Справа № 2а-1970/786/11
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2014-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2014 р.
Справа № 46772/11

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Ніколіна В.В.,

суддів
Гінди О.М., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Державної інспекції з контролю
за цінами в Тернопільській області на
постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 18.04.2011 року
у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Тернопільхлібпром" до Державної
інспекції з контролю за цінами в
Тернопільській області про скасування
рішення, -

ВСТАНОВИЛА :

15.03.2011р. Товариства з обмеженою
відповідальністю "Тернопільхлібпром"
звернулося у Тернопільський окружний
адміністративний суд з позовом до
Державної інспекції з контролю за
цінами в Тернопільській області
(надалі - Держцінінспекція) про
скасування рішення про застосування
економічних санкцій за порушення
державної дисципліни цін від 16 лютого
2011 року №000012.

В позові Товариства з обмеженою
відповідальністю "Тернопільхлібпром"
покликається на те, що відповідачем при
проведенні перевірки та складанні акта
з порушенням вимог чинного
законодавства розраховано ціну на
продовольчі товари в частині
визначення вартості сировини (борошна),
обчислення адміністративних,
транспортних витрат та витрат
пов'язаних з опаленням. Також
зазначили, що методика проведення
відповідачем розрахунків (визначення
собівартості товарів) не відповідає
тій, яка застосовувалась
Держцінінспекцією при проведенні
попередньої перевірки (Акт від 1 7
вересня 2009 року). Враховуючи наведене,
вважають, що оскаржене рішення
підлягає скасуванню.

Оскаржуваною постановою
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 18.04.2011 року
позовну заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю "Тернопільхлібпром"
до Державної інспекції з контролю за
цінами в Тернопільській області про
скасування рішення - задоволено.
Рішення Державної інспекції з контролю
за цінами в Тернопільській області про
застосування економічних санкцій за
порушення державної дисципліни цін від
16 лютого 2011 року №000012 - скасувати.

У поданій апеляційній скарзі
відповідач просить зазначену
постанову скасувати та прийняти нову,
якою в задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі,
покликаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права.
Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що товариство не
забезпечило стабільну цінову політику
на соціально значущі види хліба і
допустило не однократне зростання цін
на них, при проведенні перевірки та
розрахунку витрат на виробництво
соціальних видів хліба по статті
«Сировина» Держцінінспекцією
враховано ціни на борошно лише з
Аграрного фонду, фактично застосувавши
метод ідентифікованої собівартості.

Сторони по справі належним чином судом
були повідомлені, однак з невідомих для
суду причин не з'явилися в зал судового
засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст.
197 КАС України суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга не
підлягає задоволенню з наступних
мотивів.

Задовольняючи позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Тернопільхлібпром" суд першої
інстанції виходив з того, що ТОВ
"Тернопільхлібпром" не отримало весь
обсяг борошна з Аграрного фонду
виділеного Тернопільською
облдержадміністрацією, проте, в даному
випадку слід врахувати і ряд
об'єктивних причин які призвели до
настання вказаних обставин, а саме:
відсутність потрібної кількості
сировини на складі в постачальників,
часовим розривом між оплатою та
поставкою визначеної кількості
сировини, зміну бази постачання.
Враховуючи наведене, та те, що згідно
укладених договорів з Аграрним фондом
товариство було забезпечене житнім
борошном лише на рівні 45-50% від норми,
позивач змушений був проводити
закупівлю борошна по ринковим цінам в
інших постачальників. Враховуючи
наведене, суд приходить до висновку, що
вказані дії ТОВ "Тернопільхлібпром" не
суперечать чинному законодавству.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, відповідають
нормам матеріального права.

Розпорядженням голови Тернопільської
обласної державної адміністрації (далі
- ТОДА) від 03.06.2008 №392 «Про регулювання
цін на виробництво окремих
продовольчих товарів та внесення змін
до розпорядження голови ТОДА від 06.02.2008
№72 «Про граничні торгівельні надбавки
на окремі продовольчі товари» (із
змінами та доповненнями) запроваджено
регулювання цін на виробництво хліба
та хлібобулочних виробів шляхом
встановлення граничного рівня
рентабельності при виробництві хліба
вагою більш як 500 грамів з борошна
пшеничного вищого, першого і другого
сорту та їх суміші, борошна житнього та
суміші борошна пшеничного та житнього
простої рецептури (борошно, дріжджі,
сіль, вода) з можливим додаванням цукру,
жиру, але не більше 2%, а також хліба та
хлібобулочних виробів для діабетиків у
відсотках до повної собівартості
виробництва готової продукції в
розмірі 5%.

З 20.01.2011 по 09.02.2011 відповідачем
проведено планову перевірку
додержання ТОВ "Тернопільхлібпром"
державної дисципліни цін при
формування, встановленні і
застосуванні цін на хліб та
хлібобулочні вироби за період з 01.01.2010
по 01.02.2011.

В результаті перевірки складено акт
від 09.02.2011 яким встановлено, що в
результаті порушення державної
дисципліни цін позивачем
необґрунтовано отримано виручку в сумі
64330,60 гри.

16.02.2011 на підставі вказаного акта
відповідачем прийнято рішення про
застосування економічних санкцій №000012
яким вирішено вилучити у ТОВ
"Тернопільхлібпром" у дохід державного
бюджету 64330,60 гри. необґрунтовано
отриманої виручки та 128661,20 грн.
штрафних санкцій.

Як вбачається з акта перевірки від
09.02.2011 в періоді який перевірявся
позивач закуповував борошно як в
Аграрному фонді так і по ринкових цінах
у інших постачальників, зокрема: ТОВ
«Скала-Дар», ПП ОСОБА_1, ПП ОСОБА_2, ГОВ
фірма «Тріумф», ГОВ «Хмельницьк-млин».

Відповідно до Положення (стандарт)
бухгалтерського обліку 16 "Витрати",
затвердженого Наказом Міністерства
фінансів України від 31 грудня 1999 р. N318.
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 19 січня 2000 р. N 27/4248 (із
змінами і доповненнями) це Положення
(стандарт) визначає методологічні
засади формування в бухгалтерському
облік інформації про витрати
підприємства та її розкриття в
фінансовій звітності. Норми цього
Положення (стандарту) застосовуються
підприємствами, організаціями та
іншими юридичними особами незалежно
від форм власності (крім банків і
бюджетних установ). Собівартість
реалізованих товарів згідно вимог п.10
вказаного Положення визначається за
Положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку 9 "Запаси".

Відповідно до вимог п.16 Положення
(стандарту) бухгалтерського обліку 9
"Запаси", затвердженого Наказом
Міністерства фінансів України 20.10.99 N246,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 2 листопада 1999 р. за N
751/4044 при відпуску запасів виробництво,
з виробництва, продаж та іншому вибутті
оцінка їх здійснюється за одним з таких
методів: ідентифікованої собівартості
відповідної одиниці запасів;
середньозваженої собівартості;
собівартості перших за часом
надходження запасів (ФІФО); нормативних
затрат: ціни продажу. Для всіх одиниць
бухгалтерського обліку запасів, що
мають однакове призначення та однакові
умови використання, застосовується
тільки один із наведених методів

Закупівля борошна з Аграрного фонду і в
інших постачальників здійснювалась
позивачем одночасно, і ринкові ціни на
борошно відрізнялися від цін на
борошно з Аграрного фонду Придбане
позивачем борошно мало однакове
призначення та однакові умови
використання, а тому, для розрахунку
вартості сировини ГОВ
"Гернопільхлібпром" використало метол
середньозваженої собівартості,
відповідно до якого:

Оцінка за середньозваженою
собівартістю проводиться щодо кожної
одиниці запасів діленням сумарної
вартості залишку таких запасів на
початок звітного місяця і вартості
одержаних у звітному місяці запасів на
сумарну кількість запасів на початок
звітного місяця і одержаних у звітному
місяці запасів;

Оцінка кожної операції з вибуття
запасів може здійснюватись за
середньозваженою собівартістю
діленням сумарної вартості таких
запасів па дату операції на сумарну
кількість запасів на дату операції.

Проте, мотивуючи тим, що товариство не
забезпечило стабільну цінову політику
на соціально значущі види хліба і
допустило неоднократне зростання цін
на них, при проведенні перевірки та
розрахунку витрат на виробництво
соціальних видів хліба по статті
«Сировина Держцінінспекцією враховано
ціни на борошно лише з Аграрного фонду,
фактично застосувавши метод
ідентифікованої собівартості.

Суд не погоджується з вказаною
позицією відповідача, оскільки
позивачем правомірно (відповідно до
вимог Положень (стандартів)
бухгалтерського обліку) для розрахунку
вартості сировини обрано метод
середньозваженої собівартості на
підставі якого і визначено ціну
борошна, а суб'єктивне твердження
відповідача про те. що товариство не
забезпечило стабільну цінову політику
на соціально значущі види хліба і
допустило неоднократне зростання цін
на них не може бути підставою для
розрахунку собівартості виробництва
враховуючи ціни на борошно лише з
Аграрного фонду.

Відповідно до м.17 Положення (стандарту)
бухгалтерського обліку 9 "Запаси" лише
запаси, які відпускаються, та послуги,
що виконуються для спеціальних
замовлень і проектів, а також запаси,
які не замінюють одне одного,
оцінюються за ідентифікованою
собівартістю.

Судом встановлено, що придбане
позивачем борошно мало однакове
призначення та однакові умови
використання, а тому, для розрахунку
вартості сировини ГОВ
"Тернопільхлібпром" правомірно
використало метод середньозваженої
собівартості. Аналізуючи наведене, у
Держцінінспекції не було передбачених
чинним законодавством підстав для
застосування іншого методу визначення
собівартості борошна.

Згідно вимог ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Слід відмітити, що в оскарженому
рішенні про застосування економічних
санкцій зазначено, що ТОВ
"Тернопільхлібпром" застосувало оптові
ціни на хліб з рентабельністю, рівень
якої перевищує встановлений
відповідно до законодавства граничний,
проте, в акті перевірки відповідачем не
зазначено та не розраховано рівень
рентабельності товариства при
виробництві хліба, а також немає
висновку щодо перевищення
встановленого граничного її рівня.
Крім цього, Держцінінспекцією при
визначенні повної планової
собівартості виробництва хліба не
враховано витрати на опалення
виробничих приміщень, передбачені п.13
«Порядку формування цін на продовольчі
товари, щодо яких запроваджено
державне регулювання» затвердженого
постановою КМУ від 17 квітня 2008 року №373
(далі - Порядок) та адміністративні
витрати: на утримання основних засобів,
інших необоротних матеріальних
активів адміністративного призначення
та сплату податків і обов'язкових
платежів (витрати по використанню
водних ресурсів, геологорозвідка та
транспортний податок), передбачені п.16
Порядку. Методика проведення
відповідачем розрахунків (визначення
собівартості товарів) не відповідає
тій, яка застосовувалась
Держцінінспекцією при проведенні
попередньої перевірки (Акт від 17
вересня 2009 року).

Суд погоджується з позицією
відповідача стосовно того, що ТОВ
"Тернопільхлібпром" не отримало весь
обсяг борошна з Аграрного фонду
виділеного Тернопільською
облдержадміністрацією, проте, в даному
випадку слід врахувати і ряд
об'єктивних причин які призвели до
настання вказаних обставин, а саме:
відсутність потрібної кількості
сировини на складі в постачальників,
часовим розривом між оплатою та
поставкою визначеної кількості
сировини, зміну бази постачання.
Враховуючи наведене, та те, що згідно
укладених договорів з Аграрним фондом
товариство було забезпечене житнім
борошном лише на рівні 45-50% від норми,
позивач змушений був проводити
закупівлю борошна по ринковим цінам в
інших постачальників. Враховуючи
наведене, суд приходить до висновку, що
вказані дії ТОВ "Тернопільхлібпром" не
суперечать чинному законодавству.

А тому висновки суду першої інстанції
відповідають нормам матеріального та
процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів
прийшла до висновку, що судом першої
інстанції, при винесені оскаржуваної
постанови вірно дано правову оцінку
обставинам справі та ухвалено судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що згідно ст. 200 КАС України є підставою
для залишення апеляційної скарги без
задоволення, а постанови суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної інспекції
з контролю за цінами в Тернопільській
області - залишити без задоволення.

Постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 18.04.2011 року
у справі № 2-а-1970/786/11 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду у порядку
адміністративного судочинства
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
В.В. Ніколін

Судді
О.М. Гінда

В.Я. Качмар