Справа № 2-а-358/2010
Суддя: Улицький В.З.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 р.
Справа № 876/1674/14

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді:
Улицького В.З.

суддів:
Гулида Р.М., Кузьмича С.М.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в м. Самборі та Самборському
районі Львівської області на постанову
Самбірського міськрайонного суду
Львівської області від 03.03.2010 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в м. Самборі
та Самборському районі Львівської
області про стягнення виплат дитині
війни,-

встановила:

У лютому 2010 року позивач звернувся в
суд з позовом до відповідача про
поновлення пропущеного строку
звернення до суду та стягнення
недоплаченої щомісячної державної
соціальної допомоги, як дитині війни за
2007-2008 роки та 4 місяці 2009 року.

Позивач свої позовні вимоги мотивував
тим, що відповідно до статті 1 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» вона є дитиною війни. Згідно з
статтею 6 цього закону їй повинна
виплачуватись щомісячна соціальна
допомога у розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком, однак така їй
виплачувалась не в повному розмірі.

Оскаржуваною постановою поновлено
строк звернення до суду. Зобов'язано
відповідача нарахувати та виплатити
позивачу підвищення до пенсії,
отриманої у період з 09.07.2007 року по
31.12.2007 року та недоплачене підвищення
до пенсії, отриманої у період з 22.05.2008
року по 31.12.2009 року, у розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни».

Постанову суду оскаржив відповідач.
Вважає, що постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин справи
та з порушенням норм матеріального і
процесуального права та підлягає
скасуванню з підстав викладених в
апеляційній скарзі. Просить скасувати
постанову та прийняти нову, якою
відмовити позивачу в задоволенні
позову повністю.

Вказує на те, що законодавством України
не визначено поняття «мінімальна
пенсія за віком» як розрахункової
величини для підвищення пенсії згідно
ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», а стаття 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від
09.07.2003 року №1058 передбачає, що
мінімальний розмір пенсії за віком за
наявності достатнього страхового
стажу встановлюється в розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом. Проте в частині 3 статті 28
цього Закону встановлено, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлюється на рівні прожиткового
мінімуму застосовується виключно для
визначення розмірів пенсії,
призначених згідно Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу апелянта слід
залишити без задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що позивач є
дитиною війни, оскільки згідно статтею
1 Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» визначено, що дитиною
війни є особа, яка є громадянином
України та якій на час закінчення (2
вересня 1945 року) Другої світової війни
було менше 18 років.

Згідно ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, яка виплачується
замість пенсії, підвищується на 30 %
мінімальної пенсії за віком.

Не підлягає задоволенню вимога, щодо
нарахування недоплаченої соціальної
допомогу за 2006 рік, оскільки положення
Закону України «Про державний бюджет
України на 2006 рік», якими обмежувалась
дія статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» не
визнавались не конституційними, а тому
є чинним.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік» встановлено, що
прожитковий мінімум осіб, які втратили
працездатність, встановлюється на
рівні: з 1 січня - 380 гривень, з 1 квітня -
406 гривень, з 1 жовтня - 411 гривень. Разом
з тим, п. 12 статті 71 і ст. 111 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік» дія норм закону, які
передбачали вищевказані виплати, була
зупинена.

09 липня 2007 року рішенням
Конституційного Суду України за № 6-рп
у справі за конституційним поданням 46
народних депутатів України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) положень статей 29, 36,
частини другої статті 56, частини другої
статті 62, частини першої статті 66,
пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46
статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік» (справа про соціальні
гарантії громадян) визнано такими, що
не відповідають Конституції (є
неконституційними) положення п. 12
статті 71, ст. 111 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік». З
цього резюмується висновок, що
зупинення законом про Державний бюджет
України дії інших законів України щодо
надання пільг, компенсацій і гарантій,
внесення змін до інших законів України,
встановлення іншого (додаткового)
правового регулювання відносин, ніж
передбачено законами України, не
відповідає статтям 1,3, частині другій
статті 6, частині другій статті 8,
частині другій статті 19, статтям 21, 22,
пункту 1 частини другої статті 92,
частинам першій, другій, третій статті
95 Конституції України.

Змінами внесеними підпунктом 2 пункту 41
розділу II Закону України «Про
державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28.12.2007
р. N 107-VI, обмежувалась дія статті 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни».

Однак Рішенням Конституційного Суду
України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008, положення
Закону України «Про державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»,
яким обмежувалась дія ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» визнані неконституційними та
втратили чинність з моменту визнання
їх такими.

Після Рішення Конституційного Суду
України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008 дія ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» не обмежувалась.

Колегія суддів не може взяти до уваги
посилання апелянта на те, що положення
частини третьої статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", згідно
з якою, мінімальний розмір пенсії за
віком, встановлений абзацом першим
частини першої цієї статті,
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом,
виходячи з наступного.

Частиною третьою статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
установлено, що мінімальний розмір
пенсії за віком, установлений абзацом
першим частини першої цієї статті,
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 2
Закону України "Про прожитковий
мінімум" прожитковий мінімум
застосовується для встановлення
розмірів мінімальної заробітної плати
та мінімальної пенсії за віком.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Відсутність іншого мінімального
розміру пенсії за віком не є підставою
для відмови в реалізації позивачем
конституційної гарантії та права на
підвищення пенсії виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, як це
встановлено статтею 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни".

Отже, вихідним критерієм обчислення
розміру підвищення до пенсії, виплат
допомоги дітям війни відповідно до
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" є розмір мінімальної
пенсії за віком, визначений відповідно
до ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Враховуючи викладене, судова колегія
приходить до переконання, що
підлягають задоволенню позовні вимоги
за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та
з 22.05.2008 року по 31.04.2009 року.

З огляду на те, що судом першої
інстанції рішення прийняте з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, оскаржувана
постанова підлягає залишенню без змін,
а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 198, 200, 204, 205, 206,
254 КАС України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Самборі
та Самборському районі Львівської
області залишити без задоволення, а
постанову Самбірського міськрайонного
суду Львівської області від 03.03.2010 року
у справі №2а-358/2010 - без змін

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу протягом двадцяти днів з
моменту набрання нею законної сили
може бути подана касаційна скарга
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
В. Улицький

Судді:
Р. Гулид

С. Кузьмич