Справа № 9101/82525/2012
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2013-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 листопада 2013 рокусправа № 2а-13471/10/0470

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Ясенової Т.І.

суддів: Головко
О.В. Суховарова А.В.

секретар судового засідання:
Троянов А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Дніпропетровської митниці
Міндоходів, яка є правонаступником
Дніпропетровської митниці, на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 12
березня 2011 року у справі №2а-13471/10/0470 за
позовом Публічного акціонерного
товариства „Інтерпайп
Нижньодніпровський трубопрокатний
завод", яке є правонаступником
Відкритого акціонерного товариства
„Інтерпайп Нижньодніпровський
трубопрокатний завод", до
Дніпропетровської митниці Міндоходів
про скасування податкових повідомлень,
-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
„Інтерпайп Нижньодніпровський
трубопрокатний завод" (далі за текстом -
ПАТ „Інтерпайп НТЗ") звернулось до суду
з позовом до Дніпропетровської митниці
Міндоходів, в якому просило визнати
протиправним та скасувати як таке, що
не відповідає вимогам діючого
законодавства податкове повідомлення
Дніпропетровської митниці Міндоходів
№87 від 29.09.2010 р. визнати протиправним та
скасувати як таке, що не відповідає
вимогам діючого законодавства;
податкове повідомлення
Дніпропетровської митниці Міндоходів
№88 від 29.09.2010 р. визнати протиправним та
скасувати як таке, що не відповідає
вимогам діючого законодавства,
частково, а саме, на суму 221514,38 грн. з
податку на додану вартість та на суму
110757,19 грн. штрафних санкцій.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 12
березня 2011 року адміністративний позов
задоволено. Визнано протиправним та
скасовано податкове повідомлення
форми „Р" Дніпропетровської митниці
Міндоходів від 29.09.2010 р. №87. Визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення форми „Р"
Дніпропетровської митниці Міндоходів
від 29.09.2010 р. №88 в частині визначення
ПАТ „Інтерпайп НТЗ" податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 221514 гривень 38 копійок
та штрафних санкцій в сумі 110757 гривень
19 копійок.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати оскаржувану постанову та
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Заперечуючи проти апеляційної скарги
позивач, посилаючись на її
безпідставність, просить залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
рішення суду першої інстанції без змін,
як законне та обґрунтоване.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
рішення суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги та заперечень на
неї, правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що 26.09.2007 р. між ПАТ
„Інтерпайп НТЗ" (покупець) та компанією
„СІМРROGETTI - S.p.A", Італія (продавець)
укладено контракт № 560071834, пунктом 1.1.
якого передбачено, що продавець
зобов'язується поставити
техніко-інжинірингову документацію та
комплексний об'єкт „регенеративна
двошахтна вапняна піч випалювання
вапна з номінальною продуктивністю 250
тон на добу, що працює на природному
газі CIM-FIREGAS з системою завантаження і
розвантаження вапняку та вапна" (далі -
вапняна піч, товар, обладнання).
Загальна сума контракту складає 2655000,00
Євро та включає в себе вартість
обладнання та матеріалів, вартість
робіт по розробці та наданню
техніко-інжинірингової документації.

18.03.2009 р. сторонами контракту № 560071834
укладено Додаткову угоду №6, якою
встановлено, що всі витрати за
зберігання обладнання будуть
віднесені на рахунок продавця до 31.05.2009
р., а з 01.06.2009 р. всі витрати за
зберігання будуть віднесені за рахунок
покупця при наданні: щомісячного
рахунку та акту виконаних робіт.

На підставі виставлених компанією
„СІМРROGETTI - S.p.A", Італія рахунків-фактур,
підписаних сторонами контракту актів
виконаних робіт, позивачем здійснено
оплату за надані послуги зі зберігання
вапняної печі на території Італії в
загальному розмірі 99840 Євро.

Постановою Кабінету Міністрів України
„Питання ввезення на митну територію
України енергозберігаючих матеріалів,
обладнання, устаткування та
комплектуючих" №444 від 14.08.2008 р. вапняна
піч віднесена до переліку
енергозберігаючих матеріалів,
обладнання, устаткування та
комплектуючих, що звільняються від
ввізного мита.

Позивачем здійснено в повному обсязі
іморт вапняної печі з оформленням у
встановленому порядку вантажних
митних декларацій.

Дніпропетровською митницею Міндоходів
проведено перевірку стану дотримання
ПАТ „Інтерпайп НТЗ" законодавства
України з питань митної справи за
період з 01.01.2008 р. по 30.06.2010 р., за
наслідком якої 20.09.2010 р. складено акт
№12/10/110000000/5393116.

В ході перевірки встановлено порушення
ст.267 Митного Кодексу України, що
спричинило недобір митних платежів до
бюджету у сумі 244063,61 грн., в тому числі
мита - 22232,41 грн., ПДВ - 221831,20 грн.,
внаслідок: неповного декларування сум,
сплачених за транспортування товарів,
що призвело до заниження реальної
митної вартості та донарахування ПДВ у
розмірі 316,82 грн.; не віднесення до
митної вартості товару послуг по
зберіганню вапняної печі у сумі 99840
Євро. Оскільки ці витрати не входили до
вартості об'єкту, на яку
розповсюджувалась дія постанови
Кабінету Міністрів України №444 від
14.08.2008 р. щодо звільнення від сплати
мита та ПДВ, платежі з донарахованої
митної вартості на вартість послуг по
зберіганню повинні справлятися без
преференції. В акті перевірки
встановлено, що послуги по зберіганню
сплачено в повному обсязі, сторонами
контракту були підписані відповідні
акти виконаних робіт, витрати по
зберіганню обладнання було віднесено
на рахунок 151 „Капітальне будівництво".
Заниження митної вартості товару -
вапняної печі призвело до несплати
митних платежів у сумі 243746,80 грн., в тому
числі мито - 22232,41 грн., ПДВ - 221514,38 грн.

На підставі акта перевірки від 20.09.2010 р.
№12/10/110000000/5393116 Дніпропетровською
митницею прийнято: податкове
повідомлення форми „Р" від 29.09.2010 р. №87
про визначення суми податкового
зобов'язання з мита на товари, що
ввозяться на територію України у сумі
33348,61 грн., в тому числі за основним
платежем - 22232,41 грн. та за штрафними
санкціями - 11116,20 грн.; податкове
повідомлення форми „Р" від 29.09.2010 р. №88
про визначення суми податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість у сумі 332746,80 грн., в тому числі
за основним платежем - 221831,20 грн. та за
штрафними санкціями - 110915,60 грн.

Позивачем визнано виявлене
відповідачем порушення - неповне
декларування сум, сплачених за
транспортування товарів та сплачено
донараховане податкове зобов'язання з
ПДВ у розмірі 316,82 грн. та штрафні
санкції у розмірі 158,41 грн.

Таким чином, предметом спору є
донараховані податкові зобов'язання та
штрафні санкції за невіднесення до
митної вартості товару послуг по
зберіганню вапняної печі у сумі 99840
Євро.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
частиною 2 статті 267 Митного Кодексу
встановлено вичерпний перелік
додаткових витрат, які несе покупець, і
зберігання майна не відноситься до
таких витрат, на вартість яких повинна
бути скоригована митна вартість
товару, таким чином суд першої
інстанції вважає безпідставним
висновок Дніпропетровської митниці
про необхідність віднесення до митної
вартості товару послуг по зберіганню
вапняної печі у сумі 99840 Євро. Крім того
Дніпропетровська митниця, приймаючи
вантажні митні декларації та
пропускаючи товар на митну територію
України, погоджувалися з відомостями
щодо звільнення позивача від сплати
ПДВ та мита, то відповідно до п. 10.3 ст. 10
Закону № 168 та підпункту 4.2.1 п. 4.2 ст. 4
Закону № 2181, а відтак відповідач не мав
правових підстав для прийняття
податкових повідомлень про
нарахування податкових зобов'язань.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
відсутності у митного органу підстав
для прийняття податкових повідомлень
про нарахування податкових зобов'язань
з тієї підстави, що приймаючи вантажні
митні декларації та пропускаючи товар
на митну територію України, митний
орган погоджувався з відомостями щодо
звільнення позивача від сплати ПДВ та
мита, з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 35 статті 1 Митного
кодексу України 2002 року, чинного на час
виникнення спірних відносин, пропуск
товарів і транспортних засобів через
митний кордон України - це дозвіл
митного органу на переміщення товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України з урахуванням заявленої
мети такого переміщення після
проведення митних процедур.

У пункті 19 статті 1 Митного Кодексу
України наведено визначення терміна
„митні процедури" - це операції,
пов'язані зі здійсненням митного
контролю за переміщенням товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України, митного оформлення цих
товарів і транспортних засобів, а також
зі справлянням передбачених законом
податків і зборів.

Отже, митні процедури охоплюють митний
контроль, митне оформлення та
справляння податків і зборів. При цьому
виконання митним органом дій
(процедур), які пов'язані із
закріпленням результатів митного
контролю товарів і транспортних
засобів, що переміщуються через митний
кордон України, та мають юридичне
значення для подальшого використання
цих товарів і транспортних засобів, є
митним оформленням.

