Справа № 826/763/14
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 березня 2014 року № 826/763/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Григоровича П.О.,
розглянув в порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Хенкель Україна» до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Київській областіпро
визнання протиправною та скасування
рішення від 23.12.2013 №000073 та постанови
000113

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з даним
позовом в якому просив визнати
протиправними та скасувати від 23.12.2013
рішення про вжиття обмежувальних
заходів №000073 та постанови про
застосування штрафних санкцій №000113.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 10.02.2014 відкрито
провадження, закінчено підготовче
провадження та призначено справу до
судового розгляду в судовому засіданні
на 24.02.2014, яке в подальшому відкладалось
з метою отримання додаткових доказів
по справі для правильного вирішення
спору по суті заявлених позовних вимог.

Під час розгляду справи представник
позивача підтримав заявлені позовні
вимоги в повному обсязі та просив їх
задовольнити з огляду на доводи,
викладені в позовній заяві та
додаткових письмових поясненнях, що
надавались під час розгляду справи..

Представник відповідача проти позову
заперечував, посилаючись на обставини,
викладені в акті перевірки та
запереченнях, наданих під час розгляду
справи.

Справа розглянута в порядку письмового
провадження, з огляду на положення ч.4
ст. 122 КАС України, за письмовим
клопотанням представників сторін.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
Окружний адміністративний суд міста
Києва, -

ВСТАНОВИВ:

23 грудня 2013 відповідачем, на підставі
акта перевірки від 19.12.2013 №000201,
прийнято наступні оскаржувані рішення,
а саме:

- рішення №000073 про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів,
якою за введення в обіг продукції, що не
відповідає встановленим вимогам (не
надано технічну документацію в обсязі,
передбаченому Технічним регламентом
мийних засобів від 20.08.2008 №717), обмежено
надання продукції на ринку, шляхом її
приведення у відповідність зі
встановленими вимогами та тимчасово
заборонено надання продукції на ринку
у відповідності до ч.5 ст.30 Закону
України «Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції»;

- постанова №000113 про накладення
штрафних санкцій, якою до ТОВ «Хенкель
Україна» за порушення п.2 ч.2 ст.44 Закону
України «Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції»
застосовано штраф в розмірі 1500
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян в сумі 25500грн.

Як вбачається з акта перевірки,
застосування обмежувальних
(корегувальних) заходів та штрафних
санкцій ґрунтується на наступних
обставинах.

Так, відповідач прийшов до переконання,
що у позивача відсутній повний склад
технічної документації, яка повинна
містити інформацію про проектування,
виробництво і застосування мийного
засобу, його відповідність вимогам
Технічного регламенту мийних засобів,
а саме, відсутні:

- протоколи випробувань щодо
проведення випробувань на визначення
здатності до повного біологічного
розкладу поверхнево-активних речовин,
що входять до складу мийного засобу;

- описи і пояснення щодо
застосування мийного засобу;

- дані про складові речовини,
використані для виробництва мийного
засобу (паспорт безпеки речовини або
інший документ, що підтверджує їх
походження);

- нормативний документ, згідно з
яким виробляється мийний засіб;

- список національних стандартів
згідно з офіційно опублікованим
Мінекономрозвитку переліком і опис
рішень, прийнятих на виконання вимог
цього Технічного регламенту в разі,
коли такі стандарти не були
застосовані.

Окружний адміністративний суд м. Києва
критично ставиться до таких висновків
відповідача, враховуючи наступне.

Стосовно посилань контролюючого
органу на відсутність у позивача
протоколів випробувань Засобу для
прання на визначення здатності до
повного біологічного розкладу
поверхнево-активних речовин, суд
зазначає наступне.

Відповідно до п. 6 Технічного
регламенту мийних засобів (в редакції
від 08.04.2013), рівень здатності до повного
біологічного розкладу
поверхнево-активних речовин, що
входять до складу мийного засобу,
повинен становити не менш як 60 (за
двоокисом вуглецю) або 70 відсотків (за
загальним органічним вуглецем).
Випробування на визначення здатності
до повного біологічного розкладу
проводяться згідно з методами,
визначеними Національними
стандартами.

