Справа № 13/6/09-АП
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/5936/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Приазовському районі
Запорізької області

на постанову Господарського суду
Запорізької області від 05.02.2009

та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 27.10.2010

у справі № 13/6/09-АП

за позовом Приватного підприємця
ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у
Приазовському районі Запорізької
області

про скасування податкового
повідомлення - рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду
Запорізької області від 05.02.2009,
залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 27.10.2010,
позов задоволено. Скасовано податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Приазовському
районі Запорізької області від 06.11.2008 №
2/0.

ДПІ у Приазовському районі Запорізької
області подала касаційну скаргу, в якій
просить скасувати вказані судові
рішення та ухвалити нове судове
рішення про відмову в задоволенні
позову повністю. Посилається на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права: п.п. 7.4.4 п. 7.4 ст. 7
Закону України Закону України «Про
податок на додану вартість» від 03.04.1997
№ 168/97-ВР, ст. 22 Закону України «Про
зовнішньоекономічну діяльність» від
16.04.1991 № 959-XII, ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

У запереченнях на касаційну скаргу
Приватний підприємець ОСОБА_2 зазначає
про правильність та обґрунтованість
висновків судів попередніх інстанцій
та просить залишити оскаржувані
рішення без змін, а скаргу - без
задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
судові рішення, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що підставою для
зменшення за податковим
повідомленням-рішенням від 06.11.2008 №
2/0 бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість за липень 2008
року в сумі 7254 грн. слугували висновки
позапланової виїзної документальної
перевірки, викладені в акті від 20.10.2008 №
646/1702/НОМЕР_1, про порушення позивачем
вимог п.п. 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість» від
03.04.1997 № 168/97-ВР (далі Закону № 168/97-ВР),
які полягали у включенні позивачем до
складу податкового кредиту податку на
додану вартість, сплаченого у зв'язку з
виготовленням матеріальних активів
(наконечників гнучкого шлангу), які не
призначені для використання в
господарській діяльності.

Така позиція контролюючого органу
полягає в неможливості підтвердження
факту виготовлення вказаної продукції
(наконечників гнучкого шлангу) на
належних позивачеві токарних станках
через відсутність документації щодо
права власності чи права користування
на такі станки, технології виробництва
деталей, сертифікації продукції тощо.
Також, відповідач посилається на те, що
позивач в порушення ст. 22 Закону
України «Про зовнішньоекономічну
діяльність» від 16.04.1991 № 959-XII не веде
обліку собівартості виготовленої
продукції, що унеможливлює
підтвердження факту використання
товарів в оподатковуваних операціях.

Суд касаційної інстанції вважає за
правильне погодитися з висновками
судів попередніх інстанцій щодо
безпідставності позиції податкової
інспекції про порушення позивачем п.п.
7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону № 168/97-ВР, оскільки
вона не узгоджується із достовірно
встановленими судами обставинами.

Відповідно до п.п. 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону №
168/97-ВР якщо платник податку придбаває
(виготовляє) матеріальні та
нематеріальні активи (послуги), які не
призначаються для їх використання в
господарській діяльності такого
платника, то сума податку, сплаченого у
зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), не включається до
складу податкового кредиту.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що на підставі договору
оренди від 01.07.2006 в приміщенні,
належному ТОВ «УПІК-ЗБВ», для
виготовлення наконечників гнучкого
шлангу із попередньо придбаного металу
за допомогою токарних станків та
іншого обладнання позивач розмістив
своє виробництво, на якому працюють 8
найманих робітників. На підставі
дослідження первинних документів,
зокрема, митних декларацій, податкових
накладних тощо, судами достовірно
встановлено, що вказана продукція
після митного оформлення та видачі
сертифікату походження товару на
договірній основі реалізовується
контрагенту з Російської Федерації -
«Волжскрезинотехніка».

Висновок податкового органу про те, що
виготовлені позивачем матеріальні
активи не призначались для їх
використання в господарській
діяльності ґрунтується на припущеннях.
Самого по собі факту нездійснення
платником податку ведення обліку
собівартості продукції, яку він
виробляє, за наявності первинних
бухгалтерських документів та інших
обставин, які підтверджують
виробництво продукції в межах
здійснення підприємницької діяльності
платником, недостатньо для висновку
про порушення позивачем п.п. 7.4.4 п. 7.4 ст.
7 Закону № 168/97-ВР.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, які встановлюють обов'язок
суб'єкта владних повноважень щодо
доказування правомірності свого
рішення, а також встановлені судами
попередніх інстанцій обставини, що
свідчать про виробництво наконечників
гнучкого шлангу в межах здійснення
підприємницької діяльності платником,
суди попередніх інстанцій дійшли
обґрунтованого висновку про
безпідставне зменшення позивачеві
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість.

З огляду на викладене, касаційна скарга
залишається без задоволення, а
оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Приазовському районі
Запорізької області залишити без
задоволення, а постанову
Господарського суду Запорізької
області від 05.02.2009 та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 27.10.2010 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав,
передбачених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за заявою про перегляд даної
ухвали, поданою через Вищий
адміністративний суд України у
порядку, встановленому статтями 236-2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Н.Г. Пилипчук

Судді
Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун