Справа № 813/707/14
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2014-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 травня 2014 року м. Львів
№ 813/707/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді Москаля
Р.М., за участю секретаря судового
засідання Думич Х.М., представника
позивача Балінського В.І., розглянув у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Західна пакувальна
група» до Львівської митниці
Міндоходів про визнання протиправними
рішень, дій та бездіяльності,
спонукання до вчинення дій,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Західна пакувальна
група» (далі - ТОВ «Західна пакувальна
група», позивач) звернулося до
Львівського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до митного поста «Малехів»
Львівської митниці Міндоходів про
визнання протиправними рішень, дій та
бездіяльності, спонукання до вчинення
Суд за згодою представника позивача
замінив неналежного відповідача у
даному спорі належним - Львівською
митницею Міндоходів.
Враховуючи зміст прийнятої судом заяви
від 13.03.2014 року (а.с.136-140) про уточнення
позовних вимог позивач просить суд:
1) визнати протиправним і
незаконним рішення та дії службових
(посадових) осіб Львівської митниці
Міндоходів, а саме прийняті та
- рішення про коригування митної
вартості товарів №209000003/2013/200215/2 від
20.11.2013 року в якому: в т.ч. всупереч норм
п. 2 та п. 4 ч. 2 ст. 55 Митного кодексу
України не вказано (не розміщено)
жодної наявної в митного органу
інформації (у тому числі щодо числових
значень складових митної вартості,
митної вартості ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів, інших
умов, що могли вплинути на ціну
товарів), яка призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості та до прийняття
рішення про коригування митної
вартості, заявленої декларантом; а
також не вказано (не розміщено) жодного
обґрунтування числового значення
митної вартості товарів, скоригованої
органом доходів і зборів, та фактів, які
вплинули на таке коригування; в тому
числі всупереч норм п. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 55,
ст. ст. 49-54, 56, 57-64 Митного кодексу
України зовсім не обґрунтовано причин,
через які заявлену позивачем митну
вартість, яка визначена основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції), не може бути
визнано з урахуванням усіх наданих
документів;

- дії службових (посадових) осіб
Львівської митниці Міндоходів України,
які полягали: - в оформленні Картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №209140000/2013/00961
від 20.11.2013 року; - у відмові прийняття
митної вартості визначеної за цінами
договору та калькуляцій витрат на
перевезення, тобто за основним (першим)
методом визначення митної вартості
товарів;

2) скасувати незаконні рішення про
коригування митної вартості товарів
№209000003/2013/200215/2 від 20.11.2013 року та Картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №209140000/2013/00961
від 20.11.2013 року;

3) визнати протиправними та незаконними
бездіяльність службових (посадових)
осіб Львівської митниці Міндоходів
України, а саме невизнання заявленої
митної вартості товару ввезеного 19.11.2013
року по контракту №01 від 07.06.2013 року в
розмірі 19768,98 євро в перерахунку на
українську валюту - 213744,77 грн.;

4) зобов'язати службових (посадових)
осіб Львівської митниці Міндоходів
України визнати митну вартість товару
ввезеного 19.11.2013 року по контракту №01
від 07.06.2013 року в розмірі 19768,98 євро, в
перерахунку на українську валюту -
213744,77 грн.;

5) зобов'язати службових (посадових)
осіб Львівської митниці Міндоходів
України врахувати зайво оплачені в
бюджет кошти в сумі 3980,07 грн., а саме:
мито - 930,59 грн., ПДВ - 3049,48 грн. в рахунок
наступних платежів до бюджету,
відповідно, мито та ПДВ; та зменшити у
майбутньому зобов'язання ТОВ «Західна
пакувальна група» на вказані суми
відповідних платежів мита та ПДВ.

Позовні вимоги представник позивача
підтримує повністю з підстав,
викладених у позовній заяві,
клопотанні від 13.03.2014 року про
уточнення позовних вимог, а також у
клопотанні про уточнення позовної
заяви від 04.04.2014 року. Представник
позивача пояснив, що під час митного
оформлення товарів, ввезених
відповідно до митної декларації №
209140000.2013.041325 від 19.11.2013 року, у посадових
осіб митного органу виник сумнів з
приводу правильності обчислення
митної вартості ввезеного товару через
виявлені розбіжності у поданих
документах стосовно маси ввезеного
товару, а саме: в митній декларації
країни відправлення та сертифікаті про
походження товару зазначено масу нетто
товару 13939 кг, а в поданій відповідачу
декларації - 14400 кг. На цій підставі
посадова особа митниці зобов'язала
декларанта надати додаткові документи
з метою з'ясування причин різного
значення маси нетто товару, який
ввозиться на митну територію України.
Позивач стверджує, що усі витребувані в
нього документи він надав. Проте, на
підставі наданих для митного
оформлення додаткових документів
відповідач дійшов висновку про
неможливість визнати митну вартість
імпортованого товару за ціною
договору, при цьому, як наголошує
позивач, жодного причинового зв'язку
між таким висновком і виявленими
розбіжностями у масі нетто ввезеного
товару немає. Щодо ж до маси товару, то
представник позивача пояснив, що
помилка виникла внаслідок того, що при
обчисленні маси нетто товару - рулонів
стрейч-плівки кількістю 288 шт.
декларантом ТОВ «Західна пакувальна
група» було помилково зараховано до
маси нетто товару масу втулок, на які
намотано рулони плівки. При цьому
постачальник при заповненні
експортної декларації в графі щодо
маси нетто товару вказував масу
стрейч-плівки без врахування маси
втулок, оскільки такі є тарою. Саме у
зв'язку з цими обставинами в експортній
декларації країни відправлення
зазначено меншу масу нетто
стрейч-плівки, аніж в митній
декларації, поданій представником
позивача для митного оформлення тієї ж
партії товару при ввезенні його на
митну територію України. Однак
зазначеної обставини, як стверджує
позивач, відповідач при митному
оформленні товару так і не з'ясовував,
оскільки в оскарженому рішенні
зазначено ту ж саму масу нетто товару,
що й в митній декларації. Окрім того,
позивач повідомив, що в липні 2013 року
він на підставі того ж
зовнішньоекономічного контракту двічі
ввозив ідентичний товар на митну
територію України за такою ж митною
вартістю, що й тепер, проте сумнівів у
задекларованій митній вартості у
митного органу тоді не виникло і
ввезений товар було оформлено за
першим методом - за ціною договору. В
даному випадку позивач вважає, що
рішення митного органу про коригування
митної вартості є наслідком
неправомірних дій та бездіяльності
відповідача, що призвели до неповного
з'ясування всіх істотних обставин, які
мають значення при прийнятті такого
рішення. Відтак оскаржене рішення та
картку відмови у прийнятті митної
декларації слід скасувати як
протиправні. З таких мотивів
представник позивача просить
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