Митне оформлення вважається
завершеним після виконання митним
органом митних процедур, визначених
ним на підставі Митного Кодексу
України відповідно до заявленого
митного режиму.

Статтею 69 Митного Кодексу України
встановлено, що незалежно від
закінчення операцій митного контролю,
оформлення та пропуску товарів і
транспортних засобів митний контроль
за ними може здійснюватися, якщо є
достатні підстави вважати, що мають
місце порушення законодавства України
чи міжнародного договору України,
укладеного в установленому законом
порядку, контроль за виконанням яких
покладено законом на митні органи.

Аналіз наведених норм свідчить про
можливість митного контролю після
завершення митного оформлення за умови
обґрунтованої підозри, що під час
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
було допущено порушення законодавства
України.

Відповідно до статті 265 Митного Кодексу
України порядок контролю правильності
визначення митної вартості товарів
після закінчення операції митного
контролю, оформлення та пропуску через
митний кордон України товарів і
транспортних засобів та донарахування
обов'язкових платежів визначається
Кабінетом Міністрів України.

Статтею 25 Закону України від 5 лютого 1992
року № 2097-XII „Про Єдиний митний тариф"
встановлено, що мито, не сплачене у
строки, на які було надано відстрочку
та розстрочку сплати, а так само не
сплачене в результаті інших дій, що
спричинили його недобір, стягується за
розпорядженням митних органів України
у безспірному порядку.

Наведені норми права дають підстави
вважати, що за наслідками перевірки
правильності визначення митної
вартості товарів можуть бути
донараховані обов'язкові платежі.

Відповідно до підпункту 4.2.1 пункту 4.2
статті 4 Закону № 2181-III платник податків
не несе відповідальності за
своєчасність, достовірність та повноту
нарахування суми податкового
зобов'язання, якщо вона розрахована
контролюючим органом, а згідно з
підпунктом 4.2.2 зазначеного пункту цієї
статті контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму податкового
зобов'язання у разі якщо дані
документальних перевірок результатів
діяльності платника податків свідчать
про заниження або завищення суми його
податкових зобов'язань, заявлених у
податкових деклараціях.

Отже, згідно з наведеною нормою
контролюючий орган самостійно
визначає розмір податкового
зобов'язання і, як наслідок, у цьому
випадку не застосовується звільнення
платника податку від відповідальності
за несвоєчасність, недостовірність та
неповноту нарахування суми
податкового зобов'язання під час
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України,
оскільки митну вартість товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, у більшості випадків визначає
декларант, а не контролюючий орган.
Зокрема, відповідно до статті 273
Митного Кодексу України у разі якщо
митна вартість товарів не може бути
визначена шляхом послідовного
використання методів, зазначених у
статтях 267-272 цього Кодексу, митна
вартість оцінюваних товарів
визначається з використанням способів,
які не суперечать законам України і є
сумісними з відповідними принципами і
положеннями Генеральної угоди з
тарифів і торгівлі. Шостий (резервний)
метод визначення митної вартості може
застосовуватися безпосередньо митним
органом, який у такому випадку визначає
митну вартість товару та обов'язкові
платежі, а декларант не може нести
відповідальності за несвоєчасність,
недостовірність та неповноту
нарахування суми податкового
зобов'язання.

Це правило не може бути застосовано у
разі, коли стосовно посадових або
службових осіб контролюючого органу,
які проводили планову або позапланову
перевірку зазначеного суб'єкта,
розпочато службове розслідування або
порушено кримінальну справу, оскільки
відповідно до пункту 4 Указу Президента
України від 23 липня 1998 року № 817/98 „Про
деякі заходи з дерегулювання
підприємницької діяльності" у такому
випадку контролюючий орган вищого
рівня може за власною ініціативою
перевірити достовірність висновків
контролюючого органу нижчого рівня
шляхом перевірки документів
обов'язкової звітності суб'єкта
підприємницької діяльності або
висновків акта перевірки, складеного
контролюючим органом нижчого рівня.

Отже, якщо митний орган, приймаючи ВМД,
самостійно визначає митну вартість
товару та пропускає товар на митну
територію України (після сплати
імпортером передбачених законом
податків і зборів), то в подальшому він
не має правових підстав для прийняття
податкових повідомлень про
донарахування податкових зобов'язань,
за винятком випадку, коли за наслідками
службової перевірки або розгляду
кримінальної справи встановлено змову
між декларантом і митним органом,
спрямовану на заниження обов'язкових
платежів.

В інших випадках, за умови
обґрунтованої підозри, що під час
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
було допущено порушення законодавства
України, митний орган має право
продовжити здійснення митного
контролю, за наслідками якого
донарахувати обов'язкові платежі, якщо
протиправні дії декларанта спричинили
їх недобір.

