Справа № 813/75/14
Суддя: Кузьмич С.М.
Дата ухвалення: 2014-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 року
Справа № 876/1544/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Кузьмича
С. М.,

суддів Улицького
В. З., Гулида Р. М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу Жовківської міської ради на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 22 січня
2014року у справі № 813/75/14 за позовом
Прокурора Жовківського району до
Жовківської міської ради про визнання
протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в :

В січні 2014 року позивач звернувся з
позовом до Жовківської міської ради
про визнання протиправним та
скасування рішення.

Позов мотивований тим, що при прийнятті
рішення № 2 від 26 листопада 2013 року «Про
відновлення євроінтеграції України та
підписання Угоди про асоціацію між
Україною та Європейським Союзом»
Жовківська міська рада вийшла за межі
наданих їй повноважень. Відповідно до
вимог статті 19 Конституції України
орган місцевого самоврядування
зобов'язаний діяти на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.
Зазначено, що при прийнятті спірного
рішення відповідач порушив зазначені
вище конституційні приписи та
положення статей 16, 22, 23, 26 Закону
України «Про місцеве самоврядування»,
оскільки спірним рішенням були
вирішені питання, які не віднесені до
компетенції ради.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 22 січня 2014
року позов задоволено.

Вказане рішення оскаржив відповідач.
Вважає, що оскаржуване рішення
підлягає скасуванню у зв'язку, з
порушенням норм матеріального права.

Зокрема апелянт вказує на те, що
статтею 7 Конституції України в Україні
визнається і гарантується місцеве
самоврядування.

Відповідно до статті 19 Конституції
України дійсно правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

При цьому статтею 21 Конституції
стверджується, що усі люди є вільні і
рівні у своїй гідності та правах. Права
і свободи людини є невідчужуваними та
непорушними.

Крім цього, стаття 22 Конституції
України зазначає, що права і свободи
людини і громадянина, закріплені цією
Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані.

При прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Згідно з статтею 24 Конституції
громадяни мають рівні конституційні
права і свободи та є рівними перед
законом.

Не може бути привілеїв чи обмежень за
ознаками раси, кольору шкіри,
політичних, релігійних та інших
переконань, статі, етнічного та
соціального походження, майнового
стану, місця проживання, за мовними або
іншими ознаками.

Також, статтею 34 Конституції кожному
гарантується право на свободу думки і
слова, на вільне вираження своїх
поглядів і переконань.

Важливою нормою Конституції України є
стаття 140, яка зазначає, що місцеве
самоврядування є правом
територіальної громади - жителів села
чи добровільного об'єднання у сільську
громаду жителів кількох сіл, селища та
міста - самостійно вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється
територіальною громадою в порядку,
встановленому законом, як
безпосередньо, так і через органи
місцевого самоврядування: сільські,
селищні, міські ради та їх виконавчі
органи.

Рішення Жовківської міської ради № 2
від 26 листопада 2013 року, яким прийнято
звернення до Президента України,
Верховної Ради України, Кабінету
Міністрів України з проханням виконати
волю народу і підписати Угоду про
асоціацію між Україною та Європейським
союзом на саміті у Вільнюсі 28 листопада
2013 року та зобов'язано виконавчий
комітет міської ради вивісити на
фасаді будинку міської ради прапор
Європейського Союзу є не що інше, як
виконання депутатами міської ради
волевиявлення громади міста Жовкви,
яка обрала цих депутатів. Прийнято дане
рішення виключно на підставах норм
закону перелічених в запереченні вище,
депутатами одноголосно, без будь-якого
примусу чи тиску і по своїй суті дане
рішення не є антизаконним.

Жодним законодавчим актом України не
заборонено приймати на сесіях органів
місцевого самоврядування звернення
громади до Президента України,як
гаранта закону та прав народу, а також
виконувати їх волю у вигляді вивішення
прапору ЄЄ на будинку міської ради.

Звертає увагу суду на те,що
Конституцією України категорично
вказано,що на будинку міської ради може
вивішуватись тільки Державний прапор.
На виконання даного рішення прапор ЄС
було вивішено навіть не поряд з
Державним прапором України,а значно
нижче (на віддалі більше 15 м).

Представники сторін в судове засідання
не з'явилися, тому суд з огляду на
вимоги статті 197 КАС України вирішив
розглядати справу в порядку письмового
провадження.