Відповідач позов заперечує повністю з
підстав, викладених у письмових
запереченнях на позовну заяву (а.с. 71-74)
та додаткових письмових поясненнях
(а.с. 93-95), зміст яких зводиться до
наступного. Відповідно до вимог статті
54 Митного кодексу України орган
доходів і зборів має право упевнитися в
достовірності або точності будь-якої
заяви, документа чи розрахунку, поданих
для цілей визначення митної вартості.
Відповідач звертає увагу суду на те, що
у поданих до митного оформлення
документах було виявлено розбіжності у
масі нетто імпортованого товару, а
також виявлено відсутність договору
про надання транспортно-експедиційних
послуг, у зв'язку з чим декларанту
виставлено вимогу про надання
додаткових документів на
підтвердження заявленої митної
вартості. Під час опрацювання поданих
додаткових документів було виявлено
низку неточностей і неузгодженостей,
які на думку відповідача ставлять під
сумнів задекларовану митну вартість
товару. З тих мотивів, що декларант не
усунув розбіжностей, які виявлено при
митному оформленні товару
контролюючий орган прийшов до висновку
про неможливість визнання митної
вартості товару за ціною договору.
Відповідач пояснив, що в даному випадку
було прийнято рішення про застосування
третього методу визначення митної
вартості (за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів), позаяк
у митного органу, а також декларанта не
було відомостей про розмитнення
ідентичних товарів. На думку
відповідача, прийняття рішення про
застосування саме третього методу за
наведених вище обставин є виправданим
і обґрунтованих підстав для
задоволення даного позову немає.
Представник відповідача таку позицію
підтримав, просив відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Суд заслухав пояснення представників
сторін, з'ясував обставини, на які
сторони покликаються як на підставу
своїх вимог та заперечень, дослідив
письмові докази, якими такі
обґрунтовуються, та встановив наступні
фактичні обставини справи:

Відповідно до виписки з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців ТОВ «Західна
пакувальна група» зареєстровано як
юридичну особу 01.12.2011 року, основним
видом економічної діяльності
підприємства є «неспеціалізована
оптова торгівля». ТОВ «Західна
пакувальна група» діє на підставі
Статуту, затвердженого загальними
зборами учасників товариства 21.11.2011
року (а.с. 21-37). Основним видом
господарської діяльності підприємства
є виробництво пакувального матеріалу.

На підставі досліджених в судовому
засіданні документів суд встановив, що
07.06.2013 року ТОВ «Західна пакувальна
група» (м. Дубляни Жовківського району
Львівської області) уклало
зовнішньоекономічний контракт за № 01
(а.с. 39-42) з виробником стрейч-плівки в
Республіці Польща «Efekt Plus» Sp.z.o.o. (м.
Жешув), відповідно до якого Продавець
(ним за договором є «Efekt Plus») продає, а
Покупець (за договором - ТОВ «Західна
пакувальна група») купує товар на
умовах, визначених у цьому договорі.
Найменування, кількість, ціна за
одиницю товару, термін оплати і терміни
поставки погоджуються у Специфікації,
яка оформлюється на кожну поставку і є
невід'ємною частиною цього Договору (п.
1.1. контракту). Оплата за товар
здійснюється в євро або польськими
злотими. Оплата проводиться на умовах
передоплати. Термін оплати
зазначається в фактурі-проформі.
Умовою поставки товару є надходження
на рахунок Продавця всієї суми за дану
партію товару (п. 4.1 контракту). Поставка
товару здійснюється на умовах FCA м.
Жешув та/або Рогозніца. Разом з товаром
Продавець передає Покупцю оригінали
наступних документів: митну
декларацію, рахунок-фактуру,
сертифікат про походження товару,
пакувальний лист (п. 5.4. контракту).

Відповідно до умов контракту від 07.06.2013
року позивач отримав інвойс №FA000051RG від
18.11.2013 року на поставку стрейч-плівки на
загальну суму 19584 євро (а.с. 43), а також
специфікацію до цього інвойсу (а.с. 44),
відповідно до яких ТОВ «Західна
пакувальна група» придбало наступну
партію товару:

- стрейч-плівку джамбо 17 мкм, 48,4 кг нетто
/50 кг брутто, 50 mm, стандарт, прозора
масою 3600 кг (3484,80 кг маса нетто без
втулки; 3666кг маса брутто з втулкою та
піддоном) в кількості 72 шт. рулонів на
трьох піддонах ціною 1,36 євро/кг;

- стрейч-плівку джамбо 20 мкм 48,4 кг нетто
/50 кг брутто, 50 mm, стандарт, прозора
масою 4800 кг (4646,40 кг маса нетто без
втулки; 4888 кг маса брутто з втулкою і
піддоном) в кількості 96 шт. рулонів на 4
піддонах по ціні 1,36 євро/кг;

- стрейч-плівку джамбо 23 мкм 48,4 кг нетто
/50 кг брутто, 50 mm, стандарт, прозора
масою 6000 кг (5808 кг маса нетто без втулки;
6110 кг маса брутто з втулкою та піддом) в
кількості 120 шт. рулонів на 5 піддонах по
ціні 1,36 євро/кг.

Відповідно до специфікації від 18.11.2013
року загальна маса нетто зазначеного
вище товару становить 13939,20 кг, маса
брутто - 14664 кг. Вартість товару на
загальну суму 19584 євро ТОВ «Західна
пакувальна група» оплатило повністю ще
до поставки відповідно до платіжного
доручення № 180075353 від 11.11.2013 року (а.с. 47).
Також факт оплати підтверджується
копією міжнародного платіжного
доручення (а.с. 172).

Товар, який постачався на умовах
контракту від 07.06.2013 року та відповідно
до специфікації від 18.11.2013 року до
інвойсу № FA000051RG від 18.11.2013 року, ввезено
на митну територію України відповідно
до митної декларації від 19.11.2013 року №
209140000.2013.041325 (а.с. 121). У цій митній
декларації декларант вказав, що вага
нетто товару становить 14400 кг (графа 38
декларації), вага брутто - 14664 кг (графа 35
декларації); ціна товару - 19584 євро
(графа 42 декларації); митна вартість
імпортованого товару визначено за
першим методом (за ціною договору
(графа 43 декларації).

