Справа № 2а-11930/10/1370
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 р.

№ 63747/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова
О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Судової-Хомюк
Н.М.,

з участю секретаря судового засідання
Омеляновської Л.В.,

представників позивача Бучацького А.Я.,
Роюк Л.Т.,

представника відповідача Задорожнього
І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у Жовківському районі Львівській
області на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 07
липня 2011 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торгово-промислова
компанія «Донснаб-Захід» до Державної
податкової інспекції у Жовківському
районі Львівській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ «Торгово-промислова компанія
«Донснаб-Захід» звернулось до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Жовківському районі
Львівській області, яким просило
визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
відповідача від 28 травня 2010 року №
846/23-0/35313836, яким йому визначено суму
податкового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств в
розмірі 6728848,00 грн., в тому числі 3364424,00
грн. за основним платежем та 3364424,00 грн.
за штрафними (фінансовими) санкціями і
№ 846/23-0/35313836, яким йому визначено суму
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість в розмірі 1106962,50 грн., в
тому числі 737975,00 грн. за основним
платежем та 368987,50 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 07 липня 2011
року позов задоволено повністю.

Постанова мотивована тим, що позивачем
підтверджено факт здійснення
господарських операцій з ТзОВ «КФ
«Арміда» належно оформленими
документами, які відповідають вимогам,
встановленим законодавством для
первинних документів. Суд відхилив
доводи відповідача про безтоварний
характер цих господарських операцій,
оскільки 10.09.2009 року Державна податкова
інспекція у Жовківському районі
Львівській області склала акт
перевірки про результати планової
виїзної перевірки ТзОВ «ТПК
«Донснаб-Захід» з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.04.2008 року по
31.03.2009 року, який включає також
фінансово-господарські операції між
ТзОВ «ТПК «Донснаб-Захід» та ТзОВ «КФ
Арміда». Під час даної перевірки на
вимогу перевіряючих відповідно до
наказу в.о. директора ТзОВ «ТПК
«Донснаб-Захід» Чорного Л.С. була
проведена інвентаризація
товарно-матеріальних цінностей на
складі станом на 20.08.2009 року, за
результатами якої встановлено, що
станом на 20.08.2009 року залишок
товарно-матеріальних цінностей
складає 16510845,39 грн., недостач та
надлишків не виявлено. Крім того,
наявність у ТзОВ «Донснаб-Захід»
станом на 05.10.2010 року залишків
сільськогосподарської техніки, що була
придбана у ТзОВ «ВКФ «Арміда»,
підтверджується спільними актами ТзОВ
«Донснаб-Захід» та працівників
Управління податкової міліції ДПА у
Львівській області, копії яких є в
матеріалах справи. Також, на думку суду,
та обставина, що ТзОВ «Арміда»
постановою Господарського суду
Київської області від 21.04.2009 року
визнано банкрутом та ліквідовано, не
може слугувати підставою для спливу
строку позовної давності за
вексельними зобов'язаннями ТзОВ «ТПК
«Донснаб-Захід» перед цим
підприємством. Отже, визначення
відповідачем суми вексельних
зобов'язань у розмірі 15370791,26 грн. як
безповоротна фінансова допомога не
відповідає фактичним обставинам та
суперечить нормам чинного
законодавства. Крім того, відповідач не
надав доказів порушень вимог
законодавства сторонами зазначеного
правочину в процесі виконання
господарських зобов'язань, а також
доказів визнання вищевказаних
правочинів недійсними і таких судом не
виявлено, тому відсутні підстави
вважати нікчемними правочини, укладені
між ТзОВ «ТПК «Донснаб-Захід» та ТзОВ
КФ «Арміда». Також судами були
скасовані постанови слідчого і
прокурора про порушення кримінальних
справ щодо працівників ТзОВ «ТПК
«Донснаб-Захід» за використання
підроблених документів та несплати
податків.

