Справа № 2а-166/12
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2014-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2014 року
Справа № 80201/12/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Затолочного В.С.
та Савицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у м.Львові апеляційну
скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Виконавчого
комітету Червоноградської міської
ради Львівської обл. на рішення
Червоноградського міського суду
Львівської обл. від 14.11.2011р. в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Виконавчого комітету Червоноградської
міської ради Львівської обл. про
визнання дій протиправними,
зобов'язання нарахувати і виплатити
щомісячну грошову допомогу по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку,-

В С Т А Н О В И Л А:

26.02.2010р. позивач ОСОБА_2 звернулася до
суду з адміністративним позовом, у
якому просила визнати неправомірними
дії відповідача Управління праці та
соціального захисту населення
Виконавчого комітету Червоноградської
міської ради Львівської обл. щодо
відмови виплачувати їй допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в розмірі не менше
прожиткового мінімуму, встановленого
для дітей віком до шести років;
зобов'язати орган праці та соціального
захисту населення виплачувати їй
щомісячну допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку в розмірі не менше прожиткового
мінімуму, встановленого для дітей
віком до шести років; зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок сум
цієї допомоги відповідно до Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» до рівня не менше від
прожиткового мінімуму на місяць;
зобов'язати відповідача виплатити їй
незаконно виплачену суму цієї допомоги
в розмірі 6094 грн. 43 коп. за період з
01.07.2007р. по 31.12.2007р. та з 01.02.2009р. по
31.12.2009р. згідно вищенаведеного
розрахунку (а.с.2-4).

Рішенням Червоноградського міського
суду Львівської обл. від 14.11.2011р.
заявлений позов задоволено частково,
визнано дії відповідача Управління
праці та соціального захисту населення
Виконавчого комітету Червоноградської
міської ради Львівської обл. щодо
ненарахування та невиплати ОСОБА_2
допомоги по догляду за дитиною - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею
трирічного віку відповідно до вимог
ст.15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» за період з
09.07.2007р. по 31.12.2007р. включно
неправомірними; зобов'язано
відповідача провести нарахування та
виплату з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. включно
позивачу допомогу по догляду за
дитиною - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до вимог ст.15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з
дітьми»; в задоволенні решти позовних
вимог відмовлено (а.с.33-34).

Не погодившись із рішенням суду, його
оскаржив відповідач Управління праці
та соціального захисту населення
Виконавчого комітету Червоноградської
міської ради Львівської обл., який
покликаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, просить рішення суду першої
інстанції скасувати та прийняти нову
постанову, якою у задоволенні позову
відмовити (а.с.36 і на звороті).

Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що відповідно до ст.95
Конституції України виключно Законом
України про Державний бюджет
визначаються будь-які видатки держави
на загальносуспільні потреби, розмір і
цільове призначення цих видатків;
нормами Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік» встановлений
розмір допомоги, компенсацій та
гарантій всім категоріям громадян, які
мають право на їх одержання, при цьому
КМ України затверджений механізм
надання, порядок та джерела виплати по
кожній категорії громадян у межах
коштів, передбачених вищевказаним
Законом.

Оскільки відповідні видатки, які
необхідні для виплати допомоги
позивачу, не передбачені встановленим
на 2007 рік державним бюджетом, тому
відповідач не вправі їх змінювати;
виконання постанови суду в частині
виплати допомоги без відповідних
бюджетних асигнувань буде порушенням
Бюджетного кодексу України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 09.09.2010р. в справі № 1-40/2010 визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними),
положення Закону України «Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо підвідомчості справ,
пов'язаних із соціальними виплатами»
від 18.02.2010р. № 1691-VI, п.2 ч.1 ст.15 Цивільного
процесуального кодексу України в
редакції Закону України «Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо підвідомчості справ,
пов'язаних із соціальними виплатами»
від 18.02.2010р. № 1691-VI, які втрачають
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення.

У зв'язку з наведеним, розгляд
апеляційної скарги пенсійного органу
проводиться апеляційним судом
адміністративної юстиції в порядку КАС
України.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, а відтак на підставі п.2 ч.1
ст.197 КАС України суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги в їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга підлягає
до часткового задоволення, з наступних
підстав.

