Справа № 822/804/14
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/804/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2014 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний
адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіБлонського
В.К., при секретаріНетичай Ю.В. , за
участі представників позивача
представника відповідачаОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, Приліпка
В.В.,розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_7 м.
Кам'янець-Подільський Хмельницької
області до Кам'янець-Подільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Хмельницької області про
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в суд з позовом до
відповідача, в якому просить визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення відповідача
форми «Ш» № від 20.01.2014 року, яким
зобов'язано позивача сплатити штраф у
розмірі 20 % в сумі 14667,60 грн., за платежем
з податку на додану вартість, та №
від 20.01.2014 року, яким зобов'язано
позивача сплатити штраф у розмірі 20 % в
сумі 394,60 грн., за платежем з податку на
доходи фізичних осіб.

Свій позов позивач мотивує тим, що
відповідачем проведена документальна
невиїзна перевірка позивача сплати
податку на доходи фізичних осіб, що
сплачуються фізичними особами за
результатами річного декларування та
податку на додану вартість.

Акт перевірки позивач не отримала, але
24 січня 2014 року отримала податкові
повідомлення-рішення форми «Ш» №
від 20.01.2014 року, яким зобов'язано
позивача сплатити штраф у розмірі 20 % в
сумі 14667,60 грн., за платежем з податку на
додану вартість, та № від 20.01.2014
року, яким зобов'язано позивача
сплатити штраф у розмірі 20 % в сумі 394,60
грн., за платежем з податку на доходи
фізичних осіб.

Вказані податкові
повідомлення-рішення необхідно
скасувати, оскільки перевірка
здійснена неправомірно та у висновках
перевірки допущено ряд порушень, а
саме: згідно статті 126 Податкового
кодексу України штраф застосовується
тільки у тому разі якщо платник
податків не сплачує своєчасно суми
самостійно визначеного грошового
зобов'язання протягом строків
визначених Кодексом.

Однак суми які вказані в податкових
повідомленнях-рішеннях не є самостійно
визначеними платником податку в
розумінні Податкового кодексу України,
а являються сумами визначеними
відповідачем за результатами
перевірки та стягненими за рішенням
суду.

Крім того стягнення подвійного штрафу
є незаконним згідно пункту 116.2 статті 116
Податкового кодексу України, так як до
сум основного боргу вже застосовані
штрафні санкції в розмірі 50 % від сум
основного платежу.

Представники позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали
повністю, пояснивши суду, що
відповідачем проведена документальна
невиїзна перевірка позивача сплати
податку на доходи фізичних осіб, що
сплачуються фізичними особами за
результатами річного декларування та
податку на додану вартість.

Акт перевірки позивач не отримала, але
24 січня 2014 року отримала податкові
повідомлення-рішення форми «Ш» №
від 20.01.2014 року, яким зобов'язано
позивача сплатити штраф у розмірі 20 % в
сумі 14667,60 грн., за платежем з податку на
додану вартість, та № від 20.01.2014
року, яким зобов'язано позивача
сплатити штраф у розмірі 20 % в сумі 394,60
грн., за платежем з податку на доходи
фізичних осіб.

Вказані податкові
повідомлення-рішення необхідно
скасувати, оскільки перевірка
здійснена неправомірно та у висновках
перевірки допущено ряд порушень, а
саме: згідно статті 126 Податкового
кодексу України штраф застосовується
тільки у тому разі якщо платник
податків не сплачує своєчасно суми
самостійно визначеного грошового
зобов'язання протягом строків
визначених Кодексом.

Однак суми які вказані в податкових
повідомленнях-рішеннях не є самостійно
визначеними платником податку в
розумінні Податкового кодексу України,
а являються сумами визначеними
відповідачем за результатами
перевірки та стягненими за рішенням
суду.

Крім того стягнення подвійного штрафу
є незаконним згідно пункту 116.2 статті 116
Податкового кодексу України, так як до
сум основного боргу вже застосовані
штрафні санкції в розмірі 50 % від сум
основного платежу.

Відповідач в акті перевірки
посилається на недійсні податкові
повідомлення-рішення, оскільки були
прийняті нові податкові
повідомлення-рішення за іншими
номерами.

Перевірка проведена без повідомлення
позивача.

Позивач неодноразово подавала
відповідачу листи з проханням
зарахувати переплату з податку на
додану вартість в рахунок сплати
податкового боргу, але відповідач не
провів такого зарахування.

