Справа № 553/1520/14-а
Суддя: Парахіна Є. В.
Дата ухвалення: 2014-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1520/14-а
Провадження № 2-а/553/61/2014
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07.05.2014м. Полтава

Суддя Ленінського районного суду
м. Полтави Парахіна Є.В., розглянувши в
порядку письмового провадження в залі
суду в м. Полтаві адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України Ленінського
району в м. Полтаві про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
провести перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці, -

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України Ленінського
району в м. Полтаві про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
провести перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці.

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що
має 23 років стажу на посаді судді, перед
виходом на пенсію працював на посаді
голови Октябрського районного суду м.
Полтави, з 2006 року являється суддею у
відставці та відповідно до Закону
України "Про статус суддів" отримував
щомісячне довічне грошове утримання в
розмірі 90 % грошового забезпечення
працюючого судді на посаді голови суду.

Відповідно до положень ст. 138 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" та довідки Управління ДСА у
Полтавській області № 2337 від 06.12.2013
року суддівська винагорода працюючого
судді на посаді голови суду, яка
враховується при призначенні
(перерахунку) довічного грошового
утримання суддям у відставці,
складає19488,00 грн.

Між тим, Рішенням колегіального органу
Управління Пенсійного фонду України
Ленінського району в м. Полтаві № 90 від
04.04.2014 року в перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці у зв'язку з підвищенням
посадових окладів суддів місцевого
суду згідно ст. 129, 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" було
відмовлено.

Позивач вказує на незаконність
вказаного рішення про відмову в
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці,
суперечність його положенням ст. 138
чинного Закону України "Про судоустрій
і статус суддів", ст. 123 Закону України
"Про судоустрій України", ст. ст. 43, 44
Закону України "Про статус суддів",
рішенням Конституційного Суду України
№ 6-рп/99 від 24.06.1999 року, № 5-рп/2002 від
20.03.2002 року, № 19-рп/2004 від 01.12.2004 року, №
8-рп/2005 від 11.10.2005 року, № 4-рп/2007 від
18.06.2007 року та № 18-рп/2011 від 14.12.2011 року,
положенням ст. ст. 126, 130 Конституції
України та Європейської хартії про
закон "Про статус суддів" від 10.07.1998
року, Європейської Хартії, а також
висновкам, зробленим в рішенні
Конституційного Суду України № 3-рп/2013
від 03.06.2013 року.

Просить визнати неправомірними дії
Управління Пенсійного фонду України
Ленінського району в м. Полтаві щодо
відмови в перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці з 01.12.2013 року відповідно до
вимог ст. 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів";
зобов'язати здійснити перерахунок та
виплатити перераховане щомісячне
довічне грошове утримання судді у
відставці з 01.12.2013 року, виходячи з
розміру 90 % заробітної плати
(суддівської винагороди) працюючого
судді на посаді голови суду та
продовжувати виплату щомісячного
грошового утримання в розмірі 90 %
суддівської винагороди в подальшому і
довічно. Просить також допустити
негайне виконання даної постанови щодо
здійснення перерахунок та виплати
довічного щомісячного грошового
утримання за один місяць, виходячи з
того, що розмір заробітної плати
(суддівської винагороди) працюючого
судді на посаді голови суду становить
18352,00 грн. згідно довідки ТУ ДСА в
Полтавській області № 31 від 07.01.2013 року
та встановити судовий контроль за
виконанням судового рішення
відповідно до ст. 267 КАС України.

Позивач в судове засідання не
з'явився, надавши письмову заяву, в якій
зазначив що позов підтримує, просить
задовольнити, а справу слухати без його
участі.

Представник відповідача, будучи
належним чином повідомленим про час та
місце слухання справи, в судове
засідання не з'явився, надавши заяву, в
якій просить справу слухати без його
участі, та письмові заперечення, в яких
вказує, що в ч. 4 ст.138 Закону "Про
судоустрій та статус суддів" визначено,
що перерахунок раніше призначеного
щомісячного довічного грошового
утримання здійснюється лише при зміні
розміру грошового утримання діючих
суддів Конституційного Суду України,
вказаним Законом та Порядком подання
документів для призначення і виплати
щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці органами
Пенсійного фонду, затвердженим
Постановою правління Пенсійного фону
України № 3-1 від 12.03.2008 року, не
передбачено перерахунку довічного
грошового утримання судді у відставці
при зміні розміру грошового утримання
працюючих суддів, у зв'язку з чим
підстав для задоволення позову немає.
Просить в задоволенні позову
відмовити.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку про можливість розглянути
справу у відсутність сторін, на
підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали
справи, повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
приходить до висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має 23 роки
стажу на посаді судді, перед виходом на
пенсію працював на посаді голови
Октябрського районного суду м. Полтави,
з 2006 року являється суддею у відставці
та відповідно до Закону України "Про
статус суддів" отримував щомісячне
довічне грошове утримання в розмірі 90 %
грошового забезпечення працюючого
судді на посаді голови суду.