Разом з митною декларацією декларант
подав для митного оформлення товару
наступні документи: контракт №01 від
07.06.2013 року (а.с. 39-42), інвойс №FA000051 RG від
18.11.2013 року (а.с. 43), специфікацію до
згаданого вище інвойсу від 18.11.2013 року
(а.с. 44), цінову пропозицію від виробника
(price offer) від 10.05.2013 року (а.с. 45);
сертифікат про походження товару №
PL/MF/AG0266938 від 18.11.2013 року (а.с. 126),
міжнародну товарно-транспортну
накладну (CMR) №155006 від 18.11.2013 року (а.с. 46),
довідку про транспортні витрати від
19.11.2013 року (а.с. 48) на загальну суму 4000
грн. (в т.ч. 2000 грн. - вартість
транспортування товару до кордону (м.
Рогожниця - митний пост Краківець), яку
було враховано при обчисленні митної
вартості товару.

Відповідно до митної декларації від
19.11.2013 року № 209140000.2013.041325 (далі - митна
декларація від 19.11.2013 року) митна
вартість товару, яку визначено за
першим методом (ціною договору) на
підставі перелічених вище
товарно-супровідних документів,
зокрема інвойсу та цінової пропозиції
від виробника, становить 213744,77 грн. в
т.ч.: вартість партії товару - на
загальну суму 19584 євро. (14400 кг (маса
нетто) * 1,36 євро/кг = 19584 євро), що в
перерахунку на національну валюту
відповідно до курсу НБУ станом на дату
розмитнення на рівні 10,8121 грн. за однин
євро, становить 211744,77 грн.; транспортні
витрати (перевезення товару від
виробника до митного поста
«Краківець») - в сумі 2000 грн. Із
задекларованої митної вартості товару
декларант сплатив в бюджет 13893,41 грн.
ввізного мита та 45527,64 грн. податку на
додану вартість.

Під час здійснення контролю заявленої
митної вартості згідно з митною
декларацією від 19.11.2013 року посадова
особа Львівської митниці виявила
наступне:

- у митній декларації країни
відправлення № 13 PL402010E0221406 від 18.11.2013
року (а.с. 113) та в сертифікаті про
походження товару № PL/MF/AG0266938 від 18.11.2013
року (а.с. 126) зазначено масу нетто « 13939,2
кг», а в митній декларації від 19.11.2013
року, яку подав декларант для митного
оформлення, зазначено масу нетто « 14400
кг»;

- серед поданих документів немає
договору про надання
транспортно-експедиційних послуг.

Зважаючи на виявлені під час митного
контролю та митного оформлення
розбіжності посадова особа митниці
сформувала декларанту вимогу про
необхідність подання додаткових
документів (а.с. 108), за наявності яких
митна вартість може бути визнана
митним органом, а саме:

- специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; -
висновки про вартісні та якісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями та інформацію біржових
організацій про вартість сировини; -
договір про надання
транспортно-експедиційних послуг,
заявку на перевезення, акт виконаних
робіт; - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; - виписку з бухгалтерської
документації (видаткові накладні).

19 листопада 2013 року декларант
ознайомився із вимогою посадової особи
митниці і 20.11.2013 року надав для митного
оформлення наступні додаткові
документи:

- висновок торгово-промислової палати
№ 19-09/1519 від 20.11.2013 року (а.с. 58-64); -
договір про транспортні перевезення
від 13.11.2013 року № 13/11 (а.с. 111-112) і
заявку-договір від 13.11.2013 року (а.с. 120); -
прайс-лист фірми-виробника і каталог на
продукцію; - банківські виписки, які
засвідчують попередню оплату за товар
(а.с. 172, 173); - накладні, за якими вже
реалізовується продукція, а також
накладні фірм, які торгують даною
продукцією в Україні.

При опрацюванні наданих декларантом
додаткових документів посадова особа
органу доходів і зборів виявила
наступне: - у договорі на транспортні
послуги від 13.11.2013 року № 13/11 відсутні
підпис і печатка перевізника; - у
заявці-договорі від 13.11.2013 року
зазначено дату навантаження « 18.10.2013
року», однак CMR № 155006 виписана 18.11.2013
року; - вказаний як прайс-лист документ
є ціновою пропозицією (офертою), однак
не містить умов поставки та оплати, на
яких чинна запропонована ціна; - в
платіжному дорученні про оплату товару
від 11.11.2013 року (а.с. 123) вказано інвойс
№FB 000632RG (а.с. 171), який не відповідає
номеру інвойсу, що подавався до митного
оформлення; - у поданому висновку
торгово-промислової палати № 19-09/1519 від
20.11.2013 року експерт також зазначає
інвойс № FB 000632RG від 07.11.2013 року, який
відрізається від інвойсу, за яким
надійшов товар згідно з митною
декларацією, а саме № FA000051RG від 18.11.2013
року; - у висновку торгово-промислової
палати № 19-09/1519 від 20.11.2013 року експерт у
розділі «Обґрунтування застосованих
методів» для оцінки обрано метод на
основі додавання вартості, а подальша
методика розрахунку не відповідає
обраному методу.

Орган доходів і зборів вирішив, що
оскільки долучені позивачем додаткові
документи, які вимагались від
декларанта з метою підтвердження
задекларованої митної вартості та
з'ясування причин розбіжностей щодо
маси товару, що імпортується в Україну,
не містять необхідних відомостей, тому
митна вартість таких імпортованих
товарів не може бути визначена за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються. У зв'язку з цим розпочато
процедуру застосування другорядних
методів. В даному випадку відповідач
зупинився на третьому методі
визначення митної вартості (ст. 60
Митного кодексу України), який
передбачає, що за митну вартість
береться прийнята органом доходів і
зборів вартість операції з подібними
(аналогічними) товарами, які продано на
експорт в Україну і час експорту яких
збігається з часом експорту оцінюваних
товарів або є максимально наближеним
до нього.

Під час митного контролю та митного
оформлення орган доходів і зборів на
підставі відомостей бази даних Єдиної
автоматизованої інформаційної системи
Держмитслужби України за діапазоном
пошуку з 20.08.2013 року по 20.11.2013 року (а.с.
99-102) встановив, що заявлена декларантом
у митній декларації від 19.11.2013 року
митна вартість товару (по 1,36 євро/кг) є
нижчою порівняно з іншими аналогічними
товарами. Зокрема, контролюючий орган
виявив, що відповідно до ВМД
№209160000/2013/013118 від 27.08.2013 року (а.с 150)
орган доходів і зборів прийняв
вартість операції з товаром, який
подібний тому товару, що його ввозить
позивач, на рівні 1,98 дол.США за одиницю
товару (або 1,46 євро/кг з урахуванням
офіційного курсу валют, які кожного дня
фіксує Національний Банк України).

