Справа № 2а-11/10/1570
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2а-11/10/1570

Категорія: 4 Головуючий в 1 інстанції:
Завальнюк І. В.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Скрипченка
В.О.,

при секретарях Авраменка А.О., Голбан
К.В.,

за участю представників позивача
Крижановського Р.О. і Савельєва В.Я.,
представника відповідача Омельченко
А.В., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу
Громадської організації
«Християнський
гуманітарно-економічний відкритий
університет» на постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 16
жовтня 2013 року по справі за
адміністративним позовом Громадської
організації «Християнський
гуманітарно-економічний відкритий
університет» до Головного управління
юстиції в Одеській області про
визнання незаконним та скасування
наказу,-

В С Т А Н О В И В:

21.12.2009 року Громадська організація
«Християнський
гуманітарно-економічний відкритий
університет» звернулася до Одеського
окружного адміністративного суду із
позовом до ГУ юстиції в Одеській
області про визнання незаконним та
скасування наказу №725-о/д від 22.12.2008
року щодо винесення позивачу
«попередження» про недопущення ним
порушень законодавства.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідачем було грубо
порушено порядок проведення перевірки,
зокрема, несвоєчасно повідомлено
позивача про проведення перевірки,
довідку про результати перевірки
університет отримав із значним
затриманням, т.б. через 10 місяців,
виявлені порушення були зазначені без
посилання на конкретні норми законів
та стосуються не питань дотримання
Університетом положень свого Статуту,
що, власне, за документами і було
предметом перевірки, а відповідності
зареєстрованого самим же відповідачем
Статуту Законам України. Крім цього,
відповідач за наслідками перевірки не
прийняв жодного рішення та не направив
його позивачеві для виконання, отже, на
думку позивача, застосовувати
стягнення у вигляді «попередження» за
не усунення порушень відповідач не мав
права. За таких обставин, позивач
вважає, що оскаржуваний наказ винесено
відповідачем безпідставно, а тому,
відповідно, він є незаконним та
підлягає скасуванню.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 09 березня
2011 року адміністративний позов
Громадської організації
«Християнський
гуманітарно-економічний відкритий
університет» - задоволено. Визнано
незаконним та скасовано наказ ГУ
юстиції в Одеській області №725-о/д від
22.12.2008 року щодо винесення Громадській
організації «Християнський
гуманітарно-економічний відкритий
університет» стягнення (попередження).

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 12 квітня 2012
року вказану вище постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 09
березня 2011 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 12 вересня 2013 року,
вищезазначені судові рішення
окружного суду та суду апеляційної
інстанції скасовано та справу
направлено на новий розгляд до суду 1-ї
інстанції.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 16 жовтня 2013
року адміністративний позов
Громадської організації
«Християнський
гуманітарно-економічний відкритий
університет» - залишено без
задоволення.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою суду 1-ї інстанції, 04.11.2013р.
ректор Громадської організації
«Християнський
гуманітарно-економічний відкритий
університет» подав апеляційну скаргу,
в якій зазначив, що судом, при винесенні
оскаржуваної постанови порушено норми
процесуального та матеріального права
та просить скасувати постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 16.10.2013 року, прийняти нову
постанову, якою задовольнити його
позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача, виступи
сторін та перевіривши матеріали справи
і доводи апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку про
відсутність належних підстав для її
задоволення.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини справи.

22.09.1997 року Управлінням юстиції в
Одеській області зареєстровано
Християнський гуманітарно-економічний
відкритий університет як громадську
організацію, видано відповідне
Свідоцтво про реєстрацію об'єднання
громадян №169 та зареєстровано Статут.

Згідно Статуту Об'єднання громадян
«Християнський
гуманітарно-економічний відкритий
університет» - є громадською
організацією, створеною у
відповідності з Законами України «Про
об'єднання громадян», «Про свободу
совісті та релігійні організації»,
«Про освіту» та іншими законодавчими
актами України з метою задоволення
своїх законних, соціальних,
економічних, творчих інтересів та
потреб у християнській освіті.

04.06.2008 року посадовими особами ГУ
юстиції в Одеській області, на підставі
наказу в.о. начальника ГУЮ №91-а/г від
03.06.2008 року, було проведено перевірку
додержання положень Статуту
Християнським гуманітарно-економічним
відкритим університетом, за
результатами якої, більше ніж через 4
місяці, було складено довідку від 22.10.2008
року.

