Справа № 2а-603/11/1370
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2014-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2014 року
Справа №
69448/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Онишкевича Т.В.,

суддів
Дяковича В.П., Іщук Л.П.,

з участю секретаря судового засідання
Нефедової А.О.,

представника відповідача
Павлюк Б.З.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю «Будклас» на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 14 липня 2011
року у справі за його позовом до
державної податкової інспекції у
Личаківському районі м. Львова про
скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ :

У січні 2011 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Будклас» (далі - ТОВ
«Будклас») звернулося до суду з
адміністративним позовом, у якому
просив визнати нечинними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
державної податкової інспекції у
Личаківському районі м. Львова (далі -
ДПІ)

№ /4/25018/10/23-2 від 26.10.2009 pоку, яким
позивачу визначено зобов'язання з
податку на додану вартість (далі - ПДВ)
на суму 172050 грн., з яких 114700 грн. за
основним платежем та 57350 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями;

№ 0/4/25171/10 від 27.10.2009 року про
визначення зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб на суму 13802,82 грн.,
з яких 4892,82 грн. за основним платежем та
8910 грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 14 липня 2011
року у справі № 2а-603/11/1370 у задоволенні
позову було відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ТОВ
«Будклас» просило зазначене судове
рішення скасувати і ухвалити нове про
задоволення його позову. Апеляційну
скаргу обґрунтовував тим, що наявні у
позивача податкові накладні
відповідають всім вимогам
передбаченими пп. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», а тому наявність таких
податкових накладних є підставою для
включення до податкового кредиту
сплачених сум податку на додану
вартість.

Апелянт зазначає, що перевіркою не було
встановлено порушення з боку позивача
порядку нарахування та сплати
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість, тому самим податковим
органом підтверджується правомірність
формування сум податкового кредиту.

Крім того, вважає, що податкові органи
не можуть нараховувати податок на
додану вартість та накладати штрафні
санкції на покупця (замовника) при
несплаті цього податку продавцем
(підрядником), оскільки чинне
законодавство не встановлює підстав
для такого нарахування та накладення
штрафних санкцій.

Також позивач зазначає, що висновок
відповідача про порушення ТОВ
«Будклас» норм Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб» також
є помилковим, оскільки проживання у
гуртожитку ДВНЗ «Калуського
політехнічного коледжу» відповідає
фактичному часу перебування
працівників ТОВ «Будклас» у
відрядженні в м. Калуші і
підтверджується відрядними посвідками
з відміткою про вибуття та прибуття
працівника.

В той же час, звертає увагу, що в акті
перевірки перевіряючи ми не наведено
фактичних даних щодо того, яким саме
особам надано додаткові блага у
вигляді оплати за проживання у
гуртожитку.

Представник ДПІ у ході апеляційного
розгляду заперечив обґрунтованість
доводів апелянта, просив залишити
оскаржуване судове рішення без змін.

Позивач на виклик апеляційного суду не
прибув, що не перешкоджає розгляду
справи відповідно дог ч. 4 ст. 196 КАС
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апелянта у їх сукупності, апеляційний
суд приходить до переконання, що подана
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що у
ході проведеної ДПІ планової виїзної
перевірки позивача з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
період з 01.01.208 року по 31.12.2008 року,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.208 року по 31.12.2008 року було
встановлено порушення позивачем вимог
п. 1.7 п. 1.8. ст. 1, пп. 7.2.3 п. 7.2. пп. 7.3.1 п. 7.3.
пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість», що
призвело з врахуванням часткового
скасування первинних податкових
повідомлень рішень в процедурі
апеляційного оскарження до заниження
податку на додану вартість на 114700 грн.
та п. 3.4 ст. 3, п. 4.2.9 п. 4.2. ст. 4, пп. 8.1.2, пп.
8.1.4, п. 8.1 ст. 8, п. 19.2 ст. 19 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»,
внаслідок чого занижено податок з
доходів фізичних осіб на суму 4892,82 грн.
На підставі наведеного були винесені
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення.

