Справа № 2а-2174/11
Суддя: Большакова О.О.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року
Справа №
9104/60324/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Большакової О.О.,

суддів
Глушка І.В., Макарика В.Я.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Тлумацькому районі Івано-Франківської
області на постанову Тлумацького
районного суду Івано-Франківської
області від 09 серпня 2011 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в Тлумацькому
районі Івано-Франківської області про
стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 20.07.2011 року звернувся в суд
першої інстанції з адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Тлумацькому районі
Івано-Франківської області про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання нарахувати та виплатити
доплату до додаткової пенсії -
недоплачений розмір до 30% прожиткового
мінімуму з 01.01.2011 року по 01.04.2011 року в
розмірі 112,25 грн. та нарахувати і
виплачувати додаткову пенсію в розмірі
30% прожиткового мінімуму в розмірі - з
01.04.2011 року - 229,20 грн., з 01.10.2011 року - 235,20
грн., з 01.12.2011 року - 240 грн. і надалі
щомісячно із врахуванням розміру
прожиткового мінімуму.

Ухвалою Тлумацького районного суду
Івано-Франківської області від 22 липня
2011 року адміністративний позов за
період з 01.01.2011 року по 20.01.2011 року
залишено без розгляду на підставі
ст.ст. 99, 100 КАС України.

Постановою Тлумацького районного суду
Івано-Франківської області від 09
серпня 2011 року (прийнятою в порядку
скороченого провадження), позов
задоволено частково, визнано
неправомірними дії, зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
Тлумацькому районі Івано-Франківської
області нарахувати та виплатити
позивачу додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю, в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст.ст. 49, 51 Закону України «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з врахуванням ст.28 Закону
України «Про загальнообов`язкове
державне пенсійне страхування», що
встановлена згідно розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, та виплачених
сум з 20.01.2011 року по 18.06.2011 року включно,
в решті позовних вимог відмовлено,
постанову допущено до негайного
виконання в межах суми стягнення за
один місяць.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції управління
Пенсійного фонду України в Тлумацькому
районі Івано-Франківської області
оскаржило його в апеляційному порядку,
вважає постанову суду прийнятою з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що
позивач має статус учасника ліквідації
аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році,
якого віднесено до другої категорії, і
згідно ст. 51 Закону України «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» йому виплачується
додаткова пенсія за шкоду заподіяну
здоров'ю у розмірі 15% прожиткового
мінімуму, визначеного для осіб, які
втратили працездатність відповідно до
вимог підпункту 1 пункту 4 постанови
Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р.
№ 530.

Також зазначає, що підстав для
застосування мінімального розміру
пенсії, передбаченого ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» для
визначення розміру підвищення пенсії
відповідно до Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали від Чорнобильської
катастрофи» не має.

Виходячи з вище викладеного, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволенні позову в
повному обсязі.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 197 КАС України,
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження, оскільки апеляційну
скаргу подано на рішення суду першої
інстанції, яке прийнято у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183-2 цього Кодексу.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія судів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних міркувань.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач, є учасником ліквідації аварії
на Чорнобильській АЕС другої
категорії, що підтверджується копією
посвідчення серії НОМЕР_1 (а.с. 5).

Розглядаючи спір, судом першої
інстанцій вірно враховано, що
відповідно до ст. 51 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» особам,
віднесеним до категорії 2, щомісячно
призначається додаткова пенсія за
шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 30
процентів мінімальної пенсії за віком.
Вказані розміри додаткової пенсії
зазнали змін, що відбулись відповідно
до п.п.9, п.п.13 п.28 розділу II Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», який
набрав чинності 01 січня 2008 року. Проте,
рішенням Конституційного Суду України
№10-рп/2008 від 22 травня 2008 року визнано
неконституційними та такими, що
втратили чинність з дня ухвалення
вказаного рішення, а тому, дані статті
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» залишились чинними в
первинній редакції.

Відповідач виплачував позивачу
додаткову пенсію в розмірах,
передбачених постановою Кабінету
Міністрів України від 28 травня 2008 року
№530 «Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян», що є
значно меншими.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції правильно виходив з
принципу пріоритетності законів над
підзаконними актами при визначенні
позивачу розмірів підвищення до
пенсії, а відтак, вірно вважав, що
застосуванню підлягає ст. 51 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
а не згадана вище постанова уряду,
оскільки останні істотно звужують
обсяг раніше встановлених законом
прав.

Крім того, суд першої інстанції
правильно врахував, що згідно ч. 1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», мінімальний розмір
пенсії за віком встановлюється в
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність
визначеного законом, при цьому, вірно
вважав, що положення ч. 3 ст. 28 згаданого
Закону не є перешкодою для
застосування мінімального розміру
пенсії за віком для обчислення інших
пенсій чи доплат, пов'язаних з
мінімальною пенсією за віком, оскільки
чинним законодавством не встановлено
іншого, крім передбаченого ч. 1 цієї
статті мінімального розміру пенсії за
віком.

Відповідно до ч. 3 ст. 67 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», в разі
збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам,
віднесеним до 1,2,3,4 категорії, та розмір
щомісячної компенсації сім'ям за
втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

З огляду на це, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку, що
відповідач зобов'язаний здійснити
перерахунок і виплату позивачу
додаткової пенсії відповідно до вимог
ст. 51 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» із застосуванням ч. 1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», ч. 3 ст. 4 Закону України
«Про прожитковий мінімум», Закону
України «Про державний бюджет України
на 2011 рік», і цей перерахунок має бути
здійснений в межах, передбаченого ст. 99
КАС України, шестимісячного строку
звернення до суду, а саме за період з
20.01.2011 року по 18.06.2011 року.

Крім того оскільки відповідно до
підпункту 6 пункту 2.2 Положення про
управління Пенсійного фонду України в
районах, містах і районах у містах,
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України 30 квітня 2002
року №80-2, у редакції постанови
правління Пенсійного фонду України від
25 лютого 2008 року №5-5 (зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 13.03.2008
року) саме на управління Пенсійного
фонду України в районах, містах і
районах у місті покладено обов'язок
призначення і виплати пенсії, допомоги
на поховання та інші виплати
відповідно до чинного законодавства,
тому суд першої інстанції правильно
вважав за необхідне зобов'язати
провести перерахунок та виплату пенсії
позивачу саме УПФУ в Тлумацькому
районі Івано-Франківської області, а
твердження відповідача про
відсутність бюджетного фінансування
передбачених Законом розмірів пенсій,
як на причину невиконання державою
взятих на себе зобов'язань, не мають
правового значення, бо реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, а
постанова відповідає нормам
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, ч. 10 ст. 183-2, ст. 197, п. 1 ч. 1
ст. 198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС
України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Тлумацькому
районі Івано-Франківської області -
залишити без задоволення, постанову
Тлумацького районного суду
Івано-Франківської області від 09
серпня 2011 року у справі № 0916/2174/11 - без
змін.

Ухвала є остаточною та касаційному
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
О.О. Большакова

Судді
І.В. Глушко

В.Я. Макарик