Справа № 813/1283/14
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2014-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/1283/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого - судді Лунь З.І.
секретаря судового засідання Леніва
представників сторін:
від позивача: Гіра С.В.,
від відповідача: Меленюк Г.С.,
від третьої особи: Калітовська Н.В.,
розглянув адміністративну справу за
позовною заявою Львівського
комунального підприємства
"Львівелектротранс" до Територіальної
державної інспекції з питань праці у
Львівській області, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача первинна
профспілкова організація Львівського
комунального підприємства
"Львівелектротранс" про скасування
акта перевірки та припису.
Львівське комунальне підприємство
"Львівелектротранс" звернулося до суду
з позовом до Територіальної державної
інспекції з питань праці у Львівській
області про скасування Акта перевірки
додержання суб'єктами господарювання
законодавства про працю та
загальнообов'язкового державного
припису від 25.01.2014 року №13-01-006/0063-0038.
Ухвалою судового засідання від 24.03.2014
року судом залучено до участі у справі
третю особу, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача первинну профспілкову
організацію Львівського комунального
підприємства "Львівелектротранс".
Представник позивача вимоги позовної
заяви підтримав з підстав, викладених у
позовній заяві. Просить позов
Представники відповідача проти позову
заперечили з підстав, викладених у
запереченні на адміністративний позов
(а.с.52-55). Просять у задоволенні позову
Представники третьої особи проти
Заслухавши пояснення
представників сторін та третьої особи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив наступне.
Працівниками Територіальної державної
інспекції з питань праці у Львівській
області проведено перевірку
Львівського комунального підприємства
"Львівелектротранс", яке
підпорядковується Департаменту
житлово-комунального господарства
Львівської міської ради, за
результатми якої складено Акт
перевірки додержання суб'єктами
господарювання законодавства про
працю та загальнообов'язкового
державного соціального страхування
На підставі Акта перевірки
відповідачем винесено припис від 25.01.2014
року №13-01-006/0063-0038 (далі - Припис).
Позивач оскаржує пункти 2 та 4 Припису,
згідно з якими приписано: на виконання
п.2.2. Генеральної , галузевої угоди між
Міністерством з питань
житлово-комунального господарства
України, Всеукраїнським об'єднанням
обласних організацій роботодавців
житлово-комунальної галузі «Федерація
роботодавців ЖКГ України», Центральним
комітетом профспілки працівників
житлово-комунального господарства,
місцевої промисловості, побутового
обслуговування населення України на
2010-2012 роки, ст.ст. 96, 97 КЗпП України та ч.3
ст. 6 Закону України «Про оплату праці»
забезпечити дотримання вимог п.п.2.2
Генеральної, галузевої угоди (Пункт 2
Припису); на виконання вимоги ст.95 КзПП
України - забезпечити розрахунок
тарифної ставки робітника І розряду з
01.01.2013 року, виходячи з мінімальної
заробітної плати 1218,0 грн.(Пункт 4
Частиною 3 ст. 96 КЗпП України
передбачено, що формування тарифної
сітки (схеми посадових окладів)
провадиться на основі тарифної ставки
робітника першого розряду та
міжкваліфікаційних (міжпосадових)
співвідношень розмірів тарифних
ставок (посадових окладів), що
встановлюються у розмірах, не
нижчих ніж визначені
генеральною, галузевою (регіональною)
Частиною 2 ст. 97 КЗпП України
встановлено, що форми і системи оплати
праці, норми праці, розцінки, тарифні
сітки, ставки, схеми посадових окладів,
умови запровадження та розміри
надбавок, доплат, премій, винагород та
інших заохочувальних, компенсаційних і
гарантійних виплат встановлюються
підприємствами, установами,
організаціями самостійно у
колективному договорі з дотриманням
норм і гарантій, передбачених
законодавством, генеральною та
галузевими (регіональними) угодами.
Частиною 3 ст. 6 Закону України «Про
оплату праці» визначено, що тарифна
сітка (схема посадових окладів)
формується на основі: тарифної ставки
робітника першого розряду, яка
встановлюється у розмірі, що перевищує
законодавчо встановлений розмір
мінімальної заробітної плати.
Мінімальна заробітна плата є державною
соціальною гарантією, яка
встановлюється Кабінетом Міністрів
України. Відтак, запровадження
мінімальної заробітної плати,
визначеної Кабінетом Міністрів
України, в установлених законом
розмірах є обов'язковим на
підприємствах усіх форм власності і
господарювання в Україні.
Суд не бере до уваги покликання
позивача на те, що позивач не
уповноважував представника
