Справа № 2а-2671/09/2670
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2014 року
м. Київ К/9991/4620/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Карася О.В.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Оболонському
районі м. Києва

на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 08
червня 2010 року

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 13 січня 2011
року

у справі № 2а-2671/09/2670

за позовом ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у
Оболонському районі м. Києва

про визнання незаконними дій, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 08
червня 2010 року, залишеною без
змін ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 13 січня 2011
року, позов ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3;
позивач) до Державної податкової
інспекції у Оболонському районі м.
Києва (далі - ДПІ у Оболонському районі
м. Києва; відповідач) задоволено
повністю. Визнано незаконними дії ДПІ у
Оболонському районі м. Києва щодо
відмови в нарахуванні податкового
кредиту з податку з доходів фізичних
осіб, який відображений в уточнюючій
декларації ОСОБА_3 від 11 грудня 2009 року,
у зв'язку з перерахуванням коштів на
користь закладу освіти за навчання
його доньки - ОСОБА_4 відповідно до
договору № 402-ІФ від 25 липня 2007 року.
Зобов'язано ДПІ у Оболонському районі
м. Києва нарахувати ОСОБА_3 податковий
кредит, що відображений в уточнюючій
декларації від 11 грудня 2009
року.

Не погоджуючись із зазначеними
судовими рішеннями у справі,
відповідач звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, з підстав
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального права,
просить скасувати постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 08
червня 2010 року, ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 13 січня 2011 року та прийняти
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог.

В запереченні на касаційну скаргу
позивач просить залишити її без
задоволення, а постановлені у справі
судові рішення - без змін.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що донька
позивача - ОСОБА_4 є студенткою
Київського національного університету
імені Тараса Шевченка на платній формі
навчання. Договір № 402-ІФ від 25 липня 2007
року про надання освітньої послуги
(навчання) укладено ОСОБА_6 (дружиною
позивача), якою протягом 2008 року
здійснено оплату за навчання в розмірі
13 525,00 грн.

15 грудня 2009 року позивач
звернувся до ДПІ у Оболонському районі
м. Києва із заявою про прийняття
уточнюючого розрахунку від 11 грудня 2009
року до декларації про доходи, одержані
у 2008 році, яким віднесено до витрат, що
включаються до складу податкового
кредиту, суму коштів, сплачену на
користь закладу освіти за навчання
доньки в розмірі 13 525,00 грн.

В свою чергу, податковим органом
листом № 6218/б/17-212 від 31 грудня
2009 року відмовлено в поверненні ОСОБА_3
податкового кредиту з огляду на те, що
витрати на оплату навчання доньки
фактично понесено дружиною позивача,
оскільки саме її прізвище вказано в
квитанціях про оплату за навчання.

Задовольняючи позов повністю, суди
попередніх інстанцій виходили з
наступних мотивів, з якими
погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до пункту 1.16 статті 1
Закону України від 22 травня 2003 року
№ 889-IV «Про податок з доходів
фізичних осіб» (в редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин;
далі - Закон № 889-IV) податковий кредит -
це сума (вартість) витрат, понесених
платником податку - резидентом у
зв'язку з придбанням товарів (робіт,
послуг) у резидентів - фізичних або
юридичних осіб протягом звітного року
(крім витрат на сплату податку на
додану вартість та акцизного збору), на
суму яких дозволяється зменшення суми
його загального річного
оподатковуваного доходу, одержаного за
наслідками такого звітного року, у
випадках, визначених цим Законом.

Згідно з підпунктом 5.2.1 пункту 5.2
статті 5 Закону № 889-IV до складу
податкового кредиту включаються
фактично понесені витрати,
підтверджені платником податку
документально, а саме: фіскальним або
товарним чеком, касовим ордером,
товарною накладною, іншими
розрахунковими документами або
договором, які ідентифікують продавця
товарів (робіт, послуг) та визначають
суму таких витрат.

Підпунктом 5.3.3 пункту 5.3 статті 5
Закону № 889-IV передбачено, що платник
податку має право включити до складу
податкового кредиту звітного року суму
коштів, сплачених платником податку на
користь закладів освіти для
компенсації вартості середньої
професійної або вищої форми навчання
такого платника податку, іншого члена
його сім'ї першого ступеня споріднення,
але не більше суми, визначеної у
підпункті 6.5.1 пункту 6.5 статті 6 цього
Закону, у розрахунку за кожний повний
або неповний місяць навчання протягом
звітного податкового року.

Такі витрати включаються: а) при
навчанні платника податку або іншого
члена його сім'ї першого ступеня
споріднення - до податкового кредиту
одного з таких членів за їх вибором; б)
при навчанні обох членів подружжя -
окремо до податкового кредиту кожного,
відповідно до вартості його навчання.

Зазначений у підпункті «а» цього
підпункту вибір вважається здійсненим,
якщо платник податку подає податкову
декларацію, у якій визначається сума
таких витрат.

Для цілей цього підпункту членами
подружжя вважаються особи, які
перебувають у шлюбі, зареєстрованому
згідно із законом.

Відповідно до підпункту 1.20.4 пункту 1.20
статті 1 Закону № 889-IV для цілей цього
Закону членами сім'ї фізичної особи
першого ступеня споріднення
вважаються її батьки та батьки її
чоловіка або дружини, її чоловік або
дружина, діти як такої фізичної особи,
так і її чоловіка або дружини, у тому
числі усиновлені ними діти.

Як встановлено судами, ОСОБА_6
перебуває в офіційно зареєстрованому
шлюбі з позивачем, власного доходу не
отримує та знаходиться на повному
утриманні ОСОБА_3

З огляду на викладене, слід визнати
обґрунтованим висновок судових
інстанцій про те, що витрати на
навчання доньки в розглядуваній
ситуації фактично понесено позивачем,
а тому такі витрати правомірно
включено ним до податкового кредиту
звітного 2008 року.

За наведених обставин, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 08
червня 2010 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 13 січня 2011 року такими, що прийняті
з правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
а тому суд касаційної інстанції не
знаходить підстав, які могли б
призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Оболонському
районі м. Києва відхилити, а
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 08 червня 2010
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 13 січня 2011
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, встановленими главою 3
розділу IV Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Голубєва Г.К.

Карась О.В.