Справа № 462/8862/13а
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2014-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2014 року
Справа № 876/3845/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого-судді:
Сапіги В.П.,

суддів:
Левицької Н.Г., Обрізка І.М.,

за участі секретаря судових засідань
Сердюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Львові
апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м. Львова на ухвалу
Залізничного районного суду м. Львова
від 28.02.2014 року в справі за заявою
Залізничного відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції про зміну
способу і порядку виконання судового
рішення,-

В С Т А Н
О В И В :

Залізничний відділ державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції звернувся
в суд із заявою, в якій просить змінити
спосіб і порядок виконання постанови
Залізничного районного суду м. Львова
від 17.10.2011 року, мотивуючи свої вимоги
тим, що виконання судового рішення та
вимог державного виконавця щодо
виплати стягувачу нарахованої суми
допомоги є неможливим, у зв'язку з
відсутності бюджетного фінансування.

Ухвалою Залізничного районного суду м.
Львова від 28.02.2014 року задоволено
подану заяву.

З даною ухвалою не погодився боржник та
подав апеляційну скарну.

При цьому апелянт вважає, що ухвалу
необхідно скасувати та відмовити в
задоволенні поданої заяви.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційну скаргу необхідно
задовольнити з наступних підстав.

Даючи правову оцінку покликанням
апелянта на невідповідність висновків
суду першої інстанції обставинам
справи та помилкове застосування норм
матеріального права, колегія суддів
виходить з таких міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи,
постановою Залізничного районного
суду м. Львова від 17.10.2011 року
задоволено адміністративний позов
ОСОБА_2, а саме визнано неправомірними
дії управління Пенсійного Фонду
України в Залізничному районі м. Львова
щодо невиплати та відмови у
перерахунку ОСОБА_2 щомісячного
підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком, з 30.11.2010
року на підставі положень статті 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" та зобов`язано управління
нарахувати та виплатити на користь
ОСОБА_2 щомісячне підвищення до пенсії
в розмірі 30% мінімальної пенсії за
віком, з 30.11.2010 року.

Суд першої інстанції змінив спосіб
виконання постанови суду із
"зобов'язання управління Пенсійного
фонду України в Залізничному районі м.
Львова здійснити нарахування та
виплату підвищення до пенсії в розмірі
30% мінімальної пенсії за віком на
користь ОСОБА_2 в період з 30.11.2010 року
включно із врахуванням ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» на "стягнення з управління на
користь ОСОБА_2 нараховану доплату
пенсії за період 30.11.2010 року по 02.02.2014
року у розмірі 9130,50 грн. ".

Колегія суддів такий висновок суду
першої інстанції вважає помилковим,
виходячи з такого.

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

За приписами пункту другого частини
четвертої статті 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини постанови
Залізничного районного суду м. Львова
від 17.10.2011 року та синтез наведених
процесуальних норм дають підстави
зробити висновок про те, що
зобов'язання, покладені на відповідача
цим судом, є позовними вимогами як
обраним судом видом захисту порушених
прав позивача, які суд задовольнив.

За таких обставин начальник
Залізничного ВДВС Львівського
міського управління юстиції просив
змінити не спосіб виконання постанови
суду, а судове рішення по суті позовних
вимог і вирішити додаткову позовну
вимогу про стягнення коштів, яка не
була предметом розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови. Хоча в
адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій
(ст. 198, 223 КАС України).

Відтак суд першої інстанції,
задовольняючи заяву про зміну способу
виконання рішення, не звернув увагу та
не врахував відмінності між позовною
вимогою як обраним судом видом захисту
порушених прав позивача від способу
виконання судового рішення як одного з
його заходів, чим змінив постанову суду
по суті за відсутності на це
процесуальних повноважень.

Крім того, частиною першою статті 263 КАС
України встановлено, що за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення (відсутність коштів
на рахунку, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо),
державний виконавець може звернутися
до адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

Також колегія суддів наголошує, що
"захист порушеного права у судовому
рішенні" і "спосіб виконання судового
рішення" не є тотожними поняттями
(процесуальними інститутами).

Аналіз оскаржуваного рішення суду
першої інстанції свідчить про те, що
суд першої інстанції, змінюючи спосіб
виконання постанови суду, фактично
змінив її суть, що належить до
повноважень суду апеляційної або
касаційної інстанції.

Вирішення питання про стягнення коштів
як заборгованості невиплаченої пенсії,
яка нарахована у разі виконання
рішення адміністративного суду,
відноситься до юрисдикції цивільних
судів.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до вимог ст. 199 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати ухвалу суду і
постановити нову ухвалу.

Керуючись ч.3 ст.160, ст. 196, п.6 ст. 199, ст. ст.
205, 206, 254, 263 КАС України, суд -

У Х В
А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м. Львова -
задовольнити.

Скасувати ухвалу Залізничного
районного суду м. Львова від 28.02.2014 року
у справі №462/8862/13-а та прийняти нову.

Відмовити в задоволенні заяви
Залізничного відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції про зміну
способу і порядку виконання постанови
Залізничного районного суду м. Львова
від 17.10.2011 року.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом 20-ти днів з дня
набрання ухвалою законної сили, а у
разі складення ухвали в повному обсязі
відповідно до ст.160 КАС України - з дня
складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
В.П. Сапіга

Судді
Н.Г. Левицька

І.М. Обрізко

Повний текст виготовлено 06.05.2014р.