Справа № 803/28105/13-а
Суддя: Ільчишин Н.В.
Дата ухвалення: 2014-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2014 р.
Справа № 876/1587/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Ільчишин Н.В.,

суддів
Пліша М.А., Шинкар Т.І.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області на постанову Волинського
окружного адміністративного суду від
15.01.2014 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агідель» до Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Волинській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ :

ТзОВ «Агідель» 27.12.2013 року звернулося
до суду з адміністративним позовом до
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області (Луцька ОДПІ) про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від 29
квітня 2013 року № та №.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 15.01.2014 року
позов задоволено повністю.

Не погодившись із зазначеним рішенням
відповідач оскаржив його в
апеляційному порядку. Просить
зазначену постанову скасувати та
прийняти нову, якою в задоволенні
позову відмовити, покликаючись на
невірне застосування судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права. В обґрунтування
своїх вимог зазначає те, що
правовідносини, які були підставою для
включення позивачем до податкового
кредиту суми ПДВ, і виникли протягом
2009-2010 років, тобто, до набрання чинності
ПК України, однак факт включення даних
податкових накладних до податкової
декларації за січень 2013 року, а також
прийняття оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень від 29 квітня 2013 року
мали місце вже після набуття чинності
ПК України, а тому застосуванню
підлягають положення ПК України. Крім
того, позивач в порушення статті 7
Закону України «Про податок на додану
вартість» у відповідному звітному
періоді, на який припадає дата виписки
податкових накладних (жовтень-грудень
2009 року та січень-вересень 2010 року) не
звертався зі скаргою про відмову
продавця надати йому податкову
накладну у день її виписки, а в реєстрі
податкових накладних вказано про їх
отримання лише 20 листопада 2012 року. З
наведених підстав відповідач вважає,
що оскаржені податкові
повідомлення-рішення винесені
відповідно до вимог чинного
законодавства.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання апеляційного суду не
з'явилися, а відтак на підставі п. 2 ч. 1
ст. 197 КАС України суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи у порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до висновку,
що подана скарга не підлягає
задоволенню з наступних мотивів.

Судом встановлено і підтверджується
матеріалами справи, Луцькою ОДПІ на
підставі пункту 200.10 статті 200 ПК
України, в порядку статті 76 ПК України
була проведена камеральна перевірка
податкової звітності ТзОВ «Агідель» з
ПДВ за січень 2013 року. За результатами
перевірки складено акт від 20 березня 2013
року № 1561/15-2/138351680.

Перевіркою встановлено, що при
заповнюванні декларації з ПДВ за
січень 2013 року позивач не відобразив
результати камеральної перевірки,
відображені в акті від 19 лютого 2013 року
№ 1152/15-2 щодо зменшення на 692006,00 грн.
залишку від'ємного значення за
результатами перевірки декларації за
грудень 2012 року. До податкового кредиту
включено податкові накладні за
жовтень-грудень 2009 року,
січень-вересень 2010 року на суму ПДВ
715339,00 грн., з дати виписки яких минуло 365
календарних днів. Вказано на порушення
позивачем абзацу 3 пункту 198.6 статті 198
ПК України та Порядку заповнення
податкової звітності з податку на
додану вартість, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України від 25 листопада 2001 року №1492,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 20 грудня 2011 року №
1490/290228.

На підставі вказаного акту було
винесено податкові
повідомлення-рішення від 29 квітня 2013
року: №, яким визначено грошове
зобов'язання з ПДВ у сумі 34999,50 грн., у
тому числі за основним платежем - 23333,00
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) - 11666,50 грн.; №,
яким визначено суму завищення
від'ємного значення ПДВ - 668673,00 грн.
(а.с.10-11).

Вказані податкові
повідомлення-рішення позивач оскаржив
до Головного управління Міндоходів у
Волинській області, яким за
результатами розгляду скарги прийнято
рішення від 10 липня 2013 року №701/10/10.2-06
про залишення скарги без задоволення, а
самі податкові повідомлення-рішення -
без змін (а.с.12-14).

Враховуючи те, що оскаржувані
податкові повідомлення-рішення
прийнято Луцькою ОДПІ як суб'єктом
владних повноважень, то при вирішенні
даного спору вони перевірялись судом
на відповідність вимогам частини
третьої статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
(КАС України).

