Справа № 826/1583/14
Суддя: Мамчур Я.С
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/1583/14
Головуючий у 1-й інстанції: Каракашьян
Суддя-доповідач: Мамчур Я.С.
У Х В А Л А

Іменем України

13 травня 2014 року
м.
Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді Мамчура
Я.С.

суддів
Горяйнова А.М., Желтобрюх І.Л.

при секретарі Гімарі
Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві у
відповідності до положень ст.41 КАС
України без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 04 березня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сільпо ПДВПП» до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів про визнання протиправним
та скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом, в якому
просив визнати протиправними та
скасувати рішення Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
про коригування митної вартості від 30
липня 2013р. №100250000/2013/500110/2, від 21 серпня
2013 №100250000/2013/500160/2.

В обгрнтування адміністративного
позову позивач вказує на те, що
відповідачем за результатами
здійсненого контролю правильності
визначення митної вартості товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, безпідставно застосовано
резервний метод визначення митної
вартості товарів замість заявленого
позивачем основного методу - за ціною
договору, внаслідок чого неправомірно
прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів. При цьому,
позивач вважає, що надав митному органу
всі необхідні документи для
підтвердження заявленої ціни.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 04
березня 2014 року позов задоволено
повністю.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить дану
постанову скасувати та прийняти нову
про відмову в задоволенні
адміністративного позову, посилаючись
на те, судом першої інстанції порушено
норми матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи.

В обгрунтування апеляційної скарги,
відповідач вказує на правомірність
прийняття ним оскаржуваного рішення.
Відповідач вказує на те, що позивачем
не в повній мірі виконано вимогу
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів щодо надання додаткових
документів на підтвердження
визначеної ним за першим методом
митної вартості товару. Отже, на думку
відповідача, застосування ним при
визначенні митної вартості товару,
ввезеної позивачем по митних
деклараціях від 30 липня 2013р.
№100250000/2013/030959 та від 21 серпня 2013 р.
№100250000/2013/031940 резервним методом є
правомірним.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову суду - без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ
«Сільпо ПДВПП» зареєстроване як
юридична особа та є суб'єктом
зовнішньоекономічної діяльності.

На виконання умов
зовнішньоекономічного договору № 482-S
від 29 червня 2013р., укладеного ТОВ
«Сільпо ПДВПП» з Підприємством «INVERSO
LLP» (Великобританія), позивач в липні -
серпні 2013р. здійснив поставку в Україну
товар: риба свіжоморожена морська -
філе оселедця, не піддане тепловій та
кулінарній обробці, країна виробник -
Норвегія (код УКТЗЕД 0), у зв'язку з
чим до митного органу були подані митні
декларації від 30 липня 2013р.
№100250000/2013/030959 та від 21 серпня 2013р.
№100250000/2013/031940.

Митна вартість товару в декларації
митної вартості від 30 липня 2013р.
№100250000/2013/030959 позивачем визначена за
основним методом, тобто за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції).

На підтвердження заявленої позивачем у
митній декларації вартості товарів,
ним до митного органу подано
товаросупровідні документи, зокрема:
міжнародна автомобільна накладна (CMR)
від 19 березня 2013 року; книжка МДП
№МХ.73784444 від 26 липня 2013 року; довідка
про транспортні витрати №139 від 25 липня
2013 року; інвойс 1305-23/1 від 23 липня 2013
року; пакувальний лист від 22 липня 2013
року; зовнішньоекономічний договір
№482-S від 29 червня 2013 року; сертифікати
якості, документи про підтвердження
місця знаходження, ветеринарні
свідоцтва.

Вважаючи, що подані декларантом
документи є недостатніми для
визначення митної вартості ввезеного
позивачем митного товару, відповідачем
зобов'язано ТОВ «Сільпо ПДВПП» надати
додаткові документи.

На виконання даної вимоги, позивачем
листом від 16 вересня 2013 року №16-9-13/1
були надані додаткові документи,
зокрема: комерційна пропозиція від 23
липня 2013 року; прайс - лист від 23 липня
2013 року; виписка з бухгалтерської
документації від 01 січня 2013 року. Також,
повідомлено відповідача, що висновок
про якісні та вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформацію
біржових організацій про вартість
товару або сировини та інші додаткові
документи на даний момент позивач
надати не має можливості.

Київською міжрегіональною митницею
Міндоходів 30 липня 2013 року прийнято
рішення про коригування митної
вартості товарів № 100250000/2013/500110/2, у
зв'язку з чим позивачу було відмовлено
у митному оформленні товарів за
поданою ним митною декларацією,
зазначеною вище.

