Справа № 802/4596/13-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2014-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 802/4596/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Поліщук І.М.
Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчака
В. Ю.

при секретарі: Сокольвак Ю.В.

за участю:

представника позивача - Комара О.Г.;

представників відповідача -
Мельниченка С.С., Мазура В.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю "Охоронна фірма
"Глад"" на постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від 13
лютого 2014 року у справі за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю "Охоронна
фірма "Глад" (далі - позивач) до
Козятинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у Вінницькій області
(далі - відповідач) про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача в якому просив: визнати
протиправними дії по проведенню
документальної невиїзної позапланової
перевірки, за наслідками якої було
складено акт від 25.09.2013 року № 60/22/37663182;
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення від
22.10.2013 року № .

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 13.02.2014 року
в задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
скасувати вказане рішення,
адміністративний позов задовольнити в
повному обсязі.

В судовому засіданні представник
позивача доводи апеляційної скарги
підтримав.

Представники відповідача заперечили
проти апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення сторін, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, з таких
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що в період з 12.09.2013 року
по 18.09.2013 року відповідачем проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку позивача з питань
достовірності нарахування різниці між
сумою податкового зобов`язання та
сумою податкового кредиту з податку на
додану вартість при здійсненні
господарських операцій із ПП
"Адвертайм столиця" за період з 01.02.2013
року по 28.02.2013 року та ТОВ "Фірма
"Сервіс-Транс" за період з 01.03.2013 року по
31.05.2013 року. За результатами перевірки
складено акт від 25.09.2013 року № 60/22/37663182.
Згідно висновків даного акту,
перевіркою встановлено порушення п. 85.2
ст. 85, п. 44.1, п. 44.3, п. 44.5, п. 44.6 ст. 44, п. 198.1,
п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України. 22 жовтня 2013
року, на підставі висновків акту
перевірки прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 22.10.2013
року, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов`язання з податку на
додану вартість за основним платежем
на 700 600 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями на 350 300 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги
позивач посилається на порушення судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права.

Колегія судів не погоджується з
посиланнями позивача, з таких підстав.

Щодо вимоги визнати протиправними дії
по проведенню документальної
невиїзної позапланової перевірки, за
наслідками якої було складено акт від
25.09.2013р. № 60/22/37663182.

Відповідно до п.п. 20.1.6 п. 20.1 ст. 20 ПК
України органи державної податкової
служби мають право, для здійснення
функцій, визначених податковим
законодавством, отримувати безоплатно
від платників податків, у тому числі
благодійних та інших неприбуткових
організацій, у порядку, визначеним цим
Кодексом, інформацію, довідки, копії
документів (засвідчені підписом
платника податків або його посадовою
особою та скріплені печаткою (за
наявності) про фінансово - господарську
діяльність, отримуванні доходи,
видатки платників податків та іншу
інформацію, пов'язану з обчисленням та
сплатою податків, дотримання вимог
іншого законодавства, здійснення
контролю за якими покладено на органи
державної податкової служби, а також
фінансову та статистичну звітність, в
порядку та на підставах, визначених цим
Кодексом.

Пунктом 73.3 ст.73 ПК України визначено, що
органи державної податкової служби
мають право звернутися до платників
податків та інших суб'єктів
інформаційних відносин із письмовим
запитом про подання інформації
(вичерпний перелік та підстави надання
якої встановлено законом), необхідної
для виконання покладених на органи
державної податкової служби функцій,
завдань, та її документального
підтвердження. Такий запит
підписується керівником (заступником
керівника) органу державної податкової
служби і повинен містити перелік
інформації, яка запитується, та
документів, що її підтверджують, а
також підстави для надіслання запиту.

