Справа № 808/2463/14
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2014-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

29 квітня 2014 року (10 год. 20 хв.) Справа №
808/2463/14 м.Запоріжжя Запорізький
окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді - Киселя Р.В.,
розглянув у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Комунального підприємства
«Водоканал» до Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції Головного управління юстиції у
Запорізькій області, третя особа -
Комунальне підприємство
«Облводоканал» Запорізької обласної
ради, про визнання протиправною та
скасування постанови.

04.04.2014 до Запорізького окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов Комунального
підприємства «Водоканал» (далі -
позивач) до Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції Головного управління юстиції у
Запорізькій області (далі - відповідач),
в якому позивач просить: визнати
протиправною та скасувати постанову
про арешт коштів боржника від 19.03.2014,
винесену державним виконавцем
відповідача Єфімовою Юлією
Анатоліївною у зведеному виконавчому
провадженні №871/1 від 12.04.2013.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
за зведеним виконавчим провадженням
постановою відповідача на
розрахункові рахунки позивача, на яких
містяться кошти, було накладено арешт.
Накладення арешту на рахунки позивача
унеможливлює здійснення виплати
заробітної плати, що призводить до
незаконного обмеження прав
працівників, штучного нарощування
заборгованості із заробітної плати,
блокування господарської діяльності
та унеможливлює виплату відрахувань з
заробітної плати до місцевого бюджету
за березень 2014 року. Крім того,
постачання хлору повинно
здійснюватись безперервно, з метою
дотримання екологічного нормативу
якості води в джерелах питного
водопостачання, а тому здійснення
оплати за поставлений хлор, у строки
передбачені договором, є першочерговим
платежем. У зв'язку з чим, існує
очевидна небезпека заподіяння дією
постанови шкоди правам, свободам та
інтересам позивача та жителів міста.
Вважає, постанову не вмотивованою, не
доведеним доцільність та адекватність
прийнятого рішення в межах зведеного
виконавчого провадження, а тому такою,
що підлягає скасуванню.

Ухвалою від 04.04.2014, через
невідповідність вимогам ст. 106 КАС
України, позов був залишений без руху,
наданий позивачу строк для усунення
недоліків позову до 22.04.2014.

У визначений судом строк позивачем
були усунені недоліки позову.

Ухвалами від 04.04.2014 та від 10.04.2014 у
задоволенні клопотань позивача про
забезпечення позову було відмовлено.

До участі в справі в якості третьої
особи на стороні відповідача, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, було залучене Комунальне
підприємство «Облводоканал»
Запорізької обласної ради.

Ухвалою від 23.04.2014 провадження у справі
було відкрито, судове засідання
призначене на 29.04.2014.

У судове засідання, призначене на
29.04.2014, представники сторін, належним
чином повідомлені про дату, час та
місце судового засідання не прибули.

29.04.2014 від відповідача до суду надійшли
заперечення, в яких, серед іншого,
відповідач просив розглянути справу
без його участі.

29.04.2014 від позивача до суду надійшло
клопотання, в якому позивач зазначив,
що фактично в повному обсязі списані
грошові кошти, згідно оскаржуваної
постанови про арешт, просив справу
розглянути без його участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Якщо таке
клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

За таких обставин суд дійшов висновку
щодо можливості розгляду справи за
відсутності представників сторін на
підставі наявних у справі матеріалів в
порядку письмового провадження.

Суд, розглянувши матеріали і з'ясувавши
обставини адміністративної справи,
дослідивши наявні у справі докази у їх
сукупності,

ВСТАНОВИВ:

На виконанні у відповідача перебуває
зведене виконавче провадження №871/1,
яке об'єднане в зведене виконавче
провадження 12.04.2013, до складу якого
входять 18 виконавчих документів на
загальну заборгованість з урахуванням
виконавчого збору 1287902,11 грн.

02.10.2013 позивачу була направлена вимога
№20120, якою позивача зобов'язано
повідомити відповідача про виконання
рішення суду в письмовій формі з
наданням підтверджуючих документів в
строк до 11.10.2013.

Відповіддю від 14.10.2013 №15934 позивач
повідомив, що за результатами звірки
взаємних розрахунків станом на 30.09.2013
заборгованість позивач складає 1408728,58
грн. Повідомив, що не веде облік
кредиторської заборгованості за
номерами судових наказів.

06.11.2013 позивачу була направлена вимога
№22800, якою позивача зобов'язано
повідомити відповідача про виконання
рішення суду в письмовій формі з
наданням підтверджуючих документів в
строк до 18.11.2013.