Постанову в апеляційному порядку
оскаржив відповідач, вважає, що суд
неповно з'ясував обставини, що мають
значення для справи, висновки суду не
відповідають обставинам справи, суд
порушив норми матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.
Просить скасувати постанову та
прийняти нову, якою в позові відмовити
повністю.

На обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає, що ТзОВ «ТПК
«Донснаб-Захід» не доведена реальність
операцій з поставки товарів від ТзОВ
«КФ Арміда» у грудні 2008 року. На думку
відповідача, факт одержання
товарно-матеріальних цінностей від
ТзОВ «КФ «Арміда», здійснений не з
метою, яка випливає з його змісту, а з
метою несплати відповідних сум
податків, в даному випадку заниження
податку на прибуток.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, обговоривши
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що в задоволенні
апеляційної скарги слід відмовити з
наступних підстав.

В період з 20.04.2010 року до 05.05.2010 року
працівники Державної податкової
інспекції у Жовківському районі
Львівській області провели
позапланову виїзну перевірку ТзОВ «ТПК
«Донснаб-Захід» з питань
взаєморозрахунків з ТзОВ «КФ «Арміда»
за період з 01.01.2008 року до 31.12.2009 року, за
результатами якої складений акт від
18.05.2010 року № 846/23-0/35313836.

В акті перевірки зазначено про
встановлення фактів порушення
позивачем вимог п. п. 1.32 ст. 1, п. 5.1, пп. 5.3.9
п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств», в
результаті чого безпідставно включено
до складу валових витрат 13457698 грн., що
призвело до заниження податку на
прибуток в сумі 3364424 грн., та вимог пп.
7.2.3 п. 7.2, пп. пп. 7.4.1, 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», в результаті чого завищено
податковий кредит на суму 2691540 грн., що
призвело до заниження податкового
зобов'язання на 737975,00 грн.

На підставі акту перевірки відповідач
прийняв податкові
повідомлення-рішення від 28 травня 2010
року № 846/23-0/35313836, яким ТзОВ «ТПК
«Донснаб-Захід» визначено суму
податкового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств в
розмірі 6728848,00 грн., в тому числі 3364424,00
грн. за основним платежем та 3364424,00 грн.
за штрафними (фінансовими) санкціями і
№ 846/23-0/35313836, яким ТзОВ «ТПК
«Донснаб-Захід» визначено суму
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість в розмірі 1106962,50 грн., в
тому числі 737975,00 грн. за основним
платежем та 368987,50 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями.

Вказані податкові
повідомлення-рішення позивач оскаржив
в адміністративному порядку, однак
скарги позивача були залишені без
задоволення, а податкові
повідомлення-рішення без змін.

Зазначені в акті перевірки висновки
були зроблені на підставі аналізу
господарських операцій позивача з ТзОВ
«КФ «Арміда» та їх оцінки, як
безтоварних, тобто таких, що
відбувалися лише на папері, без
фактичного отримання товарів та
результатів робіт (послуг).

Колегія суддів погоджується з думкою
суду першої інстанції про
необґрунтованість таких висновків
відповідача та про протиправність
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень з таких підстав.

Відповідно до п. 1.32 ст. 1 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» (який був чинним на час
виникнення спірних правовідносин),
господарська діяльність - це будь-яка
діяльність особи, направлена на
отримання доходу в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, у разі коли безпосередня участь
такої особи в організації такої
діяльності є регулярною, постійною та
суттєвою. Під безпосередньою участю
слід розуміти зазначену діяльність
особи через свої постійні
представництва, філіали, відділення,
інші відокремлені підрозділи, а також
через довірену особу, агента або
будь-яку іншу особу, яка діє від імені
та на користь першої особи.

Відповідно до п. 5.1. ст. 5 цього Закону
валові витрати виробництва та обігу
(далі - валові витрати) - це сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній господарській діяльності.

Згідно з пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 цього Закону до
складу валових витрат включаються:
суми будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7
цієї статті.

