Справа № 2а-1090/11
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2014-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2014 року
Справа № 1665/12/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Затолочного В.С.
та Савицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у м.Львові апеляційну
скаргу Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Мукачівської міської ради
Закарпатської обл. на постанову
Мукачівського міськрайонного суду
Закарпатської обл. від 22.07.2011р. в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Мукачівської
міської ради Закарпатської обл. про
визнання дій протиправними та
зобов'язання здійснити виплату
грошової допомоги на оздоровлення,-

В С Т А Н О В И Л А:

30.05.2011р. позивач ОСОБА_2 звернулася до
суду із адміністративним позовом, у
якому просила визнати відмову
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Мукачівської міської ради
неправомірною; зобов'язати відповідача
нарахувати та виплатити їй щорічну
допомогу на оздоровлення в розмірі 5
(п'ять) мінімальних заробітних плат за
2004-2011 року, з урахуванням виплачених
сум; допустити негайне виконання
рішення суду (а.с.2-4).

Ухвалою суду від 02.06.2011р. позовну заяву
ОСОБА_2 в частині вимог за період 2004-2009
роки залишено без розгляду через
пропуск строку звернення до суду та
відсутності поважних причин для його
поновлення (а.с.16).

Постановою Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської обл.
від 22.07.2011р. заявлений позов задоволено,
визнано відмову Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Мукачівської
міської ради Закарпатської обл. в
перерахунку допомоги, виходячи з її
розміру 5 (п'ять) мінімальних заробітних
плат, за 2010 та 2011 роки неправомірною;
зобов'язано відповідача донарахувати
та виплатити на користь позивача
щорічну допомогу на оздоровлення,
виходячи з розміру 5 (п'ять) мінімальних
заробітних плат за 2010 та 2011 роки (а.с.21).

Справа розглянута судом першої
інстанції в порядку скороченого
провадження відповідно до правил ст.183-2
КАС України.

Не погодившись із винесеним судовим
рішенням, постанову суду оскаржив
відповідач Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Мукачівської
міської ради Закарпатської обл., який
покликаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, просить суд апеляційної
інстанції скасувати постанову суду та
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити (а.с.18-19).

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим,
що при винесенні рішення судом не
враховані вимоги ст.63 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та
постанови КМ України № 562 від 12.07.2005р.
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», при цьому
останньою визначені конкретні суми
щорічної допомоги на оздоровлення.

Окрім цього, під час розгляду справи
судом не прийняті до уваги норми
бюджетного законодавства (в тому числі
постанови КМ України № 936 від 20.09.2005р.);
позивачем пропущений строк звернення
до суду із розглядуваним позовом.

На підставі ст.197 КАС України розгляд
наведеної справи проводиться в порядку
письмового провадження, оскільки
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача по справі,
перевіривши матеріали справи та скаргу
в межах наведених у них доводів,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення, з наступних
підстав.

Відповідно до ст.201 КАС України
підставами для зміни постанови суду
першої інстанції є:

1) правильне по суті вирішення справи чи
питання, але із помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права;

2) вирішення не всіх позовних вимог або
питань.

Приймаючи рішення по справі, судом
першої інстанції не наведено в
судовому рішенні мотивів задоволення
позову, хоча в останньому вказуються
норми права, які, на думку суду,
регулюють спірні правовідносини.

Між тим, на думку колегії суддів, вірно
вирішивши справу по суті, суд першої
інстанції допустив помилкове
застосування вимог матеріального
закону, що стверджується наступним.

Як слідує з матеріалів справи та не
оспорюється сторонами, позивач
віднесена до першої категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, являється інвалідом ІІ
групи, що підтверджується копіями
відповідних посвідчень (а.с.5-9).

З урахуванням наведеного, позивачу
виплачені суми щорічної допомоги на
оздоровлення в розмірі 120 грн. (2010 рік)
та 120 грн. (2011 рік) (а.с.6, 9).

Відповідно до абзацу другого ч.4 ст.48
Закону України № 796-ХІІ від 28.02.1991р. «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали від Чорнобильської
катастрофи» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) щорічна допомога на
оздоровлення виплачується інвалідам І
та ІІ групи в розмірі п'яти мінімальних
заробітних плат.

Відповідно до ст.71 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» дія
положень цього Закону не може
призупинятися іншими законами, крім
законів про внесення змін до цього
Закону.

