Справа № 805/1153/14
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2014 р.
Справа №805/1153/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 15 година
35 хвилин

Донецький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді Бабіча
С.І., за участю секретаря судового
засідання Мандрики К.В.,

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1;

відповідача - Семенової Г.В., Карташева
О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_4 до Державної податкової
інспекції у Старобешівському районі
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про визнання
нечинними та скасування податкових
повідомлень-рішень №, №,
№, № від 08.01.2014 року та
рішення про застосування фінансових
санкцій №1/05-42-22/НОМЕР_1, №2/05-42-22/НОМЕР_1
від 08.01.2014 року,

В С Т А Н О В
И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4
звернувся до суду з позовною заявою до
Державної податкової інспекції у
Старобешівському районі Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області про визнання нечинними та
скасування податкових
повідомлень-рішень № від 08.01.2014
року на суму 6 307,20 гривень, № від
08.01.2014 року на суму 115,00 гривень, №
від 08.01.2014 року на суму 10 377,20 гривень, №
від 08.01.2014 року на суму 115,00
гривень та рішення про застосування
фінансових санкцій № 1/05-42-22/НОМЕР_1 від
08.01.2014 року на суму 5 000,00 гривень, №
2/05-42-22/НОМЕР_1 від 08.01.2014 року на суму 13
500,00 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на
думку позивача перевірка проведена
незаконно та з численними порушеннями
податкового законодавства з боку
відповідача, а висновки, викладені
відповідачем у відповідних актах
перевірки не відповідають дійсності.

Відповідач проти позову заперечував,
посилаючись на те, що перевірку
проведено у повній відповідності з
вимогами закону, а спірні рішення, що
прийняті на підставі вказаної
перевірки є законними та
обґрунтованими.

Повно та всебічно дослідивши всі
обставини даної справи суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог, з огляду на
наступні обставини.

Як встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи,
28.11.2013 року, на підставі наказу на
проведення фактичної перевірки від
04.11.2013 року № 238, направлень на
проведення фактичної перевірки від
28.11.2013 року № 00126 та від 28.11.2013 року № 00127,
фахівцями ГУ Міндоходів у Донецькій
області, відповідно до норм пп. 80.2.5 п. 80.2
ст. 80 Податкового кодексу України (далі
- ПК України), на виконання функцій,
визначених законодавством у сфері
виробництва і обігу спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів, було проведено фактичні
перевірки магазинів позивача за
адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

За результатами вказаних перевірок
були складені акти № 05/101/21/НОМЕР_1 від
05.12.2013 року та № 05/98/21/НОМЕР_1 від 05.12.2013
року.

Крім того слід зазначити, що фахівцями
ГУ Міндоходів у Донецькій області у
відповідності до були пред'явлені -
особам які здійснювали розрахункові
операції у вказаних магазинах ОСОБА_5
та ОСОБА_6 направлення на проведення
фактичної перевірки, копія наказу та
службові посвідчення, після відмови
ОСОБА_5 ознайомитися з направленнями, в
її присутності були складені акти
відмови від підпису у направленні на
перевірку від 28.11.2013 року № 05/71/21/НОМЕР_1
та №05/72/21/НОМЕР_1.

Згідно з вказаними актами, встановлені
наступні порушення:

- постанови КМУ від 30.10.2008 року № 957
«Про встановлення розміру мінімальних
оптово-відпускних і роздрібних цін на
окремі види алкогольних напоїв»;

- п.п.1, 2, 12 статті 3 Закону України
від 06.07.1995 року № 265/95-ВР «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг»;

- статті 267 Податкового кодексу
України;

- статті 11 Закону України від 19.12.1995
року № 481/95-ВР «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирта
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів».