А згідно з абз. 4 пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 даного
Закону не належать до складу валових
витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону України
«Про податок на додану вартість», який
був чинним на час виникнення спірних
правовідносин, податковий кредит
визначається як сума, на яку платник
податку має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду,
визначена згідно з цим Законом.

Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 цього
Закону податковий кредит звітного
періоду складається із сум податків,
сплачених (нарахованих) платником
податку у звітному періоді у зв'язку із
придбанням товарів (робіт, послуг),
вартість яких відноситься до складу
валових витрат виробництва (обігу).

Датою виникнення права платника
податку на податковий кредит згідно з
пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 цього Закону є дата
здійснення першої з наступних подій:
дата списання коштів з банківського
рахунку платника податку в оплату
товарів (робіт, послуг) або дата
отримання податкової накладної.

Відповідно до пп. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 цього
Закону податкова накладна має містити:
порядковий номер податкової накладної,
дату її виписування, назву юридичної
особи або прізвище, Ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість,
податковий номер платника податку
(продавця та покупця), місце
розташування юридичної особи або місце
податкової адреси фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, опис (номенклатуру)
товарів (робіт, послуг) та їх кількість
(обсяг, об'єм), повну назву отримувача,
ціну продажу без врахування податку,
ставку податку та відповідну суму
податку у цифровому значенні, загальну
суму коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку.

Згідно з пп. 7.23 п. 7.2 ст. 7 Закону
податкова накладна складається у
момент виникнення податкових
зобов'язань продавця у двох
примірниках. Оригінал податкової
накладної надається покупцю, копія
залишається у продавця товарів (робіт,
послуг). Податкова накладна є звітним
податковим документом і одночасно
розрахунковим документом.

Згідно з пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 даного Закону
не дозволяється включення до
податкового кредиту будь-яких витрат
по сплаті податку, що не підтверджені
податковими накладними чи митними
деклараціями, а при імпорті робіт
(послуг) - актом прийняття робіт (послуг)
чи банківським документом, який
засвідчує перерахування коштів в
оплату вартості таких робіт (послуг).У
разі коли на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, попередньо
включені до складу податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим підпунктом
документами, платник податку несе
відповідальність у вигляді фінансових
санкцій, установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.

Відповідно до пп. 7.2.4. п.7.2 ст. 7 цього
Закону право на нарахування податку та
складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку у
порядку, передбаченому статтею 9 цього
Закону, а згідно з п. 9.6 ст. 9 цього Закону
свідоцтво про реєстрацію особи як
платника податку на додану вартість
діє до дати його анулювання.

Аналіз зазначених норм дає підстави
зробити висновок, що формування
підприємством валових витрат та
податкового кредиту не може ставитись
у пряму залежність від додержання
податкової дисципліни третіми особами.

Якщо контрагент не виконав свого
зобов'язання щодо сплати податку до
бюджету, це тягне відповідальність та
негативні наслідки саме щодо цієї
особи. Зазначена обставина не є
підставою для позбавлення платника
податку права на формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість у разі, якщо останній
виконав усі передбачені законом умови
щодо включення сум податку, сплачених
ним в ціні придбаних товарів (робіт,
послуг), до складу податкового кредиту
та має всі документальні підтвердження
розміру свого податкового кредиту.

Дані обставини не тягнуть за собою
нікчемність всіх правочинів, які
вчинялися підприємством з моменту
державної реєстрації та самі по собі не
можуть свідчити, що ці правочини
укладені з метою, яка суперечить
інтересам держави і суспільства.

Наведене узгоджується з практикою
Європейського суду з прав людини у
справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії»
(заява № 3991/03), де Європейський суд з
прав людини у своєму рішенні від 22
січня 2009 року зазначив, що платник
податку не повинен нести наслідків
невиконання постачальником його
зобов'язань зі сплати податку і в
результаті сплачувати ПДВ вдруге, а
також сплачувати пеню. На думку Суду,
такі вимоги стали надмірним тягарем
для платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про
виконання рішень і застосування
практики Європейського Суду з прав
людини» суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію і практику Суду як
джерело права.