Вперше така перевірка призначена
наказом відповідача № 2996 від 19.11.2012
року, але фактично проведена не була.

Представник відповідача в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав повністю, пояснивши суду, що
податкові повідомлення-рішення є
законними, прийняті за результатами
проведеної перевірки, якою встановлено
порушення позивачем податкового
законодавства, а саме: порушення
термінів сплати узгоджених сум
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість та податку на доходи
фізичних осіб.

За таких обставин у задоволенні позову
необхідно відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи вважає, що
позов не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначення вичерпного переліку
податків та зборів, що справляються в
Україні, та порядок їх адміністрування,
платників податків та зборів, їх права
та обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства регулюються
Податковим кодексом України (пункт 1.1
статті 1).

В судовому засіданні встановлено, що
позивач 30.10.2002 року зареєстрована
виконкомом Кам'янець-Подільської
міської ради Хмельницької області як
фізична особа-підприємець та
відповідно до статтей 15, 16 Податкового
кодексу України є платником податків,
зборів і зобов'язаний стати на облік у
контролюючих органах в порядку,
встановленому законодавством України,
вести в установленому порядку облік
доходів і витрат, складати звітність,
що стосується обчислення і сплати
податків та зборів, подавати до
контролюючих органів у порядку,
встановленому податковим та митним
законодавством, декларації, звітність
та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків та
зборів, сплачувати податки і збори в
строки та у розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи.

Однією із функцій органів державної
податкової служби яку вони виконують
згідно підпункту 19.-1.1.1 пункту 19.-1.1
статті 19 Податкового кодексу України є
здійснення контролю за своєчасністю,
достовірністю, повнотою нарахування і
сплати податків та зборів,
установлених цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1
статті 20 Податкового кодексу України
органи державної податкової служби
мають право проводити перевірки
платників податків (крім Національного
банку України) в порядку, встановленому
цим Кодексом.

Порядок проведення перевірок
встановлений главою 8 Податкового
кодексу України.

Згідно пункту 75.1, підпункту 75.1.2 пункту
75.1 статті 75 Податкового кодексу
України контролюючі органи мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки.

Документальною перевіркою вважається
перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також отриманих в
установленому законодавством порядку
контролюючим органом документів та
податкової інформації, у тому числі за
результатами перевірок інших
платників податків.

Документальною невиїзною перевіркою
вважається перевірка, яка проводиться
в приміщенні контролюючого органу.

Відповідно до пункту 78.5 статті 78
Податкового кодексу України
документальна позапланова невиїзна
перевірка здійснюється у порядку,
передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Особливості проведення документальних
невиїзних перевірок визначені статтею
79 Податкового кодексу України.

Згідно статті 79 Податкового кодексу
України документальна невиїзна
перевірка здійснюється у разі
прийняття керівником контролюючого
органу рішення про її проведення та за
наявності обставин для проведення
документальної перевірки, визначених
статтями 77 та 78 цього Кодексу.
Документальна невиїзна перевірка
здійснюється на підставі зазначених у
підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього
Кодексу документів та даних, наданих
платником податків у визначених цим
Кодексом випадках, або отриманих в
інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна
перевірка проводиться посадовими
особами контролюючого органу виключно
на підставі рішення керівника
контролюючого органу, оформленого
наказом, та за умови надіслання
платнику податків рекомендованим
листом із повідомленням про вручення
або вручення йому чи його
уповноваженому представнику під
розписку копії наказу про проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки та письмового повідомлення
про дату початку та місце проведення
такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає
посадовим особам контролюючого органу
право розпочати проведення
документальної невиїзної перевірки.

Присутність платників податків під час
проведення документальних невиїзних
перевірок не обов'язкова.

Перевірка платника податків з питань
повноти нарахування і сплати податків
та зборів під час здійснення
контрольованих операцій здійснюється
з урахуванням особливостей, визначених
статтею 39 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 78.1.1 пункту 78.1
статті 78 Податкового кодексу України
за наслідками перевірок інших
платників податків або отримання
податкової інформації виявлено факти,
що свідчать про можливі порушення
платником податків податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи, якщо
платник податків не надасть пояснення
та їх документальні підтвердження на
обов'язковий письмовий запит
контролюючого органу, в якому
зазначаються можливі порушення цим
платником податків податкового,
валютного та іншого законодавства
протягом 10 робочих днів з дня отримання
запиту.