Враховуючи, що донарахування позивачу
ПДВ, ввізного мита та митного збору за
митне оформлення товарів відбулося
внаслідок виявлення під час перевірки
розбіжностей між даними, зазначеними
товариством у ВМД, та даними
бухгалтерського обліку товариства,
відповідачем правомірно було прийнято
податкові повідомлення про
нарахування податкових зобов'язань.

Щодо висновків суду першої інстанції,
що зберігання майна не відноситься до
вичерпного переліку додаткових витрат,
на вартість яких повинна бути
скоригована митна вартість товару,
встановленого частиною 2 статті 267
Митного Кодексу України, а відтак
висновок Дніпропетровської митниці
про необхідність віднесення до митної
вартості товару послуг по зберіганню
вапняної печі у сумі 99840 Євро є
безпідставним, колегія суддів зазначає
наступне.

У процесі вступу України до СОТ
законодавство України з питань
визначення митної вартості товарів
було повністю приведено у
відповідність до вимог АТТ/СОТ,
зокрема, Угоди про застосування статті
VII ГАТТ.

Відповідно до статті 18 цієї Угоди
створюється Технічний комітет під
егідою РПМС з метою забезпечення на
технічному рівні однорідності в
тлумаченні та застосуванні цієї Угоди,
до обов'язків якого, зокрема, віднесено
вивчення конкретних технічних проблем,
що виникають під час повсякденного
застосування системи митного
оцінювання членів та надання
консультативних висновків стосовно
відповідних рішень на підставі
представлених фактів."

Коментарем 7.1. Технічного комітету з
митної оцінки надано Трактування щодо
зберігання та пов'язаними з цим
витратами відповідно до положень
статті 1 Угоди про застосування статті
VII ГАТТ. Згідно р.II п.8 (b) зазначеного
Трактування, коли покупець в країні
імпорту купує у продавця в країні
експорту товари, які на момент
транзакції зберігаються продавцем на
складі в країні експорту, додатково до
ціни за товари покупець сплачує
продавцю витрати за зберігання на
складі на підставі окремого інвойсу.

Відповідно до пункту 3 додаткової угоди
від 18.02.2009 року до контракту
купівлі-продажу товару від 26.09.2007 року
№560071834 з компанією „Cimprogetti S.p.A." була
прямо передбачена сума послуг за
зберігання обладнання продавцем. Отже
платежі, що були здійснені ВАТ
„Інтерпайп НТЗ" були здійснені на
користь продавця, відносились до
оцінюваних товарів та були прямо
передбачені в додатковій угоді до
договору купівлі- продажу.

Таким чином витрати за зберігання на
складі є частиною ціни фактично
сплаченої або, яка підлягає сплаті за
імпортований товар.

Згідно з пунктом 3.1.2 Закону України
„Про податок на додану вартість"
об'єктом оподаткування податковим є
операції з ввезення товарів, а також
супутних послуг в митному режимі
„імпорт".

Пунктом 1.14 зазначеного Закону дано
визначення терміну „супутні послуги" -
це послуги, вартість яких включається
до митної вартості товарів, які
імпортуються.

Тобто не послуга, пов'язана з імпортом
товарів, а послуга, що пов'язана з
товарами, які імпортуються.

Таким чином вартість послуг, оплата
яких здійснена покупцем товарів, що
імпортуються на користь продавця таких
товарів, включається до бази
оподаткування податком на додану
вартість операції із ввезення цих
товарів відповідно до пункту 4.3 статті 4
Закону України „Про податок на додану
вартість" у складі митної вартості.

Враховуючи наведене, віднесення витрат
на зберігання товару за кордоном в
момент продажу на складі продавця до
складу митної вартості товару
відповідає положенням Угоди про
застосування статті VII ГАТТ та статті 267
Митного Кодексу України, а відтак
висновок суду першої інстанції про
безпідставність включення суми за
зберігання до митної вартості товару є
помилковим.

На підставі викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що допущене
судом першої інстанції порушення норм
процесуального та матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи є підставою, для скасування
оскаржуваної постанови суду з
прийняттям нової постанови про відмову
у задоволенні позовних вимог з
наведених підстав.

Керуючись п.3 ч.1 ст198, п. 4 ч. 1 ст.202, 205, 207
КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської
митниці Міндоходів - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 12
березня 2011 року у справі №2а-13471/10/0470 -
скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог
Публічному акціонерному товариству
„Інтерпайп Нижньодніпровський
трубопрокатний завод" - відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
у повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Судді Т.І. Ясенова
О.В. Головко А.В. Суховаров