Крім того, відповідно до ст. 91
Цивільного кодексу України цивільна
правоздатність юридичної особи
виникає з моменту її створення і
припиняється з дня внесення до єдиного
державного реєстру запису про її
припинення. Цивільна правоздатність
юридичної особи може бути обмежена
лише за рішенням суду.

На момент здійснення господарських
операцій з позивачем ТзОВ «КФ «Арміда»
було зареєстроване у встановленому
порядку, не було виключене з ЄДРПОУ,
перебувало на обліку в органах
державної податкової служби та було
зареєстроване як платник податку на
додану вартість.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що договори, укладені між ТзОВ «ТПК
«Донснаб-Захід» та ТзОВ «КФ «Арміда»,
фактично були виконані, що
підтверджується належним чином
оформленими первинними документами,
наданими позивачем та дослідженими
судом, зокрема, наступними.

ТзОВ «ТПК «Донснаб-Захід» (покупець)
уклало з ТзОВ «КФ «Арміда» договори
купівлі-продажу, предметом яких була
поставка сільськогосподарської
техніки на загальну суму 16149238 грн., в
тому числі податок на додану вартість
2691540 грн., а саме від 08.12.2008 року №134/зч,
№135/зч та № 136/зч, від 09.12.2008 року №137/зч
та №138/зч, №139/зч, від 10.12.2008 року № 140/зч,
№141/зч та № 142/зч, від 11.12.2008 року № 143/зч,
№144/зч та №145/зч, від 12.12.2008 року № 146/зч,
№147/зч та №148/зч. Також сторони
підписали специфікації до даних
договорів.

На виконання цих договорів ТзОВ «КФ
«Арміда» виписало видаткові накладні
№ АР-120810 від 08.12.2008 року на загальну
суму 1537888,00 грн., в тому числі податок на
додану вартість 256314,67 грн., від 08.12.2008
року № АР-120812 на загальну суму 1512500,00
грн., в тому числі податок на додану
вартість 252083,33 грн., № АР-120811 від 08.12.2008
року на загальну суму 575000,00 грн., в тому
числі податок на додану вартість 95833,33
грн., № АР-120910 від 09.12.2008 року на
загальну суму 3740300,00 грн., в тому числі
податок на додану вартість 623383,33 грн.,
від 09.12.2009 року № АР-120911 на загальну
суму 2624900,00 грн., в тому числі податок на
додану вартість 437483,33 грн., від 09.12.2008
року № АР-120912 на загальну суму 150000,00
грн., в тому числі податок на додану
вартість 25000,00 грн., від 10.12.2008 року №
АР-121012 на загальну суму 801160,00 грн., в
тому числі податок на додану вартість
133526,67 грн., від 10.12.2008 року № АР-121010 на
загальну суму 2305800,00 грн., в тому числі
податок на додану вартість 384300,00 грн.,
від 10.12.2008 року № АР-121011 на загальну
суму 1462000,00 грн., в тому числі податок на
додану вартість 243666,67 грн., від 11.12.2008
року № АР-121110 на загальну суму 325450,00
грн., в тому числі податок на додану
вартість 54241,67 грн., від 11.12.2008 року №
АР-121111 на загальну суму 216620,00 грн., в
тому числі податок на додану вартість
36103,33 грн., від 11.12.2008 року № АР-121112 на
загальну суму 15120,00 грн., в тому числі
податок на додану вартість 2520,00 грн.,
від 12.12.2008 року № АР-121212 на загальну
суму 156000,00 грн., в тому числі податок на
додану вартість 26000,00 грн., від 12.12.2008
року № АР-121210 на загальну суму 451500,00
грн., в тому числі податок на додану
вартість 75250,00 грн., від 12.12.2008 року №
АР-121211 на загальну суму 275000,00 грн., в
тому числі податок на додану вартість
45833,33 грн., всього на загальну суму
13457698,00 грн.

