Справа № 812/892/14
Суддя: А.М. Каюда
Дата ухвалення: 2014-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 травня 2014 рокуЛуганськСправа № 812/892/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого судді: Каюди А.М.,

Суддів Солоніченко О.В.,

Пляшкової К.О.,

при секретарі судового засідання:
Опейкіній Є.А.

за участю:

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: не прибув,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративний позов
ОСОБА_3 до Державної казначейської
служби України, третя особа яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору Відділ державної виконавчої
служби Київського районного
управління юстиції у місті Донецьку
про визнання бездіяльності
протиправною, зобов'язання вчинити
певні дії, стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_3, ОСОБА_2,
звернувся до суду з позовом до
Державної казначейської служби
України, в якому просив визнати
протиправною бездіяльність
відповідача, зобов"язати відповідача
прийняти до виконання виконавчий лист
№2/0523/1892/2012 виданий 05.04.2013 Київським
районним судом м. Донецька та стягнути
з відповідача на користь позивача
моральну шкоду у розмірі 10000 грн.

В судовому засіданні представник
позивача повністю підтримав заявлені
позовні вимоги та просив задовольнити
їх у повному обсязі.

Судом було залучено до участі у справі
в якості третьої особи, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
Відділ державної виконавчої служби
Київського районного управління
юстиції у м. Донецьку.

З метою встановлення фактичних
обставин справи судом було зобов"язано
відповідача - Державну казначейську
службу України, третю особу ВДВС
Київського районного управління
юстиції у м. Донецьку, та Київське
районне управління юстиції надати
письмові пояснення та їх документальні
підтвердження. Відповідач та третя
особа не скористалися можливістю
надати заперечення по справі,
заперечення надійшли лише від
Київського районного управління
юстиції.

Враховуючи зазначені обставини та
позицію представника позивача суд
розглядає справу на підставі наявних
доказів.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд встановив.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 21.02.2013 було скасовано
рішення Київського районного суду
міста Донецька від 02.11.2012 у справі за
позовом ОСОБА_3 до ВДВС Київського РУЮ
у м. Донецьку та стягнуто на користь
позивача у справі з ВДВС Київського РУЮ
у м. Донецьку у відшкодування моральної
шкоди 6000 грн.

05.04.2013 видано відповідний виконавчий
лист (а.с. 6,7).

Представник позивача послідовно
направляв зазначений виконавчий лист
до виконання спочатку до Управління
Державної казначейської служби у
Київському районі м. Донецька (лист від
16.05.2013, відповідь від 23.05.2013), Головного
управління Держаної казначейської
служби України у Донецькій області
(лист від 03.06.2013, відповідь від 06.06.2013)
(а.с. 17-20), а згодом і до Державної
казначейської служби України.

До відповідача у справі представник
позивача виконавчий лист надіслав
20.06.2013, разом із довіреністю, копіями
рішень судів та попередніми
відповідями органів казначейської
служби. Пакет документів був отриманий
відповідачем 23.06.2013, про що свідчить
відмітка у повідомленні про вручення
поштової кореспонденції (а.с. 8).

12.09.2013 відповідачем складено лист
№5-13/397-21542, яким повернуто представнику
позивача виконавчий лист та додані
документи (а.с. 9).

В своєму листі відповідач зазначає, що
боржник за виконавчим листом - ВДВС
Київського районного управління
юстиції у м. Донецьку, не має відкритих
видаткових бюджетних рахунків,
відкритих в органах казначейства,
окрім депозитного рахунку, щодо
використання коштів якого встановлені
обмеження статтею 45 Закону України "Про
виконавче провадження".

Далі відповідач зазначає, що у
випадках, коли боржниками за судовими
рішеннями (виконавчими листами) є
районні у містах відділу державної
виконавчої служби відповідних
управлінь юстиції з метою належного
виконання судового рішення необхідно
звертатися до суду для зміни способу і
порядку виконання рішення (шляхом
визначення боржниками за такими
судовими рішеннями відповідних
управлінь юстиції в областях, містах
Києві та Севастополі, які мають рахунки
з яких можливе таке стягнення) або із
заявою про роз'яснення рішення суду.

