Справа № 812/2832/14
Суддя: С.М. Чиркін
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 травня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/2832/14

Суддя Луганського окружного
адміністративного суду Чиркін С.М.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
адміністративним позовом управління
Пенсійного фонду України в
м.Сєвєродонецьку Луганської області до
Державного підприємства «Інститут
азотної промисловості і продуктів
органічного синтезу» про стягнення
невідшкодованих сум наукових пенсій в
сумі 187340,86 грн., -

ВСТАНОВИВ:

22 квітня 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
управління Пенсійного фонду України в
м.Сєвєродонецьку Луганської області до
Державного підприємства «Інститут
азотної промисловості і продуктів
органічного синтезу» про стягнення
заборгованості по виплаті різниці між
сумою пенсії, призначеної науковим
працівникам, які працювали на
підприємстві, та сумою пенсії,
обчисленої відповідно до інших
законодавчих актів, на яку мають право
зазначені особи, за період з 01 лютого 2014
року по 01 квітня 2014 року в сумі 187340,86
грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив таке.

На підставі статті 24 Закону України від
13 грудня 1991 року №1977-ХІІ «Про наукову і
науково-технічну діяльність» та
Порядку фінансування різниці між сумою
пенсії, призначеної науковим
(науково-педагогічним) працівникам
державних не бюджетних підприємств,
установ, організацій та вищих
навчальних закладів 3-4 рівнів
акредитації згідно із Законом України
«Про наукову і науково-технічну
діяльність», та сумою пенсії,
обчисленою відповідно до інших
законодавчих актів, на яку мають право
зазначені особи, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 24 березня 2004 року №372, Державне
підприємство «Інститут азотної
промисловості і продуктів органічного
синтезу» зобов'язано щомісячно до 25
числа фінансувати виплату різниці між
сумою пенсії, призначеної науковим
працівникам, які працювали на
підприємстві, та сумою пенсії,
обчисленою відповідно до інших
законодавчих актів, на яку мають право
зазначені особи.

Станом на 01 квітня 2014 року
заборгованість Державного
підприємства «Інститут азотної
промисловості і продуктів органічного
синтезу» перед управлінням Пенсійного
фонду України в м. Сєвєродонецьку
Луганської області за період з 01 лютого
2014 року по 01 квітня 2014 року становить
187340,86 грн.

У добровільному порядку
заборгованість у розмірі 187340,86 грн.
відповідачем не сплачена.

Позивач просив стягнути з Державного
підприємства «Інститут азотної
промисловості і продуктів органічного
синтезу» заборгованість по виплаті
різниці між сумою пенсії, призначеної
науковим працівникам, які працювали на
підприємстві, та сумою пенсії,
обчисленої відповідно до інших
законодавчих актів, на яку мають право
зазначені особи, в сумі 187340,86 грн.

Представник позивача у судове
засідання не прибув, надав на адресу
суду клопотання про розгляд справи без
участі уповноваженого представника.

Представник відповідача у судове
засідання не прибув, про час, дату та
місце судового засідання повідомлений
належним чином, причини неявки суду не
відомі.

Ухвалою суду від 13 травня 2014 року
вирішено розглядати справу в порядку
письмового провадження.

Розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наявних у матеріалах
справи доказів, оцінивши докази
відповідно до вимог ст.ст.69-72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд прийшов до наступного.

Відповідач - Державне підприємство
«Інститут азотної промисловості і
продуктів органічного синтезу»,
і.к.33968601, зареєстроване платником
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування і перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
м.Сєвєродонецьку Луганської області.

Законом України від 13 грудня 1991 року
№1977-XIІ "Про наукову і науково-технічну
діяльність" (далі - Закон №1977) визначені
правові, організаційні та фінансові
засади функціонування і розвитку
науково-технічної сфери, створює умови
для наукової і науково-технічної
діяльності, забезпечення потреб
суспільства і держави у технологічному
розвитку.

Відповідно до статті 2 Закону №1977 метою
цього Закону є врегулювання відносин,
пов'язаних з науковою і
науково-технічною діяльністю, та
створення умов для підвищення
ефективності наукових досліджень і
використання їх результатів для
забезпечення розвитку усіх сфер
суспільного життя.