За результатами перевірки в магазині
за адресою: АДРЕСА_2 та на підставі акту
№ 05/101/21/НОМЕР_1 від 05.12.2013 року були
прийняті податкові повідомлення -
рішення:

- від 08.01.2014 року № на суму 6307,20
грн. (за порушення п.п. 1, 2, 12 ст. 3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій в
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» від 06.07.1995 року №
265/95-ВР (далі - Закон № 265/95-ВР) -
здійснення реалізації товарів, які не
обліковані у встановленому порядку;

- від 08.01.2014 року № на суму 115,00
грн. (за порушення пп. 267.6.1., пп. 267.6.2, пп.
267.6.3 п. 267.6 ст. 267 ПК України - порушення
порядку використання торгового
патенту);

а також рішення про застосування
фінансових санкцій від 08.01.2014 року
№1/05-42-22- на суму 5 000,00 грн. (за
порушення постанови КМУ від 30.10.08 року
№ 957 «Про встановлення розміру
мінімальних оптово-відпускних і
роздрібних цін на окремі види
алкогольних напоїв» - роздрібна
торгівлю алкогольними напоями за
ціною, нижчою від встановленої
мінімальної роздрібної ціни).

За результатами перевірки магазину за
адресою: АДРЕСА_1, на підставі акту
перевірки № 05/98/21/НОМЕР_1 від 05.12.2013 року
були прийняті податкові повідомлення -
рішення:

- від 08.01.2014 року № на суму 10 377,2
грн. (за порушення п.п. 1, 2, 12 ст. 3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій в
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» від 06.07.1995 року №
265/95-ВР (далі - Закон № 265/95-ВР) -
здійснення реалізації товарів, які не
обліковані у встановленому порядку;

- від 08.01.2014 року № на суму 115,00 грн.
(за порушення пп. 267.6.1., пп. 267.6.2, пп. 267.6.3
п. 267.6 ст. 267 ПК України - порушення
порядку використання торгового
патенту);

а також рішення про застосування
фінансових санкцій від 08.01.2014 року
№2/05-42-22/НОМЕР_1 на загальну суму 13 500,00
грн. (за порушення постанови КМУ від
30.10.08 року № 957 «Про встановлення
розміру мінімальних оптово-відпускних
і роздрібних цін на окремі види
алкогольних напоїв» - роздрібна
торгівлю алкогольними напоями за
ціною, нижчою від встановленої
мінімальної роздрібної ціни та за
порушення ст. 11 Закону України від
19.12.1995 року № 481/95-ВР «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів» (далі - Закон № 481/95-ВР) -
реалізація алкогольних напоїв без
марок акцизного податку встановленого
зразка.

Вказані податкові повідомлення -
рішення та рішення про застосування
фінансових санкцій отримані позивачем
поштою 13.01.2014 року.

Суд не приймає посилання позивача про
те, що перевірки були проведені без
наявності на те підстав, зокрема без
наявності відповідних направлення та
наказу на проведення перевірки,
оскільки відповідачем надані суду
відповідні направлення на проведення
перевірки № 00126, 00127, 00128, 00129 та наказ ГУ
Міндоходів у Донецькій області від
04.11.2013 року № 238 з відповідним додатком.

Посилання позивача на те, що жодних
документів перевіряючими особами
продавцям магазинів пред'явлено не
було та копії цих документів до сих пір
не було направлено поштою відповідачем
судом не приймається, оскільки
податкове законодавство не передбачає
обов'язку податкового органу
направляти платнику податків копії
направлення та наказу про проведення
фактичної перевірки. Більше того, п. 80.2
ПК України встановлює, що фактична
перевірка може проводитися на підставі
рішення керівника контролюючого
органу, оформленого наказом, копія
якого вручається платнику податків або
його уповноваженому представнику, або
особам, які фактично проводять
розрахункові операції під розписку до
початку проведення такої перевірки.

Згідно з абзацами 7 та 8 п. 81.1 ст. 81 ПК
України, при пред'явленні направлення
платнику податків та/або посадовим
(службовим) особам платника податків
(його представникам або особам, які
фактично проводять розрахункові
операції) такі особи розписуються у
направленні із зазначенням свого
прізвища, імені, по батькові, посади,
дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або
посадових (службових) осіб платника
податків (його представників або осіб,
які фактично проводять розрахункові
операції) розписатися у направленні на
перевірку посадовими (службовими)
особами контролюючого органу
складається акт, який засвідчує факт
відмови. У такому випадку акт про
відмову від підпису у направленні на
перевірку є підставою для початку
проведення такої перевірки.