На письмовий запит відповідача про
можливі порушення платником податків
податкового законодавства, позивач не
надав відповідних пояснень та
документальних підтверджень в
установлений термін.

Оскільки у відповідача була інформація
про те, що позивачем несвоєчасно
сплачено узгоджену суму податкового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб від здійснення
підприємницької діяльності за
податковим повідомленням-рішенням №
/0 від 27.12.2006 року та з податку на
додану вартість за податковим
повідомленням-рішенням № /0 від
27.12.2006 року, що свідчить про можливі
порушення платником податків
податкового, законодавства, контроль
за дотриманням якого покладено на
відповідача як контролюючого органу,
посадова особа відповідача прийняла
наказ № 1122 від 04.12.2013 року «Про
проведення документальної невиїзної
перевірки фізичної особи-підприємця
ОСОБА_7».

Відповідач надіслав позивачу
рекомендованим листом із
повідомленням про вручення або
вручення йому чи його уповноваженому
представнику під розписку копії наказу
про проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки та
письмового повідомлення про дату
початку та місце проведення такої
перевірки, тобто виконав всі умови
статті 75 Податкового кодексу України,
що надало право посадовій особі
контролюючого органу право розпочати
проведення документальної невиїзної
перевірки, що об'єктивно
підтверджується поштовою квитанцією
від 07.12.2013 року та розпискою № 316,
доданими до матеріалів справи.

Державним податковим органом
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку позивача з питань
своєчасності сплати податку на доходи
фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами за результатами
річного декларування та податку на
додану вартість.

Згідно пунктів 86.1, 86.4 статті 86
Податкового кодексу України
результати перевірок (крім камеральних
та електронних перевірок) оформлюються
у формі акта або довідки, які
підписуються посадовими особами
органу державної податкової служби та
платниками податків або їх законними
представниками (у разі наявності). У
разі встановлення під час перевірки
порушень складається акт. Якщо такі
порушення відсутні, складається
довідка.

Акт (довідка) документальної невиїзної
перевірки складається у двох
примірниках, підписується посадовими
особами контролюючого органу, які
проводили перевірку, та реєструється у
контролюючому органі протягом п'яти
робочих днів з дня, що настає за днем
закінчення установленого для
проведення перевірки строку (для
платників податків, які мають філії
та/або перебувають на консолідованій
сплаті, - протягом 10 робочих днів).

Акт (довідка) документальної невиїзної
перевірки після його реєстрації
вручається особисто платнику податків
чи його законним представникам або
надсилається рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. У разі
відмови платника податків або його
законних представників від підписання
акта (довідки) перевірки посадовими
особами контролюючого органу
складається відповідний акт, що
засвідчує факт такої відмови. Відмова
платника податків або його законних
представників від підписання акта
перевірки не звільняє такого платника
податків від обов'язку сплатити
визначені контролюючим органом за
результатами перевірки грошові
зобов'язання. Заперечення по акту
перевірки розглядаються у порядку і
строки, передбачені пунктом 86.7 цієї
статті. Податкове повідомлення-рішення
приймається у порядку і строки,
передбачені пунктом 86.8 цієї статті.

За результатами перевірки державним
податковим органом складено акт «Про
результати невиїзної документальної
перевірки своєчасності сплати податку
на доходи фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами за результатами
річного декларування та податку на
додану вартість» № 959/22-09-17-03/НОМЕР_3 від
19.12.2013 року.

Перевіркою встановлено, що фізичною
особою-підприємцем несвоєчасно
сплачено узгоджену суму податкового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб, що сплачується за
результатами річного декларування та з
податку на додану вартість, чим
порушено пункт 57.3 статті 57 Податкового
кодексу України.

До такого висновку за результатами
перевірки контролюючий орган прийшов в
зв'язку з тим, що на підставі акту
виїзної планової документальної
перевірки позивача від 14.12.2006 року,
відповідач 27.12.2006 року прийняв
податкові повідомлення-рішення, якими
визначив податковий борг з податку на
доходи фізичних осіб, та з податку на
додану вартість № /0, № /0, №
/0.

Податкові повідомлення-рішення від
23.03.2007 року № /1, № /1, /1,
від 21.08.2007 року № /3, № /3, №
/3 прийняті відповідачем за
результатами адміністративного
оскарження позивачем податкових
повідомлень-рішень.