Письмовий запит про подання
інформації надсилається платнику
податків або іншим суб'єктам
інформаційних відносин за наявності
хоча б однієї з таких підстав: 1) за
результатами аналізу податкової
інформації, отриманої в установленому
законом порядку, виявлено факти, які
свідчать про порушення платником
податків податкового, валютного
законодавства, законодавства у сфері
запобігання та протидії легалізації
(відмиванню) доходів, одержаних
злочинним шляхом, або фінансуванню
тероризму та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби; 2) для визначення
рівня звичайних цін на товари (роботи,
послуги) під час проведення перевірок;
3) виявлено недостовірність даних, що
містяться у податкових деклараціях,
поданих платником податків; 4) щодо
платника податків подано скаргу про
ненадання таким платником податків
податкової накладної покупцю або про
порушення правил заповнення
податкової накладної; 5) у разі
проведення зустрічної звірки; 6) в інших
випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно із п.п. 75.1.2. п. 75.1. ст. 75 ПК України
документальною перевіркою вважається
перевірка, яка проводиться на підставі
податкових декларацій (розрахунків),
фінансової, статистичної та іншої
звітності, регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, а також
отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка
не передбачається у плані роботи
органу державної податкової служби і
проводиться за наявності хоча б однієї
з обставин, визначених ПК України.
Підстави та порядок проведення
органами державної податкової служби
документальних позапланових невиїзних
перевірок встановлені статтями 78-79 ПК
України.

Підпунктом 78.1.4 п. 78 ст. 78 ПК України
передбачено, що підставою для
здійснення документальної
позапланової виїзної перевірки є
виявлення недостовірності даних, що
містяться у податкових деклараціях,
поданих платником податків, якщо
платник податків не надасть пояснення
та їх документальні підтвердження на
обов'язковий письмовий запит органу
державної податкової служби протягом 10
робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до ч. 79.1 ст. 79 ПУ України
документальна невиїзна перевірка
здійснюється у разі прийняття
керівником контролюючого органу
рішення про її проведення та за
наявності обставин для проведення
документальної перевірки, визначених
статтями 77 та 78 цього Кодексу.
Документальна невиїзна перевірка
здійснюється на підставі зазначених у
підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього
Кодексу документів та даних, наданих
платником податків у визначених цим
Кодексом випадках, або отриманих в
інший спосіб, передбачений законом.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції 18 березня 2013 року
відповідачем сформовано запит №
679/10/1500, за підписом заступника
начальника Козятинської ОДПІ, про
надання інформації та її
документального підтвердження та
направлено його позивачу. Згідно
даного запиту, відповідач відповідно
до п. 20.1 ст. 20 ПК України, просив
позивача надати інформацію щодо
отримання
інформаційно-консультативних послуг у
січні 2013 року від ПП "Фірма Агат" та у
лютому 2013 року від ПП "Адвертайм
столиця", а також надати завірені копії
підтверджуючих документів про
придбання вищезазначених послуг.
Проте, на даний запит (вих. № 01/02-04/2013 від
02.04.2013 року), позивач зазначив, що у
відповідача відсутнє обґрунтування
підстав витребування інформації
зазначеної в запиті та її
документального підтвердження і
законності надсилання такого запиту.

16.08.2013 року відповідачем сформовано
запит № 1827/10/153 , за підписом заступника
начальника Козятинської ОДПІ, про
надання інформації та направлено його
позивачу. Згідно даного запиту
відповідач просив позивача надати
інформацію щодо отримання
інформаційно-консультативних послуг у
березні-червні 2013 року від ТОВ "Фірма
"Сервіс-Транс" та у лютому 2013 року від
ТОВ "Телеінформ-системс", а також надати
завірені копії підтверджуючих
документів про придбання
вищезазначених послуг. Проте, у
відповіді на даний запит (вих. № 12 від
04.09.2013року), позивач зазначив, що у
відповідача відсутнє обґрунтування
підстав витребування інформації
зазначеної в запиті та її
документального підтвердження і
законності надсилання такого запиту.