Вказаною перевіркою встановлено, що
окремі положення Статуту цієї
громадської організації містять
ознаки релігійної організації і,
відповідно, підпадають під дію Закону
України «Про свободу совісті та
релігійні організації». Так, у
висновках, що містяться у довідці,
зазначено: вказати Християнському
гуманітарно-економічному відкритому
університету про необхідність
усунення вищевказаних порушень, про що
обов'язково повідомити ГУ юстиції в
Одеській області. Також, за
результатами цієї перевірки
відповідачем було прийнято рішення
звернутися до Державного комітету
України у справах національностей та
релігій з проханням надати відповідний
висновок щодо відповідності Статуту
організації позивача вимогам Закону
України «Про свободу совісті та
релігійні організації».

15.10.2008 року на адресу позивача
направлено лист №06-8162 з вимогою
привести свою діяльність у
відповідність до чинного
законодавства та зареєструватись як
релігійна організація, що відповідає
основній меті та завданням
організації.

Листом від 18.12.2008 року ГУ юстиції в
Одеській області вказало керівнику
громадської організації
«Християнський
гуманітарно-економічний відкритий
університет» в найкоротші терміни
повідомити управління про вжиті заходи
щодо усунення виявлених перевіркою
порушень.

В подальшому, у зв'язку з не усуненням
порушень, встановлених проведеною
перевіркою в частині відповідності
Статуту організації об'єднання
«Християнський
гуманітарно-економічний відкритий
університет» вимогам Закону України
«Про свободу совісті та релігійні
організації», в.о. начальника ГУ
юстиції в Одеській області ухвалив
наказ №725 від 22.12.2008 року, яким виніс
Християнському
гуманітарно-економічному відкритому
університету «попередження» про
недопущення порушень законодавства.

Не погоджуючись з вказаними вище діями
та наказом відповідача, позивач
оскаржив їх до суду.

Повторно вирішуючи справу по суті та
відмовляючи у задоволенні позову, суд
1-ї інстанції виходив з того, що дії та
оскаржуваний наказ відповідача є
правомірними та відповідаючими
діючому законодавству.

Разом з тим, колегія суддів
апеляційного суду, уважно дослідивши
ухвалу ВАС України від 12.09.2013р.,
матеріали справи (3 томи) та надані
сторонами докази, не може погодитися з
такими висновками суду 1-ї інстанції і
вважає їх необґрунтованими, з огляду на
наступне.

Так, Вищий адміністративний суд
України в своїй ухвалі від 12.09.2013 року
№К/9991/31734/12, висновки і мотиви, з яких
скасовані рішення, є обов'язковими для
суду першої та апеляційної інстанції,
зазначив, що суди 1-ї та 2-ї інстанцій,
посилаючись на несвоєчасність
отримання позивачем інформації щодо
виявлених під час проведення перевірки
порушень та визнаючи незаконним наказ
відповідача від 22.12.2008 року №725-о/д, не
звернули уваги на отримання позивачем
висновків Державного комітету України
у справах національностей та релігій,
які направлялись на адресу ректора ГО
«ХГЕВУ» як самим комітетом, так і
відповідачем для належного реагування
та вжиття відповідних заходів.

Також, ВАС України цією ухвалою
зобов'язав суди обох інстанцій
з'ясувати питання, що було підставою
для звернення позивача із відповідними
запитами та листами щодо позбавлення
його інформації про проведення ГУЮ в
Одеській області перевірки положень
Статуту, звернути увагу на отримання
позивачем висновків Державного
комітету України у справах
національностей та релігій, надати
оцінку щодо наявності доказів, які
підтверджують, що позивачу було відомо
про виявлені порушення та
обов'язковість вжиття необхідних
заходів.

Повторно вирішуючи справу по суті,
приймаючи до уваги та виконуючи
вказані вище вказівки суду касаційної
інстанції, апеляційний суд встановив
наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Як слідує з положень чинної на момент
виникнення спірних правовідносин ст.25
Закону України «Про об'єднання
громадян» та «Положення про Головне
управління юстиції Міністерства
юстиції України в Автономній
Республіці Крим, головні управління
юстиції в областях, мм. Києві та
Севастополі» (затв. наказом МЮУ від
14.02.2007р. №47/5, зареєстрованого в МЮ
України 14.02.2007р. за №124/13391), управління
юстиції здійснює контроль за
додержанням громадськими
організаціями положень їх статутів та
вимог законодавства, має право бути
присутнім на заходах, що проводяться
об'єднаннями громадян, вимагати
необхідні документи, одержувати
пояснення.