Вказані податкові
повідомлення-рішення були оскаржені
позивачем в судовому порядку.

Постановою господарського суду
Хмельницької області від 27 липня 2009
року позов позивача задоволено
частково, а саме: скасовано частково
податкове повідомлення-рішення №
/3 від 21.08.2007 року в частині
визначення податкового зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб в сумі
7482,17 грн., в решті позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 10 лютого 2011
року апеляційні скарги позивача та
відповідача залишено без задоволення,
а постанову господарського суду
Хмельницької області від 27 липня 2009
року без змін.

Пунктом 56.18. статті 56 Податкового
кодексу України встановлено, що з
урахуванням строків давності,
визначених статтею 102 цього Кодексу,
платник податків має право оскаржити в
суді податкове повідомлення-рішення
або інше рішення контролюючого органу
у будь-який момент після отримання
такого рішення.

Рішення контролюючого органу,
оскаржене в судовому порядку, не
підлягає адміністративному
оскарженню.

Процедура адміністративного
оскарження вважається досудовим
порядком вирішення спору.

При зверненні платника податків до
суду з позовом щодо визнання недійсним
рішення контролюючого органу грошове
зобов'язання вважається неузгодженим
до дня набрання судовим рішенням
законної сили.

Так як постанова господарського суду
Хмельницької області від 27 липня 2009
року набрала законної сили 10 лютого 2011
року, відповідно з 11 лютого 2011 року
грошове зобов'язання за податковими
повідомленнями-рішеннями від 21.08.2007
року № /3, № /3, № /3
необхідно вважати узгодженим.

Згідно пункту 57.3 статті 57 Податкового
кодексу України у разі визначення
грошового зобов'язання контролюючим
органом за підставами, зазначеними у
підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту 54.3
статті 54 цього Кодексу, платник
податків зобов'язаний сплатити
нараховану суму грошового зобов'язання
протягом 10 календарних днів, що
настають за днем отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

У разі оскарження рішення
контролюючого органу про нараховану
суму грошового зобов'язання платник
податків зобов'язаний самостійно
погасити узгоджену суму, а також пеню
та штрафні санкції за їх наявності
протягом 10 календарних днів, наступних
за днем такого узгодження.

Позивач у встановлені пунктом 57.3
статті 57 Податкового кодексу України
строки узгоджену суму грошове
зобов'язання не сплатив.

За таких обставин відповідач звернувся
до суду з позовом до позивача про
стягнення податкового боргу в
примусовому порядку. Постановою
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 15 грудня 2011
року позов задоволено і стягнуто з
позивача податковий борг в сумі 114855
грн.

Ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 13 березня
2012 року апеляційну скаргу позивача
залишено без задоволення, а постанова
Хмельницького окружного
адміністративного суду без змін.

Податковий борг позивача сплачувався
за рахунок переплат з податків, а також
за рахунок вилучення готівки, що
підтверджується копіями актів про
вилучення готівки у рахунок погашення
податкового боргу платника податків,
та копіями зворотного боку облікових
карток платника податків.

Таким чином суд приходить до висновку,
що досліджені обставини справи та
докази по справі підтверджують
правомірність висновку відповідача
про порушення позивачем пункту 57.3
статті 57 Податкового кодексу України, а
саме: несвоєчасно сплачено узгоджену
суму податкового зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб, що
сплачується за результатами річного
декларування та з податку на додану
вартість.

Відповідно до підпункту 54.3.5 пункту 54.3
статті 54 Податкового кодексу України
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму грошових
зобов'язань, зменшення (збільшення)
суми бюджетного відшкодування та/або
зменшення (збільшення) від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків,
передбачених цим Кодексом або іншим
законодавством, якщо дані перевірок
щодо утримання податків у джерела
виплати, в тому числі податкового
агента, свідчать про порушення правил
нарахування, утримання та сплати до
відповідних бюджетів податків і
зборів, передбачених цим Кодексом, у
тому числі податку на доходи фізичних
осіб таким податковим агентом.

Згідно пунктів 58.1, 58.2 статті 58
Податкового кодексу України визначено,
що у разі коли сума грошового
зобов'язання платника податків,
передбаченого податковим або іншим
законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, розраховується
контролюючим органом відповідно до
статті 54 цього Кодексу (крім
декларування товарів, передбаченого
для громадян), або у разі коли за
результатами перевірки контролюючий
орган встановлює факт невідповідності
суми бюджетного відшкодування сумі,
заявленій у податковій декларації, або
зменшує розмір задекларованого
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість, розрахованого
платником податків відповідно до
розділу V цього Кодексу, такий
контролюючий орган надсилає (вручає)
платнику податків податкове
повідомлення-рішення.

