Справа № 2а-1670/5920/11
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2014 року
м. Київ К/9991/41338/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: Сіроша
М.В.,

суддів:
Блажівської Н.Є.,

Усенко Є.А.,

розглянувши у порядку попереднього
розгляду касаційну скаргу Заступника
прокурора Полтавської області на
постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 26 квітня 2012
року у справі за адміністративним
позовом Полтавського міжрайонного
природоохоронного прокурора (далі -
Прокурор) в інтересах Державного
підприємства «Кременчуцьке лісове
господарство» (далі - Підприємство),
Головного управління Держкомзему у
Полтавській області (далі - Управління)
до Кобелянської районної державної
адміністрації Полтавської області
(далі - РДА), треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

про скасування розпорядження, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2011 року Прокурор в інтересах
Підприємства та Управління звернувся
до суду з адміністративним позовом про
скасування розпорядження РДА № 566 від
22.07.2008 року (далі - Розпорядження № 566)
про погодження проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки для
індивідуального дачного будівництва
на території Орлицької сільської ради
Кобилянського району Полтавської
області ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7

На обґрунтування позову зазначив, що
оскаржуване розпорядження не
відповідає вимогам чинного
законодавства.

5 вересня 2011 року постановою
Полтавського окружного
адміністративного суду, позов
задоволений.

Розпорядження № 566 скасоване.

26 квітня 2012 року постановою
Харківського апеляційного
адміністративного суду постанова
Полтавського окружного
адміністративного суду від 5 вересня 2011
року скасована, у задоволені позову
відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням,
заступник прокурора Полтавської
області звернувся із касаційною
скаргою про скасування постанови
Харківського апеляційного
адміністративного суду та залишення в
силі постанови Полтавського окружного
адміністративного суду, посилаючись на
порушення апеляційним
адміністративним судом норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
апеляційним адміністративним судом
норм матеріального та процесуального
права, обговоривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій 22.07.2008 року РДА
прийняла Розпорядження № 566 про
погодження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки для
індивідуального дачного будівництва
на території Орлицької сільської ради
Кобилянського району Полтавської
області ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7

Відповідно до зазначеного
розпорядження передані у власність
громадянам згідно зі списком земельні
ділянки для індивідуального дачного
будівництва за межами населених
пунктів на території Орлицької
сільської ради Кобилянського району
Полтавської області та встановлено в
установленому законом порядку
посвідчити громадянам право власності
на зазначені у списку земельні ділянки.

На виконання Розпорядження № 566
розроблена технічна документація із
землеустрою щодо складання документів,
які посвідчують право власності на
земельні ділянки і видані державні
акти на право приватної власності на
земельні ділянки на площі, визначеній
списком, доданим до оскаржуваного
розпорядження.

Посилання в державних актах на
розпорядження № 566 від 27.07.2008 року
замість 22.07.2008 є технічною помилкою.

Згідно з ст. 118 Земельного кодексу
України (в редакції, що діяла на момент
спірних правовідносин) громадяни,
зацікавлені в одержанні безоплатно у
власність земельної ділянки із земель
державної або комунальної власності,
зокрема, для індивідуального дачного
будівництва, у межах норм безоплатної
приватизації, подають заяву до
відповідної районної, Київської чи
Севастопольської міської державної
адміністрації або сільської, селищної,
міської ради за місцезнаходженням
земельної ділянки.

У заяві зазначаються бажані розміри та
мета її використання.

Відповідна місцева державна
адміністрація або сільська, селищна,
міська рада розглядає заяву, а при
передачі земельної ділянки
фермерському господарству - також
висновки конкурсної комісії, і в разі
згоди на передачу земельної ділянки у
власність надає дозвіл на розробку
проекту її відведення.

Проект відведення земельної ділянки
розробляється за замовленням громадян
організаціями, які мають відповідні
дозволи (ліцензії) на виконання цих
видів робіт, у строки, що обумовлюються
угодою сторін.

Проект відведення земельної ділянки
погоджується з органом по земельних
ресурсах, природоохоронним і
санітарно-епідеміологічним органами,
органами архітектури і охорони
культурної спадщини та подається на
розгляд відповідних місцевої
державної адміністрації або органу
місцевого самоврядування. Районна,
Київська чи Севастопольська міська
державна адміністрація або сільська,
селищна, міська рада у місячний строк
розглядає проект відведення та приймає
рішення про передачу земельної ділянки
у власність.

Відповідно до ч. 5 ст. 149 цього Кодексу
районні державні адміністрації на їх
території вилучають земельні ділянки
державної власності, які перебувають у
постійному користуванні, в межах сіл,
селищ, міст районного значення для всіх
потреб та за межами населених пунктів
для: а) сільськогосподарського
використання; б) ведення водного
господарства, крім випадків,
визначених частиною дев'ятою цієї
статті; в) будівництва об'єктів,
пов'язаних з обслуговуванням жителів
територіальної громади району (шкіл,
лікарень, підприємств торгівлі тощо),
крім випадків, визначених частиною
дев'ятою цієї статті, а обласні
державні адміністрації на їх території
вилучають земельні ділянки державної
власності, які перебувають у
постійному користуванні, в межах міст
обласного значення та за межами
населених пунктів для всіх потреб, крім
випадків, визначених частинами п'ятою,
дев'ятою статті 149 даного Кодексу.

Суд апеляційної інстанції
обґрунтовано зазначив, що органи
місцевого самоврядування є
відповідальними за свою діяльність
перед юридичними і фізичними особами,
та не можуть скасовувати свої
попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав і охоронюваних
законом інтересів, а суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення. Це є «гарантією
стабільності суспільних відносин» між
органами місцевого самоврядування і
громадянами, породжуючи у громадян
впевненість у тому, що їхнє існуюче
становище не буде погіршене прийняттям
більш пізнього рішення.

Рішення органу місцевого
самоврядування стосовно конкретної
особи є актами індивідуальної дії
одноразового застосування, що
вичерпуються фактом їхнього виконання,
після чого вони не можуть бути
скасовані чи змінені органом місцевого
самоврядування.

Розпорядження № 566 не розраховане на
багаторазове застосування щодо інших
однотипних правовідносин, а його
правовий вплив спрямований на вичерпне
коло осіб.

Юридичний зміст оскаржуваного
розпорядження вичерпано з моменту
надання громадянам у власність
відповідних земельних ділянок та
реєстрації державою права власності
громадян на такі ділянки.

Зазначене свідчить про практичну
реалізацію правовідносин переходу
права власності на землю згідно
спірного розпорядження РДА,
легітимність таких юридично значущих
наслідків не може бути піддана сумніву
шляхом скасування чи зміни першооснови
їх виникнення.

Висновок суду апеляційної інстанції
про відмову у задоволені позову є
обґрунтованим.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права під час ухвалення
судових рішень чи вчинення
процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що
судове рішення ухвалене з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, правова оцінка обставинам у
справі дана правильно, підстав для його
скасування з мотивів, викладених в
касаційній скарзі, немає.

Керуючись ст.,ст. 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Заступника прокурора
Полтавської області відхилити.

Постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 26 квітня 2012
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, визначених ст. 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:
Сірош М.В.

Блажівська Н.Є.

Усенко Є.А.