Справа № 353/1811/13-а,2а/353/73/13
Суддя: Кухтей Р.В.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року
Справа №
876/804/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді:
Кухтея Р.В.

суддів:
Багрія В.М., Старунського Д.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Тлумацькому районі
Івано-Франківської області та ОСОБА_1
на постанову Тлумацького районного
суду Івано-Франківської області від 26
грудня 2013 року за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Тлумацькому районі Івано-Франківської
області про стягнення та перерахунок
соціальних виплат, -

в с т а н о в и в :

В грудні 2013 року ОСОБА_1 звернулася в
суд з позовом до Управління Пенсійного
фонду України в Тлумацькому районі
Івано-Франківської області (далі - УПФУ
в Тлумацькому районі
Івано-Франківської області ) про
стягнення та перерахунок соціальних
виплат. Позовні вимоги обґрунтовує тим,
що відповідно до Указу президії ВР СРСР
«Про впорядкування пільг для осіб, які
працюють в районах Крайньої півночі і в
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої півночі» та Постанови Ради
міністрів СРСР про його застосування,
вона має право на пільгову пенсію,
зокрема обрахунок стажу проводиться
відповідно за один рік роботи один рік
та шість місяців. Проте, відповідач
неправомірно відмовив у здійсненні
перерахунку.

Постановою Тлумацького районного суду
Івано-Франківської області від 26.12.2013
р. позов було задоволено частково.
Визнано неправомірними дії
відповідача щодо відмови 28.11.2013 р. в
перерахунку призначеної ОСОБА_1 пенсії
в пільговому обчисленні. Зобов'язано
УПФУ в Тлумацькому районі
Івано-Франківської області нарахувати
та виплачувати позивачу пенсію,
зарахувавши в пільговий стаж період
роботи в районах Крайньої Півночі з
11.02.1978 р. по 31.10.1994 р та з 10.07.2000 р. по 25.12.2000
р., виходячи з розрахунку один рік за
один рік і шість місяців та проводити
перерахунок пенсії з 14.11.2013 р.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, її оскаржило УПФУ в
Тлумацькому районі Івано-Франківської
області. Апеляційну скаргу мотивує тим,
що позивач не надав суду доказів на
підтвердження користування пільгами,
як того вимагає п.5 розділу Прикінцевих
та перехідних положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування». Тому просить
суд скасувати постанову Тлумацького
районного суду Івано-Франківської
області від 26.12.2013 р. та прийняти нову
якою відмовити в задоволені позову
повністю.

Постанову суду першої інстанції
оскаржила позивач ОСОБА_1 В апеляційній
скарзі вона просить змінити
оскаржувану постанову в частині
проведення перерахунку з 14.11.2013 р. та
зобов'язати УПФУ в Тлумацькому районі
провести перерахунок пенсії з лютого
2011 року, тобто з моменту першого її
звернення з відповідною заявою.

Особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання не прибули, хоча вони
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання,
клопотань про розгляд справи за їх
участю не подали, тому відповідно до п.2
ч.1 ст.197 КАС України колегія суддів
вважає можливим здійснювати розгляд
справи у письмовому провадженні за
наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
законність і обґрунтованість рішення
суду, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції без змін, з
виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що позивач є
пенсіонером та перебуває на пенсійному
забезпеченні за віком на загальних
підставах в управлінні пенсійного
фонду України в Тлумацькому районі
Івано-Франківської області.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідно до записів, які містяться в
Трудовій книжці ОСОБА_1 з 02.11.1978 р. по
30.11.1992 р. працювала в Усинській ЦРЛ Комі
АРСР на посаді фельдшера бурової з
роботою в польових умовах району
Крайньої Півночі; з 01.12.1992 р. по 31.10.1994 р. -
в Усинській нафтогазодобувній і
розвідувальній експедиції
(перетворена на АТ «Усинскгеонефть»)
на посаді завідувачки здоровпункту на
буровій; з 10.07.2000 р. по 25.12.2000 р. в ВАТ
«Усинскгеонефть» (Район Крайньої
Півночі) медичною сестрою по
профогляду і профзахворюваннях.

Відповідач листом №129/Ф-15 від 28.11.2013 р.
фактично відмовив у перерахунку
належної ОСОБА_1 пенсії у пільговому
розмірі за періоди роботи з 02.11.1978 р. по
31.10.1994 р. та з 10.07.2000 р. по 25.12.2000 р.,
оскільки нею не надано письмових
трудових договорів на підтвердження
роботи в районах Крайньої Півночі.

Розглядаючи спір, судом першої
інстанцій вірно враховано, що Згідно із
п.5 розділу XV «Прикінцевих положень»
Закону країни «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» роботи
до 1 січня 1991 року в районах Крайньої
Півночі та місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі колишнього
Союзу РСР, а також на острові
Шпіцберген зараховується до
страхового стажу в порядку і на умовах,
передбачених законодавством, що діяло
до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу
застосовується для осіб, які працювали
в районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі та на яких
поширювалися пільги, передбачені для
працюючих в районах Крайньої Півночі
та місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, відповідно до Указу
Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10
лютого 1960 року «Про впорядкування
пільг для осіб, які працюють в районах
Крайньої Півночі і в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі», постанови Ради Міністрів
Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про
порядок застосування Указу Президії
Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого
1960 року «Про впорядкування пільг для
осіб, які працюють в районах Крайньої
Півночі і в місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі», Указу
Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26
вересня 1967 року «Про розширення пільг
для осіб, які працюють в районах
Крайньої Півночі і в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі».