22.08.2013 року відповідачем сформовано
запит № 1862/10/153, за підписом заступника
начальника Козятинської ОДПІ, про
надання пояснень та їх документального
підтвердження та направлено його
позивачу. Згідно даного запиту,
відповідачем за результатами
співставлення з іншими документами,
пов`язаними з нарахуванням і сплатою
податків та зборів (обов`язкових
платежів) інформації поданих
податкових декларацій з податку на
додану вартість, уточнюючих
розрахунків податкових зобов`язань з
податку на додану вартість у зв`язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок за лютий-червень 2013 року по ТОВ
"Охоронна фірма "Глад", встановлено
вірогідне завищення податкового
кредиту з контрагентами ПП "Адвертайм
столиця" та ТОВ "Фірма "Сервіс-Транс". В
зв`язку з зазначеним та керуючись ч. 3 п.
73.3 ст. 73 ПК України, відповідач просив
позивача надати пояснення щодо
здійснення господарських операцій
постачання товарів, послуг, повноти
декларування податкових
зобов`язань/правомірності формування
податкового кредиту платником ПДВ з
вищезазначеними контрагентами та їх
документальне підтвердження. У
відповіді на даний запит (вих. № 13 від
04.09.2013 року), позивач зазначив, що з
фірмами ПП "Адвертайм столиця" та ТОВ
"Фірма "Сервіс-Транс" товариство
співпрацювало у вказані в запиті
періоди часу. Взаємодія відбувалась
відповідно до вимог законодавства та
підтверджувалась належним чином
оформленими документами.

В подальшому, 10.09.2013 року начальником
Козятинської ОДПІ, відповідно до п.п.
75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п. 78.1 ст. 78, ст. 79 ПК
України, прийнято наказ № 149 про
призначення документальної
позапланової невиїзної перевірки
позивача з питань достовірності
нарахування різниці між сумою
податкового зобов`язання та сумою
податкового кредиту з податку на
додану вартість при здійсненні
господарських операцій із ПП
"Адвертайм столиця" за період з 01.02.2013
року по 28.02.2013 року та ТОВ "Фірма
"Сервіс-Транс" за період з 01.03.2013 року по
31.05.2013 року тривалістю 5 робочих днів з 12
вересня 2013 року. Даний наказ 12.09.2013 року
направлено на юридичну адресу позивача
рекомендованим листом з повідомленням
та отриманий останнім 17.09.2013 року.

Вирішальною обставиною для проведення
документальної позапланової перевірки
з вищенаведених підстав є виявлення
недостовірності даних, що містяться у
податкових деклараціях, поданих
платником податків, за умови, що таке
припущення податкового органу не буде
спростоване платником податку
письмовими поясненнями та їх
документальним підтвердженням на
обов'язковий письмовий запит органу
державної податкової служби.

З аналізу норм податкового
законодавства, зокрема п.п. 78.1.1, п.п. 78.1.4
п. 78.1 ст. 78 ПК України, слідує, що для
проведення контролюючим органом
позапланової документальної перевірки
достатньо наявності однієї з підстав,
визначених у вищезгаданих статтях.

Оскільки позивачем не надано
відповідачу документальні
підтвердження здійснення операцій по
вказаних контрагентах то підстави для
проведення перевірки мали місце, а отже
дії відповідача щодо проведення
перевірки, та як наслідок, складення за
її результатами акту перевірки від
25.09.2013 року № 60/22/37663182, є правомірними.

Щодо посилання позивача що перевірка
розпочалась 12.09.2013 року, а наказ про
проведення перевірки отримано лише
17.09.2013 року, то колегія суддів вважає
його безпідставним, оскільки перевірка
була невиїзна за наявними первинними
матеріалами в приміщенні Козятинської
ОДПІ, а тому платник податків мав право
оскаржити рішення органу державної
податкової служби, прийняте за
результатами перевірки, з підстав
невідповідності саме цього рішення
закону чи компетенції органу державної
податкової служби. Однак, в матеріалах
справи відсутні відомості про
оскарження висновків акту перевірки в
адміністративному порядку. Тобто
позивач не скористався таким правом на
оскарження наказу про проведення
перевірки та висновків за результатами
перевірки як наслідок було прийнято
податкове повідомлення-рішення.

