
необґрунтованими та такими, що
задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись
статтями 17-20, 69-72, 86, 94, 158-164, 167, 254, 257
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

п о с т
а н о в и в :

У задоволенні адміністративного
позову управління Пенсійного фонду
України в Гірницькому районі м.
Макіївки Донецької області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Гірницькому
районі м. Макіївки Донецької області
про стягнення суми витрат за особовими
справами потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання по ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
за період з 01 січня 2014 року по 28 лютого
2014 року на суму 746,16 грн., - відмовити
повністю.

Постанова прийнята у письмовому
провадженні 28 квітня 2014 року.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строків подання
апеляційної скарги, якщо вона не була
подана у встановлені строки. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Зінченко О.В.