Справа № 2а-2593/10/0370
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/36790/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Кошіля В.В.

Суддів
Вербицької О.В.

Моторного О.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Волинської області
Державної податкової служби

на ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 18.06.2013

та постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 29.10.2010

у справі № 2а-2593/10/0370

за позовом Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції

до Фондової компанії «Сканер» у формі
товариства з обмеженою
відповідальністю

про застосування адміністративного
арешту активів платника податків

ВСТАНОВИВ:

Луцька об'єднана державна податкова
інспекція, правонаступником якої є
Луцька об'єднана державна податкова
інспекція Волинської області
Державної податкової служби,
звернулась до суду з позовом про
застосування адміністративного арешту
активів Фондової компанії «Сканер» у
формі товариства з обмеженою
відповідальністю у вигляді зупинення
операцій на банківських рахунках
платника податків строком до 96 годин.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 29.10.2010, яка
залишена без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 18.06.2013, в задоволенні позову
відмовлено.

В касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій; прийняти нове
рішення про задоволення позову,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Луцькою ОДПІ 20.09.2010
відповідно до п. 1 ст. 11 Закону України
«Про державну податкову службу в
Україні» на підставі інформації ДПА у
Волинській області від 08.09.2010 № 5581/7/35-110
про виявлені факти порушень ФК
«Сканер» у формі ТОВ по
фінансово-господарських операціях з
громадянином України ОСОБА_2 та згідно
п. п. 1, 5 ч. 6 ст. 111 Закону України «Про
державну податкову службу в Україні»,
видано наказ № 1195 про проведення
позапланової виїзної перевірки ФК
«Сканер» у формі ТОВ з питань
дотримання вимог податкового та
валютного законодавства терміном з 20.09
по 08.10.2010.

20.09.2010 о 17 год. 15 хв. головним
бухгалтером відповідача Новгородцевою
Т.О. було відмовлено у допуску
працівників Луцької ОДПІ до проведення
перевірки. При повторному пред'явленні
документів для проведення перевірки о
18 год. 00 хв. 20.09.2010 головний бухгалтер
Новгородцева Т.О. та представник
підприємства Величко С.О. повторно
відмовилися допустити працівників
податкової інспекції до проведення
позапланової виїзної перевірки.

У зв'язку з цим 20.09.2010 було складено акт
відмови платника податку від допуску
до проведення перевірки працівників
Луцької ОДПІ.

27.09.2010 заступник начальника
податкового органу Сава С.Є. за
результатами розгляду подання
начальника ГВПМ Луцької ОДПІ Ткачука
С.Г., прийняв рішення № 16 про
звернення до суду із заявою про
застосування до платника податків ФК
«Сканер» у формі ТОВ адміністративного
арешту у вигляді зупинення операцій на
рахунках в банку на підставі пп. «г» пп.
9.1.2 п. 9.1 ст. 9 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами».

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що арешт коштів на рахунку
платника податків, як виключний спосіб
забезпечення можливості погашення
податкового боргу, може бути
здійснений на підставі рішення суду у
випадку відмови платника податків від
проведення документальної перевірки
лише за умови наявності у такого
платника податків податкового боргу;
заборгованість у ФК «Сканер» у формі
ТОВ відсутня.

Залишаючи без змін рішення суду першої
інстанції, апеляційний
адміністративний суд виходив з того, що
адміністративний арешт активів, як
механізм правового впливу на платника
може бути накладений і при відсутності
податкового боргу у платника податків,
але за наявності підстав, наведених в
пп. «г» пп. 9.1.2 п. 9.1 ст. 9 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»;
податковий орган не надав жодних
доказів існування відповідних
обставин, які б свідчили про
необхідність застосування
адміністративного арешту активів
відповідача.

Суд касаційної інстанції вважає
висновки судів попередніх інстанцій
передчасними та такими, що зроблені без
повного та всебічного з'ясування
обставин у справі.