Також чинним законодавством в 2010 та 2011
роках не встановлювались обмеження
щодо застосування розмірів заробітної
плати, зокрема, для реалізації положень
ст.48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»

Додатково колегія суддів враховує, що
ст.3 Конституції України встановлено,
що людина, її життя і здоров'я, честь і
гідність, недоторканність і безпека
визнаються в Україні найвищою
соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави. Держава відповідає
перед людиною за свою діяльність.
Утвердження і забезпечення прав і
свобод людини є головним обов'язком
держави.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Постановою КМ України № 836 від 26.07.1996р.,
якою керувався відповідач при виплаті
позивачу допомоги, встановлені
конкретні розміри виплат у визначеній
сумі, що суперечить вимогам Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Цим Законом встановлено розмір таких
виплат як кратну величину стосовно
розміру мінімальної заробітної плати
на час виплати.

З моменту прийняття вказаної постанови
КМ України встановлені нею розміри
виплат залишились незмінними, в той час
як Верховною Радою України
неодноразово змінювався розмір
мінімальної заробітної плати.

Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» визначено вказані виплати
в кратному розмірі від мінімальної
заробітної плати в Україні. Даним
Законом (ст.ст.62 та 67) КМ України надано
право проводити лише роз'яснення
порядку застосування цього Закону,
яким, зокрема, є постанова КМ України №
987 від 20.06.2000р. «Про затвердження
Порядку використання коштів Фонду для
здійснення заходів щодо ліквідації
наслідків Чорнобильської катастрофи
та соціального захисту населення», та
підвищувати розміри доплат, пенсій і
компенсацій, передбачених цим Законом,
відповідно до зміни індексу вартості
життя і зростання мінімальної
заробітної плати, але не зменшувати їх
та встановлювати у твердій сумі, що не
відповідає Закону.

Іншими законами в 2010 та 2011 роках КМ
України також не надавалось право на
зменшення гарантованих державою
виплат, а лише надано право здійснювати
застосування норм, в яких для
розрахунків застосовується мінімальна
заробітна плата, виходячи з реальних
можливостей видаткової частини
державного бюджету.

Слід зазначити, що згідно із ст.8 КАС
України суд при вирішенні справи
керується принципом верховенства
права, відповідно до якого, зокрема,
людина, її права та свободи визнаються
найвищими цінностями та визначають
зміст і спрямованість діяльності
держави.

Таким чином, заявлені вимоги в частині
зобов'язання провести перерахунок та
виплату щорічної допомоги на
оздоровлення за 2010 та 2011 роки є
підставними і підлягають задоволенню.

Разом з тим, з огляду на положення
ст.ст.21, 105, 162 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги щодо визнання незаконними
рішення, дії чи бездіяльності
відповідача, зобов'язання його вчинити
певні дії, відшкодувати шкоду,
заподіяну незаконними рішенням, дією
або бездіяльністю. Встановивши, що
відповідач порушив норми права, які
регулюють спірні правовідносини,
адміністративний суд повинен був
визнати такі дії незаконними і
зобов'язати відповідача провести
нарахування та виплату належних сум
відповідно до закону.

Разом з тим, колегія суддів звертає
увагу на те, що оскаржуване рішення
суду не містить описової та
мотивувальної частини; також ч.6 ст.183-2
КАС України передбачає обов'язкові
вимоги до судового рішення за
наслідками розгляду справи в
скороченому провадженні та не звільняє
від обов'язку щодо складення тексту
постанови суду у відповідності до
вимог ст.163 КАС України, яка носить
імперативний характер.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до переконливого висновку
про необхідність зміни оскаржуваного
рішення суду.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно по суті вирішив
розглядуваний спір, однак із
помилковим застосуванням норм
матеріального права, через що
оскаржувану постанову слід змінити, з
вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.ст.94, 160, 183-2, 195-197, п.2 ч.1
ст.198, п.1 ч.1 ст.201, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КАС
України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Мукачівської
міської ради Закарпатської обл.
задоволити частково.

Постанову Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської обл.
від 22.07.2011р. змінити.

Позов ОСОБА_2 задоволити.

Визнати бездіяльність Управління
праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Мукачівської
міської ради Закарпатської обл. щодо
незабезпечення нарахування та виплати
на користь ОСОБА_2 щорічної допомоги на
оздоровлення за 2010 та 2011 роки, яка
передбачена ч.4 ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», -
протиправною.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Мукачівської
міської ради Закарпатської обл.
нарахувати і виплатити на користь
ОСОБА_2 щорічну допомогу на
оздоровлення у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат за 2010 та 2011
роки, яка передбачена ч.4 ст.48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
із розрахунку розміру мінімальної
заробітної плати, визначеного Законами
України про Державний бюджет на
відповідний рік, та з врахуванням
виплачених коштів за вказані періоди.

Понесені судові витрати, пов'язані із
розглядом справи, віднести за рахунок
держави.

Постанова апеляційного суду є
остаточною і касаційному оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя:
Р.М.Шавель

Судді:
В.С.Затолочний

Н.В.Савицька