Підпунктом «д» пункту 5 Указу Президії
Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого
1960 року «Про впорядкування пільг для
осіб, які працюють в районах Крайньої
Півночі і в місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі» передбачено,
що робітникам, які переводяться,
направляються або запрошуються на
роботу в райони Крайньої Півночі і в
місцевості, які прирівнюються до
районів Крайньої Півночі, з інших
місцевостей держави, на умовах
укладення ними трудових договорів на
роботу в цих районах на строк 5 років, а
на островах Північного Льодовитого
океану - два роки, надавати додаткові
наступні пільги: зараховувати один рік
роботи в районах Крайньої Півночі і в
місцевостях, які прирівнюються до
районів Крайньої Півночі, за один рік і
шість місяців при обчисленні стажу,
який дає право на отримання пенсії за
віком і по інвалідності. Пільги, які
передбачені цією статтею, надаються
також особам, які прибули в райони
Крайньої Півночі і в місцевості, які
прирівнюються до районів Крайньої
Півночі, за власним бажанням і які
уклали строковий договір про роботу в
цих районах.

Пунктом 3 постанови Ради Міністрів
Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про
порядок застосування Указу Президії
Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого
1960 року «Про впорядкування пільг для
осіб, які працюють в районах Крайньої
Півночі і в місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі» передбачено,
що працівникам, які користуються в
даний час пільгами, кожний рік роботи в
районах Крайньої Півночі і в
місцевостях, які прирівнюються до
районів Крайньої Півночі, до 1 березня
1960 року зараховувати за два роки роботи
при розрахунку стажу для отримання
пенсії за віком, по інвалідності і за
вислугу років, а після 1 березня 1960 року
- за один рік і шість місяців роботи при
обрахуванні стажу для отримання пенсії
за віком і по інвалідності.

Пунктом 3 Указу Президії Верховної Ради
Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про
розширення пільг для осіб, які працюють
в районах Крайньої Півночі і в
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі» було скорочено
тривалість трудового договору, який
дає право на отримання пільг, що
передбачені статтею 5 Указу Президії
Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960
року «Про впорядкування пільг для осіб,
працюючих в районах Крайньої Півночі і
в місцевостях, які прирівнюються до
районів Крайньої Півночі», з п'яти до
трьох років.

Відповідно до підпункту 2 пункту 5
прикінцевих та перехідних положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пільгове обчислення
страхового стажу провадиться на
підставі трудової книжки, або
письмового трудового договору, або
довідки, в яких зазначено період роботи
в районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, та користування
пільгами, передбаченими
вищезазначеними нормативно-правовими
актами.

Враховуючи те, що робота позивача в
районах, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, підтверджена
записами у трудовій книжці, а розмір
зарплати підтверджено необхідними
довідками про це (та за неможливості
отримати інші підтверджуючі
документи), виданими на підставі
особових рахунків, колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції в тому, що вимоги позивача є
обгрунтованими та підставними.

Щодо покликання апелянта на
відсутність договору про роботу
позивача у районах Крайньої Півночі
колегія суддів вважає за необхідне
зауважити, що статтею 21 КЗпП України
трудовий договір визначено як угоду
між працівником і власником
підприємства, установи, організації
або уповноваженим ним органом чи
фізичною особою, за якою працівник
зобов'язується виконувати роботу,
визначену цією угодою, з підляганням
внутрішньому трудовому розпорядкові, а
власник підприємства, установи,
організації або уповноважений ним
орган чи фізична особа зобов'язується
виплачувати працівникові заробітну
плату і забезпечувати умови праці,
необхідні для виконання роботи,
передбачені законодавством про працю,
колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до п.2 ч.1 статті 24 КЗпП
України трудовий договір укладається,
як правило, в письмовій формі.
Додержання письмової форми є
обов'язковим при укладенні трудового
договору про роботу в районах з
особливими природними географічними і
геологічними умовами та умовами
підвищеного ризику для здоров'я.

Форму трудового договору визначено
частиною 3 цієї ж статті, відповідно до
якої укладення трудового договору
оформляється наказом чи
розпорядженням власника або
уповноваженого ним органу про
зарахування працівника на роботу.

Як видно із копії трудової книжки
позивача, спірні трудові договору були
оформлені наказами керівників
підприємств, де вона працювала.

Відповідно до ч.1 ст. 6 КАСУ, кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до
адміністративного суду, якщо вважає, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.
Частиною 2 ст. 99 КАСУ передбачено, що для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

З матеріалів справи видно, що позивач
звернулася до УПФУ в Тлумацькому
районі Івано-Франківської області із
заявою про перерахунок пенсії 14.11.2013 р.

Відповідно до п.5 Порядку подання та
оформлення документів для призначення
перерахунку пенсій, затверджено
постановою правління Пенсійного фонду
України від 25 листопада 2005 року №22-1,
днем звернення за пенсією вважається
день приймання органом, що призначає
пенсію, заяви про призначення,
перерахунок, відновлення або
переведення з одного виду пенсії на
інший.

За таких обставин справи, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку оскільки
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив фактичні
обставини справи та надав їм у
оскаржуваному судовому рішенні
належну правову оцінку, відтак подана
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205,
206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

у х в а л и в:

Апеляційні скарги Управління
Пенсійного фонду України в Тлумацькому
районі Івано-Франківської області та
ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а
постанову Тлумацького районного суду
Івано-Франківської області від 26
грудня 2013 року по справі № 353/1811/13-а -
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий :
Р.В.Кухтей

Судді :
В.М.Багрій

Д.М.Старунський