Справа № 812/649/14
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2014-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Агевич К.В.
Суддя-доповідач - Яковенко М.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2014 року справа №812/649/14

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючий суддя:
Яковенко М.М.

судді :
Ханова Р.Ф., Гайдар А.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
представника ОСОБА_2, який діє в
інтересах позивача ОСОБА_6 на ухвалу
Луганського окружного
адміністративного суду від 03 лютого 2014
року про відмову у відкритті
провадження по адміністративній
справі № 812/649/14 за позовом ОСОБА_6 до
Жовтневого районного відділу
Луганського міського управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Луганській
області про визнання факту порушення
прав громадянина Кіпра ОСОБА_6, -

ВСТАНОВИВ :

31 січня 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до Жовтневого районного
відділу Луганського міського
управління Управління Міністерства
внутрішніх справ України у Луганській
області, в якому просив суд:

- визнати факт порушення прав
громадянина Кіпру ОСОБА_6 передбачені
ст. 13 Конвенції про захист прав людини
та основних свобод, ст. 2,4 Закону
України "Про міліцію" ст. 1,7 Закону
України "Про оперативно - розшукову
діяльність" ст. 7,15,32 Закону України "Про
основи державної мовної політики"
8,9,28,40,56,92-94,214,219,220,221 КПК України, 10,22,41,55
Конституції України;

- визнати факт порушення прав
громадянина Кіпру ОСОБА_6 працівниками
Жовтневого РВ ЛМУ ГУМВС України в
Луганській області шляхом
бездіяльності при проведенні
кримінального розслідування за
матеріалами кримінального
розслідування: №0000200 від 29
листопада 2012 року, № 0000201 від 28
листопада 2012 року №0000202 від 27
листопада 2012 року , №0001050;

- визнати факт порушення прав
громадянина Кіпру ОСОБА_6 працівниками
Жовтневого РВ ЛМУ ГУМВС України в
Луганській області при проведенні
кримінального розслідування за
матеріалами кримінальної
розслідування: №0000200 від 29
листопада 2012 року, №0000201 від 28
листопада 2012 року №0000202 від 27
листопада 2012 року, №0001050;

- витребувати матеріали у Жовтневого РВ
ЛМУ ГУМВС України в Луганській області
ЖРЗСП № 8708 від 25.05.2012, ЖРЗСП №8986 від
29.05.2012, ЖРЗСП №12681 від 23.07.2012, ЖРЗСП №14821
від 23.08.2012, ЖРЗСП №17052 від 25.09.2012, ЖРЗСП
№18485 від 17.10.2012, ЖРЗСП №4018 від 31.10.2012,
ЖРЗСП №19747 від 05.11.2012, ЖРЗСП №4032 від
31.10.2012.

- витребувати у ЛМУ ГУМВС України в
Луганській області матеріали№921/2009,
15/2011;

- витребувати матеріали кримінального
розслідування: №0000200 від 29
листопада 2012 року, №0000201 від 28
листопада 2012 року №0000202 від 27
листопада 2012 року, №0001050 від 28
листопада 2012 року.

Ухвалою Луганського окружного
адміністративного суду від 03 лютого 2014
року по адміністративній справі №
812/649/14 відмовлено у відкритті
адміністративного провадження (а.с.1-2).

Апелянт не погодився з ухвалою суду
першої інстанції та звернувся з
апеляційною скаргою в якій зазначив, що
суддя прийняв незаконну,
необґрунтовану ухвалу, не в повному
обсязі з'ясував обставини справи та
порушив вимоги норм процесуального та
матеріального права, просив ухвалу
суду першої інстанції скасувати
(а.с.15-17, 37-39).

Розгляд справи здійснювався в порядку
письмового провадження з огляду на
приписи п.2 ч.1 ст.197 КАС України. Колегія
суддів зазначає, що вирішення спірного
питання в межах справи можливе без
участі сторін за наявними у справі
матеріалами.

Колегія суддів заслухавши доповідь
судді-доповідача, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає за
необхідне апеляційну скаргу залишити
без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з підстав звернення до
суду та предмету позову, позивач
фактично оскаржує бездіяльність
працівників Жовтневого РВ ЛМУ ГУМВС
України в Луганській області (в даному
випадку невизначеного кола осіб) при
проведенні кримінального
розслідування за матеріалами
кримінального розслідування:
№0000200 від 29 листопада 2012 року, №
0000201 від 28 листопада 2012 року
№0000202 від 27 листопада 2012 року ,
№0001050, при чому вимагає
встановити факт порушення прав
громадянина Кіпру ОСОБА_6 цими особами.

Тобто, спірні правовідносини між
сторонами врегульовані Кримінально -
процесуальним кодексом України,
оскільки позивач звертався до
правоохоронних органів які
здійснювали кримінальне провадження.

