Справа № 209/1091/14-а
Суддя: Ковальова А. Б.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 209/1091/14-а
Провадження № 2-а/209/75/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2014 р.
Дніпровський районний суд м.
Дніпродзержинська

Дніпропетровської області,

як
місцевий адміністративний суд

у складі:

головуючого судді Ковальової А.Б.

при секретарі Золотих Л.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС
відділу ДАІ Дніпропетровського РВ
Дніпропетровської області Зайдуна
Володимира Григоровича про скасування
постанови по справі про
адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

26 лютого 2014 року позивач звернувся до
Дніпровського районного суду як
місцевого адміністративного суду з
адміністративним позовом до суб'єкта
владних повноважень - інспектора ДПС
Зайдуна В.Г. про скасування постанови
серії СЕ1 № 073922 від 19 лютого 2014 року в
справі про адміністративне
правопорушення. В обґрунтування позову
вказує, що він не згодний з винесеною
постановою та вважає її такою, що не
відповідає вимогам закону і такою, що
складена з порушенням норм діючого
законодавства, виходячи з того, що він
не порушував ПДР України, тому просить
суд скасувати постанову про
притягнення його до адміністративної
відповідальності.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явився, але надав суду заяву, у якій
зазначив, що свої позовні вимоги по
суті та за обставинами підтримує у
повному обсязі, просить позов
задовольнити, просить суд розглянути
справу за його відсутності на підставі
наданих ним доказів.

Відповідач - інспектор ДПС Зайдун В.Г. в
судове засідання не з'явився, про час та
місце судового розгляду справи
повідомлений належним чином, до
судового розгляду справи надав суду
заяву з клопотанням про розгляд справи
за його відсутності та письмові
заперечення проти позову, в яких
заперечує проти позову, так як вважає,
що ним правомірно та обґрунтовано
складено адміністративний матеріал, і
просить суд відмовити позивачу в
задоволенні його адміністративного
позову; будь-яких інших доказів на
підтвердження заперечень проти
позову відповідач суду не надав.

Оскільки в матеріалах справи достатньо
доказів про правовідносини учасників
судового розгляду, необхідність
заслуховування пояснень учасників
судового розгляду в суду відсутня, суд
вважає за можливе провести судове
засідання за відсутності сторін по
справі згідно вимог ч. 4 ст. 122 КАС
України, згідно якої особа, яка бере
участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності.

Також у судове засідання не з'явилася
свідок ОСОБА_3, але до судового
розгляду справи надала суду свої
письмові пояснення щодо обставин
справи, зазначивши, що 19 лютого 2014 року
о 16.25 годині вона особисто була
присутньою в автомобілі, яким керував
позивач, і автомобіль пасажирів та
вантаж не перевозив, вважає, що в діях
ОСОБА_1 відсутні склад
адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні досліджені
наступні письмові докази по справі:
копія паспорта позивача, посвідчення
водія позивача, свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу,
протокол про адміністративне
правопорушення, постанова по справі
про адміністративне правопорушення,
письмові заперечення відповідача,
письмові пояснення свідка ОСОБА_3,
копія паспорту свідка, відомості про
перевірку факту наявності інформації
про видач протоколу перевірки
технічного стану транспортного засобу
, д/н НОМЕР_1 картка обліку автомобіля
Мерседес Бенц 210, д/н НОМЕР_1.

Суд, дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши обставини, дослідивши
письмові докази по справі

оцінкою належності, допустимості,
достовірності кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, відповідно до
вимог ст. 86 КАСУ встановив наступні
обставини.

Позивач ОСОБА_1 проживає за адресою:
АДРЕСА_1, керував автомобілем
«Мерседес Бенц», державний номер
НОМЕР_1.

Судом встановлено, що 19 лютого 2014 року
інспектором ДПС Зайдуном В.Г. було
складено протокол та винесено
постанову про адміністративне
правопорушення серії СЕ1 № 073922, в
установчій частині яких було
зазначено, що 19 лютого 2014 року, о 16.25
годині, по вул. Леніна в с.
Партизанське, водій ОСОБА_1, керував
транспортним засобом - автомобілем
«Мерседес Бенц», державний номер
НОМЕР_1, тип кузову - фургон мало
вантажний до 3,5 тонн (повна маса
автомобіля 2950 кг), не пройшовши
технічний контроль, чим порушив вимоги
п. 33.3 (б), Постанову КМУ № 137 від 30 січня
2012 року, ст. 35 Закону України «Про
дорожній рух». В зв'язку з чим за
скоєння правопорушення, передбаченого
ст. 121 ч.3 КУпАП, на позивача було
накладене адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Суд вважає, що постанова про
притягнення позивача до
адміністративної відповідальності є
неправомірною, оскільки в діях
позивача відсутній склад
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 121 ч. 3 КУПАП з
наступних підстав.

Згідно ст. 35 Закону України «Про
дорожній рух» обов'язковому
технічному контролю не підлягають:
1)легкові автомобілі усіх типів, марок і
моделей, причепи (напівпричепи) до них
(крім таксі та автомобілів, що
використовуються для перевезення
пасажирів або вантажів з метою
отримання прибутку), мотоцикли,
мотоколяски та інші прирівняні до них
транспортні засоби - незалежно від
строку експлуатації; 2) легкові
автомобілі, що використовуються для
перевезення пасажирів або вантажів з
метою отримання прибутку, вантажні
автомобілі, незалежності від форми
власності, вантажопідйомністю до 3,5
тонн, причепи до них і- строком
експлуатації до двох років.

Згідно постанови Кабінету Міністрів
України від 08 травня 1993 року № 340 «Про
затвердження Положення про порядок
видачі посвідчень водія та допуску
громадян до керування транспортними
засобами транспортні засоби, вагою до
3500 кг і кількістю сидячих місць, крім
сидіння водія, не більше восьми,
відносять до категорії М1, тобто до
легкових автомобілів.