У жовтні 2013 року представник позивача
звернувся з позовною заявою про
визнання протиправною бездіяльності
Державної казначейської служби до
Київського районного суду м. Донецька,
натомість ухвалою суду заяву було
повернуто у зв'язку з недотриманням
вимог щодо підсудності, зазначена
ухвала суду першої інстанції була
залишена без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 30.01.2014 (а.с. 5).

Після цього представник позивача 10.02.2014
звернувся до Луганського окружного
адміністративного суду з даним
позовом.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з
наступного.

Відповідно до принципів верховенства
права та законності суд вирішує справи
відповідно до Конституції та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України.

У разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Питання виконання рішень про стягнення
сум з органів державної влади та
Державного бюджету України
врегульовані положеннями Закону
України "Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень" №4901-VI від
05.06.2012.

Цей Закон встановлює гарантії держави
щодо виконання судових рішень та
виконавчих документів, визначених
Законом України "Про виконавче
провадження" (далі - рішення суду), та
особливості їх виконання.

Відповідно до статті 3 цього Закону
виконання рішень суду про стягнення
коштів, боржником за якими є державний
орган, здійснюється центральним
органом виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, в межах відповідних
бюджетних призначень шляхом списання
коштів з рахунків такого державного
органу, а в разі відсутності у
зазначеного державного органу
відповідних призначень - за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про
стягнення коштів з державного органу
звертається до центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів, у
строки, встановлені Законом України
"Про виконавче провадження", із заявою
про виконання рішення суду.

Разом із заявою стягувач подає до
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, документи та
відомості, необхідні для перерахування
коштів, згідно з переліком,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України.

Частиною 4 статті 3 цього закону
визначено, що перерахування коштів
стягувачу здійснюється у тримісячний
строк з дня надходження до
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, необхідних для цього
документів та відомостей.

Постановою Кабінету Міністрів України
№845 від 03.08.2011 затверджено Порядок
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників.

Цей Порядок визначає механізм
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників, прийнятих судами, а також
іншими державними органами (посадовими
особами), які відповідно до закону
мають право приймати такі рішення.

Відповідно до пункту 3 цього Порядку
рішення про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників виконуються на підставі
виконавчих документів виключно
органами Казначейства у порядку
черговості надходження таких
документів (про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів - з
попереднім інформуванням Мінфіну, про
стягнення коштів боржників - у межах
відповідних бюджетних призначень,
наданих бюджетних асигнувань (залишків
коштів на рахунках підприємств,
установ, організацій).

Пунктом 4 передбачено, що органи
Казначейства:

1) забезпечують у випадках,
передбачених цим Порядком, зберігання
виконавчих документів та ведення їх
обліку. Після виконання виконавчого
документа суду в повному обсязі такий
документ повертається до суду з
відміткою про його виконання;

2) вживають заходів до виконання
виконавчих документів протягом
установленого строку;

3) розглядають письмові звернення
(вимоги) осіб, які беруть участь у
справі, щодо виконання виконавчих
документів, а також звернення (вимоги)
прокурорів.

Під час виконання виконавчих
документів органи Казначейства мають
право:

1) повідомляти органу, який видав
виконавчий документ, про наявність
обставин, що ускладнюють чи
унеможливлюють його виконання, у
спосіб і порядку, які визначені таким
документом, крім випадків виконання
рішень про стягнення коштів за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
судових рішень та виконавчих
документів;

2) звертатися у передбачених законом
випадках до органу, який видав
виконавчий документ, щодо роз'яснення
рішення про стягнення коштів,
порушувати клопотання про
встановлення чи зміну порядку і
способу виконання такого рішення, а
також відстрочку та/або розстрочку
його виконання.