Митна вартість товару в декларації
митної вартості від 21 серпня 2013 року
№100250000/2013/031940 визначена позивачем за
основним методом, тобто за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції).

На підтвердження заявленої позивачем у
митній декларації вартості товарів,
позивачем подано товаросупровідні
документи, зокрема: міжнародна
автомобільна накладна (CMR) №000235 від 01
серпня 2013 року; книжка №000267 від 16
серпня 2013 року; книжка МДПХС.73784987 від 16
серпня 2013 року; платіжний документ, що
стосується товару №132 від 15 серпня 2013
року; рахунок-фактура про надання
транспортно-експедиційних послуг
СР-0000080 від 19 серпня 2013 року; довідка про
транспортні витрати №482-38 від 16 серпня
2013 року; виписка по рахунку від 20 серпня
2013 року; виписка з бухгалтерської
документації (оборотно-сальдова
відомість) від 21 серпня 2013 року; прайс -
лист від 10 липня 2013 року; інвойс 1308-13/10
від 13 серпня 2013 року; пакувальний лист
від 13 серпня 2013 року;
зовнішньоекономічний договір №482-S від
29 червня 2013 року; договір про
перевезення (надання ТЕП) JI-25 від 01.06.2013;
сертифікати якості, документи про
підтвердження місця знаходження,
ветеринарні свідоцтва; акт про
перевантаження №BS-643 від 01 серпня 2013
року; комерційна пропозиція від 10 липня
2013 року; листи відправника про
комерційну таємницю від 21 серпня 2013
року; листи відправника про
відсутність ліцензійного договору від
21 серпня 2013 року; копія митної
декларації країни відправлення
13LTLU43 від 16 серпня 2013 року.

Вважаючи, що подані декларантом
документи не дають змоги визначити
митну вартість імпортованих товарів,
відповідач зобов'язав ТОВ «Сільпо
ПДВПП» надати додаткові документи.

Як вбачається з листа від 21 серпня 2013
року №77 позивачем надані додаткові
документи, зокрема: рахунок за надання
послуг перевезення, прайс - лист,
комерційну пропозицію, виписку з
бухгалтерської документації по
минулим поставкам, лист відправник про
комерційну таємницю, копію експортної
декларації країни відправлення, лист
відправника про відсутність
ліцензійного договору. Також,
позивачем повідомлено митний орган, що
висновок про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформацію
біржових організацій про вартість
товару або сировини та інші додаткові
документи на даний момент надати
товариство не має можливості.

21 серпня 2013 року Київською
регіональною митницею прийнято
рішення про коригування митної
вартості товарів № 100250000/2013/500160/2, у
зв'язку з чим позивачу відмовлено у
митному оформленні товарів за поданою
ним митною декларацією від 21 серпня 2013
року №100250000/2013/031940.

Позивач, вважаючи рішення відповідача
від 30 липня 2013р. №100250000/2013/030959, та від 21
серпня 2013р. №100250000/2013/031940
протиправними, звернувся до суду з
даним адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов,
суд першої інстанції зазначив, що
відповідачем не надано належних
доказів правомірності застосування
резервного методу при визначенні
митної вартості товару, ввезеного
позивачем за митними деклараціями від
30 липня 2013р. №100250000/2013/030959 та від 21
серпня 2013 р. №100250000/2013/031940.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції.

Статтею 49 Митного кодексу України
встановлено, що митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 51 Митного
кодексу України, митна вартість
товарів, що переміщуються через митний
кордон України, визначається
декларантом відповідно до норм цього
Кодексу; митна вартість товарів, що
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
визначається відповідно до глави 9
цього Кодексу.

Статтею 57 глави 9 Митного кодексу
України встановлено, що визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
в Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: 1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2)
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції)
(ч. 2 ). Кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу (ч. 3).

Метод визначення митної вартості за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції), закріплено в ст. 58 Митного
кодексу України.

Відповідно до ч. 4 ст. 58 Митного кодексу
України, митною вартістю товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту, є
ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за товари, якщо вони
продаються на експорт в Україну,
скоригована в разі потреби з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті.

Як визначено в ч. 5 ст. 58 Митного кодексу
України, ціна, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті, - це
загальна сума всіх платежів, які були
здійснені або повинні бути здійснені
покупцем оцінюваних товарів продавцю
або на користь продавця через третіх
осіб та/або на пов'язаних із продавцем
осіб для виконання зобов'язань
продавця.

Згідно з ч. 1 ст. 53 Митного кодексу
України, у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.