На підставі зазначених накладних
уповноважені особи підприємств склали
і підписали акти приймання-здачі
товару (сільськогосподарської техніки)
на вказану суму.

Також на підставі зазначених вище
господарських операцій ТзОВ «КФ
«Арміда» виписало податкові накладні
на загальну суму 2691540,00 грн.,

Розрахунок за поставлені
товарно-матеріальні цінності ТзОВ «ТПК
«Донснаб-Захід» із ТзОВ КФ «Арміда»
проведено шляхом безготівкової оплати
грошовими коштами на суму 778446,74 грн. та
шляхом видачі векселів власної емісії
від 19.12.2008 року, дата погашення за
пред'явленням, в кількості 50 штук
номінальною вартістю на загальну суму
15370791,26 грн. згідно актів
прийому-передачі цінних паперів від
19.12.2008 року, що підтверджується
наданими позивачем копіями платіжних
доручень та векселів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» господарська
операція - це дія або подія, яка
викликає зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства. Первинний документ - це
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Згідно з ч. 2 ст. 3 цього Закону,
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 цього Закону підставою
для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Як вбачається з наведених вище
документів, всі вони відповідають
вимогам до первинних документів,
встановленим Законом України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», та надавались
відповідачу при проведенні перевірки.

Також зазначені податкові накладні не
мали недоліків, а порядок їх заповнення
відповідає чинному на момент їх
виписки законодавству.

Отже, з дня отримання податкових
накладних у позивача виникло право
формувати валові витрати та податковий
кредит по взаєморозрахунках ТзОВ КФ
«Арміда».

Доводи податкового органу про
безтоварність зазначених вище
господарських операцій спростовуються
також актом про результати планової
виїзної перевірки ТзОВ «ТПК
«Донснаб-Захід» з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.04.2008 року до
31.03.2009 року, від 10.09.2009 року № 1691/23-0/35313836,
складеним працівниками Державної
податкової інспекції у Жовківському
районі Львівській області.

Період, за який проводилась зазначена
планова перевірка, охоплював також
грудень 2008 року, тобто період, в який
здійснювались зазначені вище
фінансово-господарські операції між
ТзОВ «ТПК «Донснаб-Захід» та ТзОВ «КФ
Арміда».

Як вбачається з п. 3.8 акту перевірки від
10.09.2009 року «Проведення інвентаризації
активів суб'єкта господарювання у ході
проведення перевірки», на вимогу
перевіряючих і на підставі наказу в.о.
директора ТзОВ «ТПК «Донснаб-Захід»
Чорного Л.С. від 18.08.2009 року №3/І,
виданого на дану вимогу, була проведена
інвентаризація товарно-матеріальних
цінностей на складі підприємства
станом на 20.08.2009 року, за результатами
якої було встановлено, що станом на
вказану дату залишок
товарно-матеріальних цінностей
складає 16510845,39 грн., недостач та
надлишків не виявлено.

А в розділі 3.1.2 даного акта перевірки
«Валові витрати» зазначено, що
перевіркою відображених у рядку 04.1
Декларацій «Витрати на придбання
товарів (робіт, послуг), крім визначених
у 04.11» показників за період з 01.04.2008 року
до 31.03.2009 року у загальній сумі 35343409,00
грн. встановлено, що ТзОВ «ТПК
«Донснаб-Захід» здійснювало операції з
придбання сільськогосподарської
техніки

Крім того, наявність у ТзОВ
«Донснаб-Захід» станом на 05.10.2010 року
залишків сільськогосподарської
техніки, придбаної у ТзОВ «ВКФ
«Арміда», підтверджується актами,
складеними і підписаними посадовими
сообами ТзОВ «Донснаб-Захід» та
працівників Управління податкової
міліції Державної податкової
адміністрації у Львівській області.