Відповідно до абз. 2-4 п. 86.1 ст. 86 ПК
України, акт (довідка), складений за
результатами перевірки та підписаний
посадовими особами, які проводили
перевірку, у строки визначені цим
Кодексом, надається платнику податків
або його законному представнику, який
зобов'язаний його підписати.

Строк складення акта (довідки) про
результати перевірки не зараховується
до строку проведення перевірки,
встановленого цим Кодексом (з
урахуванням його продовження).

У разі незгоди платника податків з
висновками акта такий платник
зобов'язаний підписати такий акт
перевірки із зауваженнями, які він має
право надати разом з підписаним
примірником акта або окремо у строки,
передбачені цим Кодексом.

Відповідачем доведено факт відмови
продавців позивача розписатися у
направленнях на проведення перевірок
та у відповідних актах перевірок, про
що, в порядку, встановленому абз. 8 п. 81.1
ст. 81 ПК України було складено
відповідні акти про відмову від
підпису у направленні на перевірку, які
стали підставами для проведення
перевірок, відповідно до п. 81.1 ст. 81 ПК
України та було складено акти відмови
від підписання і отримання актів
перевірки які надані відповідачем та
містяться в матеріалах даної справи.

Суд звертає увагу позивача на те, що ПК
України не містить обов'язку
контролюючого органу зазначити в акті
перевірки про складання акту про
відмову від підпису у направленні на
перевірку.

Позивач стверджує, що жодних актів за
дійсними адресами магазинів не
складалось, що зокрема,
підтверджується тим, що додаток до акту
перевірки № 05/98/21/НОМЕР_1 від 05.12.2013 року
підписано ОСОБА_6 (яка не є продавцем
магазину в якому проводилась
перевірка, описана в акті), в той час як
в самому акті продавцем (представником
суб'єкту господарювання) зазначено
ОСОБА_5

Суд звертає увагу позивача на те, що
певні недоліки форми актів, що складені
за результатами перевірок не можуть
бути підставою для скасування
прийнятих на їх підставі рішень за
наявності порушень з боку платника
податків.

Більше того, сам факт наявності підпису
ОСОБА_6 у будь-якому додатку до акту
спростовує доводи позивача про те, що
його продавцям жодних документів
перевіряючими не надавалось та жодних
документів вони не підписували як
спростовує і доводи щодо наявності чи
відсутності певних товарів у магазині
під час проведення перевірки.

Суд критично оцінює свідчення ОСОБА_5
та ОСОБА_6 щодо непред'явлення
перевіряючими документів та про
відсутність обставин, зазначених у
актах перевірок, оскільки вказані
особи є працівниками позивача та є
зацікавленими особами.

Щодо податкових повідомлений - рішень
№ від 08.01.2014 року на суму 115,00
гривень, та № від 08.01.2014 року на
суму 115,00 гривень.

Згідно з вищевказаними актами
перевірок, під час їх проведення,
перевіряючими було встановлено
відсутність в магазинах відповідних
торгових патентів, наявність яких є
обов'язковою, відповідно до вимог ст. 267
ПК України.

Проте, разом із запереченнями до
вказаних актів, позивачем було надано
відповідні торгові патенти та
фотографії, які на його думку
підтверджують їх розміщення у
магазинах.

Враховуючи вказані обставини, за
результатами розгляду заперечень
позивача, відповідачем було скасовано
рішення про застосування до позивача
фінансових санкції в загальній сумі
5520,00 грн. за торгівлю у двох магазинах
без патенту та прийнято спірні
податкові повідомлення - рішення №
від 08.01.2014 року на суму 115,00
гривень, та № від 08.01.2014 року на
суму 115,00 гривень - за порушення порядку
використання торгового патенту,
передбаченого підпунктами 267.6.1-267.6.3
пункту 267.6 статті 267. У відповідних
розрахунках фінансових санкцій після
розгляду заперечень позивача вказано
про те, що торговий патент знаходився
на видному місці.