Перевіряючи правомірність вимоги
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
№ від 22.10.2013 року апеляційний суд
виходить з наступного.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Предметом доказування у відповідній
категорії спорів є реальність
господарських операцій, що є підставою
для виникнення права на податковий
кредит та/або бюджетне відшкодування;
добросовісність дій платника податку,
яка полягає у відповідності вчинених
ним дій господарській меті, а також
реальність усіх даних, наведених у
документах, що надають право на
податковий кредит та/або бюджетне
відшкодування.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції підставою для прийняття
оскаржуваного рішення було ненадання
всіх необхідних документі, що
підтверджують дані податкових
декларацій (розрахунків) по
взаєморозрахунках із ПП "Адвертайм
столиця" та ТОВ "Фірма "Сервіс-Транс".
Зокрема позивачем не були надані
податкові накладні (видаткові накладні
(акти виконаних робіт), розрахунки
вартісних та кількісних показників,
договори, розрахункові та інші
документи, які використовувались в
бухгалтерському та податковому обліку
та пов`язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, контроль за
дотриманням яких покладено на органи
державної податкової служби. Таким
чином, перевіряючим зроблено висновок,
що на порушення п. 85.2 ст. 85, п. 44.1, п. 44.3, п.
44.5, п. 44.6 ст. 44, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК
України, позивачем завищено обсяг
операцій з придбання товарів (робіт,
послуг), що призвело до завищення
податкового кредиту на загальну суму
ПДВ 700600 грн., при здійсненні
фінансово-господарських операцій із ПП
"Адвертайм столиця" та ТОВ "Фірма
"Сервіс-Транс".

В обґрунтування позовних вимог до
матеріалів справи було надано копію
договору № 75-02/2013 від 01.02.2013 року
укладеного між ПП "Адвертайм столиця"
та позивачем. Згідно умов договору
Виконавець зобов'язується виконати для
Замовника наступні роботи: пошук
об'єктів, які потребують охоронних
послуг; підвищення рівня підготовки
особового складу Замовника; здійснення
методичного тестування особового
складу Замовника; інструктаж
особового складу, який заступає на
об'єкти; перевірочні заходи (планові та
позапланові перевірки стану несення
служби на об'єктах).

Факт виконання робіт, як зазначено в
указаному договорі, підтверджується
актом виконаних робіт, який
оформлюється в кінці поточного місяця.

Також відповідно до умов укладеного
договору Виконавець протягом звітного
місяця за узгодженим з Замовником
обсягом робіт та переліком об'єктів,
проводить обумовлені види робіт.
Вартість проведених Виконавцем робіт
обумовлюється Сторонами з залежності
від їх обсягу та умови виконання. Обсяг
робіт, який провів Виконавець,
погоджується і підтверджується
Сторонами щомісячно, відповідно до
актів виконаних робіт. Замовник
здійснює розрахунки за цим Договором в
безготівковому порядку.

Як доказ виконання умов зазначеного
договору позивач надав суду копії
податкової накладної від 31.01.2013 року №
28039, акта виконаних робіт № 28039 за лютий
2013 року від 28.02.2013 року, банківську
виписку.

Також, надано копію договору № 31-03/2013
від 01.03.2013 року укладеного між ТОВ
"Фірма "Сервіс-Транс" та позивачем.
Згідно умов договору Виконавець
зобов'язується виконати для Замовника
наступні роботи: пошук об'єктів, які
потребують охоронних послуг;
підвищення рівня підготовки особового
складу Замовника; здійснення
методичного тестування особового
складу Замовника; інструктаж
особового складу, який заступає на
об'єкти; перевірочні заходи (планові та
позапланові перевірки стану несення
служби на об'єктах).