Згідно із приписами ст.29 діючого на той
час Закону України «Про об'єднання
громадян», при вчиненні об'єднанням
громадян правопорушення (а не
порушення законодавства як зазначено у
спірному наказі), яке не тягне за собою
обов'язкового застосування іншого виду
стягнення, передбаченого цим Законом,
відповідний легалізуючий орган
виносить «письмове попередження».

У відповідності до п.2 «Положення про ГУ
юстиції Міністерства юстиції України в
АР Крим, головні управління юстиції в
областях, мм. Києві та Севастополі» (в
редакції, яка діяла на момент
перевірки), Головне управління юстиції
в області у своїй діяльності керується
Конституцією України, законами
України, а також указами Президента
України і Постановами Верховної Ради
України, прийнятими відповідно до
Конституції та законів України, актами
Кабінету Міністрів України, наказами
Міністерства юстиції України та цим
Положенням.

Крім того, згідно з приписами пп.15 п.4
вказаного Положення, управління
юстиції здійснює контроль за
додержанням місцевими громадськими
організаціями, місцевими осередками
зареєстрованих всеукраїнських та
міжнародних об'єднань громадян,
місцевими благодійними організаціями,
відділеннями (філіями,
представництвами) всеукраїнських та
міжнародних благодійних організацій,
регіональними торгово-промисловими
палатами, регіональними (місцевими)
творчими спілками, територіальними
осередками всеукраїнських творчих
спілок, асоціаціями кредитних спілок,
територіальними громадами,
асоціаціями та іншими формами
добровільних об'єднань органів
місцевого самоврядування положень
своїх статутів.

Пунктом 8 вказаного Положення також
передбачено, що Управління юстиції у
межах своєї компетенції видає накази,
які є обов'язковими для виконання
районними, районними у містах, міськими
(міст обласного значення),
міськрайонними управліннями юстиції,
підвідомчими йому установами, органами
та посадовими особами.

Разом з тим, правові та організаційні
засади, основні принципи і порядок
здійснення державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності, повноваження органів
державного нагляду (контролю), їх
посадових осіб визначені Законом
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності».

Так, відповідно до вимог ст.2
зазначеного вище Закону, його дія не
поширюється на відносини, що виникають
під час здійснення заходів валютного
контролю, митного контролю, контролю за
дотриманням бюджетного і податкового
законодавства, контролю за дотриманням
порядку проведення розрахунків, за
виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв і тютюнових
виробів, використанням державного та
комунального майна, банківського і
страхового нагляду, інших видів
спеціального державного контролю за
діяльністю суб'єктів господарювання на
ринку фінансових послуг, державного
контролю за дотриманням законодавства
про захист економічної конкуренції,
під час проведення процедур,
передбачених Кодексом України про
адміністративні правопорушення, а
також оперативно-розшукової
діяльності, дізнання, прокурорського
нагляду, досудового слідства і
правосуддя.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені
положення діючого у цій сфері
законодавства, колегія суддів
приходить до висновку про те, що,
оскільки на законодавчому рівні
відсутній окремий нормативно-правовий
акт, який би регулював безпосередньо
порядок здійснення державного
контролю за додержанням громадськими
організаціями положень своїх статутів,
відповідачу при проведенні таких
перевірок, окрім іншого, слід було
керуватися положеннями Закону України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» №877.

Як вбачається з приписів п.6 ст.7 Закону
України №877, за результатами
здійснення планового або
позапланового заходу посадова особа
органу державного нагляду (контролю), у
разі виявлення порушень вимог
законодавства, складає акт, два
примірники якого в останній день
перевірки підписуються посадовими
особами органу державного нагляду
(контролю), які здійснювали захід, та
суб'єктом господарювання або
уповноваженою ним особою, якщо інше не
передбачено законом. При чому, один
примірник акту одразу ж вручається
суб'єкту господарювання або
уповноваженій ним особі, а другий -
зберігається в органі державного
нагляду (контролю).

В подальшому, згідно з п.7 цієї ж статті,
на підставі цього акту, який складено
за результатами здійснення планового
заходу, в ході якого виявлено порушення
вимог законодавства, протягом 5 (п'яти)
робочих днів з дня завершення заходу
складається припис, розпорядження або
інший розпорядчий документ про
усунення порушень, виявлених під час
здійснення заходу, який підписується
керівником органу державного нагляду
(контролю) або його заступником. Таке
розпорядження або інший розпорядчий
документ органу державного нагляду
(контролю) - обов'язкове для виконання
письмове рішення органу державного
нагляду (контролю) щодо усунення
виявлених порушень у визначені строки.