Згідно зі статтею статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 71
КАС України в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На думку суду, Луцька ОДПІ, заперечуючи
проти адміністративного позову, не
довела правомірність податкових
повідомлень-рішень від 29 квітня 2013 року
№ та № з огляду на такі
підстави.

Відповідно до статті 200 Податкового
кодексу України (далі - ПК України) сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. При позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, така сума
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету у строки, встановлені цим
розділом. При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

ТзОВ «Агідель» 18 лютого 2013 року подано
декларацію за січень 2013 року (вх. №
). За даними податкової декларації
податкові зобов'язання позивача
становлять 23333,00 грн. (рядок 9),
податковий кредит - 0,00 грн. (рядок 17).
Відтак, позитивне значення різниці між
сумою податкового зобов'язання та
податковим кредитом, відповідно
становить 23333,00 грн. (рядок 18). У рядку 21
декларації відображено від'ємне
значення попереднього звітного
(податкового) періоду, що включається
до складу податкового кредиту
поточного звітного (податкового
періоду) у сумі 692006,00 грн. За рахунок
цього від'ємного значення погашено
податкові зобов'язання за січень 2013
року, а тому залишок від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового періоду наступного
податкового періоду, за даними
платника податків становить 668673,00 грн.

Отже, безпосередньо податковий кредит
у січні 2013 року позивач за податковими
накладними за жовтень-грудень 2009 року,
січень-вересень 2010 року не формував, а
лише використав залишок податкового
кредиту, сформованого у сумі 391580,00 грн.
ще в жовтні 2012 року (податкова
декларація з ПДВ від 20 листопада 2012
року № - а.с.94-98). За цією
декларацією залишок від'ємного
значення різниці податкового
зобов'язання та податкового кредиту, що
переноситься до наступного
податкового періоду становить за
даними платника податків 370425,00 грн.
(рядок 24 декларації).

Правильність формування податкового
кредиту у жовтні 2012 року була предметом
перевірки Луцької ОДПІ, про що складено
акт від 03 грудня 2012 року № 6723/15-2/138351680
(а.с.15-17). Саме цим актом зроблено
висновок про порушення підприємством
абзацу 3 пункту 198.6 статті 198 ПК України
у зв'язку із включенням до податкового
кредиту ПДВ за податковими накладними
за жовтень-грудень 2009 року,
січень-вересень 2010 року.

У наступному податковому періоді - в
листопаді 2012 року ТзОВ «Агідель», як
вбачається з копії акту від 18 січня 2013
року № 296/138351680 камеральної перевірки
декларації з ПДВ за листопад 2012 року
(а.с.27-30), відобразило залишок від'ємного
значення попереднього періоду, що
включається до складу поточного
податкового періоду (з урахуванням
значення рядка 24 декларації за жовтень
2012 року у сумі 370425,00 грн.), у сумі 738672,00
грн. При цьому за даними платника
податків залишок від'ємного значення,
за вирахуванням суми податку, що
підлягає сплаті в бюджет, становить
715339,00 грн., переходить до податкового
кредиту наступного звітного періоду
(грудня 2012 року). Цією перевіркою ТзОВ
«Агідель» збільшено податкове
зобов'язання, що підлягає сплаті в
бюджет, на 23333,00 грн. та зменшено суму, що
підлягала зарахуванню до складу
податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду на 715339,00
грн.

За наслідками камеральних перевірок
податкових декларацій з ПДВ за жовтень
та листопад 2012 року, з урахуванням
висновків про порушення абзацу 3 пункту
198.6 статті 198 ПК України Луцькою ОДПІ
прийняті податкові
повідомлення-рішення: від 25 грудня 2012
року № про зменшення від'ємного
значення ПДВ на 370425,00 грн. за
декларацією за жовтень 2012 року, №
про збільшення податкового
зобов'язання на 26548,00грн. основного
платежу та 6637,00 грн. штрафних санкцій
(а.с.19-20), та від 18 січня 2013 року №
про зменшення від'ємного значення ПДВ
на 715339,00 грн. за декларацією за листопад
2012 року, від 13 лютого 2013 року №
про збільшення податкового
зобов'язання на 23333,00 грн. на 11666,50 грн.
штрафних санкцій (а.с.31-32). Зазначені
податкові повідомлення-рішення були
оскаржені позивачем у судовому
порядку. Постановою Волинського
окружного адміністративного суду від 13
травня 2013 року у справі № 803/909/13-а
визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення-рішення від 25
грудня 2012 року № та № ;
постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 25 червня 2013
року у справі № 803/1257/13-а визнано
протиправними і скасовано податкові
повідомлення-рішення від 18 січня 2013
року № , від 13 лютого 2013 року №
(а.с.33-40). Постанова у справі №
803/1257/13-а набрала законної сили на
підставі ухвали Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 26 листопада 2013 року (а.с.41-46).