Факт виконання робіт, як зазначено в
даному договорі, підтверджується актом
виконаних робіт, який оформлюється в
кінці поточного місяця.

Також відповідно до умов укладеного
договору Виконавець протягом звітного
місяця за узгодженим з Замовником
обсягом робіт та переліком об'єктів,
проводить обумовлені види робіт.
Вартість проведених Виконавцем робіт
обумовлюється Сторонами з залежності
від їх обсягу та умови виконання. Обсяг
робіт, який провів Виконавець,
погоджується і підтверджується
Сторонами щомісячно, відповідно до
актів виконаних робіт. Замовник
здійснює розрахунки за цим Договором в
безготівковому порядку.

Як доказ виконання умов зазначеного
договору позивач надав суду копії
податкових накладних; актів виконаних
робіт; банківські виписки.

Згідно наданих позивачем документів,
суд першої інстанції дійшов вірного
висновку, що податкові накладні не
містять посилання на обсяг наданих
послуг та їх зміст. В актах виконаних
робіт вказуються лише назва послуг та
зміст, а обсяг виконаних робіт
відсутній, відсутні обґрунтування
вартості, відсутня інформація щодо
витрачання матеріалів, часу,
заробітної плати, прізвищ осіб, які
безпосередньо виконували роботи
(послуги), способу вчинення дій та інше,
що в сукупності не дає можливості
ідентифікувати дані операції як
реально вчиненні.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" первинний
документ - документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" передбачено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Обов'язковими реквізитами первинних
документів є: назва документа (форми);
дата і місце складання; назва
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиниця виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Наведені документи також не дають
змоги ідентифікувати, в якому саме
сегменті ринку надавалися послуги, та
встановити компетентність ПП
"Адвертайм столиця" та ТОВ "Фірма
"Сервіс-Транс" в такому сегменті ринку,
наявності фахівців зі спеціальними
знаннями та відповідною підготовкою,
наявності технічних можливостей,
оскільки в виписках з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців зазначено,
що основним видом економічної
діяльності ПП "Адвертайм столиця" та
ТОВ "Фірма "Сервіс-Транс" є рекламні
агентства та оброблення даних,
розміщення на веб-вузлах і пов`язана з
ними діяльність відповідно, в той час,
як основним видом економічної
діяльності позивача є діяльність
приватних охоронних служб.

При цьому, у договорах ПП "Адвертайм
столиця" та ТОВ "Фірма "Сервіс-Транс"
виступають як виконавці робіт (послуг)
та в договорі не передбачено
можливості залучення до таких робіт
(послуг) інших осіб. Позивач не надав
документи, які б дали змогу чітко
відстежити, що є результатом
замовлених робіт (послуг). У зв'язку з
цим відсутнє підтвердження фактичного
надання послуг та їх зв'язок з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг), не доведено їх використання
підприємством у власній господарській
діяльності та відсутня підстава для
включення вартості таких послуг без
підтвердження відповідними,
складеними згідно з чинним
законодавством, первинними
документами до складу податкових
зобов'язань.

В наданих позивачем доказах, на
підставі яких останній здійснював
бухгалтерський та податковий облік,
відсутні відомості які б дали
можливість ідентифікувати послуги
отримані позивачем, їх кількість та
зміст.

Надані до матеріалів справи акти
здачі-прийняття робіт не доводять, що
замовленні послуги були вчиненні за
участю контрагентів, а також акти
виконаних робіт не відповідають
вимогам, що ставляться до первинних
документів та не можуть бути
використані для ведення податкового
обліку.

Визначальною ознакою господарської
операції є те, що вона повинна
спричиняти реальні зміни майнового
стану платника податків. Вимога щодо
реальних змін майнового стану платника
податків як обов'язкова ознака
господарської операції кореспондує з
нормами ПК України.

