Справа № 152/701/14-а
Суддя: Строгий І. Л.
Дата ухвалення: 2014-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 152/701/14-а
Постанова

Іменем України

05 травня 2014 року м.
Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької
області у складі:

головуючого судді - Строгого
І.Л.,

розглянувши в порядку скороченого
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління соціального захисту
населення Шаргородської районної
державної адміністрації Вінницької
області про визнання неправомірними
дій та зобов'язання до вчинення дій,

в с т а н о в и в:

позивач звернулася до суду з указаним
адміністративним позовом, в якому
просить поновити строк на право
звернення до суду за захистом
порушеного права; визнати
неправомірними дії Управління
соціального захисту населення
Шаргородської районної державної
адміністрації Вінницької області щодо
виплати їй допомоги по догляду за
малолітніми дітьми - сином ОСОБА_2 та
дочкою ОСОБА_3 до досягнення ними
трирічного віку у розмірі, меншому, ніж
прожитковий мінімум для дітей віком до
шести років; зобов'язати управління
соціального захисту населення
Шаргородської районної державної
адміністрації провести перерахунок
допомоги по догляду за дітьми до
досягнення ними трирічного віку та
виплатити недоотриману допомогу як
застрахованій особі за 2011, 2012, 2013, 2014
роки відповідно до Закону України від
18.01.2001 року № 22-40-ІІІ «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму на
дитину до шести років, встановленого
законом, із урахуванням виплачених сум
та продовжувати виплачувати допомогу
на двох дітей; стягнути з Державного
бюджету України на її користь судовий
збір.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що у неї народилося двоє
дітей: син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. З 25.05.2011 року по
21.03.2014 року їй, як особі, застрахованій у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
було надано відпустку по догляду за
сином ОСОБА_4 до досягнення ним
трирічного віку, а з 17.09.2013 року по 09.07.2016
року - відпустку по догляду за дочкою
ОСОБА_5 до досягнення нею трирічного
віку. Рішенням Управління соціального
захисту населення Шаргородської РДА
позивачу було призначено допомогу по
догляду за дітьми до досягнення ними
трирічного віку, відповідно до ЗУ «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
здебільшого в розмірі 130 грн на місяць
на кожну дитину. Вважає, що вказана
допомога на дітей їй призначалась та
виплачувалась не у повному розмірі,
оскільки відповідно до ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку застрахованій особі, якою є
позивач, надається у розмірі, не менше
розміру прожиткового мінімуму на
дитину до шести років, встановленого
законом. Про порушення свого права вона
дізналася із відповіді УСЗН
Шаргородської РДА від 24.03.2014 року,
наданої на її запит.

Ухвалою від 24.04.2014 року
адміністративний позов в частині
зобов'язання Управління соціального
захисту населення провести
перерахунок допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку та виплатити (доплатити)
недоотриману допомогу як
застрахованій особі з 2011 року по 15
жовтня 2013 року включно у відповідності
до Закону України від 18.01.2001 року №
22-40-ІІІ «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати непрацездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму на
дитину до шести років, встановленого
законом, із урахуванням виплачених сум
- залишено без розгляду.

Ухвалою від 24.04.2014 року відкрито
скорочене провадження у
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до Управління соціального
захисту населення Шаргородської
районної державної адміністрації
Вінницької області про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
Управління соціального захисту
населення провести перерахунок
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення дитиною трирічного віку та
виплатити (доплатити) недоотриману
допомогу, як застрахованій особі з 16
жовтня 2013 року у відповідності до
Закону України від 18.01.2001 року № 2240-ІІІ
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму на
дитину до шести років, встановленого
законом, із урахуванням виплачених сум
та продовжувати виплачувати допомогу
на двох дітей.

30.04.2014 року відповідачем подано
заперечення проти позову, згідно з
якими відповідач позов не визнав і
просить залишити його без задоволення,
посилаючись на те, що позивач отримує
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трьохрічного віку
вчасно та в повному обсязі, відповідно
до ЗУ «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» № 2811-ХІІ від 21.11.1992 року та
постанови КМУ «Про затвердження
Порядку призначення та виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми» №
1751 від 27.12.2001 року.

Оцінивши повідомлені позивачкою та
відповідачем обставини, встановлено,
що є достатні підстави для розгляду
даної справи в порядку скороченого
провадження, за правилами,
передбаченими ст. 183-2 КАС України, тобто
суддею одноособово, без проведення
судового засідання та виклику сторін.

Розглянувши подані документи та
матеріали справи, суд встановив
наступні обставини.

ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується свідоцтвами про
народження Серія НОМЕР_1 та Серія
НОМЕР_2 (а.с.15,16).

Згідно наказу ПП «Золотий колос» с.
Михайлівка Шаргородського району
Вінницької області № 73 від 17.09.2013 року,
ОСОБА_1 надано відпустку по догляду за
дитиною до досягнення нею трьох
річного віку з 17.09.2013 року по 09.07.2016 року
(а.с.17).

Як убачається з відповідей Управління
соціального захисту населення
Шаргородської районної державної
адміністрації за № 014-10/545 від 24.03.2014
року та № 01-10/663 від 09.04.2014 року, ОСОБА_1
перебуває на обліку в управлінні з
квітня 2011 року. Допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку призначена ОСОБА_1 відповідно до
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» в розмірі 130 грн
щомісячно: на сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 -
з 25.05.2011 року, на дочку ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 - з 17.09.2013 року (а.с.21, 22).

