Справа № 2а-282/12/1070
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/55714/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача
Голубєвої Г.К.

Суддів
Бившевої Л.І.

Карася О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_3 на ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 14.08.2012 року
та постанову Київського окружного
адміністративного суду від 14.02.2011 року
по справі № 2а-282/12/1070 за позовом
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до
Рокитнянської міжрайонної держаної
податкової інспекції Київської
області Державної податкової служби
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2012 року Фізична
особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до
суду із позовом до Рокитнянської
міжрайонної Державної податкової
інспекції в Київській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
16.11.2011 року № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 138990,21 грн., у тому
числі 111192,17 грн. - за основним платежем
та 27798,04 грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 14.02.2011 року,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 14.08.2012 року у даній справі
відмовлено у задоволенні позовних
вимог з огляду на їх безпідставність.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, позивач подав
касаційну скаргу, в якій просить їх
скасувати та прийняти нове рішення,
яким повністю задовольнити позовні
вимоги, оскільки вважає, що постанову
та ухвалу було прийнято з порушенням
норм матеріального права та без
належного врахування всіх обставин
справи.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що службовими особами
відповідача була проведена
позапланова документальна перевірка
позивача з питань достовірності
визначення показників декларації з
податку на додану вартість.

В ході проведення перевірки було
встановлено порушення позивачем вимог
п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу
України, в результаті чого податковим
органом прийнято спірне податкове
повідомлення-рішення.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи
в задоволенні позову, виходили з того,
що позивач був повідомлений
відповідачем про існуючі розбіжності
по взаємовідносинах з контрагентами,
проте, жодних дій, скерованих на
узгодження фінансових показників,
відображених ним у декларації з
показниками, які містилися у
розшифровках контрагентів, не вчинив.

Разом з тим, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
звертає увагу на те, що вказані
висновки судів не можна вважати такими,
що зроблені на підставі повно та
всебічно досліджених встановлених
фактичних обставин справи.

Статтею 159 КАС України визначено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

У зв'язку із наведеними процесуальними
приписами суди повинні неухильно
додержуватись вимог про законність і
обґрунтованість рішення у справі.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги
адміністративного судочинства вирішив
справу згідно з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин, а також правильно
тлумачити ці норми.

Ухвалене у справі рішення має бути
гранично повним, ясним, чітким,
викладеним у послідовності і
обов'язково містити вступну, описову,
мотивувальну та резолютивну частини.

У мотивувальній частині рішення,
зокрема, слід наводити дані про
встановлені судом обставини, що мають
значення для справи, їх юридичну оцінку
та визначені відповідно до них
правовідносини, а також оцінку всіх
доказів, розрахунки, з яких суд виходив
при задоволенні грошових та інших
майнових вимог. Встановлюючи наявність
або відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, визнаючи одні та
відхиляючи інші докази, суд має свої
дії мотивувати та враховувати, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Висновки судів про те, що у діях
позивача мало місце порушення вимог
чинного податкового законодавства,
засновані на припущеннях, оскільки
судами не надано оцінки доводам
позивача та відповідним первинним
документам щодо проведення перевірки
без урахування та дослідження всіх
обставин, які мали місце при здійсненні
господарських операцій між позивачем
та його контрагентами. При цьому
вказані висновки зроблені судами без
урахуванням вимог ч.2 ст.71 КАС України,
якою саме на відповідача покладено
обов'язок доказування правомірності
свого рішення, дії чи бездіяльності в
адміністративних справах у разі, якщо
відповідач заперечує проти позову

У той же час, надаючи оцінку
правомірності дій позивача, судам
необхідно дослідити правовий механізм
регулювання спірних правовідносин з
відповідним розмежуванням висновків
щодо передумов та наслідків
господарських операцій, з урахуванням
необхідності встановлення власне
сутності юридичних фактів у їх
сукупності, що складають зміст
досліджуваних правовідносин у даній
справі.

Разом з тим, судами не були враховані
приписи частини 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
щодо здійснення розгляду і вирішення
справ в адміністративних судах на
засадах змагальності сторін та свободи
в наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості. Відповідно, частинами 4
та 5 цієї статті на суд покладається
обов'язок вживати передбачені законом
заходи, необхідні для з'ясування всіх
обставин у справі, у тому числі щодо
виявлення та витребування доказів з
власної ініціативи; зобов'язує суд
запропонувати особам, які беруть
участь у справі, подати докази або з
власної ініціативи витребувати докази,
яких, на думку суду, не вистачає.

Під час розгляду даної справи судам
необхідно забезпечити рівні права
учасників процесу у наданні ними
доказів для всебічного, повного
дослідження та вивчення усіх обставин
справи, необхідних для прийняття
законного та обґрунтованого судового
рішення.

Так, в процесі розгляду даної справи
судами не було досліджено первинні
документи, що підтверджують
достовірність та повноту даних,
викладених безпосередньо в акті
перевірки, на підставі висновків якого
були прийняті спірні податкові
повідомлення-рішення.

У той же час судами не було витребувано
та досліджено належних доказів, як то
відповідних документів
бухгалтерського, складського обліку,
інших первинних документів та пояснень
відповідальних осіб, з метою
підтвердження, або спростування
доводів позивача щодо періоду та
обсягу вчинення останнім порушень норм
чинного податкового законодавства у
межах спірних правовідносин. Вказане,
на думку судової колегії Вищого
адміністративного суду України,
унеможливлює визнання прийнятих
судових рішень законними та
обґрунтованими у відповідності до
припису статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Таким чином, суди обох інстанцій дали
передчасну юридичну оцінку
встановленим фактичним обставинам
справи, а тому ухвалені ними судові
рішення не можна вважати законними та
обґрунтованими.

Відповідно до п. 2 ст. 227 КАС України,
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Оскільки передбачені процесуальним
законодавством межі перегляду справи в
касаційній інстанції не дають права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями,
ухвала та постанова у справі
підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції. Під час нового розгляду
справи необхідно врахувати викладене,
всебічно і повно з'ясувати і перевірити
всі фактичні обставини справи,
об'єктивно оцінити докази, що мають
юридичне значення для її розгляду і
вирішення спору по суті, і в залежності
від встановленого, правильно визначити
норми матеріального права, що
підлягають застосуванню до спірних
правовідносин, та прийняти
обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 14.08.2012 року
та постанову Київського окружного
адміністративного суду від 14.02.2011 року
по справі №2а-282/12/1070 скасувати, а справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписБившева Л.І. підписКарась О.В.