Справа № 2а-811/12/1470
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2а-811/12/1470

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції:
Мельник О.М.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Скрипченка
В.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Одесі апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 05 березня
2012 року по справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового
виконання рішень Управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Миколаївській
області про визнання протиправними
дій, скасування постанов та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

07.02.2012р. ОСОБА_1 звернувся до
Миколаївського окружного
адміністративного суду із позовом до
Відділу примусового виконання рішень
Управління ДВС ГУ юстиції в
Миколаївській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії та
бездіяльність відповідача, які
призвели до невиконання передбачених
законом виконавчих дій за виконавчими
листами №2а-7079/11/1470 від 26.12.2011 року та
№2а-9/11 від 17.06.2011 року;

- скасувати протиправні постанови ВП
№27502518, ВП №30831281 «Про відмову у
відкритті виконавчого провадження» та
зупинення перебігу строку
пред'явлення до виконання виконавчих
документів до закінчення провадження в
справі;

- зобов'язати виконати виконавчі дії за
виконавчим листом №2а-9/11 від 17.06.2011 року
для перерахунку боржником щорічної
виплати на оздоровлення, обчислення
суми затриманих щорічних виплат на
оздоровлення, обчислення суми
компенсації громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати;

- зобов'язати виконати виконавчі дії за
виконавчим листом №2а-9/11 від 17.06.2011
року щодо стягнення обчислених сум
щорічної виплати на оздоровлення, суми
затриманих щорічних виплат на
оздоровлення, суми компенсації
громадянам втрати частини доходів у
зв'язку з порушенням строків їх виплати
на користь позивача;

- звернути постанову до негайного
виконання та зобов'язати надати звіт
про виконання цієї постанови.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
виконавчий лист №2а-7079/11/1470 позивачем
був поданий до виконавчої служби, однак
державний виконавець своєю постановою
від 19.09.2011 року протиправно відмовив ув
відкритті виконавчого провадження з
тих підстав, що у пред'явленому
виконавчому документі судом фактично
встановлено юридичний факт і, в свою
чергу, не встановлено будь-яких заходів
примусового виконання рішення суду, що
є порушенням його прав та законних
інтересів.

Ухвалою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 05.03.2012 року
було закрито провадження в частині
позовних вимог щодо визнання
протиправними дій та бездіяльності
відділу ПВР ДВС ГУ юстиції у
Миколаївській області, які призвели до
невиконання передбачених законом
виконавчих дій за виконавчим листом
№2а-9/11 від 17.06.2011 року; скасування
протиправної постанови ВП№27502518;
зобов'язання виконати виконавчі дії за
виконавчим листом №2а-9/11 від 17.06.2011
року, для перерахунку заборгованості, а
саме щорічної виплати на оздоровлення,
обчислення суми затриманих щорічних
виплат на оздоровлення, обчислення
суми компенсації громадянам втрати
частини доходів у зв'язку з порушенням
строків їх виплати.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 05 березня
2012 року у задоволені іншої частини
адміністративного позову ОСОБА_1
відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою суду 1-ї інстанції, ОСОБА_1
24.05.2012р. подав апеляційну скаргу, в якій
зазначив, що судом, при винесенні
оскаржуваної постанови порушено норми
процесуального та матеріального права
та просить скасувати постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 05.03.2012 року,
постановити нову постанову, якою
задовольнити усі його позовні вимоги.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю
та/або неприбуття жодної з осіб, які
беруть участь у справі, сповіщених
належним чином про дату, час і місце
судового розгляду.

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши матеріали справи і доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини справи.

Постановою Корабельного районного
суду м. Миколаєва від 16.03.2011р.
задоволено позов ОСОБА_1 до
Департаменту праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Миколаївської міської ради
про визнання неправомірним рішення про
розмір щорічних виплат на оздоровлення
та постановлено стягнути з відповідача
щорічну допомогу на оздоровлення за
2004,2005,2007,2008,2009,2010р.р. та компенсацію за
затримку цих виплат, зробивши: -
перерахунок щорічної допомоги на
оздоровлення позивача у відповідності
до розмірів мінімальних заробітних
плат у зазначені роки, відповідно до ст.
48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи; - нарахування компенсації
за затримку зазначених виплат,
відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України №159 від 21.02.2001р.