Встановлені обставини не
заперечуються відповідачем та, крім
того, підтверджуються рішеннями
Управління соціального захисту
населення Шаргородської районної
державної адміністрації від 27.09.2013 року
та 13.11.2013 року (а.с. 18-20).

Судом також встановлено, що позивач є
застрахованою особою відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Статтею 46 Конституції України
громадянам гарантовано право на
соціальний захист, що включає, зокрема,
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності за рахунок страхових
внесків громадян, підприємств, установ
і організацій, а також бюджетних та
інших джерел соціального забезпечення;
створенням мережі державних,
комунальних, приватних закладів для
догляду за непрацездатними. Пенсії,
інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»
-правовідносини щодо виплати допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку регулювалися Законом
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», дія якого поширювалася на
осіб, не застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13) та
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», який поширював свою дію на
застрахованих у зазначеній системі
осіб.

Розмір допомоги також визначався цими
Законами. Зокрема, статтею 43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» було передбачено, що
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» були
внесені відповідні зміни до Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Зокрема, змінами до статті 13 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» було виключено статті 40-44.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано
неконституційними низку положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»,
в тому числі й пункт 25 розділу II цього
Закону щодо виключення статей 40-44
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
№ 10-рп/2008 відновили свою дію
вищезазначені положення Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням», а з 1 січня 2009 року - статті
13, 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми».

Водночас частиною третьою статті 45
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2010 рік» від 27 квітня 2010 року
№ 2154-VI було визначено, що допомога при
народженні дитини та по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» та
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» призначається і
здійснюється в розмірах і порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми
(далі - Порядок) був затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 27 грудня 2001 року № 1751 саме на
виконання Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» (пункт 1
Порядку). Новий акт Уряду на виконання
статті 45 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік» не приймався.

За змістом пункту 17 цього Порядку право
на виплату допомоги мають особи,
зазначені в статті 13 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», яка на час виникнення спірних
відносин поширювала свою дію щодо
виплати допомоги лише на
незастрахованих осіб.

Розміри і порядок виплати допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» на виконання статті 45
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2010 рік» Кабінет Міністрів
України не визначав.

Така правова позиція висловлена була й
Верховним Судом України у рішенні від
25.12.2012 року по справі за аналогічним
позовом (в реєстрі за № 28332590) за
наслідками перегляду судових рішень з
підстав, передбаченої пунктом 1 частини
першою статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Відповідно до ст. 244-2 КАС України,
рішення Верховного суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Окрім того, ні Законом України «Про
державний бюджет» на 2013-2014 роки, ані
іншими законами, не встановлювалось на
2013-2014 роки інший, ніж у Законі України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
розмір допомоги та не надавалось
Кабінету Міністрів України право
визначати розміри такої допомоги.

Враховуючи, що позивач є застрахованою
особою, відповідно на правовідносини
щодо виплати їй допомоги по догляду за
дітьми сином ОСОБА_4 та дочкою ОСОБА_5 до
досягнення ними трирічного віку,
поширюються норми спеціального Закону,
яким є Закон України від 18 січня 2001 року
№ 2240-ІІІ «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням», відповідно до статті 43
якого, допомога по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Що стосується вимоги позивача про
зобов'язання відповідача продовжувати
виплачувати допомогу на двох дітей,
тобто на майбутнє, суд вважає що в цій
частині позов є безпідставним,
оскільки така вимога заявлена
позивачем передчасно.

З огляду на викладене та у
відповідності до вимог ч. 2 ст. 162 КАС
України, суд в межах наданих
повноважень, дійшов до переконання, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню.

Вирішуючи питання судових витрат суд
керується нормами ст. 94 КАС України,
тому враховуючи те, що позов задоволено
частково на користь позивача з
Державного бюджету України слід
стягнути судові витрати у розмірі 36,54
грн.

Керуючись ст.ст. 3, 6-9, 69-71, 94, 100, 158-163, 167,
183-2 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати неправомірними дії Управління
соціального захисту населення
Шаргородської районної державної
адміністрації Вінницької області щодо
виплати ОСОБА_1 допомоги по догляду за
дітьми ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до досягнення
ними трирічного віку у розмірі, меншому
ніж прожитковий мінімум для дітей
віком до шести років.

Зобов'язати Управління соціального
захисту населення Шаргородської
районної державної адміністрації
Вінницької області провести
перерахунок допомоги по догляду за
дітьми до досягнення ними трирічного
віку та виплатити (доплатити)
недоотриману допомогу ОСОБА_1, як
застрахованій особі з 16 жовтня 2013 року
у відповідності до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму на
дитину до шести років, встановленого
законом, із урахуванням виплачених сум.

У іншій частині адміністративного
позову відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 36 (тридцять шість)
гривень 54 копійки судового збору.

Відповідно до ст.ст. 183-2, 186 КАС України
постанова може бути оскаржена протягом
10 днів з моменту отримання копії
постанови.

Постанова, прийнята у скороченому
провадженні, крім випадків її
оскарження в апеляційному порядку, є
остаточною.

Постанова набирає законної сили в
порядку ст. 254 КАС України.

Суддя

І.Л.Строгий