Основними завданнями цього Закону є
визначення: правового статусу
суб'єктів наукової і науково-технічної
діяльності, матеріальних та моральних
стимулів забезпечення престижності та
зумовленої суспільними потребами
пріоритетності цієї сфери людської
діяльності, залучення до неї
інтелектуального потенціалу нації;
економічних, соціальних та правових
гарантій наукової і науково-технічної
діяльності, свободи наукової
творчості; основних цілей, напрямів та
принципів державної політики у сфері
наукової і науково-технічної
діяльності; повноважень органів
державної влади щодо здійснення
державного регулювання та управління у
сфері наукової і науково-технічної
діяльності.

Суб'єктами наукової і
науково-технічної діяльності є: вчені,
наукові працівники,
науково-педагогічні працівники, а
також наукові установи, наукові
організації, вищі навчальні заклади
III-IV рівнів акредитації, громадські
організації у науковій та
науково-технічній діяльності (далі -
громадські наукові організації)
(стаття 4 Закону №1977).

Відповідно до статті 6 Закону №1977
науковий працівник може виконувати
науково-дослідну, науково-педагогічну,
дослідно-конструкторську,
дослідно-технологічну,
проектно-конструкторську,
проектно-технологічну, пошукову,
проектно-пошукову роботу та (або)
організовувати виконання зазначених
робіт у наукових установах та
організаціях, вищих навчальних
закладах III-IV рівнів акредитації,
лабораторіях підприємств.

Згідно із вимогами статті 24 Закону №1977
держава встановлює для наукових
(науково-педагогічних) працівників, які
мають необхідний стаж наукової роботи,
пенсії на рівні, що забезпечує
престижність наукової праці та
стимулює систематичне оновлення
наукових кадрів.

Пенсії науковим (науково-педагогічним)
працівникам призначаються в розмірі 80
відсотків від сум заробітної плати
наукового (науково-педагогічного)
працівника, яка визначається
відповідно до статті 23 цього Закону та
частини другої статті 40 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та на яку
відповідно до законодавства
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування (внески).

Перелік посад наукових
(науково-педагогічних) працівників
підприємств, установ, організацій,
вищих навчальних закладів III-IV рівнів
акредитації, перебування на яких дає
право на призначення пенсії та виплату
грошової допомоги у разі виходу на
пенсію відповідно до цієї статті,
затверджується Кабінетом Міністрів
України з урахуванням положень статей
22-1, 22-2 цього Закону.

Різниця між сумою пенсії, призначеної
за цим Законом, та сумою пенсії,
обчисленої відповідно до інших
законодавчих актів, на яку має право
науковий працівник, фінансується:

- для наукових (науково-педагогічних)
працівників державних бюджетних
наукових установ, організацій та вищих
навчальних закладів III-IV рівнів
акредитації - за рахунок коштів
державного бюджету;

- для наукових (науково-педагогічних)
працівників інших державних
підприємств, установ, організацій та
вищих навчальних закладів III-IV рівнів
акредитації - за рахунок коштів цих
підприємств, установ, організацій та
закладів, а також коштів державного
бюджету в порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України. При цьому
за рахунок коштів державного бюджету
науковим (науково-педагогічним)
працівникам оплачується з розрахунку
на одну особу 50 відсотків різниці
пенсії, призначеної за цим Законом;

- для наукових (науково-педагогічних)
працівників недержавних наукових
установ, організацій та вищих
навчальних закладів III-IV рівнів
акредитації - за рахунок коштів цих
установ, організацій та закладів.

Дія цієї статті поширюється на
наукових (науково-педагогічних)
працівників наукових установ та
організацій недержавної форми
власності, які пройшли державну
атестацію згідно із цим Законом,
недержавних вищих навчальних закладів
III-IV рівнів акредитації, що діють
відповідно до Закону України «Про вищу
освіту», міжнародних наукових
організацій, відкритих на території
України відповідно до міжнародних
договорів, установчі документи яких
затверджено Кабінетом Міністрів
України, а також на наукових
(науково-педагогічних) працівників
наукових установ і вищих навчальних
закладів III-IV рівнів акредитації, що
належали партійним та громадським
організаціям колишніх Української РСР,
інших республік СРСР та СРСР.

