Справа № 0304/1451/12, 2а-0304/89/12
Суддя: Макарик В.Я.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року
Справа №
167681/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Макарика В.Я.

суддів -
Глушка І.В. Большакової О.О.

за участю секретаря судового засідання
- Ливак М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Камінь-Каширського районного суду
Волинської області від 17.09.2012р. у справі
№ 2а-0304/1451/12 за позовом ОСОБА_1 до
Видричівської сільської ради
Камінь-Каширського району Волинської
області, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача ОСОБА_2 про
скасування рішення Видричівської
сільської ради Камінь-Каширського
району та зобов'язання вчинити певні
дії,-

В С Т А Н О В
И В:

ОСОБА_1 звернулася з адміністративним
позовом у Камінь-Каширський районний
суд Волинської області до
Видричівської сільської ради
Камінь-Каширського району Волинської
області у якому просила скасувати
рішення Видричівської сільської ради
№17/3-2012 від 11.06.2012 року. Зобов'язати
Видричівську сільську раду підписати
акт встановлення та узгодження меж між
землекористувачами суміжних земельних
ділянок замість ОСОБА_2.

Постановою Камінь-Каширського
районного суду Волинської області від
17.09.2012р. в позові ОСОБА_1 до
Видричівської сільської ради
Камінь-Каширського району, третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача ОСОБА_2 про скасування
рішення Видричівської сільської ради
Камінь-Каширського району та
зобов'язання вчинити певні дії
відмовлено за безпідставністю.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, позивач ОСОБА_1
оскаржила її в апеляційному порядку та
просить скасувати постанову
Камінь-Каширського району Волинської
області від 17.09.2012 року та постановити
нову постанову, якою зобов'язати
Видричівську сільську раду підписати
акт встановлення та узгодження меж між
землекористувачами суміжних земельних
ділянок замість ОСОБА_2. Апелянт свої
вимоги мотивує тим, що судом першої
інстанції неповно з'ясовано обставини,
що мають значення для справи та
висновки суду не відповідають
обставинам справи, що призвело до
винесення постанови, якою відмовлено у
задоволенні позовних вимог. Апелянт
свої вимоги в апеляційній скарзі
мотивує тим, що такий висновок
зроблений без належного дослідження
матеріалів справи. Згідно ст. 38 ЗК
України до земель житлової та
громадської забудови належать
земельні ділянки в межах населених
пунктів, які використовуються для
розміщення житлової забудови,
громадських будівель і споруд, інших
об'єктів загального користування.
Оскільки ОСОБА_2 користується
земельною ділянкою без будь - яких
правовстановлюючих документів.

Згідно з ч.ч. 2, 3, 5 ст. 158 ЗК України
виключно судом вирішуються: земельні
спори з приводу володіння,
користування і розпорядження
земельними ділянками, що перебувають у
власності громадян і юридичних осіб, а
також спори щодо розмежування
територій сіл, селищ, міст, районів та
областей. Органи місцевого
самоврядування вирішують земельні
спори у межах населених пунктів щодо
меж земельних ділянок, що перебувають у
власності і користуванні громадян, та
додержання громадянами правил
добросусідства, а також спори щодо
розмежування меж районів у містах. У
разі незгоди власників землі або
землекористувачів з рішенням органів
місцевого самоврядування, органу
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів спір вирішується судом.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 16 квітня 2004 року N 7 "Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ" роз'яснено, що згідно
зі ст. 158 ЗК суди розглядають справи за
спорами про межі земельних ділянок, що
перебувають у власності чи
користуванні громадян-заявників, які
не погоджуються з рішенням органу
місцевого самоврядування чи органу
влади з питань земельних ресурсів.

Проте суд першої інстанції наведені
положення земельного законодавства та
роз'яснення постанови Пленуму
Верховного Суду України від 16 квітня 2004
року № 7 залишив поза увагою, не
з'ясував предмет позову й не встановив,
чи пов'язані позовні вимоги з
поновленням межі, чи вони пов'язані з
усуненням перешкод у користуванні
земельною ділянкою.