При цьому, слід вказати, що розпорядчий
документ органу державного нагляду
(контролю) щодо усунення порушень
складається у 2 (двох) примірниках: один
примірник не пізніше п'яти робочих днів
з дня складення акту надається суб'єкту
господарювання чи уповноваженій ним
особі для виконання, а другий примірник
з підписом суб'єкта господарювання або
уповноваженої ним особи щодо
погоджених термінів усунення порушень
вимог законодавства залишається в
органі державного нагляду (п.9 ст.7
Закону).

Як встановлено апеляційним судом з
матеріалів справи, відповідачем, в
даному конкретному випадку, після
проведення 04.06.2008р. перевірки,
зазначеного у Законі №877 письмового
рішення (припису) щодо усунення
виявлених перевіркою порушень у
визначені строки фактично не
приймалось.

До того ж, при цьому слід звернути увагу
й на той факт, що перевіряючими
спеціалістами ГУ юстиції в Одеській
області за результатами проведеної ще
04.06.2008р. перевірки відповідна довідка (а
не акт) була складена не одразу ж після
її закінчення, як того вимагає
законодавство, а більше ніж через 4
місяці, т.б. тільки 22.10.2008 року і, не
зважаючи на численні письмові
звернення позивача, ця довідка була
отримана позивачем по пошті лише 08.04.2009
року, т.б. майже ніж через 10 місяців.

Проте, не зважаючи на вказані вище
порушення закону та прав позивача бути
обізнаним з результатами (висновками)
проведеної перевірки та отримати 2-й
примірник довідки (включаючи право на
її оскарження та дій перевіряючих), ГУ
юстиції в Одеській області, в зв'язку з
не усуненням ГО «ХГЕВУ» порушень, які
зазначались в листі-вимозі від 15.10.2008
року, своїм листом від 18.12.2008 року (який
отримано позивачем 23.12.2008р., т.б. після
винесення спірного наказу) зобов'язало
позивача у найкоротший термін
повідомити про вжиті заходи.

А в подальшому, як встановлено по
справі, відповідач, не впевнившись в
отриманні позивачем свого листа від
18.12.2008 року та не дочекавшись
письмового звіту позивача про вжиті
або не вжиті заходи, у зв'язку із не
усуненням встановлених в ході
перевірки порушень, 22.12.2008 року (т.б.
через 4 дні) ухвалив спірний наказ
№725-о/д, яким виніс університету
«попередження» про недопущення
порушень законодавства.

Крім того, окремо слід зазначити, що
відповідно до змісту вимог ч.2 п.1 ст.6
Закону України №877, під час проведення
позапланового заходу повинні
з'ясовуватися лише ті питання,
необхідність перевірки яких стала
підставою для здійснення цього заходу,
з обов'язковим зазначенням цих питань у
посвідченні (направленні) на
проведення державного нагляду
(контролю).

Але, як вбачається з наказу про
проведення перевірки від 03.06.2008 року,
метою спірної перевірки безпосередньо
було додержання Об'єднанням громадян
«Християнський
гуманітарно-економічний відкритий
університет» положень свого Статуту, а
не відповідність Статуту цього
громадського об'єднання Законам
України.

З довідки ж ГУ юстиції в Одеській
області про результати перевірки
видно, що перевірці підлягав саме
Статут позивача на предмет його
відповідності Законам України.

Таким чином, за вказаних обставин,
судова колегія вважає, що при
проведенні даної перевірки
університету, посадові особи
відповідача фактично вийшли за межі
своїх повноважень і перевіряли ту
діяльність позивача, яка не була
зазначена в наказі про призначення
цієї перевірки.

Що ж стосується безпосередньо
виявлених спірною перевіркою порушень,
в зв'язку з якими, на думку відповідача,
є необхідність в перереєстрації
громадської організації позивача на
релігійну організацію, то колегія
суддів зазначає наступне.

Відповідно до Статуту, який
зареєстрований Управлінням юстиції в
Одеській області ще 22.09.1997 року,
Об'єднання громадян «Християнський
гуманітарно-економічний відкритий
університет» є громадською
організацією, створеною у
відповідності із Законами України «Про
об'єднання громадян», «Про свободу
совісті та релігійні організації»,
«Про освіту» та іншими законодавчими
актами України з метою задоволення
своїх законних, соціальних,
економічних, творчих інтересів та
потреб у християнській освіті.