Окрім того, будь-які документи мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними для цілей ведення
податкового обліку, навіть за
наявності всіх формальних реквізитів
таких документів, що передбачені
чинним законодавством.

З метою встановлення факту здійснення
господарської операції, формування
витрат для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість належить з'ясувати: рух
активів у процесі здійснення
господарської операції; установлення
спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції; установити
зв'язок між фактом придбання товарів
(послуг) з господарською діяльністю
платника податку.

Пунктом 9 ч.1 статті 139 ПК України
встановлено, що не включаються до
складу витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Серед суттєвих умов віднесення до
валових витрат, пов'язаних з виконанням
робіт (послуг), та відповідно,
формування податкового кредиту, є
можливість за наявними первинними
документами встановити об'єм виконаних
послуг, їх калькуляцію та якісні
показники виконаних послуг для
необхідності їх ідентифікації та
визначення факту (способу) їх
використання у господарській
діяльності підприємства, а також
встановлення
відповідності/невідповідності
цифрових даних про обсяги наданих
послуг зазначеним у звітах даним
бухгалтерського обліку позивача.

З урахуванням викладеного, для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції, а також враховуватись
повнота складання всіх підтверджуючих
господарські операції документів.

Жодних допустимих доказів, які б
спростовували висновки податкового
органу з цього приводу, та будь-яких
інших первинних документів та
матеріалів, які б підтверджували факт
вчинення господарських відносин
позивача з ПП "Адвертайм столиця" та ТОВ
"Фірма "Сервіс-Транс", не надано.

Зважаючи на викладене позивач не набув
права на включення до податкового
кредиту сум ПДВ, по господарських
відносин позивача з ПП "Адвертайм
столиця" та ТОВ "Фірма "Сервіс-Транс"
яких не отримав.

Відповідно до статті 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Згідно з п.п. 14.1.181 ст. 14 ПК України,
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається: дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною
(пункт 198.2 статті 198 ПК України).

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України
передбачено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та
складається із сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Відтак, витрати для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток, а також податковий кредит для
цілей визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість мають бути
фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Згідно з п. 200.2 ст. 200 ПК України при
позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з п. 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом.

Тобто необхідною умовою для віднесення
сплачених у ціні товарів (послуг) сум
податку на додану вартість є факт
придбання товарів та послуг із метою їх
використання в господарській
діяльності.

Крім того, відповідно до Національного
стандарту бухгалтерського обліку N 15
дохід визнається під час збільшення
активу або зменшення зобов'язання, що
зумовлює зростання власного капіталу,
при наявності низки вимог, зокрема,
впевненості, що в результаті операції
відбудеться збільшення економічних
вигод підприємства або імовірності
надходження економічних вигод від
надання послуг.

Тому, в межах дослідження питання про
віднесення витрат до складу валових
витрат суду варто враховувати
наявність, по-перше, належних договорів
на надання певних послуг, поставку
товару чи інше, по-друге, відповідних
документів на підтвердження виконання
таких договорів та зв'язку понесених
витрат з господарською діяльність
підприємства, зокрема, актів виконаних
робіт та інших додаткових документів,
які передують підписанню цих актів в
підтвердження конкретних обсягів,
змісту наданих послуг, товарів,
по-третє, податкової накладної на
оплату послуг, товарів, по-четверте,
реальне подальше використання послуг,
товарів у господарській діяльності та
збільшення обсягів виробництва, продаж
й конкретні результати від цього.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України
сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду.

Датою виникнення права платника
податку на податковий кредит згідно із
п. 198.2 ст. 198 ПК України вважається дата
здійснення першої з подій: або дата
списання коштів з банківського рахунку
платника податку в оплату товарів
(робіт, послуг), дата виписки
відповідного рахунку (товарного чека) -
в разі розрахунків з використанням
кредитних дебетових карток або
комерційних чеків; або дата отримання
податкової накладної, що засвідчує
факт придбання платником податку
товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не
дозволяється включення до податкового
кредиту будь-яких витрат по сплаті
податку, що не підтверджені
податковими накладними.

