Справа № 676/2432/14-а
Суддя: Вдовичинський А. В.
Дата ухвалення: 2014-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 676/2432/14-а
Номер провадження 2-а/676/77/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2014 року
Кам'янець-Подільський міськрайонний
суд

Хмельницької області

у складі: головуючого судді
Вдовичинського А.В.

за участю секретаря Глезової
М.Г.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Балли М.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті
Кам'янець-Подільському справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
відділення виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у
м.Кам'янець-Подільському Хмельницької
області про проведення перерахунку та
стягнення страхових виплат,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з
адміністративним позовом до
відділення виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у
м.Кам'янець-Подільському Хмельницької
області про проведення перерахунку та
стягнення страхових виплат. В
обґрунтування позовних вимог позивач
вказує, що 28.12.1989 р. ним було отримано
виробничу травму. Згідно довідки
Хмельницької травмо-офтальмологічної
МСЕК від 07.07.2008 р. йому встановлено 20%
втрати професійної працездатності
довічно. Вказаний нещасний випадок
відповідачем було взято на облік та
призначено йому щомісячну страхову
виплату з 07.07.2008 р. Позивач вказує, що
відповідачем всупереч вимогам ст..1197 ЦК
України при призначені йому
відшкодування взято до уваги видану
підприємством довідку про середню
заробітну плату, розмір якої становить
249,3 крб. Вказана сума менша ніж
п'ятикратний розмір мінімальної
заробітної плати станом на 28.12.1989р.,
який відповідно до постанови ЦК КПРС,
Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 12
грудня 1972 року №842 «Про підвищення
мінімальної заробітної плати
робітників і службовців з одночасним
збільшенням тарифних ставок і
посадових окладів середньо
оплачуваних категорій працівників,
зайнятих у виробничих галузях
народного господарства» становить (70x5)
350 крб. Позивач вказує, що він звернувся
до відповідача з заявами про
проведення перерахунку відповідно до
вимог ст.1197 ЦК України, проте 13.03.2014 р.
отримав відмову в якій вказано, що при
призначенні відшкодування має
враховуватись середня заробітна плата
розрахована згідно Постанови Кабінету
Міністрів України № 1266 від 26.09.2001 р.
Позивач вважає дії відповідача
протиправними та незаконними оскільки
ст. 1197 ЦК України, який набув чинності з
01.01.2004 р., встановлено, що розмір
втраченого фізичною особою внаслідок
каліцтва або іншого ушкодження
здоров'я заробітку (доходу), що підлягає
відшкодуванню обчислюється виходячи з
п'ятикратного розміру мінімальної
заробітної плати. На переконання
позивача положення ст.1197 ЦК України
мають пріоритетне застосуванню до
спірних правовідносин як такі, що мають
вищу юридичну силу та набрали чинності
пізніше ніж положення ст.34 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» та
постанови КМУ № 1266 від 26.01.2001 р. Позивач
просить суд винести рішення яким:
визнати протиправними та незаконними
дії відповідача щодо здійснення з
07.07.2008 р. щомісячних страхових виплат у
зв'язку з виробничою травмою, виходячи
з меншого розміру, ніж п'ятикратний
розмір мінімальної заробітної плати;
зобов'язати відповідача провести
перерахунок з 07.07.2008 р. та виплату
належних йому щомісячних страхових
виплат у зв'язку з виробничою травмою,
виходячи із п'ятикратного розміру
мінімальної заробітної плати, з
урахуванням виплачених сум та
виплачувати в подальшому щомісячні
страхові виплати відповідно до вимог
ст..1197, 1208 ЦК України; встановити
щомісячні страхові виплати у розмірі
мінімальної заробітної плати по
Україні, так як згідно з висновку МСЕК
розмір втрати професійної
працездатності становить 20% довічно;
стягнути з відповідача на його користь
заборгованість по щомісячних
страхових виплатах за період з 07.07.2008 р.
по 01.04.2014 р. у сумі 31195,48 грн. В суді
позивач позов підтримав, просить його
задоволити.

Представник відповідача в суді
позов не визнав, просить відмовити в
його задоволенні. Суду представник
відповідача пояснив, що оскільки
ступінь втрати професійної
працездатності позивача не
змінювалась, відділення фонду з 01.03.2009
р. проводить перерахунок позивачу
страхових виплат щорічно станом на 01
березня згідно ст.29 закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності»; до спірних
правовідносин ст.1197 ЦК України не
застосовується.

Заслухавши пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи, суд
встановив наступне.