У ході адміністративного оскарження
ДПІ було прийнято податкові
повідомлення- рішення № /4/25018/10/23-2
від 26.10.2009 року та № /4/25171/10 від
27.10.2009 року, які оскаржують ся у рамках
даної справи.

Як безспірно встановлено судом, між ТОВ
«Будклас» (замовник) в особі директора
Стасіва П.П. та та ТОВ «Аджест Груп»
(підрядник) в особі генерального
директора Горейко В.В. було укладено
договори субпідряду:

1) від 01.02.2008 року № 01/02-01, згідно з яким
замовник доручає, а підрядник
зобов'язується власними силами з
матеріалів замовника виконати
ремонтні роботи по влаштуванню
бетонної підлоги та бетонуванню стін у
будівлі № 40,41 майнового комплексу
«Галичина Захід», що знаходиться за
адресою Львівська обл. Стрийський
район с. Кавське, вул. Стрийська 1, а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити ці роботи. Вказаний договір
субпідряду укладено для виконання умов
договору генерального підряду № 27/12
від 27.12.2007 року.

На підтвердження виконання договору
субпідряду від 01.02.2008 року позивачем
надано акт прийому-передачі
товарно-матеріальних цінностей (далі -
ТМЦ) за лютий 2007 року на суму 255637,24 грн. з
ПДВ, довідку про вартість робіт форми
КБ-3, акт приймання-передачі № 2/02 форми
КБ-2 за лютий 2008 року по будівлі № 40
майнового комплексу «Галичина-Захід».
Вказані документи стосуються
виконання робіт по будівлі № 40 за лютий
2008 року на загальну суму 928336,8 грн. з ПДВ
( в т.ч. 213031 грн. без ПДВ вартість
матеріалів замовника, 560583,00 грн. без ПДВ
всього по об'єкту без вартості
матеріалів замовника).

Однак, отримавши від субпідрядника ТОВ
«Аджест Груп» робіт по будівлі № 40
загалом на суму 928336,80 грн., замовнику
ТОВ «Галичина Захід» позивачем було
передано робіт по будівлі № 40 на суму
352753,2 грн. з ПДВ.

Отримавши від субпідрядника ТОВ
«Аджест Груп» по будівлі № 41 робіт
загалом на суму 677299,2 грн. з ПДВ (в т.ч.
217310,0 грн. без ПДВ вартість матеріалів
замовника, 347106,0 грн. без ПДВ всього по
об'єкту без вартості матеріалів
замовника), замовнику ТОВ «Галичина
Захід» позивачем передано робіт на
суму 550083,6 грн. з ПДВ.

2) від 04.03.2008 року № 04/03-1, згідно з яким
замовник доручає, а підрядник
зобов'язується власними силами з
матеріалів замовника виконати
ремонтні роботи по влаштуванню
бетонної підлоги та бетонуванню стін у
будівлі № 39 майнового комплексу
«Галичина Захід», що знаходиться за
адресою Львівська обл. Стрийський
район с. Кавське, вул. Стрийська 1а,
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити ці роботи.

На підтвердження виконання вказаного
договору субпідряду від 04.03.2008 року,
позивачем надано акт прийому-передачі
ТМЦ за березень 2008 року на суму 261497,89
грн. з ПДВ, довідку про вартість робіт
форми КБ-3, акт приймання-передачі №1
«АР» форми КБ-2 за березень 2008 року по
будівлі № 39 майнового комплексу
«Галичина-Захід». Перелічені документи
вказують на виконання робіт по будівлі
№ 39 за березень 2008 року загалом на суму
667711,2 грн. з ПДВ ( в т.ч. 217914,91 грн. без ПДВ
вартість матеріалів замовника, 338511,00
грн. без ПДВ всього по об'єкту без
вартості матеріалів замовника).

Однак отримавши від субпідрядника ТОВ
«Аджест Груп» робіт по будівлі № 39
загалом на суму 667711,2 грн. з ПДВ,
позивачем не підтверджено факту
передачі отриманих робіт замовнику ТОВ
«Галичина Захід» по будівлі № 39.