Також колегія суддів враховує, що
згідно з додатком 5 до податкової
декларації з податку на додану
вартість за грудень 2008 року, яка була
подана до Державної податкової
інспекції у Києво-Святошинському
районі м. Києва, ТзОВ «КФ «Арміда»
включило до податкових зобов'язань за
вказаний період суми податку на додану
вартість від господарських операцій з
ТзОВ «Донснаб-Захід»в розмірі 2691539,66
грн.

Крім того, як вбачається з наявної в
матеріалах справи копії постанови
Жовківського районного суду
Львівської області від 27.12.2010 року, суд
скасував постанову слідчого Слідчого
відділу Жовківського районного
відділу Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській області від 09.03.2010 року про
порушення кримінальної справи за
фактом використання працівниками ТзОВ
«ТПК Донснаб-Захід» завідомо
підроблених документів, за ознаками
злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358
Кримінального кодексу України.

А ухвалою Апеляційного суду Львівської
області від 28.01.2011 року залишено без
змін постанову Галицького районного
суду міста Львова від 11.01.2011 року, якою
було скасовано постанову старшого
прокурора Прокуратури Львівської
області від 21.10.2010 року про порушення
кримінальної справи відносно
директора ТзОВ «ТПК Донснаб-Захід»
ОСОБА_6 за ознаками злочинів,
передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 212
Кримінального кодексу України.

Зазначені судові рішення, які набрали
законної сили, також спростовують
доводи відповідача про безтоварність
зазначених вище господарських
операцій між ТзОВ «ТПК Донснаб-Захід» і
ТзОВ «ВКФ «Арміда».

Також, на думку колегії суддів, суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку про необґрунтованість
доводів відповідача про те, що сума
заборгованості за векселем, отримувача
якого ліквідовано без
правонаступництва, в обліку
векселедавця на момент ліквідації
кредитора без правонаступництва
набуває статусу безповоротної
фінансової допомоги, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 70 Уніфікованого
Закону про переказні векселі та прості
векселі, запровадженого згідно з
Женевською Конвенцією від 07.06.1930 року,
до якої Україна приєдналась відповідно
до Закону від 06.07.1999 року № 826-XIV, що
набрала чинності для України з 06.01.2000
року, позовні вимоги до акцептанта, які
випливають з переказного векселя,
погашаються із закінченням трьох
років, які обчислюються від дати
настання строку платежу.

Відповідно до ст. 77 Уніфікованого
Закону до простих векселів
застосовуються такі ж положення, що
стосуються переказних векселів, а саме
положення щодо позовної давності
(статті 70 і 71).

Таким чином, для заборгованості, яка
виникла із простого векселя, строк
позовної давності складає 3 роки з дати
настання строку платежу.

Прості векселі були емітовані ТзОВ
«ТПК «Донснаб-Захід» в грудні 2008 року
із строком платежу за пред'явленням.

Відповідно до ст. 34 Уніфікованого
Закону вони підлягають оплаті не
пізніше одного року з дати складення
векселя.

Таким чином, дата настання строку
платежу, як момент, з якого починає
спливати строк позовної давності по
спірних векселях, наступає через рік з
моменту складення векселя, а строк
позовної давності загалом спливає
через чотири роки з моменту складення
векселя.

Законодавство не містить положень про
те, що строк позовної давності за
вексельним зобов'язанням спливає у
зв'язку зі зняттям першого
векселедержателя з припиненням
юридичної особи першого
векселедержателя.

А норми Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
при визначенні поняття безповоротної
фінансової допомоги не пов'язують її із
припиненням юридичної особи чи зняттям
її з обліку в державної податкової
служби.