Судами першої та апеляційної інстанції
вказано на помилковість висновків
Луцької ОДПІ в частині порушення ТзОВ
«Агідель» пункту 198.6 статті 198 ПК
України при формуванні податкового
кредиту за жовтень-грудень 2009 року та
січень-вересень 2010 року, що призвело до
завищення від'ємного значення ПДВ за
листопад 2012 року на 715539,00 грн.

19 лютого 2013 року Луцька ОДПІ провела
камеральну перевірку податкової
декларації з ПДВ за грудень 2012 року, про
що складено акт № 1152/15-2/138351680 (а.с.83-86).
Актом перевірки вказано на ті ж
порушення, що і в актах перевірки
податкових декларацій за жовтень і
листопад 2012 року, в частині формування
податкового кредиту за рахунок
податкових накладних за
жовтень-грудень 2009 року та
січень-вересень 2010 року. За висновками
цієї перевірки підлягає збільшенню на
23333,00 грн. ПДВ для сплати в бюджет та
зменшенню на 692006,00 грн. сума, що
підлягала зарахуванню до складу
податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду.

Актом перевірки від 20 березня 2013 року №
1561/15-2/138351680, на підставі якого прийняті
оскаржені податкові
повідомлення-рішення, висновки
зроблено щодо права на формування
податкового кредиту у попередніх
звітних періодах, а показник
податкової декларації за січень 2013
року накладено на показники декларації
за грудень 2012 року, які також на думку
відповідача, сформовано з порушенням
податкового законодавства з тих самих
підстав (тобто, у даному випадку має
місце причинно-наслідковий зв'язок між
показниками кожної наступної
декларації платника податків по
відношенню до попередньої).

Оцінюючи правомірність висновків
відповідача як суб'єкта владних
повноважень, суд вважає за необхідне
зазначити, що відносинам щодо
формування податкового кредиту за
деклараціями за жовтень-грудень 2009
року, січень-вересень 2010 року правову
оцінку уже надано судами при розгляді
адміністративних справ № 803/1257/13-а та №
803/1257/13-а, про які йшлося вище.

Суд вважає, що висновки Луцької ОДПІ
про порушення позивачем Порядку
заповнення податкової звітності з ПДВ,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від 25
листопада 2011 року № 1492,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 20 грудня 2011 року №
1490/290228, через неврахування при
заповненні податкової декларації з ПДВ
за січень 2013 року висновків акта
перевірки за податковою декларацією за
грудень 2012 року неправомірними,
оскільки на формування таких висновків
вплинув акт перевірки податкової
декларації за листопад 2012 року, а його
висновки суд визнав безпідставними при
розгляді справи про оскарження
податкових повідомлень-рішень (справа
№ 803/1257/13-а) і судове рішення набрало
законної сили.

На момент виписки податкових накладних
у жовтні-грудні 2009 року, січні-вересні
2010 року адміністрування ПДВ
здійснювалося відповідно до Закону
України «Про податок на додану
вартість» від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР
та Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» від 21 грудня 2000 року
№ 2181-ІІІ.

Згідно з підпунктом 7.2.6 пункту 7.2 статті
7 Закону України «Про податок на додану
вартість» податкова накладна
видається платником податку, який
поставляє товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту.
Підпунктом 7.5.1. пункту 7.5. статті 7 цього
Закону визначено, що датою виникнення
права платника податку на податковий
кредит вважається дата здійснення
першої з подій: або дата списання
коштів з банківського рахунку платника
податку в оплату товарів (робіт,
послуг), дата виписки відповідного
рахунку (товарного чека) - в разі
розрахунків з використанням кредитних
дебетових карток або комерційних
чеків; або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт,
послуг).