З матеріалів справи вбачається, що
представник позивача у строк
встановлений Законом України "Про
виконавче провадження" звернувся до
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів - відповідача у справі
- Державної казначейської служби
України. Виконавчий лист та необхідні
документи були отримані відповідачем
23.06.2013 (а.с. 8). Відповідно до приписів
статті 3 Закону України "Про гарантії
держави щодо виконання судових рішень"
відповідач повинен був у тримісячний
строк з дня надходження виконавчого
листа здійснити перерахування коштів
позивачу. Цією ж статтею передбачено,
що стягнення коштів здійснюється в
межах відповідних бюджетних
призначень шляхом списання коштів з
рахунків державного органу, а в разі
відсутності у зазначеного державного
органу відповідних призначень - за
рахунок коштів, передбачених за
бюджетною програмою для забезпечення
виконання рішень суду.

Таким чином посилання відповідача у
своєму листі від 12.09.2013 про повернення
без виконання виконавчого листа на
відсутність відкритих видаткових
бюджетних рахунків ВДВС Київського РУЮ
у м. Донецьку не може бути підставою для
відмови відповідачем, оскільки в
такому випадку перерахування коштів
повинно було бути здійснено за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду, як то визначено частиною 4
статті 3 Закону.

У визначений законом термін виконавчий
лист виконано не було більш того
відповідач фактично відмовив у його
виконанні позивачу та повернув
отриманий виконавчий лист із
додатками.

За таких обставин суд вважає, що
відповідачем було допущено
бездіяльність щодо невиконання
виконавчого листа Київського
районного суду м. Донецька №2/0523/1892/2012
виданого 05.04.2013.

З метою відновлення порушеного права
позивача суд вважає за доцільне
зобов'язати відповідача здійснити дії
щодо виконання зазначеного
виконавчого листа, які передбачають не
лише його прийняття до виконання, як
того просить у своєму позові позивач, а
і фактичного виконання шляхом
перерахування відповідних грошових
коштів, в порядку визначеному Законом
України "Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень".

Стосовно вимог позивача про стягнення
з відповідача моральної шкоди у сумі
10000 грн., суд дійшов висновку про їх
необґрунтованість, оскільки єдиною
обставиною в обґрунтування цієї вимоги
наведено лише сам факт невиконання
виконавчого документа по теперішній
час.

На думку суду, представник позивача
помилково включає до часу невиконання
судового рішення час звернення до
неналежних суб'єктів органів
державного казначейства, та час
помилкового оскарження бездіяльності
відповідача до Київського районного
суду м. Донецька.

Будь-яких об'єктивних відомостей, що
підтверджують факт заподіяння
позивачеві моральних та фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, а також обґрунтування
грошової суми в якій позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить суду не надано.

За таких обставин суд дійшов висновку
про часткове задоволення позову.

Відповідно до статті 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Позивач звільнений від сплати судового
збору, судовий збір ним не сплачувався,
а підтвердження понесення будь-яких
інших судових витрат, чи клопотань про
відшкодування таких витрат суду не
надано.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 17, 18, 94, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до
Державної казначейської служби
України, третя особа яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
Відділ державної виконавчої служби
Київського районного управління
юстиції у місті Донецьку про визнання
бездіяльності протиправною,
зобов'язати вчинити певні дії,
стягнення моральної шкоди
задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність
Державної казначейської служби
України щодо невиконання виконавчого
листа Київського районного суду м.
Донецька №2/0523/1892/2012, виданого 05.04.2013.

Зобов'язати Державну казначейську
служби України здійснити дії щодо
виконання виконавчого листа
Київського районного суду м. Донецька
№2/0523/1892/2012, виданого 05.04.2013.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не було
подано.

Постанова суду може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду. Апеляційна
скарга подається до адміністративного
суду апеляційної інстанції через суд
першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

На підставі частини 3 статті 160 КАС
України у судовому засіданні
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Складення постанови
у повному обсязі відкладено, про що
згідно вимог частини 2 статті 167 КАС
України повідомлено після
проголошення вступної та резолютивної
частин постанови у судовому засіданні.

Постанову у повному обсязі складено та
підписано 12.05.2014.

Головуючий суддя А.М. Каюдасуддя суддя
К.О. Пляшкова О.В. Солоніченко