Згідно з пп. 267.6.1 - 267.6.3 п. 267.6 ст. 267 ПК
України, оригінал торгового патенту
повинен бути розміщений:

на фронтальній вітрині магазину, а за
її відсутності - біля реєстратора
розрахункових операцій;

на фронтальній вітрині малої
архітектурної форми;

на табличці в автомагазинах, на
розвозках та інших видах пересувної
торговельної мережі, а також на лотках,
прилавках та інших видах торговельних
точок, відкритих у відведених для
торговельної діяльності місцях;

у пунктах обміну іноземної валюти;

у приміщеннях для надання платних
послуг, а також у приміщеннях, в яких
проводяться розважальні ігри.

Торговий патент повинен бути відкритий
та доступний для огляду.

Для запобігання пошкодженню торгового
патенту (вигорання на сонці, псування
внаслідок затікання дощової води,
псування сторонніми особами тощо)
дозволяється розміщувати нотаріально
засвідчені копії торгових патентів у
визначених цією частиною місцях. При
цьому оригінал такого патенту повинен
зберігатися у відповідальної особи
суб'єкта господарювання або
відповідальної особи відокремленого
підрозділу, яка зобов'язана надавати
його для огляду уповноваженим законом
особам.

Критично оцінюючи надані позивачем до
матеріалів справи фотознімки, які на
думку позивача вказують про розміщення
торгових патентів в магазинах
позивача, суд зазначає, що навіть якщо
припустити, що ці фотознімки зроблені в
магазинах, що перевірялись та у момент
перевірки, на цих фотознімках явно
видно, що торгові патенти розміщені на
холодильниках з напоями, а не на
фронтальній вітрині магазину, а за її
відсутності - біля реєстратора
розрахункових операцій, як цього
вимагає пп. 267.6.1 - 267.6.3 п. 267.6 ст. 267 ПК
України.

Сумнівним є і той факт чи є торгові
патенти доступними для огляду при їх
розміщенні на боковій частині
холодильника.

Той факт, що під час складання актів
перевірки, працівниками контролюючого
органу було вказано про відсутність
торгових патентів у магазинах та
приймаючи до уваги те, що продавці
магазинів не скористались правом
вказати в актах свої заперечення щодо
наявності торгових патентів, може
свідчити про те, що такі торгові
патенти були розміщені в магазинах вже
після закінчення перевірок.

Враховуючи викладене, судом
встановлено порушення позивачем
порядку використання торгових
патентів, передбаченого підпунктами
267.6.1-267.6.3 пункту 267.6 статті 267 цього
Кодексу

Відповідно до пункту 125.1 ст. 125 ПК
України, суб'єкти господарювання, що
проводять торговельну діяльність,
здійснюють торгівлю готівковими
валютними цінностями, діяльність у
сфері розваг та надають платні послуги:

за порушення порядку використання
торгового патенту, передбаченого
підпунктами 267.6.1-267.6.3 пункту 267.6 статті
267 цього Кодексу, сплачують штраф у
розмірі збору на один календарний
місяць (для діяльності у сфері розваг -
у розмірі збору на один квартал);

Враховуючи викладене, податкові
повідомлення - рішення № від
08.01.2014 року на суму 115,00 гривень та №
від 08.01.2014 року на суму 115,00
гривень прийняті з дотриманням вимог
чинного законодавства, а позовні
вимоги про їх скасування є
безпідставними, необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо податкових повідомлень-рішень №
від 08.01.2014 року на суму 6 307,20
гривень та № від 08.01.2014 року на
суму 10 377,20 гривень.

Згідно з вищевказаними актами
перевірок, під час їх проведення,
перевіряючими було встановлено, що у
реалізації в магазинах позивача
знаходився товар, зазначений в
додатках до відповідних актів, облік
якого не ведеться у встановленому
законодавством порядку - накладні,
товарно-транспортні накладні,
сертифікати відповідності та книгу
обліку доходів до перевірки не надано.
Також вказано про те, що у магазинах під
час реалізації алкогольних напоїв в
магазинах не роздруковано те не видано
розрахунковий документ.

Відповідно до п. 12 ст.3 Закону України
від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій в
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», суб'єкти
господарювання, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

Уповноваженими представниками
контролюючого органу у магазинах
позивача було складено відповідні
додатки до актів перевірки, в яких
зазначено перелік товару, що
знаходився на реалізації в магазинах
та облік якого не вівся у встановленому
законом порядку.