20 листопада 2013 року Львівська митниця
винесла рішення про коригування митної
вартості товарів № 20900000/2013/200215/2 від
20.11.2013 року (а.с. 54-55), відповідно до якого
митна вартість товару, який ТОВ
«Західна пакувальна група» ввозило
згідно з декларацією митної вартості
від 19.11.2013 року, визначена за третім
методом (за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів)
становить 21093,44 євро (по 1,4648 євро/кг * 14400
кг (вага нетто товару). При цьому, судячи
зі змісту рішення про коригування
митної вартості, митний орган при
обчисленні митної вартості
імпортованої в Україну партії товару
(стрейч-плівки) врахував ті ж самі
показники його маси нетто і брутто, що
їх зазначив декларант у своїй митній
декларації, а саме: маса брутто - 14664 кг,
маса нетто - 14400 кг.

В рішенні про коригування митної
вартості від 20.11.2013 року серед іншого
зазначено, що митна вартість
імпортованих товарів не може бути
визнана за ціною договору щодо товарів,
які імпортуються у зв'язку з тим, що
основні документи, які подано для
підтвердження митної вартості містять
розбіжності та не містять усіх даних,
необхідних для обраного декларантом
методу визначення митної вартості.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 Митного
кодексу України здійснено контроль
наявності в підтверджуючих документах
усіх відомостей в кількісному виразі,
використаних при обчисленні митної
вартості. Під час розгляду документів
було виявлено розбіжності, а саме: у
митній декларації країни відправлення
та сертифікаті про походження товару
зазначено вагу нетто 13939,20 кг, у митній
декларації, поданій до оформлення
зазначено 14400 кг.

Як зазначено в рішенні від 20.11.2013 року,
митну вартість обчислено за третім
методом, оскільки в органу доходів і
зборів та декларанта немає відомостей
про ідентичні товари, що дало б
можливість застосувати другий метод
визначення митної вартості (підп. «а» п.
2 ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України).
Джерелом інформації для коригування
митної вартості слугувала митна
декларація № 209160000/2013/013118 від 27.08.2013
року».

У зв'язку з прийняттям рішення про
коригування митної вартості від 20.11.2013
року та внесенням змін у гр. 12, 45, 43, 44 ВМД
Львівська митниця винесла також картку
відмови у прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №209140000/2013/00961
від 20.11.2013 року (а.с. 56-57), відповідно до
якої декларанту відмовлено у митному
оформленні (випуску) товарів, а також
роз'яснено, що необхідність подання
нової ВМД із змінами у графах 12, 43, 44, 45
ВМД відповідно до рішення про
визначення митної вартості від 20.11.2013
року - як умову для митного оформлення
та випуску товарів.

21 листопада 2013 року ТОВ «Західна
пакувальна група» подало Львівській
митниці нову декларацію митної
вартості № 209140000/2013/041623 (а.с. 49), у якій з
урахуванням рішення відповідача про
коригування митної вартості зазначено
загальну суму поставки - 21093,12 євро (з
розрахунку 1,4648 євро/кг * 14400 кг (вага
нетто товару), а в перерахунку на
національну валюту (виходячи з курсу
НБУ по 10,81 грн. за один євро) - 228061,58 грн.

Зі скоригованої митної вартості товару
ввізне мито становить 14824 грн. (ставка
6,5%,*228061,58 грн.), податок на додану
вартість - 48577,12 грн. (ставка 20% * (228061,58
грн. + 14824 грн.). З метою випуску товару у
вільний обіг позивач доплатив в бюджет
обов'язкові платежі виходячи з митної
вартості товару, яку визначив митний
орган, а саме: 930,59 грн. ввізного митна та
3049,48 грн. ПДВ (різниця між
донарахованими митним органом
зобов'язаннями та вже сплаченими
коштами при поданні митної декларації
від 19.11.2013 року).

Однак, позивач категорично не
погоджується з прийнятим Львівською
митницею рішенням про коригування
митної вартості, вважає, що
донараховані йому платежі підлягають
поверненню з державного бюджету, у
зв'язку з чим звернувся з даним позовом
до суду.

При оцінці спірних правовідносин суд
керувався наступним:

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, відповідно до статті 49 Митного
кодексу України (далі - МК України), є
вартість товарів, що використовується
для митних цілей, яка базується на ціні,
що фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 51 МК України
митна вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу. Митна
вартість товарів, що ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, визначається
відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 52 МК України заявлення
митної вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою. Як
зазначено в ч. 2 цієї статті декларант
або уповноважена ним особа, які
заявляють митну вартість товару,
зобов'язані: 1) заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з органом
доходів і зборів; 2) подавати органу
доходів і зборів достовірні відомості
про визначення митної вартості, які
повинні базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; 3) нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням органу доходів і зборів
додаткової інформації.

Як зазначено у ч. 1 ст. 53 МК України у
випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає органу доходів і
зборів документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, відповідно до ч. 2
цієї є статті, є: 1) декларація митної
вартості, що подається у випадках,
визначених у частинах п'ятій і шостій
статті 52 цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості; 2) зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі
якщо документи, зазначені у частині
другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу органу
доходів і зборів зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Згідно з ч. 5, ч. 6 ст. 53 МК України
забороняється вимагати від декларанта
або уповноваженої ним особи будь-які
інші документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті. Декларант або
уповноважена ним особа за власним
бажанням може подати додаткові наявні
у них документи для підтвердження
заявленої ними митної вартості товару.

Згідно зі ст. 54 МК України, контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється органом
доходів і зборів під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості. Контроль
правильності визначення митної
вартості товарів за основним методом -
за ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу. За результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів орган доходів
і зборів визнає заявлену декларантом
або уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів під час
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
зобов'язаний: 1) здійснювати контроль
заявленої декларантом або
уповноваженою ним особою митної
вартості товарів шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, наявності в поданих
зазначеними особами документах усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари; надавати
декларанту або уповноваженій ним особі
письмову інформацію про причини, за
яких заявлена ними митна вартість не
може бути визнана; надавати декларанту
або уповноваженій ним особі письмову
інформацію щодо порядку і методу
визначення митної вартості,
застосованих у разі коригування митної
вартості, а також щодо підстав
здійснення такого коригування;
випускати у вільний обіг товари, що
декларуються: - у разі визнання органом
доходів і зборів заявленої митної
вартості товарів - за умови сплати
митних платежів згідно із заявленою
митною вартістю; - у разі згоди
декларанта або уповноваженої ним особи
з рішенням органу доходів і зборів про
коригування митної вартості товарів -
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю, визначеною органом
доходів і зборів; - у разі незгоди
декларанта або уповноваженої ним особи
з рішенням органу доходів і зборів про
коригування заявленої митної вартості
товарів - за умови сплати митних
платежів згідно із заявленою митною
вартістю товарів та надання гарантій
відповідно до розділу X цього Кодексу в
розмірі, визначеному органом доходів і
зборів відповідно до частини сьомої
статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів з метою
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів має
право: 1) упевнюватися в достовірності
або точності будь-якої заяви, документа
чи розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості; 2) у
випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості; 3) у
випадках, встановлених цим Кодексом,
здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів; 4) проводити в
порядку, визначеному статтями 345 - 354
цього Кодексу, перевірки правильності
визначення митної вартості товарів
після їх випуску; 5) звертатися до
органів доходів і зборів інших країн із
запитами щодо надання відомостей,
необхідних для підтвердження
достовірності заявленої митної
вартості; 6) застосовувати інші
передбачені цим Кодексом форми митного
контролю.

