Справа № К/9991/16804/11-С
Суддя: Гаманко О.І.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/16804/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Гаманка
О.І.

суддів Білуги
С.В.

Загороднього А.Ф.

при секретарі Сперкач Т.В.,

за участю позивача

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 27 липня 2010
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 09 листопада
2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ в Черкаській області
про визнання протиправним та
скасування наказу, поновлення на
роботі,-

в с т а н о в и л а:

У червні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ в
Черкаській області про скасування
наказу № 403 від 13.05.2010 року,
поновлення на роботі.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 27 липня 2010
року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від
09 листопада 2010 року, в задоволенні
позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати судові рішення по
справі та прийняти нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі в
межах, визначених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що позивач проходив
службу в органах внутрішніх справ, до
звільнення обіймав посаду інспектора
з адміністративної практики.

30 листопада 2009 року на підставі
висновку відділу внутрішньої безпеки
(ВВБ) ГУБОЗ МВС України в Чернігівській
області та постанови Придніпровського
районного суду м. Чернігова від 27
жовтня 2009 року за якою ОСОБА_2 був
притягнутий до адміністративної
відповідальності згідно Закону
України «Про боротьбу з корупцією»,
наказом ГУМВС № 1186 його було звільнено
з органів внутрішніх справ від 30.11.2009
року та цей наказ був реалізований
наказом ГУМВС від 22.01.2010 року № 8 о/с.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 07.04 2010 року
з урахуванням того, що постанова
Придніпровського районного суду м.
Чернігова від 27 жовтня 2009
року була скасована, позивача
поновлено на службі в органах
внутрішніх справ України.

Наказом Головного управління
Міністерства внутрішніх справ в
Черкаській області № 403 від 13.05.2010 року
за грубе порушення службової
дисципліни, яке виразилось у невиході
на службу з 14.11.2009 року по 22.01.2010 року без
поважних причин, халатне відношення до
своїх функціональних обов'язків,
свідоме ігнорування вимог Закону
України «Про Дисциплінарний статут
органів внутрішніх справ України»,
наказів, вказівок і розпоряджень МВС
України ОСОБА_2 звільнено з органів
внутрішніх справ за ст. 63 п. "є" (за
порушення дисципліни) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ.

Звільнення позивача проведено на
підставі матеріалів службового
розслідування, затвердженого 13.05.2010
року яким було враховано висновки
перевірки по інвентаризації
документів від 17.02.2010 року.

Так, за результатами перевірки 17.02.2010
року було складено акт ревізії бланків
суворої звітності за 2009-2010 роки та
встановлено, що в журналі обліку
матеріалів про Правопорушення у сфері
безпеки дорожнього руху з
обслуговування адміністративної
території м. Умань та Уманського району
та АТІ при УДАІ ГУ МВС не були
зареєстровані 25 протоколів, які були
здані у період з 22.07.2009 року по 01.11.2009
року до відділення адміністративної
практики зазначеного підрозділу.
Опитаний в ході службової перевірки
начальник відділення адміністративної
практики ВДАІ з обслуговування
адміністративної території м. Умань та
Уманського району при АТІ при УДАІ ГУ
МВС старший лейтенант мілії Панасюк
Р.В. пояснив, що зазначені протоколи
були здані працівниками відділення ДАІ
лейтенанту міліції ОСОБА_2 для
проведення реєстрації та прийняття
рішення згідно з чинним
законодавством. Відповідно до журналу
вихідної документації виявлені під час
проведення ревізії бланки суворої
звітності, які протягом липня-жовтня 2009
року були здані працівниками ВДАІ до
відділення адміністративної практики
не були зареєстровані до часу
звільнення позивача 22.01.2010 року,
внаслідок чого рішення по ним не
приймались, винні особи не були
притягнуті до відповідальності. Крім
того, з сейфу ОСОБА_2, де зберігалася
службова документація, зникло
посвідчення водія ОСОБА_4, вилученого
працівниками ВДАІ за керування
транспортним засобом в стані сп'яніння.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суди попередніх інстанцій,
виходили з того, що, звільняючи
позивача з органів внутрішніх справ,
відповідач діяв на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

З такими висновками судів погоджується
і колегія суддів Вищого
адміністративного суду України.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону
України "Про міліцію" порядок та умови
проходження служби в міліції
регламентуються Положенням про
проходження служби особовим складом
органів внутрішніх справ,
затверджуваним Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до підпункту "є" пункту 63
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ Української
РСР особи рядового і молодшого
начальницького складу звільняються зі
служби в запас (з постановкою на
військовий облік) за порушення
дисципліни.