Згідно з п.18 Технічного регламенту
мийних засобів, випробування
поверхнево-активних речовин
проводиться акредитованими
випробувальними лабораторіями, що
відповідають вимогам ДСТУ ISO/IEC 17025
«Загальні вимоги до компетентності
випробувальних та калібрувальних
лабораторій» та національних
стандартів згідно з офіційно
опублікованим Мінекономрозвитку
переліком, добровільне застосування
яких є доказом відповідності мийного
засобу вимогам Технічного регламенту.

Як зазначає позивач та не спростовано
відповідачем, офіційно опублікований
перелік національних стандартів
згідно додатку до наказу
Держспоживстандарту України від 12.03.2009
№109 (чинного станом на 16.02.2012 - дату
виробництва спірного мийного засобу
Лоск Гель 2,250л. ТМ Хенкель) не містить
нормативних документів на визначення
повного біологічного розкладу
поверхнево-активних речовин у мийних
засобах, який би давав змогу провести
випробування здатності
поверхнево-активних речовин до повного
біологічного розкладу.

Так ДСТУ ISO 14593:2005 «Якість води.
Оцінювання здатності органічних
сполук до повного аеробного
біологічного розкладення у водному
середовищі. Метод визначення вмісту
неорганічного вуглецю в закупорених
посудинах (випробування на наявність
СО2 у вільному просторі верхньої
частини посудини)», ДСТУ 4175-2003 «Якість
води. Оцінювання здатності до повного
аеробного біологічного розкладання
органічних сполук у водному
середовищі. Метод із застосуванням
аналізу біохімічного споживання кисню
(метод закритої склянки) (ISO 10707:1994, MOD)»
та ДСТУ ISO 9493:2005 «Оцінювання здатності
органічних сполук до повного аеробного
біологічного розкладання у водному
середовищі. Метод визначення
вивільненого діоксину вуглецю»
придатні для визначення повного
біорозкладу органічних сполук є
некоректними для визначення показника
мийного засобу, оскільки мийні засоби -
це багатокомпонентна суміш органічних
і неорганічних сполук, кожна з яких
може непередбачено вплинути на процес
біологічного розкладання (зокрема,
дезінфікуючі та антибактеріальні
складові засобів). Для отримання
достовірного результату необхідна
процедура відокремлення
поверхнево-активних речовин від інших
компонентів рецептури та подальшого їх
розкладання, що не передбаченого
чинними стандартами (Лист Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Науково-технічний центр
«Вндіхімпроект» від 20.01.2014 №38/418, який
наявний в матеріалах справи).

Разом з тим, національні стандарти ДСТУ
7282:2012 та ДСТУ 2161:2010 забезпечують методи
визначення здатності до первинного
біологічного розкладу
поверхнево-активних речовин, що
входять до складу мийних засобів.
Згідно цих стандартів, випробувальною
лабораторією Товариства з обмеженою
відповідальністю «Науково-технічний
центр «Вндіхімпроект» проведено
випробування на здатність до
первинного (не повного) біологічного
розкладання аніонних та неіоногенних
поверхнево-активних речовин та
доведено відповідність показників
мийного засобу державним стандартам
України (протокол №0569/612/1У від 20.05.2013).

Положеннями ст.5 Закону України «Про
загальну безпечність нехарчової
продукції» визначено, що продукція
вважається безпечною, якщо вона
відповідає вимогам щодо забезпечення
безпечності продукції, встановленим
законодавством. У разі відсутності
вимог щодо забезпечення безпечності
продукції відповідна продукція
вважається безпечною, якщо орган
державного ринкового нагляду не
доведе, що така продукція є
небезпечною.

Таким чином, можливо прийти до
висновку, що позивач, з об'єктивних
причин був позбавлений можливості
надати відповідачу докази щодо
здатності до повного біологічного
розкладу поверхнево-активних речовин,
що в ходять в склад перевіряємого
Засобу для прання, а відповідачем, в
порушення ч.2 ст.71 КАС України не
доведено, що рівень здатності до
повного біологічного розкладу
поверхнево-активних речовин, що
входять до складу Засобу для прання, не
відповідав вимогам, передбаченим в п.6
Технічного регламенту мийних засобів
(в редакції, яка діяла на момент
перевірки).

Стосовно посилань відповідача на
відсутність у позивача описів і
пояснень щодо застосування мийного
засобу, даних про складові речовини
мийного засобу, нормативний документ,
згідно з яким виробляється мийних
засіб та відсутність списку
національних стандартів, суд зазначає
таке.