Територіальне управління Державної
судової адміністрації України в
Полтавській області у зв'язку з
підвищенням середньої заробітної
плати діючим суддям надало позивачу
довідку № 2337 від 06.12.2013 року, відповідно
до якої розмір суддівської винагороди
для обчислення щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
з 01.12.2013 року складає19488,00 грн.

У березні 2014 року ОСОБА_1 звернувся із
заявою до Управління Пенсійного фонду
України Ленінського району в м. Полтаві
щодо перерахування йому довічного
грошового утримання судді у відставці
відповідно до вищезазначеної довідки
ТУ ДСА України в Полтавській області у
розмірі 90% від щомісячного грошового
утримання працюючого судді.

Рішенням Колегіального органу
Управління Пенсійного фонду України
Ленінського району в м. Полтаві № 90 від
04.04.2014 року в задоволенні заяви
позивача було відмовлено, посилаючись
на ч. 4 ст.138 Закону "Про судоустрій та
статус суддів", за змістом якої
перерахунок раніше призначеного
щомісячного довічного грошового
утримання здійснюється лише при зміні
розміру грошового утримання діючих
суддів Конституційного Суду України,
тобто Законом не передбачений
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання суддям у відставці
інших судів України при зміні розміру
грошового утримання працюючих суддів.

Відповідно до ст.8 КАС України суд при
вирішенні справи керується принципом
верховенства права, відповідно до
якого зокрема людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 22 Конституції України
права і свободи людини і громадянина,
закріплені цією Конституцією, не є
вичерпними. Конституційні права і
свободи гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Положеннями ст. 126 Конституції України
закріплені основоположні принципи
здійснення правосуддя в Україні -
незалежність і недоторканність суддів.

Відповідно до ст. 43 Закону України "Про
статус суддів" (чинного на час
призначення позивачу щомісячного
довічного грошового утримання) судді у
відставці, який має стаж роботи на
посаді судді не менше 20 років,
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне довічне грошове утримання в
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді. За кожний повний рік роботи
понад 20 років на посаді судді розмір
щомісячного довічного грошового
утримання збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90
відсотків заробітку судді.

Після втрати чинності зазначеним
Законом на підставі Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010
року № 2453 аналогічні положення були
передбачені ч. 3 ст. 138 Закону, згідно з
якими щомісячне довічне грошове
утримання виплачується судді у розмірі
80 відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

З 01.10.2011 року положення наведеної
частини ст. 138 Закону викладені в іншій
редакції, відповідно до якої щомісячне
довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді з
якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді.

Аналізуючи наведені положення, суд
доходить до висновку, що в усіх
випадках розмір щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
має визначатись виходячи з розміру
грошового утримання працюючого на
відповідній посаді судді. При цьому,
законодавець не обмежує розмір
довічного грошового утримання судді у
відставці розміром грошового
утримання працюючого судді, діючим на
дату призначення судді у відставці
грошового довічного утримання.

Відповідно до рішення Конституційного
Суд України від 22.09.05 року № 5-рп/2005,
конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані, а при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав свобод.

Конституційний Суд України зазначив,
що невід'ємною складовою статусу
суддів є їх незалежність, яка
забезпечується, у тому числі,
гарантуванням фінансування та
належних умов для функціонування судів
і діяльності суддів, їх правового і
соціального захисту (підпункт 1.1 пункту
1 резолютивної частини Рішення
Конституційного Суду України від 1
грудня 2004 року N 19-рп/2004).

В п. 7 Рішення Конституційного Суду
України від 11.10.05 № 8-рп/2005 зазначено, що
право судді, який перебуває у
відставці, на пенсійне та щомісячне
довічне грошове утримання є гарантією
незалежності працюючих суддів.
Щомісячне довічне грошове утримання -
це особлива форма соціального
забезпечення суддів, зміст якої
полягає у гарантованій державою
щомісячній звільненій від сплати
податків грошовій виплаті, що слугує
забезпеченню їх належного
матеріального утримання, в тому числі,
після звільнення від виконання
обов'язків судді. Також у цьому рішенні
Конституційний Суд України вказав, що
надання судді матеріального захисту є
гарантією забезпечення його
незалежності. Разом з тим, будь-яке
зниження рівня гарантій незалежності
суддів суперечить конституційній
вимозі неухильного забезпечення
незалежного правосуддя. Щомісячне
довічне грошове утримання судді у
встановленому розмірі спрямоване на
забезпечення гідного його статусу
життєвого рівня, оскільки суддя
обмежений у праві заробляти додаткові
матеріальні блага.