Як встановлено судовою колегією та вже
зазначалося вище, спеціалісти
відповідача в ході проведення спірної
перевірки та з урахуванням експертного
висновку Державного комітету України у
справах національностей і релігій
дійшли висновку про те, що окремі
положення Статуту Об'єднання громадян
«Християнський
гуманітарно-економічний відкритий
університет», а саме ст.1, п.3 ст.3, п.4.7
ст.4, містять ознаки релігійної
організації і, відповідно, підпадають
під дію Закону України «Про свободу
совісті та релігійні організації», про
що відповідач повідомив керівництво
університету своїм листом від 15.10.2008
року №06-8162 (який було отримано 19.10.2008р.)
з вимогою привести свою діяльність у
відповідність до чинного
законодавства та зареєструватись як
релігійна організація.

Оскільки у вищевказаному листі-вимозі
від 15.10.2008 року жодних строків його
виконання встановлено не було, позивач,
не ознайомившись до цього часу із
складеною за результатами перевірки
довідкою, звернувся за відповідними
роз'ясненнями до Державного комітету
України у справах національностей і
релігій, а також одночасно до численних
вищих навчальних і наукових закладів
України з проханням надати експертні
релігієзнавчі висновки щодо
відповідності статуту ГО
«Християнський
гуманітарно-економічний відкритий
університет» статусу релігійної
організації, про що, в свою чергу,
належним чином повідомив відповідача
своїм листом від 14.11.2008р. №1036.

Але, в зв'язку із не повідомленням
позивача про вжиті заходи, відповідач
своїм листом №06-10199 від 18.12.2008 року
повторно вказав керівництву ГО «ХГЕВУ»
в найкоротші терміни повідомити
управління юстиції про вжиті заходи
щодо усунення виявлених перевіркою
порушень, який, в свою чергу, було
отримано позивачем тільки 23.12.2008р.

Далі, як вже зазначалося вище,
відповідач, знову фактично не
визначивши конкретний строк для
усунення порушень і не конкретизувавши
їх, не впевнившись в отриманні
позивачем свого листа від 18.12.2008 року та
не дочекавшись письмового звіту
позивача про вжиті або не вжиті заходи,
22.12.2008 року (т.б. через 4 дні) ухвалив
спірний наказ №725-о/д, яким, в свою
чергу, в зв'язку з не усуненням
порушень, вказаних за результатами
проведеної перевірки, яких позивач, до
речі на той час ще не отримав, виніс
університету «попередження» про
недопущення порушень законодавства, а
не за вчинення правопорушення, як того
вимагала ст.29 Закону України «Про
об'єднання громадян».

Відповідно до ст.7 Закону України «Про
свободу совісті та релігійні
організації», релігійні організації в
Україні утворюються з метою
задоволення релігійних потреб
громадян сповідувати і поширювати віру
і діють відповідно до своєї
ієрархічної та інституційної
структури, обирають, призначають і
замінюють персонал згідно із своїми
статутами (положеннями). Релігійними
організаціями в Україні є релігійні
громади, управління і центри,
монастирі, релігійні братства,
місіонерські товариства (місії),
духовні навчальні заклади, а також
об'єднання, що складаються з
вищезазначених релігійних
організацій. Релігійні об'єднання
представляються своїми центрами
(управліннями).

На інші організації, утворені за
релігійною ознакою, дія цього Закону не
поширюється.

Крім того, ст.ст.9-11 цього Закону
визначені і поняття релігійних громад,
управлінь і центрів, монастирів,
релігійних братств, місіонерських
товариств (місій), духовних навчальних
закладів.

Однак, на думку судової колегії, жодна з
ознак вказаних організацій не
притаманна Статутній діяльності
позивача - Об'єднання громадян
«Християнський
гуманітарно-економічний відкритий
університет», який, в свою чергу, за
своєю метою, завданням та основними
видами діяльності не є та не може бути
духовним навчальним закладом у світі
положень Закону України «Про свободу
совісті та релігійні організації».

Також, колегія суддів, з урахуванням
наявних в матеріалах висновків, вважає
за необхідне вказати, що навіть вжиття
в Статуті позивача термінів
«християнський» і «релігійний» не
дають законних підстав для висновку
про необхідність перереєстрації цієї
громадської організації в релігійну.

При цьому, слід звернути увагу й на той
факт, що при реєстрації Статуту
позивача у 1997 році та наступної
реєстрації змін до вказаного Статуту у
2002 році, яка була проведена
безпосередньо самим же Головним
управлінням юстиції в Одеській
області, будь-яких застережень або
зауважень до змісту Статуту чи до виду
діяльності створеної організації,
відповідачем не висувалося.

