Справа № 806/1750/14
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2014-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року
Житомир справа № 806/1750/14

категорія 10.3.3

Суддя Житомирського окружного
адміністративного суду Липа В.А.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Управління праці та
соціального захисту населення
Бердичівської районної державної
адміністрації Житомирської області до
ОСОБА_1 про стягнення 726,00 грн.,-

встановив:

У квітні 2014 року Управління праці та
соціального захисту населення
Бердичівської районної державної
адміністрації Житомирської області
звернулося до адміністративного суду з
позовом, у якому просило стягнути з
ОСОБА_1 надмірно виплачену допомогу на
дітей одиноким матеріям за період з
01.10.2013 року по 30.11.2013 року в сумі 726,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на
підставі заяви та поданих документів
ОСОБА_1 було призначено допомогу на
дітей одиноким матерям за період з
01.11.2010 року по 30.11.2013 року в сумі 12320,90
грн. 29 жовтня 2013 року відповідач
звернулася до Управління праці та
соціального захисту населення
Бердичівської РДА з заявою про
припинення виплати допомоги їй, як
одинокій матері, на її доньку - ОСОБА_2, в
зв'язку з тим, що 06.09.2013 року одружилася
з батьком дитини та проживає разом з
ним. Переплачену допомогу за період з
01.10.2013 року по 30.11.2013 року в розмірі 726,00
грн. зобов'язується внести на рахунок
УПСЗН Бердичівської РДА. Рішенням
начальника УПСЗН Бердичівської РДА В.В.
Логвінчук № 103 від 31.10.2013 року припинено
з 01.12.2013 року ОСОБА_1 виплату допомоги
одиноким матерям на доньку. Таким
чином, ОСОБА_1 було надмірно виплачено
допомогу на дітей одиноким матерям за
жовтень-листопад 2013 року в сумі 726,00
грн., яку відповідач у добровільному
порядку не повернула.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, про час та місце
судового засідання повідомлений
вчасно та належним чином. Надав до суду
заяву, в якій просив справу розглянути
без його участі, позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не
з'явилася, про час та місце судового
засідання повідомлена вчасно та
належним чином. Про причини неявки до
суду не повідомила, заперечення на
адміністративний позов не подала.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження відповідно до статей 122, 128
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судом встановлено, що на підставі заяви
від 29.11.2010 року та поданих документів
рішенням Управління праці та
соціального захисту населення
Бердичівської районної державної
адміністрації від 09.12.2010 року ОСОБА_1
було призначено відповідно до Закону
України "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми" державну соціальну допомогу на
дітей одиноким матерям з 01.11.2010 року на
доньку - ОСОБА_2.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Гарантований державою рівень
матеріальної підтримки сімей з дітьми
шляхом надання державної грошової
допомоги з урахуванням складу сім'ї, її
доходів та віку дітей і спрямований на
забезпечення пріоритету державної
допомоги сім'ям з дітьми у загальній
системі соціального захисту населення,
встановлений Законом України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми", який
регулює правовідносини, пов'язані з
призначенням та виплатою державної
допомоги на неповнолітніх дітей.

Пунктами 2, 3, 5 ч. 1 ст. 3 Закону України
"Про державну допомогу сім'ям з дітьми"
встановлено, що відповідно до цього
Закону призначаються такі види
державної допомоги сім'ям з дітьми:
допомога у зв'язку з вагітністю та
пологами; допомога при народженні
дитини; допомога при усиновленні
дитини; допомога по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку;
допомога на дітей, над якими
встановлено опіку чи піклування;
допомога на дітей одиноким матерям.

Згідно з ч. 5 ст. 1 Закону України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми"
роботу щодо призначення та виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми
організовує центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у
сферах трудових відносин, соціального
захисту населення.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 18-1 Закону
України "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми", право на допомогу на дітей
одиноким матерям мають одинокі матері
(які не перебувають у шлюбі), одинокі
усиновлювачі, якщо у свідоцтві про
народження дитини або документі про
народження дитини, виданому
компетентними органами іноземної
держави, за умови його легалізації в
установленому законодавством порядку
(рішенні про усиновлення дитини),
відсутній запис про батька (матір) або
запис про батька (матір) проведено в
установленому порядку органом
державної реєстрації актів
цивільного стану за вказівкою матері
(батька, усиновлювача) дитини.

Жінка, яка має дітей від особи, з якою
вона не перебувала і не перебуває в
зареєстрованому шлюбі, але з якою вона
веде спільне господарство, разом
проживає і виховує дітей, права на
одержання допомоги, встановленої на
дітей одиноким матерям, не має. При
реєстрації цією жінкою шлюбу з особою,
від якої вона має дітей, допомога на
дітей, народжених від цієї особи, не
призначається.

Статтею 22 Закону України "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми" встановлено,
що одержувачі державної допомоги
зобов'язані повідомляти органи, що
призначають і здійснюють виплату
державної допомоги, про зміну всіх
обставин, що впливають на виплату
допомоги.

Суми державної допомоги, виплачені
надміру внаслідок зловживань з боку
громадян (у результаті подання
документів із свідомо неправдивими
відомостями, неподання відомостей про
зміни у складі сім'ї, приховування
обставин, що впливають на виплату
державної допомоги, тощо), стягуються
згідно з законом.