Позивачу за висновком
Хмельницької міжрайонної
травматолого-офтальмологічної МСЕК
від 07.07.2008 р. серії 0-01 ХМ № 000200 в зв'язку
із виробничою травмою від 28.12.1989 р.
було встановлено 20% ступінь втрати
працездатності довічно(а.с.56). На
підставі заяви ОСОБА_1 від 02.10.2008 р.(а.с.31)
та доданих до неї документів
постановою начальника відділення
виконавчої дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у
м.Кам'янець-Подільському Хмельницької
області від 07.10.2008 р. № 2208/537/537/3(а.с.39)
йому було призначено як потерпілому
який має зареєстрований страховий
випадок - трудове каліцтво, що сталося
28.12.1989 р., щомісячну грошову суму, що
компенсує частину втраченого
заробітку, в розмірі 385,75 грн. з 07.07.2008 р.
по 06.07.2009 р. на підставі ст.ст. 21, 28, 34
закону України 1105-XIV «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (далі «закон № 1105-XIV»).
Постановою від 07.08.2008 р. № 2208/537/537/2(а.с.48)
позивачу було призначено до виплати
одноразову допомогу в сумі 38575 грн.
Постановою від 27.11.2008 р. № 2208/537/537/4(а.с.53)
позивачу було призначено щомісячну
грошову суму компенсації втраченого
заробітку в розмірі 385,75 грн. з 01.11.2008 р.
безстроково. Постановами начальника
відділення фонду від 31.03.2009 р.(а.с.52), від
19.04.2010 р.(а.с.51), від 17.05.2011 р.(а.с.50), від
28.03.2012 р.(а.с.49), від 19.03.2013 р.(а.с.47)
позивачу відповідно до ст.29 закону №
1105-XIV здійснювався щорічно перерахунок
сум щомісячного відшкодування втрати
працездатності. Розмір щомісячного
відшкодування позивачу з 01.03.2013 р.
складає 610,59 грн.

28.02.2014 р. позивач звернувся до
відділення виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у
м.Кам'янець-Подільському Хмельницької
області із заявою в якій просив
роз'яснити йому на підставі яких
документів та нормативно-правових
актів України проводився розрахунок
йому розміру виплат по втраті
працездатності та чи було враховано
вимоги ст..1197 ЦК України(а.с.6). Листом
від 13.03.2014 р. начальником відділення
було надано позивачу відповідь на його
письмовий запит в якому вказано, що при
нарахуванні йому виплат по втраті
працездатності положення ст..1197 ЦК
України не застосовувались.

Відповідно до Рішення Конституційного
Суду України у справі 1-32/2008 (№20-рп/2008) за
конституційним поданням
Уповноваженого Верховної Ради України
з прав людини щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
положень підпункту „б" підпункту 4
пункту 3 статті 7 Закону України „Про
страхові тарифи на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності",
пункту 1, абзацу третього пункту 5,
пункту 9, абзаців другого, третього
пункту 10, пункту 11 розділу І Закону
України „Про внесення змін до Закону
України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
(справа про страхові виплати): "Згідно
зі статтею 1 Основ законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від 14
січня 1998 року № 16/98-ВР (далі - Основи)
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування становить
систему прав, обов'язків і гарантій, що
включає матеріальне забезпечення
громадян у разі хвороби, повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом, за
рахунок грошових фондів, що формуються
шляхом сплати страхових внесків
власником або уповноваженим ним
органом, громадянами, а також бюджетних
та інших джерел, передбачених законом.

Законодавство про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування
перебуває у сфері публічно-правового
регулювання і базується на засадах
публічного права.

Законом № 1105-XIV «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» відповідно до
Конституції України і Основ визначено
правову основу, економічний механізм
та організаційну структуру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
призвели до втрати працездатності або
загибелі застрахованих на виробництві.

Страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності, є самостійним видом
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, за допомогою
якого здійснюється соціальний захист,
охорона життя та здоров'я громадян у
процесі їх трудової діяльності.»

Відповідно до статті 2 закону України №
1105-ХІУ, який набрав чинності 01.04.2001 р.,
дія цього закону поширюється на осіб,
які працюють на умовах трудового
договору (контракту) на підприємствах,
в установах, організаціях, незалежно
від їх форм власності та
господарювання (далі - підприємства), у
фізичних осіб, на осіб, які
забезпечують себе роботою самостійно,
та громадян - суб'єктів підприємницької
діяльності. Особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
закону.

Згідно ст.4 зазначеного закону
законодавство про страхування від
нещасного випадку складається із Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, даного Закону,
Кодексу законів про працю України,
Закону України «Про охорону праці» та
інших нормативно-правових актів.

Пленум Верховного суду України у своїй
Постанові № 9 від 24.10. 2003 р. «Про
внесення змін і доповнень до Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
27.03.1992 р. № 6 «Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди…» роз'яснив, що
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникові ушкодженням його здоров'я
від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання,
провадиться згідно із законодавством
про страхування від нещасного випадку.
Це законодавство складається з Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», Кодексу законів про
працю України, Закону України «Про
охорону праці», а також інших
нормативно-правових актів у тій їх
частині, що не суперечить Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності».

Саме статтею 34 Закону № 1105-ХІУ,
передбачено спеціальний порядок
встановлення сум щомісячних страхових
виплат і інших витрат на відшкодування
шкоди, у відповідності до якої сума
щомісячної страхової виплати
встановлюється відповідно до ступеня
втрати професійної працездатності та
середньомісячного заробітку, що
потерпілий мав до ушкодження здоров'я.

Пунктом 10 цієї ж статті встановлено, що
середньомісячний заробіток для
обчислення суми страхових виплат
потерпілому у зв'язку із втраченим ним
заробітком (або відповідної його
частини) визначається згідно з
порядком обчислення середньої
заробітної плати для виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, що
затверджується Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до статей 21, 28 закону №
1105-ХІУ у разі настання страхового
випадку фонд соціального страхування
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку відшкодовувати
шкоду, заподіяну працівникові
внаслідок ушкодження його здоров'я
виплачуючи йому або особам, які
перебували на його утриманні щомісяця
грошову суму в разі часткової чи повної
втрати працездатності, що компенсує
відповідну частину втраченого
заробітку потерпілого залежно від
ступеня втрати потерпілим професійної
працездатності.

Згідно із статтею 29 закону № 1105-ХІУ
перерахування сум щомісячних
страхових виплат і витрат на медичну та
соціальну допомогу провадиться у разі:
1) зміни ступеня втрати професійної
працездатності; 2) зміни складу сім'ї
померлого; 3) підвищення розміру
мінімальної заробітної плати у
порядку, визначеному законодавством.
Перерахування сум щомісячних
страхових виплат провадиться також у
разі зростання у попередньому
календарному році середньої
заробітної плати у галузях
національної економіки за даними
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
статистики. Таке перерахування
провадиться з 1 березня наступного
року. При цьому визначена раніше сума
щомісячної страхової виплати
зменшенню не підлягає.

З даних норм закону № 1105-ХІУ
вбачається, що Фонд виплачує
компенсацію за відповідну частину
втраченого заробітку, яка не може бути
більшою середньої заробітної плати до
моменту ушкодження потерпілим здоров
я.

Отже, законодавством про страхування
від нещасного випадку встановлено
спеціальний порядок відшкодування
шкоди в результаті нещасного випадку
на виробництві.

З врахуванням наведеного суд дійшов
висновку, що позовні вимоги позивача
задоволенню не підлягають оскільки до
спірних правовідносин положення ст. 1197
ЦК України, які набули чинності з 01.01.2004
р., тобто пізніше ніж закон № 1105-ХІУ,
застосуванню не підлягають. Ст.1197 ЦК
України регламентує деліктні
правовідносини суб'єкти яких згідно
положень ст.ст. 1-2 ЦК України є юридично
рівними. Крім цього суд враховує, що
відповідно до ч.1 ст.9 ЦК України
положення цього Кодексу
застосовуються до врегулювання
відносин, які виникають у сферах
використання природних ресурсів та
охорони довкілля, а також до трудових
та сімейних відносин, якщо вони не
врегульовані іншими актами
законодавства. Як зазначено вище
відносини між сторонами по справі
врегульовано спеціальним
законодавством про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування яке перебуває у
сфері публічно-правового регулювання і
базується на засадах публічного права.
В той же час Цивільним кодексом України
регулюються особисті немайнові та
майнові відносини(цивільні відносини),
засновані на юридичній рівності,
вільному волевиявленні, майновій
самостійності їх учасників(ч.1 ст.1 ЦК
України). Згідно ч.2 ст.1 ЦК України до
майнових відносин, заснованих на
адміністративному або іншому владному
підпорядкуванні однієї сторони другій
стороні, а також до податкових,
бюджетних відносин цивільне
законодавство не застосовується, якщо
інше не встановлено законом. Ст.4 закону
№ 1105-ХІУ не передбачено можливості
застосування цивільного
законодавства.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 1, 2, 9, 1197 ЦК України, законом
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»,
ст.ст. 6-12, 17-19, 69, 71, 94, 158, 160, 163 КАС України,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

На постанову сторонами може бути
подана апеляційна скарга протягом
десяти днів з дня отримання її копії
виготовленої в повному обсязі до
Вінницького адміністративного
апеляційного суду через
Кам`янець-Подільський міськрайонний
суд.

Постанову виготовлено в повному
обсязі 12.05.2014 р.

Суддя Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду
Вдовичинський А.В.