Відповіддю від 14.11.2013 №12/1565 КП
«Водоканал» ЗОР (кредитор позивача)
повідомив, які саме залишки суми боргу,
станом на 14.11.2013, складають по кожному
виконавчому документу.

Листом від 06.12.2013 №12/1677 КП «Водоканал»
ЗОР повідомив відповідача, що у
встановлений виконавчою службою строк
для добровільного виконання боржник
борг за наказом не сплатив, умови
розстрочки не виконав. Просив вчинити
заходи примусового стягнення боргу,
передбачені Законом України «Про
виконавче провадження».

Листом від 11.12.2013 №12/1699 КП «Водоканал»
ЗОР повідомив відповідача, що у
встановлений виконавчою службою строк
для добровільного виконання боржник
борг за наказами не сплатив, умови
розстрочки не виконав. В
листопаді-грудні 2013 за виконавчими
документами боржник жодної суми на
рахунок стягувача не сплатив. Просив
вчинити заходи примусового стягнення
боргу, передбачені Законом України
«Про виконавче провадження»:

1. Викликати посадових осіб
боржника для надання пояснень з
приводу невиконання рішень суду,
наявного для реалізації майна тощо;

2. Направити запит до відповідних
органів з метою встановлення наявних у
боржника банківських рахунків;

3. Накласти арешт на рухоме та
нерухоме майно боржника та направити
стягувану відповідні постанови про
накладення штрафу.

Листом від 07.02.2014 №12/165 КП «Водоканал»
ЗОР повідомив відповідача, що у
встановлений виконавчою службою строк
для добровільного виконання боржник
борг за наказами не сплатив, умови
розстрочки не виконав. Просив вчинити
заходи примусового стягнення боргу,
передбачені Законом України «Про
виконавче провадження»:

1. Викликати посадових осіб
боржника для надання пояснень з
приводу невиконання рішень суду,
наявного для реалізації майна тощо;

2. Направити запит до відповідних
органів з метою встановлення наявних у
боржника банківських рахунків;

3. Накласти арешт на рухоме та
нерухоме майно боржника та направити
стягувану відповідні постанови про
накладення штрафу.

13.02.2013 позивачу була направлена вимога
№4050/1, якою позивача зобов'язано
з'явитися до відповідача 11.03.2014 на
прийом начальника відповідача з
поясненнями про не виконання рішень
суду. Попереджено про накладення
штрафу у розмірі 680,00 грн. у разі
невиконання зобов'язань у встановлений
строк без поважних причин.

Листом від 12.03.2014 №12/286 КП «Водоканал»
ЗОР повідомив відповідача, що у
встановлений виконавчою службою строк
для добровільного виконання боржник
борг за наказами не сплатив, умови
розстрочки не виконав. Просив вчинити
заходи примусового стягнення боргу,
передбачені Законом України «Про
виконавче провадження»:

1. Викликати посадових осіб
боржника для надання пояснень з
приводу невиконання рішень суду,
наявного для реалізації майна тощо;

2. Направити запит до відповідних
органів з метою встановлення наявних у
боржника банківських рахунків;

3. Накласти арешт на рухоме та
нерухоме майно боржника та направити
стягувану відповідні постанови про
накладення штрафу та направити
стягувану копії підтверджуючих
документів - постанов, запитів.

19.03.2014 відповідачем було винесено
постанову про арешт коштів боржника ВП
№37473385, згідно якої при примусовому
виконанні зведеного виконавчого
провадження №871/1, яке об'єднане в
зведене виконавче провадження 12.04.2013,
до складу якого входять 18 виконавчих
документів, встановлено, що боржником
вимоги виконавчих документів в строк
для самостійного виконання не
виконано. Тому, на підставі виконавчих
документів, зазначеною постановою було
накладено арешт на кошти, що містяться
на рахунках та належать позивачу у
межах суми 1355813,43 грн. Відповідачем
оскаржувана постанова була направлена
на адресу позивача 19.03.2014 та отримана
позивачем 31.03.2014.

25.03.2014 КП «Водоканал» ЗОР була подана
скарга №12/346, відповідно до якої станом
на 25.03.2014 в провадженні відповідача
знаходяться виконавчі документи, за
якими стягувачем є КП «Водоканал» ЗОР,
боржником - позивач, а також, виконавчі
документи, за якими стягувачем є КП
«Водоканал» ЗОР, одержувачем - обласний
бюджет. За даними Запорізької обласної
ради до бюджету зазначені вище суми не
надійшли створилася недоїмка. У
встановлений виконавчою службою строк
для добровільного виконання боржник
борг за наказами не сплатив, умови
розстрочки не виконав. До цього часу
виконавчою службою ніякі дії з
примусового стягнення боргу не
вчинені, боржник не виконує рішення
суду. Вважає, що посадові особи
виконавчої служби порушують приписи
ст. 25 Закону України «Про виконавче
провадження» про відкриття
виконавчого провадження в 3денний
строк та направлення на адресу
стягувача постанови про відкриття
виконавчого провадження. Просив
провести перевірку фактів, викладених
у скарзі, визнати бездіяльність
посадових осіб відповідача щодо не
накладення арешту на рухоме та
нерухоме майно боржника, на банківські
рахунки боржника протиправною та
зобов'язати посадових осіб відповідача
направити відповідні документи
стягувану.