Орган доходів і зборів може відмовити у
митному оформленні товарів за
заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості;

2) неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу
документально підтвердженої офіційної
інформації митних органів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 361 МК України
управління ризиками - це робота органів
доходів і зборів з аналізу ризиків,
виявлення та оцінки ризиків,
розроблення та практичної реалізації
заходів, спрямованих на мінімізацію
ризиків, оцінки ефективності та
контролю застосування цих заходів. Під
ризиком розуміється ймовірність
недотримання вимог законодавства
України з питань державної митної
справи.

Статтею 362 МК України передбачено, що
аналіз ризику - це систематичне
використання органами доходів і зборів
наявної у них інформації для
визначення обставин та умов виникнення
ризиків, їх ідентифікації і оцінки
ймовірних наслідків недотримання
вимог законодавства України з питань
державної митної справи. До об'єктів
аналізу ризику належать: 1)
характеристики товарів, транспортних
засобів, що переміщуються через митний
кордон України; 2) характер
зовнішньоекономічної операції; 3)
характеристика суб'єктів, що беруть
участь у зовнішньоекономічній
операції.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається органом доходів і зборів у
письмовій формі під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості цих товарів як до, так і
після їх випуску, якщо органом доходів
і зборів у випадках, передбачених
частиною шостою статті 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

У частині 2 цієї статті передбачено, що
прийняте органом доходів і зборів
письмове рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів має
містити:

1) обґрунтування причин, через які
заявлену декларантом митну вартість не
може бути визнано; 2) наявну в митного
органу інформацію (у тому числі щодо
числових значень складових митної
вартості, митної вартості ідентичних
або подібних (аналогічних) товарів,
інших умов, що могли вплинути на ціну
товарів), яка призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості та до прийняття
рішення про коригування митної
вартості, заявленої декларантом; 3)
вичерпний перелік вимог щодо надання
додаткових документів, передбачених
частиною третьою статті 53 цього
Кодексу, за умови надання яких митна
вартість може бути визнана органом
доходів і зборів; 4) обґрунтування
числового значення митної вартості
товарів, скоригованої органом доходів
і зборів, та фактів, які вплинули на
таке коригування; 5) інформацію, зокрема
право декларанта або уповноваженої ним
особи на випуск у вільний обіг товарів,
що декларуються, б) право декларанта
або уповноваженої ним особи оскаржити
рішення про коригування заявленої
митної вартості до органу вищого рівня
відповідно до глави 4 цього Кодексу або
до суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 55 МК України під
час митного оформлення при прийнятті
органом доходів і зборів письмового
рішення про коригування митної
вартості товарів декларант або
уповноважена ним особа може здійснити
коригування заявленої митної вартості
у строк, встановлений частиною другою
статті 263 цього Кодексу. Згідно з ч. 5, ч. 6
ст. 55 МК України декларант може
провести консультації з органом
доходів і зборів з метою
обґрунтованого вибору методу
визначення митної вартості на підставі
інформації, яка наявна в органі доходів
і зборів. На вимогу декларанта
консультації проводяться у письмовому
вигляді.

Відповідно до ч. 9 ст. 55 МК України у разі
надання декларантом або уповноваженою
ним особою додаткових документів орган
доходів і зборів розглядає подані
додаткові документи і протягом 5
робочих днів з дати їх подання виносить
письмове рішення щодо визнання
заявленої митної вартості та скасовує
рішення про коригування заявленої
митної вартості або надає обґрунтовану
відмову у визнанні заявленої митної
вартості з урахуванням додаткових
документів.

Згідно з ч. ч. 1 ст. 57 МК України
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами: 1) основний - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції); 2) другорядні: а) за ціною
договору щодо ідентичних товарів; б) за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів; в) на основі
віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, відповідно до
ч. 2 цієї статті, є перший метод - за
ціною договору (вартість операції).

Згідно з ч. ч. 3-6 ст. 57 МК України кожний
наступний метод застосовується лише у
разі, якщо митна вартість товарів не
може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
органом доходів і зборів та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей 59
і 60 цього Кодексу. Під час таких
консультацій орган доходів і зборів та
декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності. У разі неможливості
визначення митної вартості товарів
згідно з положеннями статей 59 і 60 цього
Кодексу за основу для її визначення
може братися або ціна, за якою
ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 МК України метод
визначення митної вартості за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав
покупця (імпортера) на використання
оцінюваних товарів (за винятками,
передбачених у цій частині статті); 2)
щодо продажу оцінюваних товарів або їх
ціни відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів; 3)
жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті; 4) покупець і продавець не
пов'язані між собою особи або хоч і
пов'язані між собою особи, однак ці
відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно з ч. 2 ст. 58 МК України метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Відповідно до ч. ч. 4. 5 ст. 58 МК України
митною вартістю товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за товари, якщо вони продаються
на експорт в Україну, скоригована в
разі потреби з урахуванням положень
частини десятої цієї статті. Ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

Згідно з ч. 3 ст. 58 МК України у разі якщо
митна вартість не може бути визначена
за основним методом, застосовуються
другорядні методи, зазначені у пункті 2
частини першої статті 57 цього Кодексу.

Одним із другорядних методів,
зазначених у п. 2 ч. 1 ст. 57 МК України є
метод визначення митної вартості за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів. Відповідно до ч. 1
ст. 60 МК України у разі якщо митна
вартість оцінюваних товарів не може
бути визначена згідно з положеннями
статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну
вартість береться прийнята органом
доходів і зборів вартість операції з
подібними (аналогічними) товарами, які
продано на експорт в Україну і час
експорту яких збігається з часом
експорту оцінюваних товарів або є
максимально наближеним до нього. Як
зазначено в ч. 2 цієї ж статті під
подібними (аналогічними) розуміються
товари, які хоч і не однакові за всіма
ознаками, але мають схожі
характеристики і складаються зі схожих
компонентів, завдяки чому виконують
однакові функції порівняно з товарами,
що оцінюються, та вважаються
комерційно взаємозамінними.

