Справа № 826/455/13-а
Суддя: Борисенко І.В.
Дата ухвалення: 2014-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" травня 2014 р. м. Київ
К/800/37100/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:головуючого
суддіБорисенко І.В.суддів Кошіля
В.В. Моторного О.А.за участю
секретаряГончар Н.О.та представників
сторін: від позивача ОСОБА_5від
відповідачаСакало Я.О.розглянувши у
відкритому судовому
засіданнікасаційну скаргуДержавної
податкової інспекції у Деснянському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києвіна
постановуОкружного адміністративного
суду м. Києва від 02.04.2013та
ухвалуКиївського апеляційного
адміністративного суду від 20.06.2013у
справі № 826/455/13-аза
позовомфізичної особи-підприємця
ОСОБА_7доДержавної податкової
інспекції у Деснянському районі м.
Києва Державної податкової
службипроскасування податкового
повідомлення - рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_7
звернулась до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Деснянському районі м. Києва Державної
податкової служби про скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 01.09.2011.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
02.04.2013, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 20.06.2013,
позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями
судів попередніх інстанцій, Державна
податкова у Деснянському районі м.
Києва Державної податкової служб
подала касаційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
02.04.2013 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 20.06.2013 скасувати та прийняти нове
рішення, яким в задоволенні позовних
вимог позивача відмовити повністю.

Переглянувши судові рішення в межах
касаційної скарги, заслухавши
пояснення представників сторін,
перевіривши повноту встановлення
судовими інстанціями фактичних
обставин справи та правильність
застосування ними норм матеріального
та процесуального права, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення касаційної скарги,
виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що:

- відповідачем проведено позапланову
виїзну документальну перевірку
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування сплати податків та зборів
ФОП ОСОБА_7 за період з 01.08.2008 по 16.03.2011,
за результатами якої складено акт за №
5300/17-05-272721142 від 20.07.2011;

- за висновками податкового органу,
викладеними в акті перевірки,
позивачем в порушення п.12 ст.3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій в
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» не надано до
перевірки книгу обліку доходів та
витрат за період, що підлягав
перевірці; крім того, позивач не вів у
встановленому законом порядку облік
товарних запасів на складах та/або за
місцем реалізації та не здійснював
продаж лише тих товарів, які
відображені у такому обліку;

- на підставі названого акту перевірки
відповідачем 01.09.2011 прийнято податкове
повідомлення-рішення форми «С» №
, яким за вказані порушення на
позивача накладено штрафні санкції у
розмірі 2 380 600 грн.

Задовольняючи позов, суди першої та
апеляційної інстанцій дійшли висновку
про скасування спірного податкового
повідомлення-рішення, з огляду на те, що
позивач не зобов'язаний здійснювати
облік товарних запасів на складах
та/або за місцем реалізації, а книга ф.
№10 призначена виключно для обліку
доходів та витрат підприємця, а не для
обліку товарів.

Суд касаційної інстанції погоджується
з висновками судів попередніх
інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п.12 ст.3 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» суб'єкти підприємницької
діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані -
вести у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

Згідно п.6 ст.9 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» реєстратори розрахункових
операцій та розрахункові книжки не
застосовуються при продажу товарів
(наданні послуг) суб'єктами
підприємницької діяльності фізичними
особами, оподаткування доходів яких
здійснюється відповідно до
законодавства з питань оподаткування
суб'єктів малого підприємництва (в тому
числі шляхом отримання свідоцтва про
сплату єдиного податку), якщо такі
суб'єкти не здійснюють продаж
підакцизних товарів (крім пива на
розлив), за умови ведення такими
особами книг обліку доходів і витрат у
порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України за поданням
державного органу, уповноваженого
провадити державну регуляторну
політику.

Статтею 20 цього Закону встановлено, що
до суб'єктів господарювання, що
здійснюють реалізацію товарів, які не
обліковані у встановленому порядку,
застосовується фінансова санкція у
розмірі подвійної вартості
необлікованих товарів, які не
обліковані за місцем реалізації та
зберігання, за цінами реалізації, але
не менше десяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач у період, що був
предметом перевірки, перебував на
спрощеній системі оподаткування та
звітності.

За змістом п.1 Порядку ведення Книги
обліку доходів і витрат, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№1269 від 26.09.2001, книга обліку доходів і
витрат ведеться суб'єктами
підприємницької діяльності-фізичними
особами, оподаткування доходів яких
здійснюється згідно із законодавством
з питань оподаткування суб'єктів
малого підприємництва (у тому числі
шляхом отримання свідоцтва про сплату
єдиного податку).

Відповідно до п.5 цього Порядку,
суб'єктом підприємницької діяльності
до книги заносяться такі відомості:
порядковий номер запису; дата
здійснення операції, пов'язаної з
проведеними витратами і/або отриманим
доходом; сума витрат за фактом їх
здійснення, в тому числі заробітна
плата найманого працівника; сума
вартості товарів, отриманих для їх
продажу (надання послуг); сума виручки
від продажу товарів (надання послуг) - з
підсумком за день.

Пунктом 8 Порядку видачі Свідоцтва про
сплату єдиного податку, затвердженого
наказом ДПА України від 29.10.1999 р. №599,
передбачено, що для визначення
результатів власної підприємницької
діяльності на підставі хронологічного
відображення здійснених господарських
і фінансових операцій, платник єдиного
податку веде Книгу обліку доходів і
витрат гідно із додатком №10 до
Інструкції про прибутковий податок з
громадян, затвердженої наказом
Головної державної податкової
інспекції України від 21.04.93 №12

З огляду на викладене, колегія суддів
касаційної інстанції вважає
правильним висновок судів попередніх
інстанцій про те, що на позивача не
поширюються вимоги п.12 ст.3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» щодо ведення
обліку товарних запасів, оскільки він
перебував на спрощеній системі
оподаткування та був платником єдиного
податку в період, що підлягав
перевірці, а порушення порядку ведення
Книги обліку доходів і витрат не можуть
бути підставою для застосування
санкцій, передбачених статтею 20 цього
Закону.

Отже, судова колегія Вищого
адміністративного суду погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
не спростованими доводами касаційної
скарги, про наявність підстав для
задоволення позову, у зв'язку з чим не
вбачає передбачених законом підстав
для скасування оскаржуваних судових
рішень.

Суд касаційної інстанції не вбачає
порушень судами попередніх інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, на які посилається відповідач у
касаційній скарзі, та вважає, що суди
попередніх інстанцій повно встановили
обставини у справі та надали їм належну
правову оцінку на підставі
законодавства, що підлягало
застосуванню до спірних відносин.

Відповідно до ст.224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин та з урахуванням
викладеного, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не
знаходить підстав, які могли б
призвести до скасування оскаржуваних
судових рішень.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 160, 220, 221, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Деснянському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві залишити без
задоволення.

2. Постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
02.04.2013 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 20.06.2013 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, передбачених статтею 237
Кодексу адміністративного судочинства
України, у порядку та в строки,
встановлені статтями 236 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
І.В. Борисенко

Судді
В.В. Кошіль

О.А. Моторний