Так, частиною 2 вказаної статті
передбачено, що документами, які
підтверджують митну вартість товарів,
є: 1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах 5 і 6 ст. 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Частиною 3 ст. 53 Митного кодексу України
передбачено, що у разі якщо документи,
зазначені у ч. 2 цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: 1) договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс - листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

При цьому ч. 5 ст. 53 Митного кодексу
України, заборонено вимагати від
декларанта або уповноваженої ним особи
будь-які інші документи, відмінні від
тих, що зазначені в цій статті.

Статтею 54 Митного кодексу України
встановлено, що контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості (ч.
1). Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій ст. 58 цього Кодексу (ч.
2).

Як визначено у ч. 3 ст. 54 Митного кодексу
України, за результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів митний орган
визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень ст. 55 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 55 Митного кодексу
України, рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів, які
ввозяться на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 цього
Кодексу, виявлено, що заявлено неповні
та/або недостовірні відомості про
митну вартість товарів, у тому числі
невірно визначено митну вартість
товарів.

Частиною 6 ст. 54 Митного кодексу України
передбачено, що митний орган може
відмовити у митному оформленні товарів
за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі: 1) невірно
проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості; 2) неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах 2 - 4 ст. 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари; 3) невідповідності
обраного декларантом або
уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 цього
Кодексу; 4) надходження до митного
органу документально підтвердженої
офіційної інформації митних органів
інших країн щодо недостовірності
заявленої митної вартості.

Як встановлено судом першої інстанції
і підтверджується матеріалами справи,
позивачем надано відповідачу для
митного оформлення імпортованого
товару документи, що передбачені ч. 2 ст.
53 Митного кодексу України. Подані
документи чітко ідентифікують
ввезений позивачем товар та містить
необхідні дані, які визначають ціну
товару, що підлягала сплаті позивачем
на користь продавця, тобто
підтверджують митну вартість товарів
за ціною договору згідно з вимогами ч.ч.
4, 5 ст. 58 Митного кодексу України.

Вивчивши матеріали справи, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції про те, що відповідач
не підтвердив належними доказами
наявність у поданих позивачем
документах розбіжностей, ознак
підробки або відсутність всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Правильність визначення позивачем
митної вартості товару за ціною
договору, а також об'єктивна можливість
застосування першого методу у
відповідності до ч.2 ст.71 КАС України не
були спростовані відповідачем.
Формально нижчий рівень митної
вартості імпортованого позивачем
товару від рівня митної вартості
іншого митного оформлення, не може
розцінюватися як заниження позивачем
митної вартості та не є перешкодою для
застосування першого методу
визначення митної вартості товару і не
може бути достатньою підставою для
відмови у здійсненні митного
оформлення товару за першим методом
визначення його митної вартості.

Позивачем подано відповідачу
достатній пакет документів на
підтвердження кількісних і вартісних
показників імпортованого товару,
повноти і достовірності митної
вартості товару, заявленої позивачем
за першим методом, тому заявлена
позивачем митна вартість товарів за
ціною договору відповідає вимогам ст. 58
Митного кодексу України. Коригування
відповідачем митної вартості
здійснено неправомірно з порушенням ч.
3 ст. 53, ч. 6 ст. 54, ч. 1 ст. 55 Митного кодексу
України та всупереч правилам,
визначеним ст. 58 цього Кодексу.

Крім того, як вбачається зі змісту
положень ст.57 Митного кодексу України,
даною статтею наведеною вичерпний
перелік методів визначення митної
вартості товару. Крім того, даною
статтею визначено, що кожний наступний
метод застосовується лише у разі, якщо
митна вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу.

В оскаржуваних рішеннях відповідач
послався на неможливість застосування
другого та третього методів у зв'язку з
відсутністю інформації. Натомість, в
тих же рішеннях відповідач послався на
визначення митної вартості з
застосуванням митної вартості товарів,
подібних за якісними характеристиками.
Таким чином, оскаржувані рішення
містять протилежні визначення про
відсутність інформації щодо подібних
товарів та застосування такої
інформації одночасно.

Отже, визначення відповідачем митної
вартості ввезеного позивачем товару за
резервним методом в даному випадку є
протиправним.

Колегія суддів вважає, що відповідачем
у відповідності до положень ч.2 ст.71 КАС
України не надано належних доказів
правомірності оскаржуваних рішень.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції про необхідність
часткового задоволення позовних вимог
та вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та прийняв рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а тому апеляційну скаргу
потрібно залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову суду без змін.

Керуючись статтями 41, 196, 198, 200, 205, 206, 212
КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 04
березня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складення в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Мамчур Я.С.

Судді Горяйнов А.М.

Желтобрюх І.Л.

.

Головуючий суддя
Мамчур Я.С

Судді:
Горяйнов А.М.

Желтобрюх І.Л.