Підпунктом 15.3.1. пункту 15.3. статті 15
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» передбачено, що заяви на
повернення надміру сплачених податків,
зборів (обов'язкових платежів) або на їх
відшкодування у випадках, передбачених
податковими законами, можуть бути
подані не пізніше 1095 дня, наступного за
днем здійснення такої переплати або
отримання права на таке відшкодування.

З набранням чинності 01 січня 2011 року ПК
України ці відносини регулюються
абзацом 3 пункту 198.6. статті 198 ПК
України, згідно з яким у разі якщо
платник податку не включив у
відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної.

Дана норма податкового законодавства
істотно звужує право платника податку
на включення податкових накладних
минулих періодів до податкового
кредиту звітного періоду - з 1095 до 365
днів.

Одним із основоположних аспектів
верховенства права є принцип юридичної
визначеності, під яким суд розуміє те,
що зацікавлені особи повинні мати
змогу покладатися на зобов'язання,
взяті державою в особі відповідних
суб'єктів владних повноважень, навіть
якщо такі зобов'язання містяться у
законодавчому акті, який загалом не має
автоматичної прямої дії. При цьому,
якщо держава схвалила певну концепцію
(в даному випадку це строк подання
заяви на повернення надміру сплачених
податків, зборів (обов'язкових
платежів) або на їх відшкодування, в
тому числі й включення сум до складу
податкового кредиту), то суб'єкт
владних повноважень вважатиметься
таким, що діє протиправно, якщо він
відступить від встановлених
обов'язків, оскільки схвалення такої
політики чи поведінки дало підстави
для виникнення обґрунтованих
сподівань у суб'єктів відповідних
правовідносин стосовно суворого
додержання уповноваженим державою
суб'єктом владних повноважень такої
політики чи поведінки.

Окрім того, за змістом частини першої
статті 58 Конституції України Закони та
інші нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Прикінцеві та перехідні положення ПК
України не містять норм щодо поширення
дії норми пункту 198.6 статті 198 ПК
України на правовідносини, що виникли
до набрання ним чинності. Відтак, з
урахуванням наведеного, перебіг
строку, що визначений абзацом третім
пункту 198.6 статті 198 ПК України (365
календарних днів з дати виписки
податкової накладної) розпочинається з
01 січня 2011 року, тобто з дати набрання
чинності ПК України. При виписуванні
спірних податкових накладних,
положення пункту 198.6 статті 198 ПК
України не діяли, і зворотної дії у часі
вони не мають, як це передбачено
статтею 58 Конституції України.

А тому позивач, застосувавши строки
давності, встановлені статтею 15 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» для використання при
формуванні податкового кредиту у
жовтні 2012 року податкових накладних за
жовтень-грудень 2009 року,
січень-вересень 2010 року діяв
відповідно до вимог чинного
законодавства. При цьому суд не бере до
уваги посилання відповідача в
письмовому запереченні проти позову
про порушення позивачем підпункту 7.2.6
пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про
податок на додану вартість», оскільки
про такі порушення в акті перевірки не
вказано, отже, це не було підставою для
прийняття податкових
повідомлень-рішень, що оскаржуються.

Зважаючи на викладене, суд дійшов
правильного висновку, що відповідач не
довів порушення з боку позивача пункту
198.6 статті 198 ПК України. Відтак,
викладені в акті перевірки від 20
березня 2013 року № 1561/15-2/138351680 висновки
не знайшли свого підтвердження, а
зменшення позивачу від'ємного значення
ПДВ на 668673,00 грн. та збільшення суми
грошового зобов'язання на 23333,00 грн.
основного платежу та на 11666,50 грн.
штрафних санкцій на їх підставі є
необґрунтованим та безпідставним.
Отже, позов про визнання протиправними
та скасування зазначених податкових
повідомлень-рішень від 29 квітня 2013 року
№ та № підлягає
задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Суд апеляційної інстанції за
вищенаведених обставин та аналізу
правових та фактичних підстав для
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від 29
квітня 2013 року № та №
встановив, що вимоги позивача
підлягають до задоволення в повному
обсязі, апеляційна скарга відповідача
не спростовує висновків суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Волинській області - залишити без
задоволення.

Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 15.01.2014 року
у справі № 803/2815/13-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, може
бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
Н.В. Ільчишин

Судді
М.А. Пліш

Т.І. Шинкар