3) від 05.03.2008 року № 05/03-01, згідно з яким
замовник доручає, а підрядник
зобов'язується власними силами з
матеріалів замовника виконати
демонтаж бетонних масивів при
виконанні робіт в нульових відмітках
на об'єкті будівництву підприємства по
виробництву ламели (2 га черга
виробництва паркету) за адресою: м.
Калуш, вул. Промислова, 10, а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити ці
роботи.

На підтвердження виконання вказаного
договору субпідряду позивачем надано
акт прийому-передачі ТМЦ за березень 2008
року на суму 192927,38 грн. з ПДВ, довідку
про вартість робіт форми КБ-3, акт
приймання-передачі № 2 «АР» форми КБ-2
за березень 2008 року по демонтажу
бетонних масивів при виконанні робіт в
нульових відмітка в м. Калуш вул.
Промислова 10. Перелічені документи
вказують на виконання робіт за
березень 2008 року загалом на суму 1075525,5
грн. з ПДВ ( в т.ч. 160772,82 грн. без ПДВ
вартість матеріалів замовника, 734988,00
грн. без ПДВ всього по об'єкту без
вартості матеріалів замовника). Однак,
отримавши від субпідрядника ТОВ
«Аджест Груп» робіт загалом на суму
1075525,5 грн. з ПДВ, позивачем не
підтверджено факту передачі отриманих
робіт замовнику ТОВ «Вінісін».

4) від 03.04.2008 року № 03/04-1, згідно з яким
замовник доручає, а підрядник
зобов'язується власними силами з
матеріалів замовника, частково
власними механізмами і частково
механізмами замовника, виконати
загально-будівельні роботи по
влаштуванню фундаменту, стін, даху на
об'єкті по будівництву підприємства по
виробництву ламели (2 га черга
виробництва паркету) за адресою: м.
Калуш, вул. Промислова 10, а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити ці
роботи.

На підтвердження виконання договору
субпідряду від 03.04.2008 року, позивачем
надано дві довідки про вартість робіт
форми КБ-3, акти приймання-передачі №
2/АБ форми КБ-2 за травень 2008 року по
влаштуванню фундаментів та
огороджувальних конструкцій і № 1/КЗ по
влаштуванню основ та фундаментів в м.
Калуш на вул. Промислова 10.

Перелічені документи вказують на
виконання робіт за березень 2008 року
загалом на 2811588,0 грн. з ПДВ ( в т.ч. 1283623,01
грн. без ПДВ вартість матеріалів
замовника, 1061367,99 грн. без ПДВ всього по
об'єкту без вартості матеріалів
замовника). Однак отримавши від
субпідрядника ТОВ «Аджест Груп» робіт
загалом на суму 2811588,0 грн. з ПДВ,
позивачем роботи, передано робіт
замовнику ТОВ «Вінісін» загалом на
суму 2457177,20 грн. та не підтверджено
документально передачі ТМЦ згідно
договору № 03/04-01 від 03.04.2008 року на суму
1138039,01 грн. без ПДВ.

З огляду на викладене суд першої
інстанції дійшов висновку, що вартість
субпідрядних робіт більша за вартість
робіт, переданих ТОВ «Будклас»
замовникам.

Позивачем долучено до матеріалів
справи договори генерального підряду,
згідно яких субпідрядні організації на
проведення робіт можуть залучатися
лише з погодження Замовників. Крім
того, згідно умов договорів підряду з
ТОВ «Аджест Груп», підрядник виконує
роботи власними силами з матеріалів
замовника (ТОВ «Будклас»).

Як свідчать матеріали справи,
спеціальний витяг з ЄДР, ТОВ «Аджест
Груп» є одним з групи підприємств,
зареєстрованими невстановленими
особами, директорами та засновниками
яких є громадяни Білорусії. Відповідно
підписання податкових накладних, актів
прийому передачі лише підтверджують
відсутність працівників на ТОВ «Аджест
Груп» відповідальних за ведення
бухгалтерського (податкового) обліку
та майстрів, відповідальних за
виконання робіт.