Одночасно суд зазначає, що від апелянта
надійшла заява про розгляд справи у їх
відсутності, а від позивача заява про
відмову від позову.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги
та клопотання, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга належить до часткового
задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що відповідно
до рішення Жовківської міської ради № 2
від 26 листопада 2013 року «Про
відновлення євроінтеграції України та
підписанні Угоди про асоціацію між
Україною та Європейським Союзом», в
порядку статті 26 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
вирішено: прийняти звернення депутатів
Жовківської міської ради (пункт 1),
скерувати звернення до Президента
України, Верховної ради України,
Кабінету Міністрів України щодо
відновлення євроінтеграції та
підписання Угоди про асоціацію між
Україною та Європейським Союзом (пункт
2), доручити виконкому Жовківської
міської ради вивісити прапор ЄС на
фасаді міської ради до підписання
Угоди про Асоціацію (пункт 3), з метою
інформування громади міста Жовква
оприлюднити рішення в газеті
«Відродження» (пункт 4), контроль за
виконанням рішення покласти на
Жовківського міського голову Вихопня
П. Б. (пункт 5).

На підставі постанови про проведення
перевірки, прокуратурою Жовківського
району проведено перевірку в порядку
нагляду за додержанням та
застосуванням Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» в
діяльності Жовківської міської ради. В
ході перевірки прокурором встановлено,
що рішення Жовківської міської ради № 2
від 26 листопада 2013 року «Про
відновлення євроінтеграції України та
підписанні Угоди про асоціацію між
Україною та Європейським Союзом»
суперечить вимогам статті 19
Конституції України та Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні».

За результатами перевірки в. о.
прокурора Жовківського району 20 грудня
2013 року внесено подання про усунення
порушень вимог Закону України «Про
місцеве самоврядування» з вимогою
приведення, у відповідність до вимог
чинного законодавства, рішення
позачергової 25-сесії VІ-го
демократичного скликання Жовківської
міської ради № 2 від 26 листопада 2013
року.

26 грудня 2013 року рішенням сесії
Жовківської міської ради у задоволенні
подання відмовлено.

Суд першої інстанції прийшов до
переконання, що прийняття органом
місцевого самоврядування звернення до
Президента України, Верховної ради
України, Кабінету Міністрів України
щодо відновлення євроінтеграції та
підписання Угоди про асоціацію між
Україною та Європейським Союзом, його
скерування та розміщення прапору
Європейського Союзу на фасаді міської
ради до підписання Угоди про Асоціацію,
що передбачено спірним рішенням
суперечить Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні».

Із системного аналізу наведених норм,
суд першої інстанції прийшов до
висновку, що відповідач, приймаючи від
імені територіальної громади міста
Жовква рішення № 2 від 26 листопада 2013
року, вирішував питання, які не
стосуються життєдіяльності даної
територіальної громади та не належать
до його компетенції.

З таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів не
погоджується з наступних підстав.

Колегія суддів наголошує, що чинне
законодавство не забороняє колективні
звернення органів місцевого
самоврядування до Президента України,
Верховної Ради України чи Кабінету
Міністрів України, а порядок їх
оформлення не передбачений жодним
нормативно-правовим актом. За таких
обставин, прийняття на сесії ради
такого звернення є правомірним.

Згідно з Конституцією України права і
свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави (стаття 3); держава
відповідає перед людиною за свою
діяльність (стаття 8); в Україні
визнається і діє принцип верховенства
права, а органи місцевого
самоврядування зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України (стаття 19).

Організація та діяльність органів
місцевого самоврядування регулюється
Законом України «Про місцеве
самоврядування в Україні». Тому
ненормативні правові акти органів
місцевого самоврядування
правозастосовного та юрисдикційного
змісту приймаються на основі
Конституції і законів України, а самі
ці органи, як носії публічної влади є
відповідальними за свою діяльність
перед територіальною громадою,
державою, юридичними і фізичними
особами (частина 1 стаття 74 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні»).

Гарантоване державою місцеве
самоврядування здійснюється
територіальною громадою через
сільські,селищні, міські ради та їх
виконавчі органи і передбачає правову,
організаційну та
матеріально-фінансову самостійність,
яка має певні конституційно-правові
межі, встановлені, зокрема, приписами
статей 19, 140, 143, 144, 146 Конституції
України.