Вважаючи, постанову відповідача ВП
№37473385 від 19.03.2014 про арешт коштів
боржника, протиправною, позивач
звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку оскаржуваній
постанові відповідача, суд виходить з
приписів ч.3 ст.2 КАС України, відповідно
до яких, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень, адміністративні
суди перевіряють: чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України;
використанням повноважень з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії):
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

За приписами ст. 17 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Згідно ст. 27 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Як встановлено судом, у визначений
законом строк позивач не сплатив суму
заборгованості за виконавчими
документами, які входять до складу
зведеного виконавчого провадження, а
тому державним виконавцем було
розпочате примусове виконання рішення.

Згідно з ст. 32 Закону України «Про
виконавче провадження» заходами
примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб;

2) звернення стягнення на заробітну
плату (заробіток), доходи, пенсію,
стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача
стягувачу певних предметів, зазначених
у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про
виконавче провадження» звернення
стягнення на майно боржника полягає в
його арешті, вилученні та примусовій
реалізації.

Стягнення за виконавчими документами
звертається в першу чергу на кошти
боржника у гривнях та іноземній валюті,
інші цінності, у тому числі кошти на
рахунках і вкладах боржника у банках та
інших фінансових установах, на рахунки
в цінних паперах у депозитаріях цінних
паперів.

Готівкові кошти, виявлені у боржника,
вилучаються.

На кошти та інші цінності боржника, що
знаходяться на рахунках, вкладах та на
зберіганні у банках чи інших
фінансових установах, накладається
арешт. Арешт поширюється також на кошти
на рахунках, які будуть відкриті після
винесення постанови про накладення
арешту.

У разі відсутності у боржника коштів та
інших цінностей, достатніх для
задоволення вимог стягувача, стягнення
звертається також на належне боржнику
інше майно, за винятком майна, на яке
згідно із законом не може бути
накладено стягнення. Звернення
стягнення на майно боржника не зупиняє
звернення стягнення на кошти боржника.
Боржник має право запропонувати ті
види майна чи предмети, на які
необхідно в першу чергу звернути
стягнення. Черговість стягнення на
кошти та інше майно боржника остаточно
визначається державним виконавцем.

Стягнення на майно боржника
звертається в розмірі і обсязі,
необхідних для виконання за виконавчим
документом, з урахуванням стягнення
виконавчого збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, штрафів, накладених на
боржника під час виконавчого
провадження. У разі якщо боржник
володіє майном спільно з іншими
особами, стягнення звертається на його
частку, що визначається судом за
поданням державного виконавця.

Згідно зі ст. 57 Закону України «Про
виконавче провадження» арешт майна
боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення.

Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом:

- винесення постанови про арешт
коштів та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні у банках або інших
фінансових установах;

- винесення постанови про арешт
коштів, що перебувають у касі боржника
або надходять до неї;

- винесення постанови про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження;

- проведення опису майна боржника
і накладення на нього арешту.

Постановами, передбаченими частиною
другою цієї статті, може бути
накладений арешт у розмірі суми
стягнення з урахуванням виконавчого
збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій та застосованих
державним виконавцем штрафів, на все
майно боржника або на окремі предмети.
Копії постанови, якою накладено арешт
на майно боржника та оголошено
заборону на його відчуження, державний
виконавець надсилає органам, що
здійснюють реєстрацію майна або ведуть
реєстр заборони на його відчуження.

Копії постанови державного виконавця
про арешт коштів чи майна боржника
надсилаються не пізніше наступного
робочого дня після її винесення
боржнику та банкам чи іншим фінансовим
установам або органам, зазначеним у
частині другій цієї статті, та органам,
що ведуть Державний реєстр обтяжень
рухомого майна. Постанова державного
виконавця про арешт коштів чи майна
боржника може бути оскаржена в
десятиденний строк у порядку,
встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про
виконавче провадження» копії постанов
державного виконавця та інші документи
виконавчого провадження (далі -
документи виконавчого провадження), що
державний виконавець зобов'язаний
довести до відома сторін та інших
учасників виконавчого провадження,
надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження або
відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

Судом встановлено, що в якості заходу
примусового виконання рішень суду,
державним виконавцем було обрано
звернення стягнення на кошти боржника.