Отже, як правильно зазначив суд першої
інстанції, та обставина, що ТзОВ «КФ
«Арміда» постановою Господарського
суду Київської області від 21.04.2009 року
було визнане банкрутом та ліквідовано,
не є підставою для спливу строку
позовної давності за вексельними
зобов'язаннями ТзОВ «ТПК
«Донснаб-Захід», тому визначення суми
вексельних зобов'язань у розмірі 15370791,26
грн. як безповоротна фінансова
допомога не відповідає фактичним
обставинам та суперечить нормам
чинного законодавства, оскільки дані
кошти не підпадають під жодну з ознак,
передбачених п. 1.22.1 ч. 1 ст. 1 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств».

Крім того, нормами Уніфікованого
Закону допускається передача векселя
шляхом бланкового індосаменту, тобто
без вказівки на особу, яка виступатиме
новим векселедержателем.

Також позивач надав докази часткового
погашення вексельної заборгованості
шляхом викупу вказаних векселів за
договорами купівлі-продажу від
векселедержателів ТзОВ «ПКТБ «Цінні
папери» та Фондова компанія «Парус» на
загальну суму 5173155,26 грн., що
підтверджується наданими позивачем
копіями платіжних доручень.

Крім того, податковий орган, роблячи
висновки про відсутність між
зазначеними підприємствами
господарських відносин, вказує на
нікчемність укладених між ними
договорів, оскільки такі вчинено без
мети настання реальних наслідків.

Щодо таких доводів апелянта колегія
суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 Цивільного
кодексу України недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається.

Статтею 228 цього Кодексу передбачено,
що правочин вважається таким, що
порушує публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним.

Такими є правочини, що посягають на
суспільні, економічні та соціальні
основи держави, зокрема: правочини,
спрямовані на використання всупереч
закону комунальної, державної або
приватної власності, правочини,
спрямовані на незаконне відчуження або
незаконне володіння, користування,
розпорядження об'єктами права
власності українського народу - землею,
як основним національним багатством,
що перебуває під особливою охороною
держави, її надрами, іншими природними
ресурсами (ст. 14 Конституції України),
правочини щодо відчуження викраденого
майна, правочини, що порушують правовий
режим вилучених з обігу або обмежених в
обігу об'єктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на
порушення інших об'єктів права,
передбачені іншими нормами публічного
права, не є такими, що порушують
публічний порядок.

При кваліфікації правочину за ст. 228
Цивільного кодексу України має
враховуватися вина, яка виражається в
намірі порушити публічний порядок
сторонами правочину або однією зі
сторін. Доказом вини може бути вирок
суду, постановлений у кримінальній
справі, щодо знищення, пошкодження
майна чи незаконного заволодіння ним
тощо.

В матеріалах справи відсутні докази на
підтвердження факту розірвання,
визнання недійсними чи неукладення
правочинів між позивачем та його
контрагентом.

Крім того, відсутні докази порушення
позивачем при укладанні (виконанні)
правочину конституційних прав чи
свобод людини і громадянина, знищення,
пошкодження майна фізичної або
юридичної особи, держави, Автономної
Республіки Крим, територіальної
громади, незаконного володіння ним
внаслідок укладання та виконання
договору (згідно зі ст. 228 ЦК України), як
і не доведено вини позивача та
наявності умислу при укладенні угод.

Разом з тим слід зазначити, що одним з
основних завдань органів державної
податкової служби є здійснення
контролю дотримання податкового
законодавства і надання роз'яснень
законодавства з питань оподаткування
платникам податків. Жодним законом не
передбачено право органу державної
податкової служби самостійно, в
позасудовому порядку, визнавати
нікчемними правочини і дані, вказані
платником податків в податкових
деклараціях.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та прийняв постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому оскаржувану
постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Жовківському
районі Львівській області залишити без
задоволення.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 07 липня 2011
року у справі № 2а-11930/10/1370 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торгово-промислова
компанія «Донснаб-Захід» до Державної
податкової інспекції у Жовківському
районі Львівській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий
О.М. Довгополов

Судді
Л.Я. Гудим

Н.М. Судова-Хомюк

Ухвала складена в повному обсязі 21.04.2014
року