Особливість щомісячного довічного
грошового утримання полягає у
правовому регулюванні, а також у
джерелах його фінансування, які
визначені Конституцією України та
Законом України "Про судоустрій та
статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-УІ.

В рішенні Конституційного Суду України
від 14.12.11 №18-рп/2011 також зауважено, що
виходячи з системного аналізу положень
Закону щомісячне довічне грошове
утримання є самостійною гарантією
незалежності судді та складовою його
правового статусу. Відмінністю
щомісячного грошового утримання
працюючого судді від щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці є лише те, що судді, які мають
право на відставку та продовжують
працювати на посаді судді, цю виплату
одержують виключно з Державного
бюджету України, а судді у відставці - з
Пенсійного фонду України за рахунок
коштів Державного бюджету України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 03.06.2013 року № 3-рп/2013 у справі за
конституційним поданням Верховного
Суду України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
окремих положень статті 2, абзацу
другого пункту 2 розділу ІІ
„Прикінцеві та перехідні положення
Закону України "Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи",
статті 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" (справа
щодо змін умов виплати пенсій і
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці) визнано
такими, що відповідають Конституції
України (є конституційними), частини
першу, другу статті 138 Закону України
"Про судоустрій і статус суддів" від 7
липня 2010 року у редакції Закону України
"Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI;
визнано такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними): частину третю,
перше, друге, третє речення частини
п'ятої статті 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" від 7 липня
2010 року у редакції Закону України "Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI;
абзац другий пункту 2 розділу ІІ
"Прикінцеві та перехідні положення"
Закону України "Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" від 8
липня 2011 року № 3668-VI, зі змісту якого
вбачається, що виплата суддям пенсії
(щомісячного довічного грошового
утримання) здійснюється без
індексації, без застосування положень
частин другої, третьої статті 42 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" від 9
липня 2003 року та без проведення інших
перерахунків, передбачених
законодавством.

Доводи відповідача з приводу
неможливості здійснення позивачу
перерахунку грошового утримання у
зв'язку з невизначеністю положеннями ч.
4 ст. 138 Закону "Про судоустрій та статус
суддів" здійснення перерахунку
довічного утримання суддям у
відставці, крім суддів Конституційного
Суду України, суд не приймає до уваги.
Положеннями наведеної частини ст. 138
Закону, по-перше, урегульований порядок
здійснення перерахунку довічного
грошового утримання у разі зміни
розміру грошового утримання діючих
суддів Конституційного Суду України,
який є єдиним органом конституційної
юрисдикції в Україні та не відноситься
до суду першої інстанції, головою якого
був позивач, а по-друге, норми цієї
статті не містять положень, які дають
підстави для висновку стосовно
заборони здійснення перерахунку
довічного грошового утримання суддям
судів загальної юрисдикції.

Враховуючи те, що позивач є суддею у
відставці, а відповідно до ч. 2 ст. 43
Закону України "Про статус суддів", що
був чинний на час призначення позивачу
довічного грошового утримання, за
суддею, який перебуває у відставці,
зберігається звання судді і такі ж
гарантії недоторканності та
соціального захисту, як і до виходу у
відставку, з огляду на положення статті
19 Конституції України, відповідно до
якої органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, суд приходить до
висновку, що при вирішенні даного
спору підлягає застосуванню частина 3
ст. 138 Закону"Про судоустрій та статус
суддів" (в редакції, чинній з 01.01.2012
року), а отже дії відповідача щодо
відмови позивачу у перерахунку пенсії
є противоправними, адже порушують
права та інтереси позивача.

Крім того, вирішуючи позовні вимоги
позивача, виходячи з положень ст. 22
Конституції України, згідно з якими при
прийнятті нових законів або внесенні
змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод, беручи до уваги той факт,
що при виході у відставку позивачу було
призначене та він отримував довічне
щомісячне грошове утримання судді у
відставці в розмірі 90 % суддівської
винагороди, суд вважає обґрунтованими
доводи позивача про те, що він має право
на отримання щомісячного довічного
грошового утримання саме у
вищевказаному розмірі.

Як вбачається з довідки ТУ ДСА України
в Полтавській області № 2337 від 06.12.2013
року про суддівську винагороду для
обчислення щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці,
розмір такої винагороди з 01.12.2013 року
становить 19488,00 грн., тоді як відповідно
до довідки УПФ України Ленінського
району м. Полтави № 1111 від 09.04.2014 року
фактично він отримував вказані виплати
в меншому розмірі.

Таким чином, позивач має право
отримання щомісячного довічного
грошового утримання в розмірі 90 %
суддівської винагороди з 01.12.2013 року з
урахуванням розмірів такої винагороди
відповідно до довідки ТУ ДСА України в
Полтавській області № 2337 від 06.12.2013
року, що не дотримується відповідачем.

В ч. 5 ст. 138 Закону України "Про
судоустрій та статус суддів"
встановлено, що максимальний розмір
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткової пенсії, цільової
грошової допомоги, пенсії за особливі
заслуги перед Україною, індексації та
інших доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність. Довічне грошове
утримання суддям виплачується
органами Пенсійного фонду України за
рахунок коштів Державного бюджету
України.

Разом з тим, при вирішенні спору суд
бере до уваги положення п. 2 Розділу
"Прикінцеві та Перехідні положення",
згідно з якими обмеження пенсії
(щомісячного довічного грошового
утримання) максимальним розміром,
встановленим цим Законом, не
поширюється на пенсіонерів, яким
пенсія (щомісячне довічне грошове
утримання) призначена до набрання
чинності цим Законом та з урахуванням
того факту, що позивачу щомісячне
довічне грошове утримання призначено з
2001 року, приходить до переконливого
висновку, що норма ч. 5 ст. 138 Закону
України "Про судоустрій та статус
суддів" не підлягає застосуванню.

Відтак обґрунтованими, на думку суду, є
вимоги позивача про здійснення
перерахунку та виплату щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці за період з 01.12.2013 року,
виходячи з розміру суддівської
винагороди згідно довідки ТУ ДСА у
Полтавській області та в розмірі 90 %
заробітної плати (суддівської
винагороди) працюючого судді на посаді
голови суду з урахуванням виплаченого
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці без
обмежень максимального розміру
щомісячного грошового утримання.

Відповідно до положень статей 21, 105, 162
КАС України, адміністративний позов
може містить вимоги щодо визнання
незаконними рішення, дії чи
бездіяльності відповідача,
зобов'язання його вчинити певні дії,
відшкодувати шкоду, заподіяну
незаконним рішенням, дією чи
бездіяльністю. Установивши, що
відповідач порушив норми права, які
регулюють спірні правовідносини,
адміністративний суд повинен визнати
такі дії протиправними і зобов'язати
відповідача здійснити нарахування та
виплату належних сум відповідно до
закону, а не ухвалювати рішення про
стягнення конкретних сум.

За таких обставин суд доходить до
висновку про необхідність задоволення
позовних вимог про визнання
протиправною відмови відповідача
здійснити перерахунок розміру
щомісячного довічного грошового
утримання позивача як судді у
відставці, зобов'язання відповідача
здійснити перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання
позивача і виплачувати його у розмірі 90
% від заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді, починаючи з
01.12.2013 року.

Разом з тим, оскільки судове рішення
повинно бути наслідком чинного
правового регулювання та спрямовано на
відновлення порушених прав, свобод та
інтересів, а виходячи із змісту
законодавства воно не може в
майбутньому регулювати суспільні
відносини, в частині позовних вимог
ОСОБА_1 про зобов'язання відповідача
здійснювати перерахунок та
виплачувати щомісячне довічне грошове
утримання судді у відставці виходячи з
довідок ТУ ДСА у Полтавській області та
розміру 90 % заробітної плати
(суддівської винагороди) працюючого
судді на посаді голови суду в
подальшому та довічно вважає за
необхідне відмовити.

Відповідно, такими, що підлягають
задоволенню, суд вважає також вимоги
позивача про необхідність допустити
негайне виконання постанови суду в
частині зобов'язання Управлінням
Пенсійного фонду України Ленінського
району в м. Полтаві здійснити
перерахунок та виплати ОСОБА_1
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці за один
місяць та встановити контроль за
виконанням судового рішення в порядку
ст. 267 КАС України.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 7, 8,9, 10, 11, 71, 159,160-163 КАС
України, суд, -

П ОС Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Визнати дії Управління
Пенсійного фонду України Ленінського
району в м. Полтаві щодо відмови ОСОБА_1
в перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
відповідно до вимог ст. 138 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України Ленінського району в м.
Полтаві здійснити перерахунок та
виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне
грошове утримання судді у відставці за
період з 01.12.2013 року, виходячи з розміру
суддівської винагороди згідно довідок
ТУ ДСА у Полтавській області в розмірі
90 % заробітної плати (суддівської
винагороди) працюючого судді на посаді
голови суду з урахуванням виплаченого
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці без
обмежень максимального розміру
щомісячного грошового утримання.

Допустити негайне виконання даної
постанови в частині щодо здійснення
Управлінням Пенсійного фонду України
Ленінського району в м. Полтаві
перерахунку та виплати ОСОБА_1
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці за один
місяць.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України Ленінського району в м.
Полтаві в місячний строк з дня набрання
постановою суду законної сили подати
до суду звіт про її виконання.

В іншій частині в задоволенні позову
ОСОБА_1 відмовити.

Постанову може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Ленінський районний суд м.
Полтави шляхом подачі апеляційної
скарги в 10-денний строк з дня отримання
копії постанови.

Суддя Ленінського районного суду м.
Полтави Є. В. Парахіна