З аналізу вказаних конституційних
положень вбачається, що ці органи
місцевого самоврядування, здійснюючи
владу і самостійно вирішуючи питання
місцевого значення, віднесені законом
до їх компетенції, та приймаючи
рішення, які є обов'язковими до
виконання на відповідній території,
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Такі ж положення закріплені у статті 4
Європейської хартії місцевого
самоврядування, яка встановлює, що
головні повноваження і функції органів
місцевого самоврядування визначаються
конституцією або законом; органи
місцевого самоврядування в межах
закону мають повне право вільно
вирішувати будь-яке питання, яке не
вилучене із сфери їхньої компетенції і
вирішення якого не доручене жодному
іншому органу; повноваження, якими
наділяються органи місцевого
самоврядування, як правило, мають бути
повними і виключними (рішення
Конституційного суду України від 16
квітня 2009 року № 7-рп/2009).

Крім того, колегія суддів наголошує, що
скасуванням спірного рішення фактично
було проігноровано такий
конституційний принцип місцевого
самоврядування, як, народовладдя,
визначений стаття 4 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
(носієм суверенітету і єдиним джерелом
влади є народ - стаття 5 Конституції
України).

Стаття 38 Конституції України надає
громадянам право брати участь в
управлінні державними справами. Народ
здійснює владу безпосередньо і через
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування (частина 2
статті 3 Європейської хартії місцевого
самоврядування). Територіальні громади
неодмінно являються частиною народу.

Виходячи з приписів стаття 7
Конституції України, в Україні
визнається і гарантується місцеве
самоврядування, тобто останньому
надано державну підтримку та гарантії.

Колегія суддів приходить до висновку,
що дане звернення щодо ситуації, яка
склалася в Україні у зв'язку із
припиненням євроінтеграційних
процесів, волевиявлення громадян -
громади м. Жовкви через
представницький орган - депутатів
місцевої ради, є місцевою ініціативою.

Згідно з статтею 40 Конституції України,
усі мають право направляти
індивідуальні чи колективні письмові
звернення або особисто звертатися до
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування та посадових
і службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.

Отже, таке право направляти звернення
до органів державної влади мають і
органи місцевого самоврядування.

Крім цього право на звернення громадян,
в даному випадку через представницький
орган - депутатів міської ради щодо
захисту своїх політичних прав,
узгоджується із вимогами Закону
України "Про звернення громадян", де у
статті 1 зазначено, що громадяни
України мають право звернутися до
органів державної влади, місцевого
самоврядування, об'єднань громадян,
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, засобів
масової інформації, посадових осіб
відповідно до їх функціональних
обов'язків із зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Отже, аналіз Конституції України,
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" та Закону
України "Про звернення громадян"
дозволяє колегії суддів зробити
висновок, що зазначене звернення
громадян, в даному випадку через
представницький орган - депутатів
міської ради щодо захисту своїх
політичних прав до органів державної
влади - зокрема Президента України,
Верховної Ради України, Кабінету
Міністрів України є місцевою
ініціативою та є одним із видів
народного волевиявлення, яке
передбачене та гарантоване статтями 1,
5, 40 та 69 Конституції України, проявом
народовладдя та гарантією того, що не
буде узурповано державну владу в
Україні.

Відповідно до статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладає на відповідача,
якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

У відповідності до зазначених вище
вимог, апелянтом, як суб'єктом владних
повноважень надано достатньо доказів
на підтвердження правомірності своїх
дій та прийняття рішення в межах
наданих повноважень та з дотриманням
порядку його прийняття у відповідності
до вимог чинного законодавства.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції не дав належної
оцінки вказаним обставинам та наявним
у справі доказам, що призвело до
ухвалення постанови, яка належить до
скасування.

Поряд з цим колегія суддів вважає, що
немає перешкод для прийняття відмови
від адміністративного позову, що тягне
за собою закриття провадження у справі
на підставі пункту 2 частини 1 статті 157
КАС України.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційної скарги є суттєвими і
складають підстави для висновку про
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, порушення
судом норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, через що постанова суду
підлягає скасуванню. З врахуванням
клопотання про відмову від позову
колегія суддів вважає, що провадження у
справі належить закриттю.

Керуючись статтями. 157,195, 196, 198, 202, 203, 205,
207, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити
частково.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 22 січня 2014
року у справі № 813/75/14 скасувати.

Заяву Прокурора Жовківського району
про відмову від адміністративного
позову задовольнити.

Закрити провадження по справі.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20-ти днів з дня набрання
ухвалою законної сили.

Головуючий
Кузьмич С. М.

Судді
Улицький В. З.

Гулид Р. М.