Пунктом 1 Порядку фінансування різниці
між сумою пенсії, призначеної науковим
(науково-педагогічним) працівникам
державних небюджетних підприємств,
установ, організацій та вищих
навчальних закладів III-IV рівнів
акредитації згідно із Законом України
«Про наукову і науково-технічну
діяльність», та сумою пенсії,
обчисленою відповідно до інших
законодавчих актів, на яку мають право
зазначені особи, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
24 березня 2004 року за №372 (надалі -
Порядок від 24 березня 2004 року №372),
визначено механізм фінансування
різниці між сумою пенсії, призначеної
науковим (науково-педагогічним)
працівникам державних небюджетних
підприємств, установ, організацій та
вищих навчальних закладів III-IV рівнів
акредитації згідно із Законом України
«Про наукову і науково-технічну
діяльність», та сумою пенсії,
обчисленою відповідно до інших
законодавчих актів, на яку мають право
зазначені особи (далі - різниця у
розмірі пенсії).

Пунктом 2 Порядку від 24 березня 2004 року
№372 визначено, що за рахунок коштів
державного бюджету фінансується 50
відсотків різниці у розмірі пенсії
наукових (науково-педагогічних)
працівників державних небюджетних
підприємств, установ, організацій та
вищих навчальних закладів III-IV рівнів
акредитації у розрахунку на одну особу.
Інша частина фінансується за рахунок
коштів цих підприємств, установ,
організацій та закладів.

Згідно із пунктом 4 Порядку від 24
березня 2004 року №372 у разі ліквідації
або зміни власника підприємства,
установи, організації чи вищого
навчального закладу III-IV рівнів
акредитації різниця у розмірі пенсії
фінансується за рахунок коштів їх
правонаступників у порядку, що діяв
стосовно цих підприємств, установ,
організацій та закладів до моменту
ліквідації або зміни власника.

Відповідно до пункту 5 Порядку від 24
березня 2004 року №372 розмір витрат на
фінансування різниці у розмірі пенсії
за рахунок коштів державних
небюджетних підприємств, установ,
організацій та вищих навчальних
закладів III-IV рівнів акредитації
визначається у розрахунку на рік
органами Пенсійного фонду до 20 січня
поточного року та протягом 10 днів з дня
призначення пенсії відповідно до
Закону України «Про наукову і
науково-технічну діяльність», про що
відповідному підприємству, установі,
організації або закладу відразу
надсилається повідомлення за зразком,
що додається.

Зазначені підприємства, установи,
організації та заклади самостійно
визначають суму, що підлягає до сплати
у розрахунку на місяць, та щомісяця до 25
числа перераховують органу Пенсійного
фонду за своїм місцезнаходженням
відповідні кошти для фінансування
різниці у розмірі пенсії, призначеної у
минулому та поточному роках.

У разі порушення строку сплати коштів,
які спрямовуються на фінансування
різниці у розмірі пенсії, органи
Пенсійного фонду стягують відповідні
суми у порядку, визначеному
законодавством (пункт 8 Порядку від 24
березня 2004 року №372).

Відповідно до пункту 9 Порядку від 24
березня 2004 року №372 різниця у розмірі
пенсій наукових (науково-педагогічних)
працівників недержавних наукових
установ, організацій та вищих
навчальних закладів III-IV рівнів
акредитації фінансується за рахунок
коштів цих установ, організацій та
закладів згідно з пунктами 3-8 цього
Порядку.

На підприємстві відповідача працювали
працівники, яким призначено пенсію
згідно із Законом України від 13 грудня
1991 року №1977-XIІ «Про наукову і
науково-технічну діяльність».