З Рішення Конституційного суду України
від 23 травня 2001 року № 6-рп/2001
вбачається, що діяльність органів
дізнання, попереднього слідства і
прокуратури, суду щодо порядку
провадження у кримінальних справах
регламентується КПК України.

Захист прав і свобод людини не може
бути надійним без надання їй
можливості при розслідуванні
кримінальної справи оскаржити до суду
окремі процесуальні акти, дії чи
бездіяльність органів дізнання,
попереднього слідства і прокуратури.
Але таке оскарження може здійснюватись
у порядку, встановленому КПК України,
оскільки діяльність посадових осіб, як
і діяльність органів прокуратури, має
свої особливості, не належить до сфери
управлінської діяльності, і не може
бути предметом оскарження в порядку,
визначеному Кодексом
адміністративного судочинства.

Спірні відносини, які виникають між
заявником та слідчим, прокурором під
час організації, мпроведення
досудового провадження, не є
управлінськими, а повноваження цих
органів та їх посадових осіб щодо
порядку прийняття заяв і повідомлень
про злочин, порядок їх вирішення та
прийняття відповідних рішень,
регламентовані
Кримінально-процесуальним кодексом
України.

Захист прав заявників, з урахуванням
обов'язковості дотримання вимог
частини ч.3 ст.2 КАС України, вимагав би
від адміністративного суду, до якого
надійшов такий позов, перевіряти та
надавати оцінку, не властиві суду
адміністративної юрисдикції,
дотримання відповідачем інших
приписів, встановлених цим
Кримінально-процесуальним кодексом та
пов'язаними з цим діями.

Колегія суддів зазначає, що
адміністративний суд не має
повноважень на здійснення такої
перевірки та відновлення порушених у
рамках кримінального процесу прав
заявника.

Відповідно до частини 3 статті 17
Кодексу адміністративного судочинства
України юрисдикція адміністративних
судів не поширюється на
публічно-правові справи, що належить
вирішувати в порядку кримінального
судочинства, в тому числі і про
накладання адміністративних стягнень.

При вирішенні спірного питання на
стадії відкриття провадження по
справі, суд першої інстанції
обґрунтовано врахував також Рішенні
Конституційного Суду України від
14.12.2011, № 19-рп/2011 «У справі за
конституційним зверненням громадянина
ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення
положень частини другої статті 55
Конституції України, частини другої
статті 2, пункту 2 частини третьої
статті 17 Кодексу адміністративного
судочинства України, частини третьої
статті 110, частини другої статті 236
Кримінально-процесуального кодексу
України та конституційним поданням
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ щодо офіційного тлумачення
положень статей 97, 110, 234, 236
Кримінально-процесуального кодексу
України, статей 3, 4, 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
в аспекті статті 55 Конституції
України».

Доводи апелянта, що судом першої
інстанції було обмежено його
конституційне право визначене ст.55
Конституції України на оскарження
рішень, дій бездіяльності відповідача
є безпідставними. В даному випадку
позивач звернувся з позовом до суду, з
підстав його незгоди з діями
(бездіяльністю) працівниками
відповідача пов'язаних з кримінальним
розслідуванням справ, яке здійснене в
порушення КПК України за його
зверненнями про злочин.

Згідно з вимогами п.1 ч.1 ст.109 КАС
України суддя відмовляє у відкритті
провадження в адміністративній справі,
якщо заяву не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

В даному випадку має місце звернення
позивача з позовом до не належного
суду, який має компетенцію на розгляд
та вирішення даного спору. Позов, з яким
позивач звернувся до суду, не містить
вимог про вирішення публічно-правового
спору, тому його належить розглядати у
порядку кримінально-процесуального, а
не адміністративного судочинства
місцевим судом загальної юрисдикції.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
позовні вимоги позивача про
встановлення певного факту порушення
прав певної особи, як юридичного факту
не є належними вимогами та не є такими,
що розглядаються за правилами КАС
України.

Відповідно до ст..200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Таким чином, судова колегія вважає, що
рішення суду першої інстанції є
обґрунтованим, прийняте на підставі
з'ясованих та встановлених обставинах
справи, та прийняв ухвалу з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, а тому залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а судове рішення без
змін.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність прийнятого
судом першої інстанції постанови.

Керуючись статтями 2, 11, 159, 160, 167, 184, 195, 197,
199, 200, 205, 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2,
який діє в інтересах позивача ОСОБА_6 -
залишити без задоволення.

Ухвалу Луганського окружного
адміністративного суду від 03 лютого 2014
року про відмову у відкритті
провадження по адміністративній
справі № 812/649/14 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили через п'ять днів після направлення
її копій особам, які беруть участь у
справі та може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20 днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя
М.М. Яковенко

Судді
Р.Ф. Ханова

А.В. Гайдар