Згідно Правил дорожнього руху України,
які у відповідності із Законом України
«Про дорожній рух» встановлюють
єдиний порядок дорожнього руху по всій
території України, в пункті 31.4.1
присутня класифікація транспортних
засобів по типам: 1. Легкові автомобілі
та їхні модифікації для перевезення
вантажів, 2. Автобуси; 3. Вантажні
автомобілі з дозволеною максимальною
масою до 12 тон включно; 4. Вантажні
автомобілі з дозволеною максимальною
масою понад 12 тонн; 5. Автопоїзди,
тягачами яких є легкові автомобіля та
їхні модифікації для перевезення
вантажу; 6. Автопоїзди, тягачами яких є
вантажні автомобілі.

Згідно свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу Мерседес Бенц 210,
д/н НОМЕР_1, його повна маса становить 2950
кг, маса без навантаження 2250 кг, а отже
зазначений автомобіль відноситься
легкових автомобілів для перевезення
вантажу, вагою до 3500 кг , кількістю
сидячих місць не більше 8, і тому він не
підлягає обов'язкове технічному
контролю.

Будь-яких доказів, на підтвердження
того, що зазначений автомобіль
використовується для роботи в якості
таксі або для перевезення вантажу з
метою отримання прибутку, що є
підставою для проходження
обов'язкового технічного контролю,
відповідачем суду не надано. Не
зазначені ці обставини та докази на їх
підтвердження і в протоколі про
адміністративне правопорушення та в
постанові в справі про
адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд вважає встановленим
факт зазначення інспектором ДПС в
постанові про адміністративне
правопорушення невстановлених
відомостей стосовно порушення
позивачем ПДР України.

Отже, всупереч встановленого КУпАП
порядку розгляду адміністративних
справ, відповідачем по справі при
винесенні постанови не з'ясовані і не
встановлені обставини справи, а в
основу обвинувачення покладені лише
власні переконання інспектора ДПС за
відсутності жодного доказу по справі з
необґрунтованим складенням постанови
про адміністративне правопорушення.

Суд вважає встановленим наявність
фактів, якими обґрунтовуються вимоги
позивача, з таких мотивів

Згідно ст.55 Конституції України,
кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України,
обвинувачення не може грунтуватися на
доказах, одержавних незаконним шляхом,
а також на припущеннях. Усі сумніви
щодо доведенності вини особи
тлумачаться на її користь.

Згідно ч. 1, 3 ст. 7 КУпАП, ніхто не може
бути підданий заходу впливу в
зв'язку з скоєнням адміністративного
правопорушення інакше як на
підставах і в порядку, встановлених
законом. Додержання вимог закону при
застосуванні заходів впливу за
адміністративні правопорушення
забезпечується систематичним
контролем з боку вищестоящих
органів і посадових осіб,
прокурорським наглядом, правом
оскарження, іншими встановленими
законом способами.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями
провадження в справах про
адміністративні правопорушення є:
своєчасне, всебічне, повне і
об'єктивне з'ясування обставин кожної
справи, вирішення її в точній
відповідності з законом,
забезпечення виконання винесеної
постанови, а також виявлення причин та
умов, що сприяють вчиненню
адміністративних правопорушень,
запобігання правопорушенням,
виховання громадян у дусі
додержання законів, зміцнення
законності.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі
про адміністративне правопорушення,
є будь-які фактичні дані, що
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається
до адміністративної
відповідальності, потерпілих, свідків,
висновком експерта, речовими
доказами, показаннями технічних
приладів та технічних засобів, що мають
функції фото - і кінозйомки чи
відеозапису… протоколом про
вилучення речей і документів, а також
іншими документами.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, враховуючи, що згідно норм
КАСУ презумпція вини покладає на
суб'єкта владних повноважень,
обов'язок аргументовано, посилаючись
на докази, довести правомірність свого
рішення, дії чи бездіяльності та
спростувати ствердження позивача про
порушення його прав, свобод чи
інтересів, невиконання відповідачем
свого обов'язку довести правомірність
своїх рішень, дій чи бездіяльності, не
надання відповідачем доказів на
підтвердження своїх заперечень проти
позову - свідчить про достовірність
повідомлених позивачем обставин і не
викликає у суду обґрунтованого
сумніву.

З увагою на встановленні в судовому
засіданні обставини та визначені
відповідно до них правовідносини,
приймаючи до уваги, що будь-які докази,
які б спростовували вказані позивачем
обставини, у суду відсутні, а
відповідачем надані не були, суд
приходить до висновку, що задоволення
позову не суперечить закону та не
порушує права, свободи чи інтереси
інших осіб, а тому вимоги позивача є
обґрунтованими і підлягаючими
задоволенню.

На підставі ст. 55, 62 Конституції
України, ст. ст. 7, 33, 245, 247, 251, 252, 258, 280, 283,
287, 288, 289 КпАП України, керуючись ст. ст.
2, 6, 11, 14, 69, 70, 71, 72, 86, 103, 104, 122, 128, 143, 159-163
КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
інспектора ДПС відділу ДАІ
Дніпропетровського РВ
Дніпропетровської області Зайдуна
Володимира Григоровича про скасування
постанови по справі про
адміністративне правопорушення,, -
задовольнити.

Скасувати постанову по справі про
адміністративне правопорушення серії
СЕ1 № 073922 від 19 лютого 2014 року, винесену
інспектором ДПС відділу ДАІ
Дніпропетровського РВ
Дніпропетровської області Зайдуном
Володимиром Григоровичем про
притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ст. 121 ч.3 КпАП України..

Постанова суду є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Суддя
А.Б. Ковальова