Таким чином апелянт вважає, що судом
першої інстанції було неправильно
вирішено справу в частині позовної
вимоги щодо зобов'язання Видричівську
сільську раду підписати акт
встановлення та узгодження меж між
землекористувачами суміжних земельних
ділянок замість ОСОБА_2.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду
справи у їх відсутності згідно із ч.4 ст.
196 КАС України.

Перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, обговоривши доводи
апеляційної скарги та заперечення на
апеляційну скаргу, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає
виходячи з наступного.

Рішенням Видричівської сільської ради
Камінь-Каширського району від 16 травня
2012 року № 16/1-2012 (а.с. 14) позивачці надано
дозвіл на виготовлення технічних
матеріалів та документів на
приватизацію земельної ділянки для
обслуговування належного їй житлового
будинку площею 0,25 га, що в АДРЕСА_1.

Відповідно до акту встановлення та
узгодження меж між землекористувачами
суміжних земельних ділянок (а.с. 8) та
ситуаційної схеми (а.с. 10-12) дана ділянка
межує із земельними ділянками ОСОБА_2
та ОСОБА_3

Рішенням Видричівської сільської ради
Камінь-Каширського району від 11 червня
2012 року № 17/3-2012 (а.с. 15) ОСОБА_1
відмовлено у затвердженні технічних
матеріалів та документів щодо передачі
у приватну власність земельної ділянки
для обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд, у
зв'язку з тим, що технічна документація
оформлена неналежним чином (не
підписаний акт узгодження меж із
сусідами, зокрема із ОСОБА_2, відсутня
довідка з відділу земельних ресурсів).

Вищевказане рішення рішенням цієї ж
сільської ради від 14 вересня 2012 року №
19/1-2012 відмінене, що свідчить про
безпідставність позовних вимог в цій
частині.

Відповідно до ст. 186-1 ч. ч. 1, 2 ЗК України
для розгляду питань, пов'язаних з
погодженням документації із
землеустрою, в районах та містах
обласного значення, містах Києві та
Севастополі функціонують постійно
діючі комісії.

До повноважень Комісії належить
забезпечення погодження документації
із землеустрою відповідними органами
виконавчої влади та органами місцевого
самоврядування.

Одним з видів документації із
землеустрою, який передбачений ст. 25 ч. 2
п. «и» Закону України «Про землеустрій»
є технічна документація із землеустрою
щодо встановлення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості).

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що спір щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі, у разі відмови
землекористувача суміжної земельної
ділянки узгоджувати її межі,
відноситься до компетенції
вищезгаданої Комісії, а не сільської
ради, що свідчить про безпідставність
позовних вимог в частині зобов'язання
відповідача підписати акт
встановлення та узгодження меж між
землекористувачами суміжних земельних
ділянок замість ОСОБА_2

В зв'язку з вищевикладеним, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний спір, на підставі
правильно встановлених обставин
справи та визначених їм правовідносин,
прийшов до обґрунтованих і законних
висновків. Доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду першої
інстанції і не свідчать про порушення
судом норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи і
відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
не можуть бути підставою для
скасування рішення суду першої
інстанції.

Тобто, постанова суду першої інстанції
відповідає вимогам ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
щодо вимог законності та
обґрунтованості судових рішень, і
підстав для її скасування і відповідно
задоволення апеляційної скарги
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 196, ст. 198, ст.
200, ст. 205, ст. 206, 254 КАС України,
Львівський апеляційний
адміністративний суд, -

У Х В А Л
И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову
Камінь-Каширського районного суду
Волинської області від 17.09.2012р. у справі
№ 2а-0304/1451/12 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя:
В.Я.Макарик

Судді:
І.В.Глушко

О.О.Большакова

Повний текст ухвали складений 29 квітня
2014 року.