Частиною 4 статті 1 Закону України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми"
передбачено, що порядок призначення і
виплати державної допомоги сім'ям з
дітьми та перелік документів,
необхідних для призначення допомоги за
цим Законом, встановлюється Кабінетом
Міністрів України.

На виконання статті 1 Закону України
"Про державну допомогу сім'ям з дітьми"
Кабінет Міністрів України прийняв
постанову від 27.12.2001 року № 1751, якою
затвердив Порядок призначення і
виплати державної допомоги сім'ям з
дітьми.

Згідно із п. 36 Порядку призначення і
виплати державної допомоги сім'ям з
дітьми, допомога на дітей одиноким
матерям призначається з місяця, в якому
було подано заяву з усіма необхідними
документами, та виплачується щомісяця
по місяць досягнення дитиною 18-річного
віку (якщо діти навчаються за денною
формою у загальноосвітніх,
професійно-технічних та вищих
навчальних закладах I - IV рівня
акредитації, - до закінчення такими
дітьми навчальних закладів, але не
довше ніж до досягнення ними 23 років)
включно.

Виплата допомоги припиняється або
зупиняється на підставі поданих
обґрунтованих пропозицій органу опіки
та піклування чи державного
соціального інспектора органу праці та
соціального захисту населення з
місяця, що настає за місяцем, в якому
виникли зазначені обставини, за
рішенням органу, який призначив
допомогу.

Відповідно до п. 46 Порядку призначення
і виплати державної допомоги сім'ям з
дітьми, особи, яким виплачується
державна допомога сім'ям з дітьми, у
разі виникнення обставин, які
призводять до припинення виплати
допомоги, зобов'язані у десятиденний
строк повідомити про це органи праці та
соціального захисту населення. Виплата
допомоги припиняється за рішенням
органу, що призначає та виплачує цю
допомогу з місяця, що настає після
місяця, у якому виникли такі обставини.

Пунктом 49 Порядку призначення і
виплати державної допомоги сім'ям з
дітьми встановлено, що особи, яким
виплачується державна допомога
сім'ям з дітьми, зобов'язані
повідомляти органи, що призначають
і виплачують зазначену допомогу, про
зміну всіх обставин, які впливають на
виплату державної допомоги (зміни у
складі сім'ї, перевищення
середньомісячного сукупного доходу
сім'ї тощо). Суми державної допомоги
сім'ям з дітьми, виплачені надміру
внаслідок зловживань з боку громадян (у
результаті подання документів із
свідомо неправдивими відомостями,
неподання відомостей про зміни у
складі сім'ї, приховування обставин,
які впливають на призначення і виплату
державної допомоги тощо), стягуються
згідно із законом.

У відповідності до п. 50 Порядку
призначення і виплати державної
допомоги сім'ям з дітьми, рішення
органу, що призначає і виплачує
державну допомогу сім'ям з дітьми, може
бути оскаржено у порядку їх
підлеглості у вищестоящі органи або в
судовому порядку.

Так, судом встановлено, що 29 жовтня 2013
року ОСОБА_4 звернулася із заявою до
Управління праці та соціального
захисту населення Бердичівської
районної державної адміністрації про
припинення виплати допомоги одинокої
матері на дитину ОСОБА_2, в зв'язку з тим,
що 06 вересня 2013 року одружилася з
батьком дитини - ОСОБА_5 та проживає
разом з ним. Факт одруження
підтверджується свідоцтвом про шлюб
від 06.09.2013 року Серії НОМЕР_1.

На підставі даної заяви та відповідно
до ст. 18-1 Закону України "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми", позивачем
прийнято рішення від 31 жовтня 2013 року
про припинення виплати допомоги
одиноким матерям ОСОБА_4 на ОСОБА_2, з
01.12.2013 року.

25 грудня 2013 року Управлінням праці та
соціального захисту населення
Бердичівської РДА громадянці ОСОБА_4
було надіслано повідомлення № 1969/04 про
повернення допомоги на дітей одиноким
матерям, так як було надмірно виплачено
допомогу на дітей одиноким матерям в
сумі 726,00 грн. за жовтень-листопад 2013
року, однак на час розгляду справи в
суді надмірно виплачена державна
допомога на дітей одиноким матерям
відповідачем не повернута.

Згідно із ч. 1 ст. 69 Кодексу
адміністративного судочинства
України, доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладені положення
законодавства, а також те, що вказана в
позовній заяві сума надміру виплаченої
допомоги в розмірі 726,00 грн.
підтверджується належними доказами,
доказів оскарження вимоги позивача
відповідачем не надано, як і заперечень
на адміністративний позов, а тому суд
дійшов висновку, що адміністративний
позов підлягає задоволенню в повному
обсязі.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
а також за відсутності витрат позивача
- суб'єкта владних повноважень,
пов'язаних із залученням свідків та
проведенням судових експертиз, судові
витрати (судовий збір) стягненню з
відповідача не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 69, 71, 86, 122, 128, 158-163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,

постановив:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Державного бюджету України в особі
Управління праці та соціального
захисту населення Бердичівської
районної державної адміністрації
Житомирської області надміру
виплачені бюджетні кошти допомоги на
дітей одиноким матерям в сумі 726,00 грн.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Житомирський окружний
адміністративний суд, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
В.А. Липа