Відповідно до ст.201 КАС України
підставами для зміни постанови суду
першої інстанції є:

1) правильне по суті вирішення справи чи
питання, але із помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права;

2) вирішення не всіх позовних вимог або
питань.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_2 є
матір'ю двох малолітніх дітей: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2;
належить до незастрахованих осіб,
перебуває на обліку в Управлінні праці
та соціального захисту населення
Буської районної державної
адміністрації Львівської обл.;
протягом спірного періоду їй
виплачувалася допомога по догляду за
двома дітьми до досягнення ними
трирічного віку (а.с.5-10).

Як особа, що фактично здійснює догляд
за дітьми, позивач, починаючи з 02.10.2005р.,
по 14.06.2008р. отримувала щомісячну
грошову допомогу по догляду за дитиною
- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та протягом
25.02.2009р.-19.12.2011р. отримувала щомісячну
грошову допомогу по догляду за дитиною
- ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, до досягнення
ними трирічного віку, у розмірі,
встановленому згідно вимог Законів
України про Державний бюджет на
відповідний рік (а.с.9-10).

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідачем не була виплачена на
користь позивача протягом 09.07.2007р. -
31.12.2007р. у повному обсязі допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, через що суб'єкта
владних повноважень слід зобов'язати
провести перерахунок цієї допомоги за
вказаний період та виплату її у
розмірі, визначеному ст.15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми».

Між тим, на думку колегії суддів, вірно
вирішуючи справу по суті, суд першої
інстанції допустив помилкове
застосування вимог матеріального
закону, що стверджується наступним.

Згідно вимог ст.ст.13, 14 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
особа, яка фактично здійснює догляд за
дитиною має право на допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, яка виплачується
щомісяця з дня призначення допомоги по
догляду за дитиною по день досягнення
дитиною вказаного віку.

Розмір державної допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку визначений ч.1 ст.15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» (в редакції, яка діяла
до 01.01.2008р.) і повинен відповідати
розміру встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років. Допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається на кожну дитину
незалежно від кількості народжених
(усиновлених, взятих під опіку) дітей у
сім'ї, по догляду за якими надається
допомога.

Рішенням Конституційного Суду України
від 09.07.2007р. визнано такими, що не
відповідають Конституції України
положення ст.56 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»,
якими було передбачено розмір
щомісячної грошової допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, яка виплачується
відповідно до Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми», що
дорівнює різниці між 50 відсотками
прожиткового мінімуму, встановленого
для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 90
гривень для незастрахованих осіб та не
менше 23 відсотків прожиткового
мінімуму, встановленого для
працездатних осіб, для застрахованих
осіб, у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

При цьому дане рішення Конституційного
Суду України має преюдиціальне
значення для судів загальної
юрисдикції при розгляді ними позовів у
зв'язку з правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей
зазначених законів, що визнані
неконституційними.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції
України закони, інші
нормативно-правові акти або їх
положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

З наведеного слідує, що починаючи з
09.07.2007р., і до 31.12.2007р. включно,
розрахунок зазначеної допомоги, яка
виплачувалася позивачу, повинен був
проводитися у розмірі, встановленому
законом для прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

В частині визначення розміру допомоги
позивачу колегія суддів враховує, що
згідно ст.62 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»
прожитковий мінімум на одну особу на
місяць для дітей віком до 6 років
складає: з 01 квітня - 463 грн., з 01 жовтня -
470 грн.

Звідси, сума заборгованості перед
позивачем за період з 09.07.2007р. до 31.12.2007р.
включно повинна обраховуватися із
урахуванням вищевказаних розмірів
допомоги.

Щодо решти позовних вимог, у
задоволенні яких відмовлено судом
першої інстанції, колегія суддів
враховує, що сторонами рішення суду в
цій частині не оскаржено, а відтак
правові підстави для його апеляційного
перегляду в цій частині є відсутніми.

Вказана позиція відповідає
роз'ясненням, наведеним в п.п.13.1, 13.2
постанови Пленуму ВАС України № 7 від
20.05.2013р. «Про судове рішення в
адміністративній справі».

Оскільки функції з призначення,
нарахування та виплати допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до
постанови КМ України № 32 від 16.01.2007р.
«Питання виплати застрахованим особам
допомоги при народженні дитини та по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку» здійснюють органи
праці та соціального захисту населення
за місцем проживання застрахованих
осіб, відповідний обов'язок правильно
покладений судом на відповідача у
справі.

Покликання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування передбачених
Законом України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» соціальних виплат як
на причину невиконання покладених на
нього зобов'язань колегією суддів до
уваги не приймаються, оскільки
реалізація особою права, що пов'язане з
отриманням бюджетних коштів, яке
базується на спеціальних та чинних на
час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України»).

Оскільки під час розгляду справи
в суді першої інстанції представником
відповідача не заявлялося клопотання
про застосування наслідків пропущення
строку звернення до суду, передбачених
ст.100 КАС України (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин та вирішення справи в
суді першої інстанції), тому колегія
суддів не вбачає підстав для
застосування таких.

Також покликання на пропуск
позивачем строку звернення до суду із
розглядуваним позовом, що слід вважати
підставами для відмови у його
задоволенні, не вказані апелянтом у
розглядуваній апеляційній скарзі.

З огляду на положення ст.ст.21, 105, 162 КАС
України адміністративний позов може
містити вимоги щодо визнання
незаконними рішення, дії чи
бездіяльності відповідача,
зобов'язання його вчинити певні дії,
відшкодувати шкоду, заподіяну
незаконними рішенням, дією або
бездіяльністю. Встановивши, що
відповідач порушив норми права, які
регулюють спірні правовідносини,
адміністративний суд повинен був
визнати такі дії незаконними і
зобов'язати відповідача провести
нарахування та виплату належних сум
відповідно до закону. Також не можуть
бути задоволені позовні вимоги про
стягнення спірних сум з відповідача,
оскільки саме орган праці та
соціального захисту населення
зобов'язаний здійснювати обрахування
та виплату спірних сум допомоги,
вказані дії до компетенції
адміністративного суду не належать.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку про те, що
заявлений позов підлягає до часткового
задоволення, а саме слід визнати дії
Управління праці та соціального
захисту населення Виконавчого
комітету Червоноградської міської
ради Львівської обл. щодо
ненарахування та невиплати на користь
ОСОБА_2 щомісячної державної допомоги
по догляду за дитиною - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею
трирічного віку в розмірі, визначеному
ч.1 ст.15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми», за період з
09.07.2007р. до 31.12.2007р. включно, із
врахуванням встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років відповідно до ст.62 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік», протиправними; зобов'язати
відповідача нарахувати та виплатити на
користь позивача щомісячну допомогу по
догляду за дитиною - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею
трирічного віку в розмірі, визначеному
ч.1 ст.15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми», за період з
09.07.2007р. до 31.12.2007р. включно, із
врахуванням встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років відповідно до ст.62 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік», та проведених виплат за
вказаний період; решта позовних вимог
задоволенню не підлягає.

При цьому у порядку ст.94 КАС України
також підлягають стягненню з місцевого
бюджету на користь позивача понесені
судові витрати.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно по суті вирішив
розглядуваний спір, однак із
помилковим застосуванням норм
матеріального права, через що
оскаржуване рішення слід змінити.

Керуючись ст.ст.94, 160, 195-197, п.2 ч.1 ст.198, п.1
ч.1 ст.201, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КАС України,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Виконавчого комітету Червоноградської
міської ради Львівської обл.
задоволити частково.

Рішення Червоноградського міського
суду Львівської обл. від 14.11.2011р.
змінити.

Позов ОСОБА_2 задоволити частково.

Визнати дії Управління праці та
соціального захисту населення
Виконавчого комітету Червоноградської
міської ради Львівської обл. щодо
ненарахування та невиплати на користь
ОСОБА_2 щомісячної державної допомоги
по догляду за дитиною - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, - до досягнення нею
трирічного віку в розмірі, визначеному
ч.1 ст.15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми», за період з
09.07.2007р. до 31.12.2007р. включно, із
врахуванням встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років відповідно до ст.62 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік», - протиправними.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Виконавчого комітету Червоноградської
міської ради Львівської обл.
нарахувати та виплатити на користь
ОСОБА_2 щомісячну допомогу по догляду
за дитиною - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, - до
досягнення нею трирічного віку в
розмірі, визначеному ч.1 ст.15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», за період з 09.07.2007р. до 31.12.2007р.
включно, із врахуванням встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років відповідно до
ст.62 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік», та
проведених виплат за вказаний період.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з місцевого бюджету на
користь ОСОБА_2 понесені судові витрати
у розмірі 01 (один) грн. 70 коп. сплаченого
судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя:
Р.М.Шавель

Судді:
В.С.Затолочний

Н.В.Савицька