19.09.11 року державним виконавцем
Підрозділу примусового виконання
рішень відділу ДВС ГУ юстиції у
Миколаївській області прийнято
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження та прийнятті
до провадження виконавчого документа.

Так, в обґрунтування цієї відмови
зазначено, що у виконавчому листі,
пред'явленому на примусове виконання
визначено спосіб виконання рішення
суду шляхом стягнення коштів, проте не
визначено чіткий розмір суми, яку
необхідно стягнути на користь
стягувача, що виключає здійснення
виконавчого провадження в порядку,
встановленому Законом України «Про
виконавче провадження».

04.10.2011 року постановою Миколаївського
окружного адміністративного суду по
справі №2а-7079/11/1470 визнано
протиправним та скасовано постанову
головного державного виконавця
відділу ПВР Управління ДВС ГУ юстиції у
Миколаївській області від 19.09.2011 року
про відмову у відкритті провадження за
виконавчим листом №2-а-9/11 виданого
17.06.2011р. Корабельним районним судом м.
Миколаєва на користь ОСОБА_1

26.12.2011 року ОСОБА_1 отримав в
Миколаївському окружному
адміністративному суді виконавчий
лист в справі №2а-7079/11/1470.

30.01.2012 року головним державним
виконавцем відділу ПВР Управління ДВС
ГУ юстиції у Миколаївській області за
результатами розгляду заяви
стягувача про примусове виконання
виконавчого листа №2а-7079/11/1470 винесено
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову у
прийнятті до провадження виконавчого
документа) на тій підставі, що у
пред'явленому до виконання виконавчому
документі судом фактично встановлено
лише юридичний факт, і не вказано
будь-яких заходів примусового
виконання винесеного рішення, що, в
свою чергу, виключає здійснення
виконавчого провадження.

Не погоджуючись із зазначеними вище
діями та рішенням державного
виконавчої служби, позивач оскаржив їх
до суду.

Вирішуючи справу по суті та
відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з
необґрунтованості, безпідставності та
недоведеності позовних вимог, а також,
відповідно, з правомірності дій та
спірних постанов виконавчої служби.

Колегія суддів апеляційного суду,
уважно дослідивши матеріали справи та
наявні в ній докази, цілком
погоджується з вказаними висновками
суду 1-ї інстанції і вважає їх
обґрунтованими та заснованими на
законі, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Так, правовідносини з виконання
судових рішень в України регулюються
приписами Закону України «Про
виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV
(в редакції, що діяла на час виникнення
спірних правовідносин).

Відповідно до приписів ст.1 Закону
№606-XIV, виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, зазначених у цьому Законі,
спрямованих на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які здійснюються на
підставах, у спосіб та в межах
повноважень, визначених цим Законом,
іншими нормативно-правовими актами,
виданими відповідно до цього Закону та
інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Стаття 5 та ч.2 ст.11 цього ж Закону №606-XIV
передбачають, що державний виконавець
зобов'язаний здійснювати усі необхідні
заходи щодо своєчасного та повного
виконання рішення, зазначеного у
виконавчому документі, у спосіб і
порядок, визначений виконавчим
документом і цим Законом.

Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст.25
Закону України «Про виконавче
провадження», державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання, він відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Разом з тим, згідно із ч.1 ст.26 вказаного
Закону, державний виконавець відмовляє
у відкритті виконавчого провадження у
разі: 1) пропуску встановленого строку
пред'явлення документів до виконання; 2)
неподання виконавчого документа,
зазначеного у ст.17 цього Закону, та
неподання заяви про відкриття
виконавчого провадження у випадках,
передбачених цим Законом; 3) якщо
рішення, на підставі якого видано
виконавчий документ, не набрало
законної (юридичної) сили, крім
випадків, коли воно у встановленому
законом порядку допущено до негайного
виконання; 4) пред'явлення виконавчого
документа до органу державної
виконавчої служби не за місцем або не
за підвідомчістю виконання рішення; 5)
якщо не закінчилася відстрочка
виконання рішення, надана судом, яким
постановлено рішення; 6)
невідповідності виконавчого документа
вимогам, передбаченим статтею 18 цього
Закону; 7) якщо виконавчий документ
повернуто стягувачу за його заявою,
крім виконавчих документів про
стягнення аліментів та інших
періодичних платежів; 8) наявності
інших передбачених законом обставин,
що виключають здійснення виконавчого
провадження.

Як вбачається з матеріалів справи та
оскаржуваних постанов, відповідачем
відмовлено стягувачу у відкритті
провадження з підстав, що у
пред'явленому до виконання виконавчому
документі судом встановлено
юридичний факт, і не вказано будь-яких
заходів примусового виконання
винесеного рішення, що виключає
здійснення виконавчого провадження.

Так, відповідно до змісту постанови
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 04.10.2011 року
по справі №2а-7079/11/1470, постанову
головного державного виконавця
відділу ПВР Управління ДВС ГУ юстиції у
Миколаївській області від 19.09.2011 року
про відмову у відкритті провадження за
виконавчим листом №2-а-9/11, виданого
17.06.2011р. Корабельним районним судом м.
Миколаєва на користь ОСОБА_1 визнано
протиправною та скасовано, а в решті
позовних вимог відмовлено. При цьому,
дане рішення суду набрало законної
сили 26.12.2011 року.

У відповідності до приписів ч.2 ст.162 КАС
України, повноваженням
адміністративного суду при вирішенні
справи є прийняття постанови, яка б
гарантувала дотримання і захист прав,
свобод, інтересів людини і громадянина,
і інших суб'єктів у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку суб'єктів владних
повноважень.

Таким чином, на думку судової колегії, у
даному випадку суд обрав встановлений
чинним законодавством спосіб захисту,
визнав протиправною та скасував
постанову головного державного
виконавця відділу ПВР Управління ДВС
ГУ юстиції у Миколаївській області від
19.09.2011 року про відмову у відкритті
провадження за виконавчим листом
№2-а-9/11, виданим 17.06.2011р. Корабельним
районним судом м. Миколаєва на користь
ОСОБА_1

Отже, додаткового виконання зазначене
рішення суду з моменту набрання ним
законної сили не потребує.

З огляду на викладене, апеляційний суд
вважає, що суд 1-ї інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
державний виконавець цілком законно
відмовив у відкритті виконавчого
провадження за виконавчим листом від
26.12.2011 року в справі №2а-7079/11/1470, а тому,
відповідно, за таких обставин, позовні
вимоги в частині визнання
протиправними дій та бездіяльності
відділу ПВР УДВС ГУ у Миколаївській
області, які призвели до невиконання
передбачених законом виконавчих дій
за виконавчими листами №2а-7079/11/1470 від
26.12.2011 року та скасування постанови ВП
№30831281, не підлягають задоволенню.

Що ж стосується інших позовних вимог
позивача про зобов'язання надати звіт
про виконання постанови, то, на думку
судової колегії, окружний суд також
цілком обґрунтовано відмовив у їх
задоволенні, оскільки постанова суду
від 04.10.2011 року є виконаною з моменту
набрання нею законної сили, так як нею
встановлено юридичний факт - визнано
протиправною та скасовано постанову
головного державного виконавця
відділу ПВР Управління ДВС ГУ у
Миколаївській області від 19.09.2011 року
про відмову у відкритті провадження за
виконавчим листом №2-а-9/11, виданим
17.06.2011р. Корабельним районним судом м.
Миколаєва, а тому жодних підстав для
надання такого звіту не має.

До того ж, судова колегія звертає увагу,
що відповідно до приписів ст.ст.11,71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд, згідно
ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які
є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову, що, в свою
чергу, і було належним чином зроблено
представниками відповідачів при
розгляді справи в судах 1-ї та 2-ї
інстанцій.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія приходить до висновку, що суд
першої інстанції порушень
матеріального і процесуального права
при вирішенні даної справи не допустив,
вірно встановив фактичні обставини
справи та надав їм належної правової
оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують, оскільки ґрунтуються на
невірному трактуванні норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України,
суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції має право залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін.

Отже, за таких обставин, судова колегія,
діючи в межах позовних вимог та доводів
апеляційної скарги, відповідно до ст.200
КАС України, залишає цю апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову
окружного суду - без змін.

Керуючись ст.ст.195,197,198,200,205,206,254 КАС
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення, а постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 05 березня
2012 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням
апеляційного суду.

Головуючий:
Ю.В. Осіпов

Судді:
О.С. Золотніков

В.О. Скрипченко