Враховуючи викладене та надані
позивачем до заперечень на акти та суду
копії видаткових накладних, товарно -
транспортних накладних, копії актів
приймання - передач товару до
магазинів, сертифікатів відповідності,
тощо, постійною комісією відповідача з
розгляду спірних питань вимоги п.12 ст. 3
Закону України № 265/95 «Про застосування
РРО у сфері торгівлі громадського
харчування та послуг» підтверджені
частково, а саме:

- вартість не облікованих товарів
згідно додатку до акту перевірки №
05/101/21/НОМЕР_1 від 05.12.2013 року) було
вказано в сумі 4610,8 грн. - вартість
облікованих товарів, які підтверджено
первинними документами згідно додатку
до акту 1457,70 грн. = 3153,10 грн. вартість не
облікованих товарів

- вартість не облікованих товарів
згідно додатку до акту перевірки №
05/98/21/НОМЕР_1 від|05.12.2013 року) було
вказано в сумі 6390,00 грн. - вартість
облікованих товарів, які підтверджено
первинними документами на суму 1201,90
грн. = 5188,10 грн. вартість не облікованих
товарів.

Згідно зі статтею 20 Закону № 265/95-ВР, до
суб'єктів господарювання, що
здійснюють реалізацію товарів, які не
обліковані у встановленому порядку,
застосовується фінансова санкція у
розмірі подвійної вартості
необлікованих товарів, які не
обліковані за місцем реалізації та
зберігання, за цінами реалізації, але
не менше десяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, що складає
6306,20 грн. (3153,10 грн.х2) та 10376,20 грн. (5188,10х2)
відповідно.

Під час судового розгляду позивачем не
надано суду доказів на підтвердження
ведення у встановленому законом
порядку обліку товарів, що
реалізовувались у магазинах під час
проведення перевірки та які вказані у
відповідних додатках до актів
перевірки (за виключенням доказів які
були надані позивачем відповідачу
разом із запереченнями на акти
перевірок).

У судовому засіданні представник
позивача повідомив суд про те, що
відповідну книгу обліку доходів надати
не може, оскільки її було втрачено, що
підтверджується висновком органів МВС
України за результатами розгляду заяви
позивача про втрату документів від
27.12.2013 року.

Крім цього, відповідно до висновку
старшого оперуповноваженого СКР
Старобешівського РВ ГУМВС України в
Донецькій області С.О. Барбо, позивачем
виявлено відсутність зошиту доходів та
накладних 26.12.2013 року, тобто вже після
проведення відповідних перевірок.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України, для
цілей оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Згідно з п. 44.5 ст. 44 ПК України, у разі
втрати, пошкодження або дострокового
знищення документів, зазначених в
пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник
податків зобов'язаний у п'ятиденний
строк з дня такої події письмово
повідомити контролюючий орган за
місцем обліку в порядку, встановленому
цим Кодексом для подання податкової
звітності, та контролюючий орган, яким
було здійснено митне оформлення
відповідної митної декларації.

Платник податків зобов'язаний
відновити втрачені документи протягом
90 календарних днів з дня, що настає за
днем надходження повідомлення до
контролюючого органу.

Жодних доказів звернення позивача до
відповідача з відповідним
повідомленням про втрату книги обліку
доходів чи про її відновлення
позивачем суду не надано.

Уповноважені особи позивача не вказали
в акті жодних заперечень про
помилковість додатків до актів
перевірок чи про відсутність вказаної
в додатках продукції в магазинах під
час перевірок.

Більше того, деякі з додатків до актів
були підписані продавцем магазину
позивача ОСОБА_6

Відповідно до п.п. 1, 2, ст.3 Закону №
265/95-ВР, суб'єкти господарювання, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані:

- проводити розрахункові операції на
повну суму покупки (надання послуги)
через зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядку та переведені у
фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій з
роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових
операцій, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням
зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок;

- видавати особі, яка отримує або
повертає товар, отримує послугу або
відмовляється від неї, розрахунковий
документ встановленої форми на повну
суму проведеної операції.