Ціна договору щодо подібних
(аналогічних) товарів береться за
основу для визначення митної вартості
товарів, якщо ці товари ввезено
приблизно в тій же кількості і на тих же
комерційних рівнях, що й оцінювані
товари. У разі якщо такого продажу не
виявлено, використовується вартість
операції з подібними (аналогічними)
товарами, які продавалися в Україну в
іншій кількості та/або на інших
комерційних рівнях. При цьому їх ціна
коригується з урахуванням зазначених
розбіжностей незалежно від того, чи
веде це до збільшення або зменшення
вартості. Інформація, що
використовується при здійсненні
коригування, повинна бути
документально підтверджена.

При вирішенні даного спору суд
виходить із наступних мотивів:

Під час контролю правильності
визначення митної вартості товарів
(стрейч-плівки) за ціною договору, які
ТОВ «Західна пакувальна група»
імпортувало на митну територію України
відповідно до митної декларації №
209140000/2013/041325 від 19.11.2013 року, посадова
особа Львівської митниці виявила
неточності між задекларованою масою
нетто імпортованого товару і значенням
цього показника маси товару в інших
документах, наданих декларантом при
митному оформленні, а саме: в митній
декларації країни відправника і
сертифікаті походження товару. Також
для митного оформлення не було надано
договору на транспортне перевезення,
що відповідач також розцінив як
недолік поданих документів.

Саме розбіжності в показниках маси
нетто зумовили необхідність
проведення перевірки правильності
обчислення задекларованої митної
вартості товару, а також її додаткового
документального підтвердження.

З цього приводу суд встановив, що
стрейч-плівка, яку ТОВ «Західна
пакувальна група» придбало на умовах
контракту № 01 від 07.06.2013 року
відповідно до інвойсу №FA000051RG від 18.11.2013
року та специфікації від 18.11.2013 року,
була намотана у рулони, всередині яких
є втулка (а.с. 141). Згідно з поданими для
митного оформлення документами,
зокрема специфікацією та інвойсом від
18.11.2013 року, маса нетто кожного рулону
становила 48,40 кг, а маса рулону
стрейч-плівки з втулкою - 50 кг; загальна
кількість рулонів стрейч-плівки, які
придбав позивач, становить 288 штук,
відтак маса нетто товару становить 13939,2
кг (288 шт. * 48,40 кг/шт). Вага рулонів
стрейч-плівки разом із втулками
становить 14400 (288шт*50 кг/шт); вага
піддонів, на яких ці рулони
перевозилися, становить 264 кг.
Відповідно, вага брутто всієї партії
товару становить 14664 кг, і саме таке
значення вказано як в експортній
декларації, так і в поданій до митного
контролю митній декларації. Отже, при
обчисленні маси нетто товару (рулонів
стрейч-плівки) 13939,2 кг експортер
враховував «чисту» масу стрейч-плівки,
без маси втулки, на яку ця плівка
намотана); представник позивача при
заповненні митної декларації від 19.11.2013
року масу нетто товару 14440 кг вказав
виходячи із маси стрейч-плівки разом із
втулкою. Цим і пояснюється розбіжності
в заявленій масі нетто того самого
товару (288 рулонів стрейч-плівки), яка у
декларанта (позивача) вийшла більшою,
аніж її вказав його контрагент у
специфікації і митній декларації,
оформленій при відправленні товару
закордон.

Отже, причини розбіжностей числових
значень у поданих до митного
оформлення документах, як встановлено
під час судового розгляду справи, є
наслідком помилкового врахування
декларантом при її обчисленні маси
нетто товару ваги тари (втулок), що в
свою чергу має наслідком сплату митних
платежів у більшому розмірі. Зазначені
обставини суд з'ясував на підставі
основних документів, поданих разом з
митною декларацією від 19.11.2013 року при
митному оформленні товару.

У свою чергу відповідач для з'ясування
причин різного зазначення маси нетто
партії рулонів стрейч-плівки виставив
декларанту вимогу про надання
додаткових документів, вичерпний
перелік яких зазначено вище
(прайс-листи, висновки спеціалізованих
організацій про якісні і вартісні
характеристики товару, платіжні і
бухгалтерські документи, а також
договір на транспортне перевезення). На
думку суду, документи, які витребував
контролюючий орган, не містять
необхідних відомостей, на підставі
яких можна було б з'ясувати неоднакове
зазначення маси товару. Більше того,
такі документи за своїм змістом та
призначенням і не можуть містити даних,
які б підтвердили чи спростували
правильність обчислення декларантом
маси нетто партії імпортованого товару
в розмірі 14400 кг та причини
розбіжностей у поданих документах в
цій частині.

Попри те, вимогу контролюючого органу
декларант виконав, надавши додаткові
документи, перелік яких наведено вище.
При їх опрацюванні відповідач так і не
з'ясував виявлені ним розбіжності у
масі нетто партії товару, свідченням
чого є те, що в оскарженому рішенні про
коригування митної вартості зазначено
ту ж масу нетто « 14400 кг», яку
задекларував позивач у митній
декларації від 19.11.2013 року.

У поданій декларантом 21 листопада 2013
року митній декларації з урахуванням
внесених митницею коригувань
відповідно до рішення від 20.11.2013 року
також зазначено масу нетто того самого
товару 14400 кг, втім відповідач цієї
обставини вже не з'ясовував.

Натомість відповідач виявив
розбіжності в номері інвойсу, який
подано при митному оформленні разом з
митною декларацією від 19.11.2013 року та
тим, який зазначено в платіжному
документі та висновку
торгово-промислової палати. Стосовно
цього суд встановив наступне.

На умовах контракту від 07.06.2013 року з
виробником стрейч-плівки «Efekt-Plus»
(Республіка Польща, м. Жешув) ТОВ
«Західна пакувальна група» придбала
партію товару - стрейч-плівку в рулонах,
асортимент, ціна, кількість якої, а
також дата оплати і дата поставки
партії товару визначено в
рахунку-фактурі (інвойсі), яка є
невід'ємною частиною цього контракту.

При митному оформленні імпортованого
товару відповідно до митної декларації
від 19.11.2013 року позивач надав
контролюючому органу інвойс №FA000051RG
від 18.11.2013 року, в якому окрім
найменування товару, його опису,
кількості, ціни одиниці продукції,
зазначено також дату оплати і дату
відвантаження - « 18.11.2013 року» та
загальну вартість поставки - « 19584
євро». В тому ж інвойсі зазначено про
стовідсоткову передоплату за дану
партію товару. Разом з інвойсом
декларант подав специфікацію до нього
від 18.11.2013 року, відповідно до якої маса
нетто товару становить 13939,20 кг, маса
брутто - 14664 кг. Такі ж показники
вартості, маси товару нетто і брутто
зафіксовано у митній декларації країни
відправника товару від 18.11.2013 року за №
13PL402010E0221406 (а.с. 113).