Статтею 69 КАС України передбачено, що
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів. Докази суду надають особи,
які беруть участь у справі. Суд може
запропонувати надати додаткові докази
або витребувати додаткові докази за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, або з власної ініціативи.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Оскаржувані судові рішення вказаним
вимогам не відповідають.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 11 Закону України
«Про державну податкову службу в
Україні» органи державної податкової
служби у випадках, в межах компетенції
та у порядку, встановлених законами
України, мають право: здійснювати
документальні невиїзні перевірки (на
підставі поданих податкових
декларацій, звітів та інших документів,
пов'язаних з нарахуванням і сплатою
податків та зборів (обов'язкових
платежів) незалежно від способу їх
подачі), а також планові та позапланові
виїзні перевірки своєчасності,
достовірності, повноти нарахування і
сплати податків та зборів (обов'язкових
платежів), додержання валютного
законодавства юридичними особами, їх
філіями, відділеннями, іншими
відокремленими підрозділами, що не
мають статусу юридичної особи, а також
фізичними особами, які мають статус
суб'єктів підприємницької діяльності
чи не мають такого статусу, на яких
згідно із законами України покладено
обов'язок утримувати та/або сплачувати
податки і збори (обов'язкові платежі),
крім Національного банку України та
його установ.

Відповідно до ч. 6 ст. 111 зазначеного
Закону позаплановою виїзною
перевіркою вважається перевірка, яка
не передбачена в планах роботи органу
державної податкової служби і
проводиться за наявності хоча б однієї
з таких обставин, зокрема: 1) за
наслідками перевірок інших платників
податків виявлено факти, які свідчать
про порушення платником податків
законів України про оподаткування,
валютного законодавства, якщо платник
податків не надасть пояснення та їх
документальні підтвердження на
обов'язковий письмовий запит органу
державної податкової служби протягом
десяти робочих днів з дня отримання
запиту; 5) у разі виникнення потреби у
перевірці відомостей, отриманих від
особи, яка мала правові відносини з
платником податків, якщо платник
податків не надасть пояснення та їх
документальні підтвердження на
обов'язковий письмовий запит органу
державної податкової служби протягом
десяти робочих днів з дня отримання
запиту.

Статтею 112 Закону України «Про державну
податкову службу в Україні» визначені
умови допуску посадових осіб органів
державної податкової служби до
проведення планових та позапланових
виїзних перевірок, згідно яких
посадові особи органу державної
податкової служби вправі приступити до
проведення планової та позапланової
виїзної перевірки за наявності підстав
для їх проведення, визначених цим та
іншими законами України.

Відповідно до пп. «г» пп. 9.1.2 п. 9.1 ст. 9
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» адміністративний арешт
активів може бути застосовано, зокрема,
якщо платник податків відмовляється
від проведення документальної
перевірки за наявності законних
підстав для її проведення.

Отже, при вирішенні даного спору по
суті судам попередніх інстанцій
необхідно було з'ясувати законність
підстав для проведення податковим
органом позапланової виїзної
перевірки, що зроблено не було.
Окружним та апеляційним
адміністративними судами взагалі не
було досліджено питання
взаємовідносин відповідача з
громадянином ОСОБА_2, хоча матеріали
справи свідчать про їх наявність.

Таким чином, всупереч вимогам ст. 138
Кодексу адміністративного судочинства
України, судами попередніх інстанцій
не були вжиті передбачені законом
заходи, необхідні для з'ясування всіх
обставин у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 227 КАС України підставою
для скасування судових рішень судів
першої та (або) апеляційної інстанцій і
направлення справи на новий судовий
розгляд є порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

За вказаних обставин, Вищий
адміністративний суд України
приходить до висновку про необхідність
скасування рішень судів попередніх
інстанцій та направлення справи на
новий судовий розгляд до суду першої
інстанції.

При новому розгляді слід взяти до уваги
вищезазначене та прийняти законне і
обґрунтоване рішення відповідно до
норм матеріального та процесуального
права, надати належну правову оцінку
обставинам у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Волинської області Державної
податкової служби задовольнити
частково.

Ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 18.06.2013 та
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 29.10.2010
скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до ч. 6 ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.В. Кошіль Судді О.В.
Вербицька О.А. Моторний