На підставі ст. 52 Закону України «Про
виконавче провадження» була прийнята
оскаржувана постанова про арешт коштів
боржника у межах суми 1355813,43 грн.
Відповідачем оскаржувана постанова
була направлена на адресу позивача
19.03.2014 та отримана позивачем 31.03.2014.

За приписами ч. 3, 4 ст. 65 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець звертає стягнення на кошти
боржника - юридичної особи, що
перебувають у банках або інших
фінансових установах, у порядку,
встановленому цим Законом. Інформацію
про наявні у боржника рахунки і вклади
державний виконавець отримує в
податкових органах, інших органах
державної влади, підприємствах,
установах та організаціях, які
зобов'язані надати йому інформацію у
триденний строк, а також за
повідомленнями стягувача.

Державний виконавець може звернути
стягнення на кошти боржника - юридичної
особи, що знаходяться на його рахунках,
а також на рахунках, відкритих
боржником - юридичною особою через свої
філії, представництва та інші
відокремлені підрозділи.

Відтак, посилання позивача на
протиправність оскаржуваної постанови
є безпідставним, оскільки
законодавством України на відповідача
покладений обов'язок вживати вичерпних
заходів для виконання виконавчих
документів, і позивачем не доведено, а
судом не встановлено, факту прийняття
оскаржуваної постанови всупереч
вимогам законодавства України.

Крім того, за приписами ст. 124
Конституції України судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

В даному випадку тривале невиконання
позивачем у добровольному порядку
судових рішень мало наслідком
проведення відповідачем примусового
виконання таких судових рішень, в межах
якого у порядку та на підставі
нормативно-правових актів України була
прийнята оскаржувана постанова.

Факт систематичного порушення
позивачем прав стягувачів у зведеному
виконавчому провадження спростовує
посилання позивача на порушення його
прав відповідачем.

З наведених підстав, суд дійшов
висновку про необґрунтованість вимог
позивача, а відтак, про відсутність
правових підстав для задоволення
позовних вимог.

Крім того, судом встановлено, що
внаслідок повного списання з рахунків
позивача грошових коштів у сумі 1355813,43
грн., які були направлені відповідачем
на рахунки стягувачів за зведеним
виконавчим провадженням, а відтак
внаслідок повного виконання вимог
виконавчих документів, які входять до
складу зведеного виконавчого
провадження №871/1, постановою
відповідача від 28.04.2014 було знято арешт
з коштів позивача, які знаходяться на
його рахунках у відповідних банках.

Факт списання зазначених вище коштів,
підтверджується наявними в матеріалах
справи розпорядженнями відповідача
№41150030/1.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі
закінчення виконавчого провадження
(крім направлення виконавчого
документа за належністю іншому органу
державної виконавчої служби,
офіційного оприлюднення повідомлення
про визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури,
закінчення виконавчого провадження за
рішенням суду, винесеним у порядку
забезпечення позову чи вжиття
запобіжних заходів, а також крім
випадків нестягнення виконавчого
збору або витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій), повернення
виконавчого документа до суду або
іншого органу (посадовій особі), який
його видав, арешт, накладений на майно
боржника, знімається, скасовуються
інші вжиті державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення, а також
провадяться інші дії, необхідні у
зв'язку із завершенням виконавчого
провадження. Завершене виконавче
провадження не може бути розпочате
знову, крім випадків, передбачених цим
Законом.

28.04.2014 відповідачем була складена
постанова про зняття арешту з коштів
боржника, відповідно до якої, оскільки
станом на 28.04.2014 вимоги виконавчих
документів, що входять до зведеного
виконавчого провадження №871/1, виконані
в повному обсязі, з коштів боржника
(позивача), які містяться на рахунках
позивача, було знято арешт у межах суми
1355813,43 грн. Відповідачем постанова була
вручена позивачу 28.04.2014.

Отже, станом на 28.04.2014 оскаржувана
постанова про арешт коштів боржника
від 19.03.2014 виконана в повному обсязі, а
також, постановою відповідача від
28.04.2014 з рахунків позивача було знято
арешт.

З наведених вище підстав суд дійшов
висновку про необхідність відмовити у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 94, 98, 158-163 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову Комунального підприємства
«Водоканал» до Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції Головного управління юстиції у
Запорізькій області, третя особа -
Комунальне підприємство
«Облводоканал» Запорізької обласної
ради, про визнання протиправною та
скасування постанови - відмовити у
повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.В. Кисіль