До податкового повідомлення-рішення
додається розрахунок податкового
зобов'язання та штрафних (фінансових)
санкцій.

Форма та порядок надіслання
податкового повідомлення-рішення і
розрахунку грошового зобов'язання
визначається центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної фінансової
політики.

Податкове повідомлення-рішення
надсилається (вручаться) за кожним
окремим податком, збором та/або разом
із штрафними санкціями, передбаченими
цим Кодексом, а також за кожною
штрафною (финансовою) санкцією за
порушення норм іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на такий контролюючий орган,
та/або пенею за порушення строків
розрахунків у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до статті 126 Податкового
кодексу України у разі якщо платник
податків не сплачує узгоджену суму
грошового зобов'язання та/або
авансових внесків з податку на
прибуток підприємств протягом строків,
визначених цим Кодексом, такий платник
податків притягується до
відповідальності у вигляді штрафу у
таких розмірах: при затримці більше 30
календарних днів, наступних за
останнім днем строку сплати суми
грошового зобов'язання, - у розмірі 20
відсотків погашеної суми податкового
боргу.

На підставі акту перевірки відповідач
прийняв податкові
повідомлення-рішення № від 20.01.2014
року, яким зобов'язано позивача
сплатити штраф у розмірі 20 % в сумі 14667,60
грн., за платежем з податку на додану
вартість, та № від 20.01.2014 року,
яким зобов'язано позивача сплатити
штраф у розмірі 20 % в сумі 394,60 грн., за
платежем з податку на доходи фізичних
осіб.

Враховуючи наведене суд робить
висновок, що немає правових підстав
визнати протиправними та скасувати
вказані податкові
повідомлення-рішення.

Суд при вирішенні спору не бере до
уваги пояснення представників
позивача, про те, що акт перевірки
позивач не отримала, а отримала тільки
24 січня 2014 року податкові
повідомлення-рішення; вказані
податкові повідомлення-рішення
необхідно скасувати, оскільки
перевірка здійснена неправомірно та у
висновках перевірки допущено ряд
порушень, а саме: згідно статті 126
Податкового кодексу України штраф
застосовується тільки у тому разі якщо
платник податків не сплачує своєчасно
суми самостійно визначеного грошового
зобов'язання протягом строків
визначених Кодексом, однак суми які
вказані в податкових
повідомленнях-рішеннях не є самостійно
визначеними платником податку в
розумінні Податкового кодексу України,
а являються сумами визначеними
відповідачем за результатами
перевірки та стягненими за рішенням
суду; крім того стягнення подвійного
штрафу є незаконним згідно пункту 116.2
статті 116 Податкового кодексу України,
так як до сум основного боргу вже
застосовані штрафні санкції в розмірі
50 % від сум основного платежу;
відповідач в акті перевірки
посилається на недійсні податкові
повідомлення-рішення, оскільки були
прийняті нові податкові
повідомлення-рішення за іншими
номерами; позивач неодноразово
подавала відповідачу листи з проханням
зарахувати переплату з податку на
додану вартість в рахунок сплати
податкового боргу, але відповідач не
провів такого зарахування, виходячи із
такого.

Із пояснень представника відповідача
які підтверджуються об'єктивно копіями
супровідного листа та поштового
повідомлення доданими до матеріалів
справи встановлено, що позивачу
направлено копію акта перевірки і
позивач його отримала.

В судовому засіданні представниками
позивача не надано доказів того, що
документальна невиїзна перевірка
проведена відповідачем всупереч
вимогам Податкового кодексу України,
навпаки судом встановлено, що
призначення перевірки та її проведення
є цілком правомірним.

Позивач помилково трактує зміст статті
126 Податкового кодексу України, яка
однозначно встановлює, що у разі якщо
платник податків не сплачує узгоджену
суму грошового зобов'язання протягом
строків, визначених цим Кодексом, такий
платник податків притягується до
відповідальності у вигляді штрафу.

На дату прийняття податкових
повідомлень-рішень відповідачем, діяла
саме така редакція статті 126
Податкового кодексу України як
зазначено вище у мотивувальній частині
позову.