підприємства на підписання
Генеральної, галузевої угоди з огляду
на те, що законодавством не передбачено
процедури представництва підприємства
на підписання Генеральної галузевої
Більше того, як свідчать матеріали
справи, колективна угода ЛКП
«Львівелектротранс», прийнята 25.08.2011
року, складена на основі КзПП України
та зазначеної вище Галузевої угоди
Таким чином, суд дійшов висновку, що
позивач у своїй роботі зобов'язаний
керуватися Галузевою угодою між
Міністерством з питань
житлово-комунального господарства
України, Всеукраїнським об'єднанням
обласних організацій роботодавців
житлово-комунальної галузі «Федерація
роботодавців ЖКГ України», Центральним
комітетом профспілки працівників
житлово-комунального господарства,
місцевої промисловості, побутового
обслуговування населення України на
Галузевою угодою передбачено
встановлення мінімального
гарантованого розміру тарифної ставки
робітника І розряду за повністю
виконану місячну норму праці не менше
120% розміру мінімальної заробітної
Зміни до колективної угоди ЛКП
«Львівелектротранс», які були внесені
18.12.2012 року (а.с.91), на котрі покликається
позивач, як на підставу обгрунтування
позовних вимог, суд до уваги не бере,
оскільки вони суперечать зазначеній
вище галузевій угоді та, більше того,
погіршують становище працівників
підприємства щодо нарахування їм
Таким чином, суд дійшов висновку, що
оскаржуваний позивачем п.2 Припису є
таким, що відповідає вимогам чинного
законодавства України.
Судом встановлено, що заробітна плата
нарахована позивачем у розмірі, який не
відповідає розміру мінімальної
заробітної плати, який встановлений
Законом України «Про бюджет України на
2013 р.», а саме: з 01.01.13 року мінімальна
заробітна плата становить 1147 грн.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
оплату праці» мінімальна заробітна
плата - це законодавчо встановлений
розмір заробітної плати за просту,
некваліфіковану працю, нижче якого не
може провадитися оплата за виконану
працівником місячну, а також погодинну
норму праці (обсяг робіт).
Станом на день проведення перевірки -
25.01.2014 року, - тарифна ставка робітника І
розряду з 01.01.13 розрахована, виходячи з
мінімальної заробітної плати у розмірі
1102,0 грн., що суперечить встановленому
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2013 рік» мінімальної
заробітної плати з 01.01.13 року у розмірі
Мінімальна заробітна плата є державною
соціальною гарантією, обов'язковою на
всій території України для підприємств
усіх форм власності і господарювання
та фізичних осіб, які використовують
працю найманих працівників.
Зазначене не заперечується сторонами у
справі, однак, представник позивача в
обгрунтування позовних вимог
покликається на складне матеріальне
становище, відтак, на неможливість
застосування мінімальної заробітної
плати у розмірі 1147,0 грн. при
розрахунках з працівниками.
Відповідно до ч.7 ст.43 Конституції
України право на своєчасне одержання
винагороди за працю захищається
Згідно з ст. 68 Конституції України
кожен зобов'язаний неухильно
додержуватися Конституції України та
законів України, не посягати на права і
свободи, честь і гідність інших людей.
Незнання законів не звільняє від
юридичної відповідальності.
З врахуванням зазначених вище норм, суд
не бере до уваги покликання позивача на
складне матеріальне становище
підприємства як на невиконання закону.
Таким чином, пункт 4 оскаржуваного
припису відповідає вимогам
законодавства України.
Щодо позовної вимоги про скасування
акта перевірки №13-01-006/0063 суд зазначає
Акт перевірки - це документ, який
фіксує факт проведення перевірок
суб'єктів господарювання і є носієм
доказової інформації про виявленні
порушення вимог законодавства у
Таким чином, суд зазначає, що акт
перевірки не має обов'язкового
характеру, не встановлює для позивача
обов'язків, інших правових наслідків.
Відтак, у цій частині позовних вимог
суд відмовляє у задоволенні позову.
Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про задоволення позову у
Відповідно до ст. 94 КАС України судовий
збір присуджується з позивача.
Керуючись ст.ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 87, 94,
158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд
У задоволенні позову відмовити
Постанова набирає законної сили в
строк та в порядку, передбаченому ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена в строк
та в порядку, передбаченому ст. 186
Кодексу адміністративного судочинства
України.

В судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частину
постанови

Постанову в повному обсязі складено
12.05.2014 року.

Суддя
З.І. Лунь