Щодо податкового повідомлення-рішення
№ 0/4/25171/10 від 27.10.2009 року про
визначення зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб на суму 35348,42 грн.
суд першої інстанції виходив з
наступного.

ТзОВ «Будклас» згідно з договором з
ТзОВ «Вінісін» проводило будівельні
роботи у м. Калуш, де оплачувало
проживання працівників у гуртожитку
Державного вищого навчального закладу
«Калуський політехнічний коледж». За
період з січня по вересень 2008р.
здійснена оплата в сумі 79299 грн. за 2937
днів проживання. Проте згідно
представлених до перевірки актів
виконаних робіт з навчальним закладом,
авансових звітів, посвідок на
відрядження працівників та
оборотно-сальдової відомості по рах. 72
перевіркою встановлено, що проплата за
проживання працівників в сумі 25245 грн.,
що складає 935 днів, є додатковим благом
у вигляді проплати за проживання у
гуртожитку окремим працівникам, які не
виконували свої трудові функції та не
здійснювали інші роботи пов'язані з
фінансово-господарською діяльністю
підприємства в м. Калуш.

В підтвердження позовних вимог
позивачем долучено до матеріалів
справи договір з тимчасового
розміщення (проживання) з ДВНЗ
«Калуський політехнічний коледж», акти
прийому передачі виконаних робіт
(послуг) проживання, розрахунки оплати
до актів виконаних робіт (послуг),
журнал реєстрації посвідчень про
відрядження, накази на відрядження.

У зазначених документах наявні значні
розбіжності в кількості відряджених
осіб до м. Калуш, кількості днів
перебування в м. Калуш з кількістю
зазначеною в актах виконаних робіт.

Зокрема, аналізуючи січень 2008 року та
співставляючи розрахунок оплати до
акту виконаних робіт з журналом
реєстрації посвідчень про відрядження,
суд констатує, що ОСОБА_5 перебував у
відрядженні з 10.01.2008 року, а не з 03.01.2008
року як зазначено в розрахунку з 03.01.2008
року, ОСОБА_6 з 11.01.208 року, а не з 03.01.2008
року, ОСОБА_7 з 14.01.2008 року, а не з 03.01.2008
року, всі інші працівники були у
відрядженні з 02.01.2008 року, а не з 03.01.2008
року, як зазначено в розрахунку.

Твердження позивача про заміну
проживаючих працівників не
спростовують висновків акту, оскільки
в даному випадку мова ведеться про
підписання акту виконаних робіт обома
сторонами, що є свідченням того, що
оплата за проживання проведена за
працівників які в списку розрахунку до
акту виконаних робіт, а не інших
працівників. Такі ж значні
невідповідності між даними
розрахунків до актів прийому передачі
робіт (послуг), наказами підприємствами
та даними журналу реєстрації
посвідчень на відрядження наявні і по
інших місяцях, що вказує на
недоведеність позовних вимог з питань
оподаткування податком з доходів
фізичних осіб.

Таким чином, суд першої інстанції
приходить до висновку про
правомірність прийнятих податковим
органом податкових повідомлень-рішень,
а тому вимоги позивача про їх
скасування задоволенню не підлягають.

Даючи правову оцінку оскаржуваному
судовому рішенню та доводам апелянта,
що викладені у апеляційній скарзі, суд
апеляційної інстанції виходить із
таких міркувань.

Відповідно до п. 4.1. ст. 4 Закону України
«Про податок на додану вартість» база
оподаткування операції з поставки
товарів (послуг) визначається виходячи
з їх договірної (контрактної) вартості,
визначеної за вільними цінами, але не
нижче за звичайні ціни, з урахуванням
акцизного збору, ввізного мита, інших
загальнодержавних податків та зборів
(обов'язкових платежів), згідно із
законами України з питань
оподаткування (за винятком податку на
додану вартість, а також збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування на послуги стільникового
рухомого зв'язку, що включається до
ціни товарів (послуг)). До складу
договірної (контрактної) вартості
включаються будь-які суми коштів,
вартість матеріальних і
нематеріальних активів, що передаються
платнику податку безпосередньо
покупцем або через будь-яку третю особу
в зв'язку з компенсацією вартості
товарів (послуг).