До того ж, як вбачається зі змісту
наявних в матеріалах справи висновків
релігієзнавчих експертиз (т.1
а.с.96-97,101-102), проведених на прохання
позивача численними вищими науковими
та навчальними закладами України, в
тому числі і Національною Академією
Наук України, Статут ГО «ХГЕВУ» не є
статутом релігійної організації і не
підпадає під дію Закону України «Про
свободу совісті та релігійні
організації», а сама організація
позивача, відповідно, не є релігійною.

Також, слід зазначити та звернути увагу
ще й на те, що сам заступник голови
Державного комітету України у справах
національностей і релігій М.Новиченко,
який раніше надавав свій висновок
відповідачу, в своїх листах на адресу
позивача, які наявні в матеріалах
справи, неодноразово вказував, що
Об'єднання громадян «Християнський
гуманітарно-економічний відкритий
університет» не є релігійною
організацією і її статут в цілому також
не визначає її як релігійну.

Окрім того, судова колегія, при
ухваленні остаточного рішення у даній
справі також вважає за необхідне
вказати, що судом 1-ї інстанції при
повторному розгляді позову
Християнського
гуманітарно-економічного відкритого
університету та на момент ухвалення
оскаржуваної постанови не було
враховано факт відсутності діючого
спірного наказу ГУ юстиції в Одеській
області від 22.12.2008 року №725-о/д, оскільки
його було скасовано ще 10.05.2012 року в
порядку виконання ухвали Ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 12.04.2012 року,
тобто фактично був відсутній предмет
спору (оскарження).

В подальшому, на вимогу апеляційного
суду, відповідач надав відповідний
наказ №37/03-06 від 14.02.2014р. про втрату
чинності наказом №568-о/д від 10.05.2012р.,
тобто оскаржуваний наказ №725-о/д від
22.12.2008р. фактично відновив свою дію лише
на момент розгляду справи судом
апеляційної інстанції.

До того ж, судова колегія звертає увагу
ще й на те, що відповідно до приписів
ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення, а
суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

А у відповідності до ч.2 ст.71 КАС
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову що, в свою чергу, не було
належним чином зроблено представником
відповідача при повторному розгляді
справи в суді 2-ї інстанції.

Отже, за таких обставин, та приймаючи до
уваги той факт, що позивач ознайомився
із складеною за результатами його
перевірки довідкою майже ніж через 4
місяці після ухвалення оскаржуваного
наказу, а несвоєчасно отримані ним
листи-вимоги від відповідача та
Державного комітету України у справах
національностей і релігій не містили
конкретних строків їх виконання,
санкцій за їх невиконання та взагалі не
конкретизували і необгрунтовували
виявлених порушень, судова колегія
приходить до висновку про те, що
спірний наказ №725-о/д від 22.12.2008 року є
неправомірним, передчасним та не
відповідаючим приписам ст.ст.25,29
діючого на той час Закону України «Про
об'єднання громадян» та ч.3 ст.2 КАС
України.

Таким чином, судова колегія вважає, що
судом першої інстанції було порушено
норми матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, до того ж, висновки
суду не в повній мірі відповідають
обставинам справи та ґрунтуються на
невірному тлумаченні норм діючого
законодавства.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.198 КАС України,
суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції має право скасувати її та
прийняти нову постанову суду.

Отже, за таких обставин та враховуючи,
що судом першої інстанції порушено
норми матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, а також в зв'язку із
тим, що деякі висновки суду не
відповідають обставинам справи, судова
колегія, діючи виключно в межах
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги, у відповідності до п.п.3,4 ч.1 ст.202
КАС України, вважає за необхідне
скасувати постанову окружного суду та
прийняти нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Керуючись ст.ст.195,196,198,202,205,207,254 КАС
України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Громадської
організації «Християнський
гуманітарно-економічний відкритий
університет» - задовольнити.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 16 жовтня 2013
року - скасувати та прийняти нову
постанову, якою позов Громадської
організації «Християнський
гуманітарно-економічний відкритий
університет» - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
наказ Головного управління юстиції в
Одеській області від 22.12.2008 року №725-о/д
щодо винесення Громадській
організації «Християнський
гуманітарно-економічний відкритий
університет» попередження про
недопущення порушень законодавства.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів після складання
повного тексту постанови.

Головуючий:
Ю.В. Осіпов

Судді:
О.С. Золотніков

В.О. Скрипченко