Справа № 872/13573/13
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

24 квітня 2014 рокусправа № 804/7278/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Прокопчук Т.С.

суддів: Божко Л.А.
Лукманової О.М.

за участю секретаря судового
засідання: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Криворізької
центральної міжрайонної державної
податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 1
липня 2013 року у справі

за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "СК Магнат" до
Криворізької центральної міжрайонної
державної податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою
відповідальністю "СК Магнат" (далі ТОВ
"СК Магнат") звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача Криворізької центральної
міжрайонної державної податкової
інспекції Дніпропетровської області
Державної податкової служби (далі
Криворізької ЦМДПІ) про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
повідомлення - рішення форми "Р" від
05.04.2013 року №, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість на суму 93
195,00 грн., в тому числі за основним
платежем в сумі 74 556 грн., за штрафними
санкціями в сумі 18 639 грн.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
1.07.2013 року позовні вимоги задоволені,
податкове повідомлення-рішення форми
"Р" від 05.04.2013 року № визнане
протиправним та скасоване, на користь
позивача стягнений судовий збір в сумі
931,96 грн.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідачем
Криворізькою ЦМДПІ подано апеляційну
скаргу, в якій апелянт просить
скасувати постанову суду першої
інстанції , в задоволенні позовних
вимог відмовити.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, а також правильність
застосування судом норм матеріального
права та правової оцінки обставин у
справі, суд приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідачем Криворізькою ЦМДПІ
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку позивача з питань
дотримання вимог податкового
законодавства під час здійснення
взаємовідносин з контрагентами, в тому
числі з ТОВ "Ферріт-Д" за період
квітень-жовтень 2012 року, ТОВ "Ривс" за
період вересень 2011 року - квітень 2012
року, якою виявлено порушення
позивачем п.44.1 ст.44, п.198.3 ст.198 ПК
України, в результаті чого занижено
податок на додану вартість у сумі 74 556
грн., про що 13.03.2013 року складено акт
№637/220/37065126.

Позиція податкового органу про
недійсність даних у податковій
звітності позивача за перевірений
період часу вересень 2011 року - жовтень
2012 року ґрунтується на отриманих від
інших податкових органів інформації
щодо відсутності первинних документів,
які підтверджують
фінансово-господарську діяльність
контрагентів ТОВ "Ферріт-Д", ТОВ "Ривс"
та висновку щодо фіктивності
діяльності цих контрагентів позивача.

На підставі акту перевірки
Криворізькою ЦМДПІ прийнято податкове
повідомлення-рішення форми "Р" №
від 05.04.2013 року, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість на суму 93
195 грн., в тому числі за основним
платежем в сумі 74 556 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями в сумі 18 639 грн.

За результатами адміністративного
оскарження позивачем зазначеного
податкового повідомлення - рішення
скарга залишена без задоволення, а
податкове повідомлення - рішення - без
змін.

Пунктом 198.1 ст. 198 ПК України
встановлено, що право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Пунктом 198.2 ст. 198 ПК України
передбачено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до приписів пункту 198.3 ст. 198
ПК України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 ст. 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

При цьому, пунктом 198.6 ст.198 ПК України
встановлено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними. У
разі якщо на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, які попередньо
віднесені до податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до закону.

Таким чином, витрати для цілей
визначення податкового кредиту мають
бути фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Згідно із п.44.1 ст.44 ПК України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Як свідчать матеріали справи, між
позивачем та контрагентами ТОВ
"Ферріт-Д", ТОВ "Ривс" укладені договори
поставки товару, а саме: з TOB "Ривс"
договор поставки №53 від 15.09.2011року, ТОВ
"Ферріт-Д" договір поставки №41 від
06.06.2012 року, виконання яких
підтверджується первинними
бухгалтерськими документами,
оформленими згідно вимог Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" №
996-XIV(далі Закон № 996-XIV), а саме:
податковими накладними, видатковими
накладними, актами виконаних робіт,
платіжними дорученнями про здійснення
оплати товару шляхом перерахування
грошових коштів на рахунки
контрагента,

Зазначені вище договори були
спрямовані на реальне настання
правових наслідків та набуття
сторонами цивільних прав та обов'язків,
що обумовлені ними, а саме: контрагенти
позивача здійснили поставку товару, а
позивач прийняв товар, здійснив його
оплату на користь контрагентів
відповідно до платіжних документів.

Придбаний товар від постачальників
відповідно договору про виконання
робіт №20 від 15.02.2011 року та договору на
виготовлення продукції з
давальницької сировини №Г - 52 від 26.03.2012
року , надавався виконавцю ДП
"Підприємство Криворізької виправної
колонії управління Державного
департаменту України з питань
виконання покарань в
Дніпропетровській області (№80)" для
виготовлення продукції (плитки
фасадної), якому передано основні фонди
для здійснення діяльності.