Відповідно до контракту № 01 від 07.06.2013
року умовою поставки товару є
надходження на рахунок продавця усієї
суми за дану партію товару, а термін
платежу вказується у фактурі-проформі.

Таким чином, на підставі
фактури-проформи покупець оплачує
вартість погодженої партії товару на
умовах передоплати. Сама ж поставка
партії товару (в даному випадку на
умовах Інкотермс «FCA Рогожніца»)
відбувається на підставі іншого
рахунку-фактури, який має інші
реквізити (дату, номер), але містить ті ж
відомості щодо асортименту товару і
його вартості, що й рахунок-проформа.

Суд встановив, що для оплати вартості
партії товару (стрейч-плівки) на
загальну суму 19584 євро позивач отримав
«invoice pro-forma» № FA000632RG від 07.11.2013 року (а.с.
171). Згідно з платіжним дорученням від
11.11.2013 року (а.с. 47) ТОВ «Західна
пакувальна група» повністю оплатила
зазначену суму коштів, при цьому в
графі «призначення платежу» зазначено,
що кошти сплачено за стрейч-плівку,
вказано номер і дату контракту, а також
номер інвойсу (№ FA000632RG від 07.11.2013 року),
на підставі якого проводиться ця
оплата.

Позивач підтвердив, що при митному
оформленні товару разом з митною
декларацією від 19.11.2013 року він надав
один інвойс - №FA000051RG від 18.11.2013 року,
який оформлено саме для поставки
зазначеної в ньому партії товару на
загальну суму 19584 євро.
Рахунка-проформи (інвойсу) № FA000632RG від
07.11.2013 року серед основних документів
не було, однак його було надано в
подальшому, в т.ч. торгово-промисловій
палаті для виготовлення висновку.

Зазначені документи з огляду на їх
різне призначення (для передоплати
вартості партії товару і для
постачання того самого товару) мають
різні номери і, відповідно, дати
оформлення. Що стосується їх змісту, то
в графах «опис» товару, його
«кількість» («amount»), «ціна» в EUR («price»)
за одиницю та «всього» («total», йдеться
про загальну вартість товару в EUR) обох
документів зазначено ідентичні дані.

На думку суду, різні реквізити інвойсів
за наведених вище обставин не можуть
бути достатньою і обґрунтованою
підставою для висновку про не
підтвердження задекларованої
платником митної вартості товару,
обчисленої на підставі основного
методу. Наявність двох інвойсів
знайшло своє пояснення під час
судового розгляду даної справи. При
митному оформленні товару та
опрацюванні наданих документів
відповідач цих обставин не з'ясовував.
Разом з тим, необхідно звернути увагу,
що метою витребування додаткових
документів було з'ясування
розбіжностей щодо маси нетто партії
імпортованого на митну територію
України товару, натомість відповідач
при опрацюванні наданих документів
залишив це питання поза увагою. Суд
погоджується з позицією представника
позивача в тому, що розбіжності у
реквізитах згаданих вище інвойсів
жодним чином не пояснюють неможливості
визнання задекларованої митної
вартості товарів через
невідповідність задекларованої
позивачем маси нетто партії товару в
обсязі 14400 кг показникам маси нетто
того ж товару, які зафіксовано у
сертифікаті походження товару і митній
декларації країни-відправника.

Таким чином, дії відповідача при
митному оформленні товарів, які ТОВ
«Західна пакувальна група»
задекларувало у митній декларації від
19.11.2013 року, позбавлені послідовності і
логічного взаємозв'язку, оскільки
обраний відповідачем спосіб для
усунення розбіжностей у масі нетто
товару та підтвердження
задекларованої митної вартості не
вирішує і не міг вирішити виявленої
проблеми. Слід також зазначити, що дії
відповідача вже при опрацюванні
додаткових документів, а в підсумку
прийняте ним рішення про коригування
митної вартості не лише не
узгоджуються з першочерговою причиною
для підтвердження задекларованих
показників, але й суперечать їй,
оскільки при визначенні позивачу
митної вартості товару за третім
методом та донарахування у зв'язку з
цим митних платежів відповідач взяв до
уваги ті самі значення маси нетто, що їх
вказав у митній декларації позивач.

Окрім того, як встановлено під час
судового розгляду справи ТОВ «Західна
пакувальна група» в липні 2013 року вже
ввозило на митну територію України
такий самий товар на умовах контракту
№ 01 від 07.06.2013 року.

На підставі наданих позивачем
документів суд встановив, що 01.07.2013 року
позивач ввіз на митну територію
України партію товару (стрейч-плівку)
по ціні 1,36 євро/кг. Відповідно до
інвойсу № FA000031RG від 01.07.2013 року та
специфікації до інвойсу від 01.07.2013 року
(а.с. 142, 143) позивач ввіз: стрейч-плівку
джамбо 17 мкм, масою 2400 кг (2323,2 кг маса
нетто без втулки) в кількості 48 рулонів
по ціні 1,36 євро/кг; стрейч-плівку джамбо
20 мкм, масою 4800 кг (4646,4 кг маса нетто без
втулки) в кількості 96 рулонів по ціні 1,36
євро/кг; стрейч-плівку джамбо 23 мкм,
масою 2400 кг (2323,2 кг маса нетто без
втулки) в кількості 48 рулонів по ціні 1,36
євро/кг. Зазначений товар ввозився на
підставі митної декларації
№209140000/2013/021680 від 02.07.2013 року (а.с. 144) і
задекларовану митну вартість товару за
ціною договору (по 1,36 євро/кг) орган
доходів і зборів визнав.

На підставі митної декларації
№209140000/2013/024506 від 23.07.2013 року, а також
інвойсу №FA000037RG від 22.07.2013 року та
специфікації до інвойсу №FA000037RG від
22.07.2013 року, а також митної декларації
країни відправлення №13PL402010E0127715 від
22.07.2013 року і сертифіката про
походження товару (а.с. 145-149) суд
встановив, що 22.07.2013 року позивач ввіз
на митну територію України наступну
партію товару: стрейч-плівка джамбо 17
мкм, масою 2400 кг (2323,2 кг маса нетто без
втулки) в кількості 48 рулонів по ціні 5,80
польських злотих/кг; стрейч-плівка
джамбо 20 мкм, масою 4800 кг (4646,4 кг маса
нетто без втулки) в кількості 96 рулонів
по ціні 5,80 польських злотих/кг;
стрейч-плівка джамбо 23 мкм, масою 2400 кг
(2323,2 кг маса нетто без втулки) в
кількості 48 рулонів по ціні 5,80
польських злотих/кг.