Також позивач помилково трактує зміст
пункту 116.2 статті 116 Податкового
кодексу України, яка визначає, що за
одне податкове правопорушення
контролюючий орган може застосувати
тільки один вид штрафної (фінансової)
санкції (штрафу), передбаченої цим
Кодексом та іншими законами України, в
зв'язку з тим що несвоєчасна сплата
узгодженої суми грошового зобов'язання
протягом строків, визначених
Податковим кодексом України є
самостійним видом відповідальності і
таке податкове правопорушення ніяким
чином не є тим самим порушенням за яке
до позивача було застосовано штрафні
(фінансові) санкції (штрафи)
податковими повідомленнями-рішеннями
від 21.08.2007 року № /3, № /3, №
/3.

Посилання відповідача у акті перевірки
№ 959/22-09-17-03/НОМЕР_3 від 19.12.2013 року на
податкові повідомлення-рішення від
27.12.2006 року № /0, № /0, а не на
податкові повідомлення-рішення №
/1, № /1, № /3, № /3, не
можуть слугувати підставою для
скасування податкових
повідомлень-рішень відповідача №
від 20.01.2014 року, та № від
20.01.2014 року.

Згідно пунктів 200.1, 200.2, 200.3 статті 200
Податкового кодексу України сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

Як бачимо, зміст статі 200 Кодексу
передбачає, право позивача на
зарахування від'ємному значення суми
податкового кредиту на зменшення суми
податкового боргу з податку на додану
вартість.

Разом з тим наказом № 678 від 13.11.2013 року,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 11 грудня 2012 року за №
2094/24626 Міністерство доходів і зборів
України затвердило форми та Порядок
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану вартість.

Згідно розділу 5 цього Порядку якщо в
результаті розрахунку значення
різниці між сумою податкових
зобов'язань і податкового кредиту
отримано від'ємне значення, то
заповнюється рядок 19 декларації.

Якщо за результатами поточного
звітного (податкового) періоду
платником податку визначено від'ємне
значення різниці між сумою податкових
зобов'язань і сумою податкового
кредиту (заповнено рядок 19 декларації),
така сума: у декларації 0110 враховується
у зменшення суми податкового боргу за
попередні звітні (податкові) періоди з
податку на додану вартість, у тому
числі розстроченого або відстроченого
відповідно до Кодексу (відображається
у рядку 20.1 декларації), а решта
зараховується до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду (відображається у рядку 20.2
декларації поточного звітного
(податкового) періоду та переноситься
до рядка 21.1 декларації наступного
звітного (податкового) періоду).

Дослідження змісту копій податкових
декларацій позивача з податку на
додану вартість за період коли позивач
могла б зменшити податковий борг за
рахунок від'ємного значення суми
податкового кредиту, дає суду підставу
зробити висновок про те, що позивач в
жодній з таких декларацій не заповнила
рядок 20.1 декларацій для зарахування
від'ємного значення різниці між сумою
податкових зобов'язань і сумою
податкового кредиту у зменшення суми
податкового боргу з податку на додану
вартість.

Такий же порядок заповнення податкових
декларацій з податку на додану
вартість діяв і до прийняття наказу №
678 від 13.11.2013 року.

За таких обставин суд при вирішенні
спору не бере до уваги листи позивача з
проханням зарахувати переплату з
податку на додану вартість в рахунок
сплати податкового боргу, так як не
використала своє право встановлене
Податковим кодексом України та
Порядком заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість на таке зарахування, не
заповнивши рядок 20.1 декларацій з
податку на додану вартість.

Аналізуючи все в сукупності, суд
приходить до висновку, що позов
необґрунтований та недоведений у
судовому засіданні дослідженими
доказами, тому у його задоволені
необхідно відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 1, 15, 16, 19, 20, 54, 56, 57, 58, 75,78, 79, 86, 1116, 120 ПК
України, Порядком заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість, ст.ст. 9, 11, 86, 159 - 163, 167
КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити.

В повному обсязі постанова суду буде
виготовлена 06.05.2014 року.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до адміністративного суду
апеляційної інстанції через суд першої
інстанції, який ухвалив оскаржуване
судове рішення. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції. Апеляційна скарга на
постанову суду подається протягом
десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 06
травня 2014 року

Суддя/підпис/В.К. Блонський"Згідно з
оригіналом" Суддя В.К. Блонський