Пунктом 22 Технічного регламенту мийних
засобів, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 20.08.2008
№717 в редакції, яка діяла на момент
проведення перевірки, визначено
перелік документів, що мають бути в
наявності у виробника або
уповноваженого представника щодо
продукції, яку він вводить в обіг.

Як вбачається з матеріалів справи,
станом на момент проведення перевірки
у позивача були в наявності всі
документи щодо Засобу для прання,
визначені Технічним регламентом
мийних засобів, крім протоколів
випробувань Засобу для прання на
визначення здатності до повного
біологічного розкладу
поверхнево-активних речовин, що
входять у його склад з причин, що
вказані вище.

При цьому, посилання представника
відповідача на ненадання позивачем
додаткових документів, перелік яких
зазначено в розділі І акту перевірки,
сприймається судом як необґрунтоване,
адже направлення на проведення
перевірки №000402 від 05.12.2013 не містить в
собі чіткого та вичерпного переліку
документів, необхідних Інспекції для
проведення контрольного заходу, а
запитів щодо додаткового надсилання
копій цих документів на адресу
Позивача не надходило, що також
підтверджено представником
відповідача в судовому засідання.

Крім того, оскільки підставою для
проведення перевірки стало, в тому
числі, виявлення в місці реалізації
продукції Засобу для прання без
національного знаку відповідності,
позивачем були підготовлені та
передані Відповідачу 13.12.2013 пояснення
щодо обставин запровадження позивачем
процедури маркування своєї продукції
національним знаком відповідності.

До цих пояснень позивачем були
долучені, в тому числі, етикетка Засобу
для прання, протокол сертифікаційний
випробувань від 20.05.2013 №0569/612/1, протокол
лабораторних випробувань від 05.04.2010 з
офіційним перекладом на українську
мову.

В цих документах у повному обсязі
міститься інформація, яка входить в
склад технічної документації (описи і
пояснення щодо застосування мийного
засобу; дані про складові речовини,
використані для виробництва мийного
засобу; нормативний документ, згідно з
яким виробляється мийний засіб; список
національних стандартів).

Крім того, до пояснень від 13.12.2013
Позивачем також були долучені:
висновок державної
санітарно-епідеміологічної експертизи
від 21.05.2013 №05.03.02-03/40704, декларація про
відповідність Засобу для прання
вимогам Технічного регламенту мийних
засобів від 21.05.2013, сертифікат
відповідності від 22.05.2013 №UA1.094.0104732-13,
чого в сукупності відповідачем до
уваги не прийнято, внаслідок чого
зроблено помилковий висновок про
відсутність у позивача повного обсягу
технічної документації на засіб для
прання (за виключенням протоколів
випробувань розкладу
поверхнево-активних речовин).

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає
за необхідне відзначити, що
відповідачем, в порушення ч.2 ст.71, ч.2
ст.70 КАС України, не надано до
матеріалів справи фотокопій
реалізованого, на його думку з
порушенням вимог Закону мийного
засобу, що унеможливлює встановлення
судом обґрунтованості тверджень
Інспекції про відсутність на мийному
засобі належним чином нанесеного
Національного знаку відповідності та
відсутності на ньому описів і пояснень
щодо застосування мийного засобу,
даних про складові речовини мийного
засобу тощо.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд м.
Києва вважає, що позовні вимоги, в
даному випадку, підлягають
задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
Якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69-71, 94, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов
задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та
скасувати рішення Інспекції з питань
захисту прав споживачів у м. Києві від
23.12.2013 №000073 про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів.

3. Визнати протиправною та
скасувати постанову Інспекції з питань
захисту прав споживачів у м. Києві від
23.12.2013 №000113 про накладення штрафних
санкцій.

4. Судові витрати в сумі 255 (двісті
п'ятдесят п'ять) грн. 78 коп. присудити на
користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ
ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ХЕНКЕЛЬ УКРАЇНА" (, адреса: 01032, м.Київ, ВУЛИЦЯ
САКСАГАНСЬКОГО, будинок 120) з
Державного бюджету України.

Суддя
П.О. Григорович

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст.ст.
185-187 КАС України. Апеляційна скарга
подається до адміністративного суду
апеляційної інстанції через суд першої
інстанції, який ухвалив оскаржуване
судове рішення. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції.