Справа № 814/5034/13-а
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

05 лютого 2014 року
Справа № 814/5034/13-а

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Лісовської Н. В.
розглянув в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовомФермерського господарства
"Сана", с. Володимирівка, Очаківський
район, Миколаївська область, 57520

доОчаківської об'єднаної Державної
податкової інспекці Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
обл., вул. Шкрептієнка, 27, м. Очаків,
Миколаївська область, 57508 провизнання
неправомірною та скасування
податкового повідомлення-рішення в
сумі 11.06.2013р. № , В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Очаківської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Миколаївській області про визнання
протиправним та скасування наказу про
проведення перевірки від 30.04.2013 року №
250, визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
11.06.2013 року № .

Свої позовні вимоги позивача
обґрунтовує тим, що документальна
позапланова невиїзна перевірка з
питань дотримання вимог податкового
законодавства була проведена ДПІ
неправомірно, до закінчення
десятиденного строку на надання
відповіді позивачем на обов'язковий
запит ДПІ від 18.04.2013 року, а відтак,
винесення наказу про призначення
перевірки від 30.04.2013 року на підставі
пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України є
неправомірним, та такий, належить
скасуванню. Крім того, на думку
позивача, перевіряючі дійшли хибних
висновків стосовно того факту, що
відсутність реєстрації договорів
оренди землі позбавляє позивача права
включати до обсягу реалізованої
продукції, вирощеної на власних або
орендованих потужностях (землях)
вартість продукції, яка є базою для
нарахування ПДВ у розмірі 109207,00 грн.
Оскільки п. 209.11 ст. 209 ПК України
встановлені вичерпні умови, за яких
підприємство втрачає право на
застосування спеціального режиму
оподаткування податком на додану
вартість, і така підстава як
відсутність реєстрації договорів
оренди землі у зазначеній нормі
відсутня. На підставі вищевикладених
підстав позивач вважає, що податкове
повідомлення рішення від 11.06.2013 року №
винесено ДПІ неправомірно та
належить скасуванню.

Відповідач позовні вимоги не визнає,
надав суду письмові заперечення, в яких
зазначає, що позивачем не підтверджено
факт вирощування
сільськогосподарської продукції на
власних або орендованих основних
фондах, а також на давальницьких
умовах, а саме не надані належним чином
оформлені договори оренди земельних
ділянок, які використовує позивач, а
відтак, оскаржуване податкове
повідомлення-рішення винесено
правомірно та скасуванню не належить.
Крім того, відповідач зазначає, що
перевірка була проведена у зв'язку із
ненаданням позивачем відповіді на
обов'язковий запит ДПІ від 20.11.2012 року,
що є підставою для проведення
позапланової перевірки. Таким чином,
Наказ на проведення перевірки від
30.04.2013 року № 250 винесений правомірно,
просить суд відмовити у задоволенні
позову.

Представниками сторін заявлені
клопотання про розгляд справи в
порядку письмового провадження.

Суд здійснює розгляд справи в порядку
письмового провадження відповідно до
ч. 4 ст. 122 КАС України.

Вислухав пояснення сторін у минулих
судових засіданнях, з'ясував всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, оцінив
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
дослідив матеріали, що містяться у
справі, суд дійшов висновку, що позов
належить задоволенню частково,
виходячи з наступного:

На підставі наказу № 250 від 30.04.2013 року,
ДПІ з 16.05.2013 по 28.05.2013 року було
проведено позапланову невиїзну
перевірку фермерського господарства
«Сана» з питання дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01.04.2010 року по 31.03.2013 року, валютного та
іншого законодавства за період з 01.04.2010
року по 31.03.2013 року.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем ст. 6, 18, 20 Закону України «Про
оренду землі» а саме, використання ФГ
«Сана» земельних ділянок для
вирощування сільськогосподарської
продукції без укладання договорів
оренди та їх державної реєстрації,
неправомірне застосування податкової
пільги, і як наслідок, заниження суми
ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету, за
вересень 2012 року на суму 109207,00 грн.;
помилкове заповнення р. 16 Декларації з
ПДВ (скороченої) за вересень 2012 року, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість за вересень 2012 року на
суму 53462,00 грн., про що було складено акт
№ 136/22/23396940 від 30.05.2013 року.

На підставі акту перевірки було
винесено податкове
повідомлення-рішення № від 11.06.2013
року, яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 203336,00 грн., з
яких 162669,00 грн. - сума основного
зобов'язання, 40667,00 грн. - штрафні
(фінансові) санкції.

Перевіряючі дійшли таких висновків у
зв'язку з тим, що позивачем в ході
проведення перевірки не надано
договори оренди земельних ділянок для
товарного сільськогосподарського
виробництва, оформлені належним чином,
були надані лише довідки від 23.01.2013 року
№ 76/01/11, згідно яких площа земельних
угідь, що обробляється, становить:
договори оренди - 20,98 га; зареєстровано
66 договорів оренди земля з фізичними
особами - 382,75 га. На думку перевіряючих,
відсутність догорів оренди земельних
ділянок, зареєстрованих відповідно до
законодавства, позбавляє позивача
права на застосування спеціального
режиму оподаткування.

Суд критично оцінює правову позицію
відповідача з оглядом на наступне:

ФГ "Сана" є суб'єктом спеціального
режиму оподаткування податком на
додану варість, що підтверджується
свідоцтвом № 100193941 від 01.01.2009р.
Свідоцтво про затосування податкового
спеціального режиму з моменту видачі
по теперішній час контролюючим орагном
ДПІ не скасовувалось.

Продукція, вирощена на земельній
ділянці, орендованій платником
фіксованого сільськогосподарського
податку в юридичної та/або фізичної
особи, є сільськогосподарською
продукцією в розумінні глави 2 розділу
XIV Податкового кодексу України
незалежно від того, чи зареєстровані
належним чином договори оренди такої
ділянки.

Відповідно, така продукція повинна
враховуватися при визначенні частки
сільськогосподарського
товаровиробництва у розмірі 75
відсотків, необхідної для набуття та
підтвердження особою статусу платника
сільськогосподарського
товаровиробника. За таких обставин
відсутні будь-які підстави для
розмежування сільськогосподарської
продукції на ту, що отримана на належно
оформлених земельних ділянках, право
оренди яких зареєстровано, та на ту, що
вирощена на ділянках, оренда чи інше
право користування якими оформлені з
недоліками.

Так, відповідно до пункту 209.6 статті 209
Податкового кодексу України
сільськогосподарським вважається
підприємство, основною діяльністю
якого є постачання вироблених (наданих)
ним сільськогосподарських товарів
(послуг) на власних або орендованих
основних фондах, а також на
давальницьких умовах, в якій питома
вага вартості сільськогосподарських
товарів/послуг становить не менш як 75
відсотків вартості всіх
товарів/послуг, поставлених протягом
попередніх 12 послідовних звітних
податкових періодів сукупно.

Таким чином, визначальним для
встановлення права особи
застосовувати спеціальний режим
оподаткування податком на додану
вартість є дотримання
сільськогосподарським
товаровиробником критерію щодо
питомої ваги сільськогосподарських
товарів, яка має становити не менше 75
відсотків вартості всіх
товарів/послуг, поставлених протягом
послідовних звітних податкових
періодів сукупно.

З урахуванням викладеного, у
податкових органів відсутні підстави
для застосування будь-яких негативних
наслідків до платників фіксованого
сільськогосподарського податку та
осіб, що застосовують спеціальний
режим оподаткування податком на додану
вартість сільськогосподарської
діяльності, у разі недотримання
останніми норм земельного
законодавства щодо реєстрації
договорів оренди земельних ділянок,
якщо при цьому дотримано вимог
законодавства податкового. Така
правова позиція викладена у
інформаційному листі Вищого
адміністративного суду України від
28.12.2012 року № 2614/12/13-12.

Разом з тим, суд зауважує, що позовні
вимоги в частині скасування Наказу про
проведення перевірки від 30.04.2013 року №
250 не належать задоволенню, оскільки
станом на день звернення позивача до
суду Наказ - як нормативний акт
індивідуальної дії був реалізований
та припинив свою дію.

Розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведеності перед судом їх
переконливості (частина 1 статті 11 КАС).

Згідно ст. 71 ч. 2 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

При винесені рішення по
адміністративній справі, суд вирішує
питання про розподіл витрат відповідно
до ст.94 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст. 2, 7, 17, 94, 158, 161, 162, 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов фермерського господарства
«Сана» - задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення
рішення Очаківської об'єднаної
Державної податкової інспекці

Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області від 11.06.2013 року №
.

В решті позовних вимог - відмовити.

Повернути з Державного бюджету України
на користь фермерського господарства
«Сана» судовий збір у сумі 3997,90 грн.

Постанова суду першої інстанції
набирає чинності з моменту закінчення
десятиденного строку на апеляційне
оскарження.

Постанова суду може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
Адміністративного суду через
Миколаївський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Порядок та строки апеляційного
оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Суддя
Н. В. Лісовська