Справа № 2а-543/09/1470
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/25232/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.

Суддів: Вербицької О.В., Муравйова О.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

на постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 25 жовтня 2012
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 09 квітня 2013
року

по справі №2а-543/09/1470

за позовом суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (надалі - СПД ФОП ОСОБА_1)

до Державної податкової інспекції у
Центральному районі м. Миколаєва
Миколаївської області Державної
податкової служби (надалі - ДПІ у
Центральному районі м. Миколаєва)

про визнання нечинним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

встановив:

Позивач звернувся до Миколаївського
окружного адміністративного суду з
позовом, в якому ставить питання про
визнання нечинним і скасування
податкового повідомлення-рішення ДПІ у
Центральному районі м. Миколаєва від
21.08.2008 р. №2741/1701.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 25 жовтня
2012р., залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 09 квітня
2013р., у задоволенні позовних вимог було
відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
позивач звернулася із касаційною
скаргою до Вищого адміністративного
суду України, в якій, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції, ухвалу суду апеляційної
інстанції, та прийняти у справі нове
рішення про задоволення позову в
повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
наведені у скарзі, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанції, 31.07.2008р. податковим органом
була проведена документальна невиїзна
(камеральна) перевірка податкової
декларації з ПДВ за червень 2008р. СПД ФОП
ОСОБА_1, про що складено акт №00740/17-01.

За висновками вказаного акта перевірки
встановлено порушення п.5.12.4 Порядку
заповнення та подання податкової
декларації з податку на додану
вартість, затвердженого наказом ДПА
України 30.05.1997р. №166, а саме завищення р.
23.2 декларації з ПДВ за червень 2008р.
залишку суми від'ємного значення
попереднього звітного періоду, в
результаті чого завищено суму р. 26 цієї
декларації.

На підставі зазначених висновків було
прийнято оскаржуване податкове
повідомлення-рішення від 21.08.2008р.
№2741/1701, яким позивачеві визначено суму
податкового зобов'язання з ПДВ в
розмірі 4974,00грн., а також застосовано
штрафну (фінансову) санкцію в сумі
249,00грн.

Судами попередніх інстанцій
установлено, що 21.07.2008р. позивачем було
подано до контролюючого органу
податкову декларацію з ПДВ за червень
2008р., в якій задекларовано наступні
показники: р. 23 залишок від'ємного
значення попереднього звітного
(податкового) періоду, що включається
до складу податкового кредиту
поточного звітного (податкового)
періоду - 153863,00грн., р. 23.2 - значення
рядка 26 податкової декларації
попереднього звітного періоду -
152021,00грн., р. 26 залишок від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду - 146348,00грн.

При цьому, за твердженням позивача, в
податковій декларації з ПДВ за червень
2008р. різниця між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту має від'ємне значення в сумі
146348,00грн. і відсутній податковий борг з
ПДВ.

Суди попередніх інстанцій
обґрунтовано не погодились із такими
твердженнями позивача, оскільки в
матеріалах справи мається податкова
декларація з ПДВ за травень 2008р., за
показниками якої, р. 26 прокреслений, а
отже, в рядку 23.2 декларації за червень
2008р. має бути 0, тоді як позивач в цьому
рядку проставив суму 152021,00грн. Такої
помилки позивач припустився з огляду
на те, що ним було враховано при поданні
звітності за червень 2008р. поданий
уточнюючий розрахунок за попередній
період. Разом з тим, позивач не прийняв
до уваги, що цей уточнюючий розрахунок
не було прийнято.

Слід також зазначити, що правомірність
неприйняття зазначеного вище
уточнюючого розрахунку була
підтверджена постановою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 13.07.2011р., яка залишена без змін
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 02.10.2012р. (К/9991/49698/11).

Приписами ч.1 ст. 72 КАС України
обумовлено, що обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Пунктом 5.12.4. Порядку заповнення та
подання податкової декларації з
податку на додану вартість,
затвердженого наказом ДПА України
30.05.1997р. № 166 визначено, що залишок
від'ємного значення після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду (відображається у
рядку 26 податкової декларації
поточного звітного податкового
періоду та переноситься до рядка 23.2
податкової декларації наступного
звітного періоду).

Згідно п.п. 7.7.1. п. 7.7. ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість», сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
періоду. При позитивному значенні
розрахункової суми, така сума підлягає
сплаті (перерахуванню) до бюджету. При
від'ємному значенні розрахункової
суми, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
цього податку, що виник у попередні
податкові періоди, а при його
відсутності - зараховується до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Доводи касаційної скарги не
спростовують зазначених висновків
суду.

За таких обставин, судами першої та
апеляційної інстанцій, виконано всі
вимоги процесуального законодавства,
всебічно перевірено обставини справи,
вирішено справу у відповідності з
нормами матеріального права,
постановлено обґрунтовані рішення, в
яких повно відображені обставини, що
мають значення для справи. Висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються доказами,
дослідженими у судовому засіданні, а
тому підстав для їх перегляду з
мотивів, викладених в касаційній
скарзі не вбачається.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 25 жовтня 2012
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 09 квітня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав, в
порядку та у строки встановлені
ст.ст.236-238 КАС України.

Головуючий:
___________________ Н.Є. Маринчак

Судді:
___________________ О.В. Вербицька

___________________ О.В. Муравйов