Відповідач визнав митну вартість
товару, яку позивач задекларував на
підставі першого методу, по 5,80
польських злотих, що в перерахунку на
євро (з урахуванням встановленого НБУ
офіційного курсу валют станом на дату
розмитнення на рівні 249,5218 грн. за 100
польських злотих і 1052,3584 грн. за 100 євро)
становить 1,3752 євро/кг.

В обох випадках в липні 2013 року
Львівська митниця визнала
задекларовану митну вартість товару за
ціною договору на рівні 1,36 євро/кг та 1,37
євро/кг відповідно. Варто також
зауважити, що оплата товару, поставка
якого відбулась у липні 2013 року, також
здійснено на умовах передоплати шляхом
виставлення покупцю рахунку-проформи
(а.с. 174, 177), який він оплатив в повному
обсязі (а.с. 175, 176, 178, 179). Наведене вище
свідчить про те, що станом на дату
подання митної декларації від 19.11.2013
року у відповідача була інформація про
вартість ідентичного товару від того ж
самого виробника по 1,36 євро/кг, якої він
не взяв до уваги. Натомість відповідач
обмежився пошуком цінової інформації
при визначенні митної вартості за
останні три місяці до подання
декларації від 19.11.2013 року, хоча чинне
законодавство не передбачає обмежень в
діапазоні пошуку таких відомостей. Як
наслідок, відповідач при прийнятті
оскарженого рішення використав
вартість аналогічного (подібного)
товару з вищою ціною за одиницю
продукції.

Відповідно до частин першої та другої
статті 71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно з частиною 2 статті 162 КАС
України суд вправі постановою визнати
протиправним рішення суб'єкта владних
повноважень чи окремі його положення,
дії чи бездіяльність і скасувати або
визнати нечинним рішення чи окремі
його положення. При цьому
адміністративний суд перевіряє
рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень на відповідність
критеріям, визначеним ч. 3 ст. 2 КАС
України.

Оцінюючи зібрані в справі та
досліджені в судовому засіданні
докази, суд прийшов до висновку, що дії
Львівської митниці щодо самостійного
визначення митної вартості товару за
третім методом було вчинено всупереч
меті наданих цьому органу повноважень,
необґрунтовано, нерозсудливо,
непропорційно, без урахування всіх
істотних обставин, що мають значення
для його прийняття, а також без
врахування права особи на участь у
прийнятті такого рішення. Відтак
прийняті внаслідок таких дій
відповідача рішення про коригування
митної вартості товарів №209000003/2013/200215/2
від 20.11.2013року та картка відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №209140000/2013/00961
від 20.11.2013 року є такими, що не
відповідають критеріям, передбаченим в
ч. 3 ст. 2 КАС України, тому їх слід
скасувати як протиправні.

Щодо вимог позивача про визнання
неправомірними дій відповідача, які
полягали в оформленні оскаржених
рішення та картки відмови у прийнятті
митної декларації, а також у відмові у
прийнятті митної декларації від 19.11.2013
року, визнання протиправною
бездіяльності відповідача, яка
полягала у невизнанні задекларованої
митної вартості товару за першим
методом, то під час розгляду справи
представник позивача не пояснив суду в
чому він вбачає відмінність чи
відокремленість таких дій та
бездіяльності відповідача від їх
документальної форми як завершення
цього процесу - рішення про коригування
митної вартості та картки відмови у
прийнятті митної декларації, які в силу
наведених вище положень МК України
можуть бути оскаржені до суду. На думку
суду, в даному випадку належним
способом захисту порушених прав та
інтересів позивача є оскарження саме
рішення про коригування митної
вартості та картки відмови у прийнятті
митної, а не дії по їх оформленню чи
бездіяльність по невизнанню митної
вартості шляхом прийняття рішення
тощо.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
відповідача визнати митну вартість
товару, яку задекларовано у митній
декларації від 19.11.2013 року за ціною
договору, а також щодо зарахування
зайво сплачених ввізного мита в сумі
930,59 грн. та ПДВ в сумі 3049,48 грн. в рахунок
наступних платежів та, відповідно,
зменшити зобов'язання позивача на
майбутнє суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 161 КАС України при
виборі правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 237 цього
Кодексу. При вирішенні даного спору суд
врахував правову позицію Верховного
Суду України, викладену у постанові від
17.12.2013 року по справі №21-439а13
(http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/36475586), в якій
серед іншого зазначено наступне:
«аналіз положень статей 265, 266 МК та
Порядку здійснення контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 9 квітня 2008 року № 339 (чинного на час
виникнення спірних відносин), дає
колегії суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України підстави для висновку, що
питання контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості, як і визначення методу її
обчислення у встановленому законом
порядку в разі виникнення
обґрунтованого сумніву, відносяться до
виключної компетенції митних органів.
Тому суди, встановивши протиправність
рішень митного органу про визначення
митної вартості товару за тим чи іншим
методом, не вправі підміняти митний
орган, стягуючи з державного бюджету
надмірно сплачену з такої вартості
суму ПДВ, фактично визначаючи при цьому
інший метод обчислення митної
вартості. Таким чином, суди,
постановляючи у справі, що
розглядається, рішення щодо стягнення
з державного бюджету на користь
Підприємства суми надмірно сплаченого
ПДВ, фактично визначили митну вартість
ввезеного ним товару за першим методом,
чим підмінили митний орган».

Отже, зобов'язавши відповідача визнати
митну вартість товару, яку
задекларовано у митній декларації від
19.11.2013 року суд тим самим виконає
функцію митного органу Беручи до уваги
наведені вище норми законодавства, а
також правову позицію Верховного Суду
України, оскільки визначення митної
вартості товару є виключною
компетенцією митного органу, в даному
випадку - Львівської митниці, законних
і обґрунтованих підстав для
задоволення позовних вимог в цій
частині в суду немає.

Таким чином, позовні вимоги ТОВ
«Західна пакувальна група» слід
задовольнити лише в частині визнання
протиправними і скасування рішення про
коригування митної вартості товарів
№209000003/2013/200215/2 від 20.11.2013р. та картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №209140000/2013/00961
від 20.11.2013 р. В решті позову суд
відмовляє у зв'язку із безпідставністю
позовних вимог.

Стосовно судових витрат, то відповідно
до вимог статті 94 КАС України такі
відшкодовуються позивачу пропорційно
до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 17-19, 71, 94, 158, 160-163 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправними та скасувати
рішення про коригування митної
вартості товарів №209000003/2013/200215/2 від
20.11.2013р. та картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення №209140000/2013/00961 від 20.11.2013 р.

В задоволенні інших позовних вимог
відмовити.

Апеляційну скаргу на постанову суду
першої інстанції може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови, виготовленої в
повному обсязі. Апеляційна скарга
подається до Львівського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 08
травня 2014 року.

Суддя
Москаль Р.М.