Суд зазначає, що надана позивачем копія
розрахункового документу підтверджує
факт реалізації комусь двох пляшок
горілки "Перепілка" місткістю 0,5 л. за
ціною 30.10 грн. кожна та не може бути
доказом реалізації товару саме
перевіряючим під час проведення
спірних перевірок.

Крім цього, суд звертає увагу позивача
на те, що часом початку перевірок у
магазинах позивача, відповідно до
актів, вказано 16:00 та 17:17, в той час як в
наданому позивачем суду
розрахунковому документів вказано час
- 15 година 32 хвилини 56 секунд - тобто
майже за півгодини до початку
проведення першої з перевірок.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.17 Закону №
265/95-ВР, у разі встановлення протягом
календарного року в ході перевірки
факту: проведення розрахункових
операцій з використанням реєстраторів
розрахункових операцій або
розрахункових книжок на неповну суму
вартості проданих товарів (наданих
послуг); непроведення розрахункових
операцій через реєстратори
розрахункових операцій з фіскальним
режимом роботи; невідповідності суми
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, зазначеній у
денному звіті, а в разі використання
розрахункової книжки - загальній сумі
продажу за розрахунковими квитанціями,
виданими з початку робочого дня;
нероздрукування відповідного
розрахункового документа, що
підтверджує виконання розрахункової
операції, або проведення її без
використання розрахункової книжки на
окремому господарському об'єкті такого
суб'єкта господарювання - вчинене
вперше -1 гривня.

Враховуючи викладене податкові
повідомлення - рішення № від
08.01.2014 року на суму 6 307,20 гривень (6 306,20
грн. + 1 грн.) та № від 08.01.2014 року на
суму 10 377,20 гривень (10 376,20 грн. + 1 грн.)
прийняті у повній відповідності до
чинного законодавства, а позовні
вимоги про їх скасування є
необґрунтованими, безпідставними та
такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо рішень про застосування
фінансових санкцій № 1/05-42-22/НОМЕР_1 від
08.01.2014 року на суму 5 000,00 гривень та №
2/05-42-22/НОМЕР_1 від 08.01.2014 року на суму 13
500,00 гривень.

Відповідно до вищевказаних актів
перевірок, було встановлено факт
реалізації одного пакету вина
"Портвейн 999" місткістю 1л, міцністю 18%
об. за ціною 17,30 грн. (мінімальна ціна за
постановою КМУ № 957 - 18,00 грн.) та факт
реалізації однієї пляшки горілки
«Горілочка Пшенична» місткість 1,0 л.,
міцність 40% об., дата розливу 20.08.2013 року
за ціною 60,00 грн. за пляшку (мінімальна
ціна за постановою КМУ № 957 - 60,20 грн.), що
є нижчою від встановленої постановою
КМУ № 957 мінімальної роздрібної ціни.

Посилання позивача на те, що вказаний
товар перевіряючим не реалізовувався,
а було реалізовано інший товар, з
огляду на встановлені факти реалізацію
товарів без розрахункових документів
судом не приймаються.

Крім цього, як вже було зазначено вище,
надана позивачем копія розрахункового
документу підтверджує факт реалізації
комусь двох пляшок горілки "Перепілка"
місткістю 0,5 л. за ціною 30.10 грн. кожна та
не може бути доказом реалізації товару
саме перевіряючим під час проведення
спірних перевірок.

Крім цього, часом початку перевірок у
магазинах позивача, відповідно до
актів, вказано 16:00 та 17:17, в той час як в
наданому позивачем суду
розрахунковому документів вказано час
- 15 година 32 хвилини 56 секунд - тобто
майже за півгодини до початку
проведення першої з перевірок.

Продавці магазину не скористались
своїм правом надати заперечення до
актів перевірки та вказати про те, що
ними було роздруковано відповідні
розрахункові документи, про те, що
продукція реалізовувалась за ціною
встановленою чинним законодавством та
за акцизними марками чи про те, що
відповідна продукція не
реалізовувалась.

Суд не визнає належними доказами факту
наявності чи відсутності акцизних
марок, цінників, тощо, надані сторонами
фотознімки алкогольної продукції,
оскільки з таких фотознімків технічно
неможливо встановити де саме їх
зроблено, а також те коли їх було
зроблено, оскільки особливості
цифрової фотографії дозволяють
редагування дати проведення зйомки.