Сутність службової дисципліни,
обов'язки осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ України стосовно її
дотримання, види заохочень та
дисциплінарних стягнень, порядок і
права начальників щодо їх
застосування, а також порядок
оскарження дисциплінарних стягнень
визначає Дисциплінарний статут
органів внутрішніх справ України,
затверджений Законом України від 22
лютого 2006 року № 3460-IV.

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України службова дисципліна -
дотримання особами рядового і
начальницького складу Конституції і
законів України, актів Президента
України і Кабінету Міністрів України,
наказів та інших нормативно-правових
актів Міністерства внутрішніх справ
України, підпорядкованих йому органів
і підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

Службова дисципліна в органах
внутрішніх справ досягається:
створенням належних умов проходження
служби особами рядового і
начальницького складу; набуттям
високого рівня професіоналізму;
забезпеченням гласності та
об'єктивності під час проведення
оцінки результатів службової
діяльності; дотриманням законності і
статутного порядку;повсякденною
вимогливістю начальників до підлеглих,
постійною турботою про них, виявленням
поваги до їх особистої гідності;
вихованням в осіб рядового і
начальницького складу високих
моральних і ділових якостей;
забезпеченням соціальної
справедливості та високого рівня
соціально-правового захисту; умілим
поєднанням і правильним застосуванням
заходів переконання, примусу,
дисциплінарного та громадського
впливу; належним виконанням умов
контракту про проходження служби
(статті 1 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України).

Частиною 12 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України
передбачено, що на осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни може бути
накладено такий вид дисциплінарного
стягнення, як звільнення з органів
внутрішніх справ.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України, якою визначено порядок
накладення дисциплінарних стягнень, з
метою з'ясування всіх обставин
дисциплінарного проступку, учиненого
особою рядового або начальницького
складу, начальник призначає службове
розслідування. Службове розслідування
має бути завершене протягом одного
місяця з дня його призначення
начальником. Перед накладенням
дисциплінарного стягнення начальник
або особа, яка проводить службове
розслідування, повинні зажадати від
порушника надання письмового
пояснення. Зміст наказу доводиться до
відома особи рядового або
начальницького складу, яку притягнуто
до дисциплінарної відповідальності,
під підпис. За кожне порушення
службової дисципліни накладається
лише одне дисциплінарне стягнення. При
визначенні виду дисциплінарного
стягнення мають враховуватися
тяжкість проступку, обставини, за яких
його скоєно, заподіяна шкода, попередня
поведінка особи та визнання нею своєї
вини, її ставлення до виконання
службових обов'язків, рівень
кваліфікації тощо.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та вбачається з матеріалів
справи, по факту порушення позивачем
службової дисципліни відповідачем, у
встановлений законом строк, було
проведено службове розслідування.

Колегії суддів погоджується з
висновками судів, що вина позивача у
скоєнні дисциплінарного проступку
доведена матеріалами службового
розслідування.

Відповідно до положень статті 16
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України
дисциплінарне стягнення накладається
у строк до одного місяця з дня, коли про
проступок стало відомо начальнику.

Дисциплінарне стягнення у вигляді
звільнення з органів внутрішніх справ
за неправомірні дії внаслідок
порушення службової дисципліни в
період з липня-листопад 2009 року та які
продовжувалися до часу звільнення
позивача у січні 2010 року на
ОСОБА_2 накладено 13.05.2010 року, тобто в
строк, встановлений статтею 16
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України.

З огляду на викладене, суди дійшли
правильного висновку про те, що порядок
накладення дисциплінарного стягнення
у вигляді звільнення з органів
внутрішніх справ відповідачем
дотримано.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело або могло призвести до
неправильного вирішення спору.

За таких обставин, оскаржувані судові
рішення є законними та обґрунтованими,
підстав для їх скасування немає.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від 27
липня 2010 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 09 листопада 2010 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ в
Черкаській області про визнання
протиправним та скасування наказу,
поновлення на роботі - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.І. Гаманко

Судді
С.В. Білуга

А.Ф.Загородній