Із матеріалів справи вбачається, що
умовами договорів на поставку товарів
передбачена доставка позивачу товару
за рахунок і силами контрагентів ТОВ
"Ферріт-Д", ТОВ "Ривс", які здійснювали
перевезення товарів за
місцезнаходженням позивача

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що відсутність маршрутних
листів на перевезення товару, та
товарно-транспортних накладних, які не
належать до документів суворої
звітності, не можуть бути підставою
для спростування факту наявності у
суб'єкта господарювання права на
податковий кредит за наявності інших
доказів, що підтверджують таке
постачання.

Матеріалами справи підтверджено, що
позивачем до складу податкового
кредиту за період вересень 2011 року -
жовтень 2012 року віднесено суми ПДВ по
виписаним ТОВ "Ферріт-Д", ТОВ "Ривс",
податковим накладним, на підставі яких
позивачем сформовано податковий
кредит зазначених періодів.

Суми ПДВ за вищезазначеними
податковими накладними позивачем
правомірно включені до складу
податкового кредиту перевіреного
періоду, та відображені у реєстрі
отриманих податкових накладних,
оскільки чинне податкове
законодавство України не ставить в
залежність право сторони в договорі на
податковий кредит від проведення
перевірок податкового обліку (стану)
інших осіб і фактичної сплати
контрагентами податку до бюджету.
Питання податкового кредиту
поширюється тільки на окремо взятого
платника податків і не ставить цей факт
у залежність від розрахунку з бюджетом
третіх осіб.

Із матеріалів справи видно, що
постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
13.02.2013 року , залишеною в силі ухвалою
апеляційної інстанції від 8.05.2013 року,
задоволені позовні вимоги ТОВ
"Ферріт-Д" до ДПІ у Бабушкінському
районі м.Дніпропетровська, визнані
протиправними дії відповідача щодо
коригування показників податкової
звітності товариства за період з
грудня 2011 по жовтень 2012 року, яке
відбулося на підставі акту про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки №
7210/224/36441206 від 21.12.2012 року, зобов'язано
відповідача відновити в електронній
автоматизованій системі співставлення
податкових зобов'язань суми
податкового кредиту та податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість, які ТОВ "Ферріт-Д" включило
до податкових декларацій з податку на
додану вартість за період з грудня 2011
року по жовтень 2012 року.

Оскільки відповідачем не надані
належні докази фіктивності
(нікчемності) укладених позивачем з
контрагентами правочинів, рішення суду
про визнання їх такими, також не існує
судових рішень, якими контрагенти
позивача визнані фіктивними, а їх
установчі документи - недійсними,
позивач не мав підстав вважати
діяльність зазначених контрагентів
протиправною, так як на час дії угод ТОВ
"Ферріт-Д", ТОВ "Ривс" були зареєстровані
в установленому порядку як платники
ПДВ, мали право виписувати та надавати
податкові накладні, не були виключені
із Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців, а тому суд апеляційної
інстанції вважає, що відповідачем
висновок про фіктивність діяльності
контрагентів ТОВ "Ферріт-Д", ТОВ "Ривс"
під час існування
фінансово-господарських стосунків з
позивачем, зроблений на припущеннях.

Викладене свідчить, що позивач виконав
передбачені чинним податковим
законодавством умови щодо
підтвердження свого права на
податковий кредит та має документальні
підтвердження розміру свого
податкового кредиту по операціям з
контрагентами ТОВ "Ферріт-Д", ТОВ "Ривс",
а тому висновки податкового органу про
збільшення позивачу суми грошового
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість на суму 74 556 грн.,
згідно податкового повідомлення -
рішення форми "Р" № від 05.04.2013 року
є неправомірними.

Неправомірність визначення
відповідачем сум грошового
(податкового) зобов'язання за
наслідками перевірки обумовлює
відсутність правових підстав згідно
чинного податкового законодавства для
застосування штрафних санкцій в сумі 18
639 грн. по зазначеному податковому
повідомленню-рішенню .

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
суд згідно ст. 86 цього Кодексу оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Приймаючи до уваги викладене,
враховуючи те, що відповідачем не
доведено правомірність своїх дій та їх
відповідність нормам діючого
законодавства України , суд
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
визнання протиправними та скасування
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення є обґрунтованим
та вірним.

Доводами апеляційної скарги вказані
обставини не спростовуються.

Оскільки судом першої інстанції в
достатньому обсязі з'ясовано обставини
адміністративної справи та ухвалене
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись п. 1 ст. 198, ст. 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Криворізької
центральної міжрайонної державної
податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби - залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 1
липня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
чинності.

Головуючий:
Т.С. Прокопчук

Суддя:
Л.А. Божко

Суддя:
О.М. Лукманова