Приписами п.7.4.3. п. 7.4. ст. 7 вказаного
Закону передбачено, що у разі коли
товари (роботи, послуги), виготовлені
та/або придбані, частково
використовуються в оподатковуваних
операціях, а частково ні, до суми
податкового кредиту включається та
частка сплаченого (нарахованого)
податку при їх виготовленні або
придбанні, яка відповідає частці
використання таких товарів (робіт,
послуг) в оподатковуваних операціях
звітного періоду.

Якщо платник податку придбаває
(виготовляє) матеріальні та
нематеріальні активи (послуги), які не
призначаються для їх використання в
господарській діяльності такого
платника, то сума податку, сплаченого у
зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), не включається до
складу податкового кредиту (пп. 7.4.4. п.
7.4. ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість»).

Таким чином, апеляційний суд вважає
вірним висновок суду першої інстанції
про те, що оскільки у ході проведеної
перевірки податковим органом було
документально підтверджено лише
часткову передачу ТОВ «Будклас»
виконаних ТОВ «Аджест Груп»
передбачених договорами від 01.02.2008 року
№ 01/02-01, від 04.03.2008 року № 04/03-1, від 05.03.2008
року № 05/03-01, від 03.04.2008 року № 03/04-1 робіт
їх замовникам (ТОВ «Галичина Захід»,
ТОВ «Вінісін») то ДПІ правомірно
погодилася із включенням до суми
податкового кредиту позивача лише тієї
частки сплаченого (нарахованого) ПДВ,
яка відповідає частці переданих
замовнику робіт, вважаючи решту робіт
такими, що не пов'язані із
господарською діяльністю ТОВ
«Будклас».

Щодо правомірності визначення
податковим органом ТОВ «Будклас»
зобов'язань з податку з доходів
фізичних осіб, апеляційний суд
виходить із такого.

Як встановлено у ході судового
розгляду, ТОВ «Будклас» при проведенні
робіт у м. Калуші оплачувало проживання
працівників у гуртожитку Державного
вищого навчального закладу «Калуський
політехнічний коледж» і за період з
січня по вересень 2008 року здійснило
оплату в сумі 79299 грн. за 2937 днів
проживання.

Разом із тим, апеляційний суд
погоджується із думкою суду першої
інстанції про те, що у ході перевірки
працівникам податкового органу було
надано первинні документи, які
свідчать про те, що позивачем була
здійснена оплата за проживання у
гуртожитку працівників в сумі 25245 грн.,
що складає 935 днів, які не виконували
трудових функцій та не здійснювали
інших робіт, що пов'язані з
фінансово-господарською діяльністю
підприємства в м. Калуші.

З урахуванням цього, на думку суду
апеляційної інстанції, виходячи з
приписів п. 1.15. ст. 1, п. 3.4. ст. 3, пп. 4.2.9 п.
4.2 ст. 4, п. 8.1. ст. 8, п. 19.2. ст. 19 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» позивач був
зобов'язаний при наданні передбаченого
цим Законом додаткового блага
нарахувати та сплатити податок з
доходів фізичних осіб, що ним зроблено
не було.

Відтак суд першої інстанції правомірно
відхилив позовні вимоги щодо визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення рішення ДПІ
від 27.10.2009 року № 0/4/25171/10

Таким чином апеляційний суд приходить
до переконання, що суд першої
інстанції, вирішуючи даний
публічно-правовий спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
надав їм належну правову оцінку, а
відтак апеляційна скарга задоволенню
не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Будклас»
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 14 липня 2011
року у справі № 2а-603/11/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів з дня
складання у повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Дякович

Л.П.Іщук

Ухвала у повному обсязі складена 08
травня 2014 року.