Відповідальність за роздрібну
торгівлю алкогольними напоями за
ціною, нижчою від встановленої
мінімальної роздрібної ціни
передбачена абз. 13 ч. 2 ст.17 Закону №
481/95-ВР, в розмірі 100 відсотків вартості
отриманої партії товару, розрахованої
виходячи із мінімальних роздрібних цін
але не менше 5000 гривень.

Так само, в акті перевірки №
05/98/21/НОМЕР_1 від 05.12.2013 року встановлено
факт знаходження на реалізації
алкогольних напоїв без акцизних марок.

Відповідальність за виробництво,
зберігання, транспортування,
реалізацію алкогольних напоїв чи
тютюнових виробів без марок акцизного
податку встановленого зразка або з
підробленими марками акцизного
податку передбачена абз. 15 ч. 2 ст.17
Закону № 481/95-ВР в розмірі 200 відсотків
вартості отриманої партії товару,
розрахованої виходячи із мінімальних
роздрібних цін але не менше 8500 гривень.

Таким чином, приймаючи до уваги
вищевказані факти, суд зазначає, що
спірні рішення про застосування
фінансових санкцій № 1/05-42-22/НОМЕР_1 від
08.01.2014 року на суму 5 000,00 гривень та №
2/05-42-22/НОМЕР_1 від 08.01.2014 року на суму 13
500,00 гривень прийняті з дотриманням
вимог чинного законодавства, а позовні
вимоги про їх скасування є
безпідставними, необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
за необхідне в задоволенні позовних
вимог відмовити повністю.

Частиною 2 статті 4 Закону України "Про
судовий збір" встановлено, що за
подання до адміністративного суду
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 2 відсотки
розміру майнових вимог, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 4 розмірів мінімальної
заробітної плати

Частиною 3 статті 4 Закону України «Про
судовий збір» встановлено, що під час
подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

Відповідно до квитанції № 10004/0191 від 21
січня 2014 року, позивачем сплачено під
час подання даного позову судовий збір
у розмірі 182,70 грн.

Таким чином, враховуючи відмову в
задоволенні позову, з урахування
положень ст. 4 Закону України «Про
судовий збір», з позивача підлягає
стягненню на користь Державного
бюджету України судовий збір у сумі 1
644, 30 грн. (1827,00 грн. (1,5 розміру
мінімальної заробітної плати) - 182,70 грн.
(сплачено позивачем при поданні
позову).

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 44, 80, 81, 86, 125, 267 ПК України, ст. ст. 11, 17
Закону України від 19.12.1995 року № 481/95-ВР
«Про державне регулювання виробництва
і обігу спирта етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів», постановою
Кабінету Міністрів України від 30.10.2008
року № 957 «Про встановлення розміру
мінімальних оптово-відпускних і
роздрібних цін на окремі види
алкогольних напоїв», ст. ст. 3, 17, 20
Закону України від 06.07.1995 року № 265/95-ВР
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», Законом України "Про судовий
збір", ст. ст. 2, 7-11, 17-20, 69-72, 86, 94, 122-154, 158-163,
167, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

П О С Т А Н О
В И В :

У задоволенні адміністративного
позову фізичної особи - підприємця
ОСОБА_4 до Державної податкової
інспекції у Старобешівському районі
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про визнання
нечинними та скасування податкових
повідомлень-рішень №, №,
№, № від 08.01.2014 року та
рішення про застосування фінансових
санкцій №1/05-42-22/НОМЕР_1, №2/05-42-22/НОМЕР_1
від 08.01.2014 року - відмовити повністю.

Стягнути з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь
Державного бюджету України 1 644 (одну
тисячу шістсот сорок чотири) гривні 30
(тридцять) копійок судового збору.

Постанова прийнята в нарадчій кімнаті,
її вступна та резолютивна частини
проголошені в судовому засіданні 23
квітня 2014 року.

Постанова складена у повному обсязі 28
квітня 2014 року.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України
(проголошення вступної та резолютивної
частин постанови), а також прийняття
постанови у письмовому провадженні,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Бабіч С.І.