На виконання вимог пункту 5 Порядку від
24 березня 2004 року №372 управлінням
Пенсійного фонду України в
м.Сєвєродонецьку Луганської області
були надіслані Державному
підприємству «Інститут азотної
промисловості і продуктів органічного
синтезу» повідомлення про суми витрат
на фінансування різниці між сумою
пенсії, призначеної відповідно до
Закону України «Про наукову і
науково-технічну діяльність», і сумою
пенсій, обчисленої відповідно до інших
законодавчих актів за період з 01.02.2014 по
01.04.2014, які отримані відповідачем (а.с.
10-44).

Отримавши повідомлення про суму витрат
на фінансування різниці між сумою
пенсії, призначеної відповідно до
Закону України «Про наукову і
науково-технічну діяльність», і сумою
пенсій, обчисленої відповідно до інших
законодавчих актів за період з 01.02.2014 по
01.04.2014, не надавши на них заперечень та
не оскарживши повідомлення в суді,
відповідач фактично узгодив такі
повідомлення.

Сума по виплаті різниці між сумою
пенсії, призначеної науковим
працівникам, які працювали на
підприємстві, та сумою пенсії,
обчисленої відповідно до інших
законодавчих актів, на яку мають право
зазначені особи, в загальній сумі 187340,86
грн., підтверджується повідомленнями
про суму витрат на фінансування
різниці між сумою пенсії, призначеної
відповідно до Закону України «Про
наукову і науково-технічну
діяльність», і сумою пенсій, обчисленої
відповідно до інших законодавчих актів
за період з 01.02.2014 по 01.04.2014, розрахунком
суми заборгованості і розрахунком суми
позову (а.с. 5, 6-8) та карткою особового
рахунку по відшкодуванню фактичних
витрат на виплату пенсій науковим
працівникам державного небюджетного
підприємства за період з 01.02.2014 по 01.04.2014
(а.с. 9).

Доказів, які б спростовували доводи
позивача, відповідач суду не надав.

Оскільки в порушення вимог пункту 5
Порядку від 24 березня 2004 року №372
Науково-технічна установа «Інститут
хімічної технології та промислової
екології» щомісяця до 25-го числа з
лютого 2014 року по березень 2014 року
включно не внесло до управління
Пенсійного фонду України в
м.Сєвєродонецьку Луганської області
визначену суму, що підлягає до сплати у
розрахунку на місяць, та не сплатило
існуючу заборгованість за час судового
розгляду справи, позовні вимоги
управління Пенсійного фонду України в
м.Сєвєродонецьку Луганської області
визнаються судом обґрунтованими,
доведеними і такими, що підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи вимоги частини 4 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, а також те, що позивач
відповідно до пункту 18 частини 1 статті
5 Закону України від 08 липня 2011 року
№3674-VІ «Про судовий збір» від сплати
судового збору звільнений, судові
витрати у цій справі не підлягають
стягненню з відповідача, оскільки у
справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійснені позивачем, з
відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 71, 87, 94,
158-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов управління
Пенсійного фонду України в
м.Сєвєродонецьку Луганської області до
Державного підприємства «Інститут
азотної промисловості і продуктів
органічного синтезу» про стягнення
невідшкодованих сум наукових пенсій в
сумі 187340,86 грн., задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства
«Інститут азотної промисловості і
продуктів органічного синтезу» (, місцезнаходження: 93400,
Луганська область, м.Сєвєродонецьк,
вул.Вілєсова, буд.1) на користь
управління Пенсійного фонду України в
м.Сєвєродонецьку Луганської області
(місцезнаходження: 93404, Луганська
область, м.Сєвєродонецьк, вул.Шевченка,
буд. 9, р/р 8 в ЛОУ ВАТ «Державний
ощадний банк України», МФО 304665, ) заборгованість по виплаті
різниці між сумою пенсії, призначеної
науковим працівникам, які працювали на
підприємстві, та сумою пенсії,
обчисленої відповідно до інших
законодавчих актів, на яку мають право
зазначені особи, за період з 01 лютого 2014
року по 01 квітня 2014 року в сумі 187 340,86
грн. (сто вісімдесят сім тисяч триста
сорок гривень 86 коп.).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Суддя
С.М. Чиркін