Пунктами 201.6, 201.8, 201.10 ст. 201 ПК України
передбачено, що податкова накладна є
податковим документом і підставою для
нарахування сум податку, що
відноситься до податкового кредиту.
Право на нарахування податку та
складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку.

Отже, в разі видачі покупцю
контрагентом, який зареєстрований як
платник ПДВ, податкових накладних з
усіма необхідними реквізитами,
визначеним законом, такий покупець має
право на включення цього податку до
складу податкового кредиту за звітній
податковий період.

З аналізу наведених вище норм випливає,
що визначальним фактором для
формування податкового кредиту
платником податку на додану вартість є
відповідність податкової накладної
порядку її заповнення та подальше
використання придбаних товарів
(основних фондів) в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку. Однак,
наявність лише податкової накладної не
є підставою для формування податкового
кредиту. Для включення сум податку на
додану вартість до податкового кредиту
необхідна наявність і інших первинних
документів, які б свідчили про
реальність такої господарської
операції.

Згідно статті 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Правочин має вчинятися у
формі, встановленій законом.

У контексті вищенаведеного, слід
зазначити, що правильність формування
валових витрат та податкового кредиту
залежить від наявності зв'язку витрат
платника податків на придбання товарів
(робіт, послуг) з його господарською
діяльністю, який (зв'язок) зокрема,
полягає і у наявності розумних
економічних причин (ділової мети) для
вчинення господарських операцій.

Відсутність сукупності зазначених
чинників, які визначають зв'язок витрат
платника податків з його господарською
діяльністю, виключають можливість
формування валових витрат навіть за
наявності належним чином оформлених
первинних та розрахункових документів.

Отже, наявність податкових накладних
дійсно є обов'язковою обставиною для
визначення правильності формування
податкового кредиту, але не є
вичерпною. Якщо певна господарська
операція не відбулася чи відбулася не
за тим її змістом, який відображений в
укладених платником податку договорах,
то це є підставою для застосування
відповідних наслідків у податковому
обліку.

Зокрема, якщо наведені у договорах
товари чи послуги фактично не
поставлялися/надавалися, то придбання
таких товарів або послуг не відбулося.
Відповідно і право на податковий
кредит у такого платника податків не
виникає, оскільки при цьому не
дотримано обов'язкових умов для
виникнення такого права придбання
товарів (надання послуг) з метою їх
використання у господарській
діяльності.

На думку колегії суддів несприятливі
наслідки недостатньої обережності у
підприємницькій діяльності
покладаються на особу, якою укладено
відповідні правочини, та не можуть бути
перенесені на бюджет шляхом зменшення
податкових зобов'язань та провадження
необґрунтованих виплат. У випадку
недобросовісності контрагентів
покупець несе ризик своєї
бездіяльності не лише по виконанню
господарсько-правових зобов'язань, але
і в рамках податкових правовідносин,
позаяк в силу вимог податкового
законодавства позбавляється
можливості скористатися пільговим
порядком обчислення бази
оподаткування у зв'язку з відсутністю
належним чином оформлених первинних
документів.

Відтак, колегія суддів погоджується з
судом першої інстанції, що позивач в
порушення норм п.198.1, п.198.2, п. 198.3, п.198.6
ст. 198 ПК України безпідставно
сформував податковий кредит по
взаємовідносинам з ПП "Адвертайм
столиця" та ТОВ "Фірма "Сервіс-Транс" у
лютому-травні 2013 року.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
правильно застосовані норми
матеріального та процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не
спростовують висновку суду першої
інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення , а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "Охоронна
фірма "Глад"" залишити без задоволення,
а постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 13 лютого 2014
року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
08 травня 2014 року .

Головуючий
Ватаманюк Р.В.

Судді
Мельник-Томенко Ж. М.

Сторчак В. Ю.