Справа № 804/2282/14
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2014 р. Справа № 804/2282/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Єфанової О.В.
розглянувши у письмовому провадженні
у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Дніпропетровська до
Державного підприємства
"Дніпропетровський науково-виробничий
комплекс "Електровозобудування" про
стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Дніпропетровська
звернулося до суду з адміністративним
позовом, в якому просить стягнути з
Державного підприємства
"Дніпропетровський науково-виробничий
комплекс "Електровозобудування"
заборгованість за грудень 2013 року в
розмірі 163385,68 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на ті обставини, що
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 року
(далі Закон № 1058-ІV) Державне
підприємство «Дніпропетровський
науково-виробничий комплекс
«Електровозобудування» зобов'язано
вносити з коштів призначених на оплату
праці, плату, що покриває фактичні
витрати на виплату і доставку пенсій
застрахованим особам, які працювали
або працюють на роботах із шкідливими
або важкими умовами праці за списком №
1 виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах або за
вислугу років. В порушення вказаної
норми Державне підприємство
«Дніпропетровський науково-виробничий
комплекс «Електровозобудування» в
грудні 2013 року не сплачувало кошти
призначені на покриття витрат на
виплату і доставку пенсій, призначених
особам, що працювали на роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
списком № 1, що призвело до утворення
недоїмки у розмірі 163385,68 грн., яка
підтверджується розрахунком фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до ч. 2
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» в частині
пенсій, призначених відповідно до
пункту «а» ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

Позивач в судове засідання не з'явився,
просив розглянути справу без участі
представника.

Відповідач заперечень на позовну заяву
та повноважного представника у судове
засідання не направив. Про час і місце
розгляду справи відповідач
повідомлявся належним чином, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення.
Частиною 8 ст. 35 КАС України вважається,
що повістку вручено юридичній особі,
якщо вона доставлена за адресою,
внесеною до відповідного державного
реєстру, або за адресою, яка зазначена
її представником, і це підтверджується
підписом відповідної службової особи.

Таким чином, суд ухвалив розглянути
справу без участі сторін відповідно до
положень ст.128 КАС України в письмовому
провадженні.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивачем на
адресу відповідача направлені
Розрахунки фактичних витрат на виплату
та доставку пенсій, призначені
відповідно до ч.2 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в частині пенсій,
призначених відповідно до пункту «а»
ст. 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» за грудень 2013 року.

Згідно наданих Розрахунків, відповідач
зобов'язаний був відшкодувати УПФУ
витрати на виплату та доставку
пільгових пенсій за Списком №1 за
грудень 2013 року в розмірі 163385,68 грн.

Станом на день розгляду справи
заборгованість по відшкодуванню
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій призначених
відповідно до п. «а» ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» за
грудень 2013 року відповідачем не
сплачена.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від
05.11.1991 року (вступив в дію з 01.01.1992 року)
на пільгових умовах мають право на
пенсію за віком, незалежно від місця
останньої роботи: працівники зайняті
повний робочий день на підземних
роботах, на роботах з особливо
шкідливими та особливо важкими умовами
праці за Списком № 1 та на інших роботах
з шкідливими і тяжкими умовами праці по
Списку № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України за
результати атестації робочих місць.

Категорії працівників, які мають право
на пенсію за віком на пільгових умовах,
визначені ст. 13 Закону № 1788-ХІІ.

Зокрема, відповідно до п. «а» ст. 13
передбачається, що на пільгових умовах
мають право на пенсію за віком,
незалежно від місця останньої роботи,
працівники, зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці - за Списком №1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів Україні і за результатами
атестації робочих місць; а відповідно
до п. «б» п. 2 ст. 13 право на пенсію на
пільгових умовах мають працівники,
зайняті повний робочий день на роботах
із шкідливими та важкими умовами праці,
передбачених Списком №2 виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
затверджуваним Кабінетом Міністрів
України і за результатами атестації
робочих місць.

Ст.1, п. 1 ст.2 та п. 1 ст.4 Закону України
«Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування» від 26.06.1997р. № 400
(у подальшому - Закон № 400) передбачено
покриття витрат на відшкодування і
доставку пільгових пенсій та
встановлено, зокрема, що суб'єкти
підприємницької діяльності незалежно
від форм власності є платниками збору
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування; об'єктом
оподаткування є фактичні витрати на
виплату і доставку пенсій, призначених
відповідно до п.п. «а», «б»-«з»ст. 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення»до досягнення
працівниками пенсійного віку,
передбаченого ст. 12 Закону України «Про
пенсійне забезпечення»(чоловіки - 60
років, жінки - 55 років) за ставкою збору
100 відсотків від вказаних витрат. Ст. 3
вказаного Закону передбачено, що збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування сплачується до Пенсійного
фонду України у порядку, визначеному
законодавством України.

З 01.04.2004р. набрав чинності Закон України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування»від 09.07.2003р. №
1058-ІV (у подальшому - Закон № 1058), пунктом
2 Прикінцевих положень якого
передбачено, що пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком № 1 та на інших роботах зі
шкідливими і важкими умовами праці за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди. До запровадження
пенсійного забезпечення через
професійні та корпоративні фонди
вищезазначеним особам пенсії
призначаються за нормами цього Закону
в разі досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». При цьому зберігається
порядок покриття витрат на виплату і
доставку цих пенсій, що діяв до
набрання чинності цим Законом.

Таким чином, суб'єкти підприємницької
діяльності зобов'язані відшкодовувати
Пенсійному фонду України фактичні
витрати на виплату і доставку
пільгових пенсій, призначених їх
працівникам відповідно до п. «а»та п.
«б» - «з» ст. 13 Закону № 1788-ХІІ.

Відповідно до частини 2 розділу ХV
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №
1058-IV (далі Закон № 1058-IV) пенсійне
забезпечення застрахованих осіб, які
працювали або працюють на підземних
роботах, на роботах з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці за списком № 1 та на інших роботах
із шкідливими і важкими умовами праці
за списком № 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, та за результатами атестації
робочих місць, на посадах, що дають
право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди.

Порядок відшкодування витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах,
регламентується Інструкцією про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою правління Пенсійного фонду
України від 19.12.2003р. № 21-1,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 16.01.2004р. за № 64/8663 (далі -
Інструкція). Відповідно до п.6.4, 6.5, 6.8
Інструкції розмір сум до відшкодування
за поточний рік визначається відділами
доходів органів Пенсійного фонду
України щорічно в повідомленнях про
розрахунок сум фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до ч.
2Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» (додаток 6 до
Інструкції), які надсилаються
підприємствам до 20 січня поточного
року та протягом 10 днів з
новопризначених пенсій. Ці розрахунки
складаються на підставі відомостей
відділів з призначення пенсій органів
Пенсійного фонду України. Підприємства
щомісяця до 25 числа вносять до
Пенсійного фонду України зазначену в
повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах. Як
вбачається із доданих до матеріалів
справи Розрахунків суми боргу по
компенсації виплат по пільговим
пенсіям, у страхувальника за грудень 2013
року рахується не сплачена
заборгованість у сумі 163385,68 грн.

Відповідно до ст. 69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна, довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене
суд вважає за необхідне позовні вимоги
позивача задовольнити в повному
обсязі.

Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства
«Дніпропетровський науково-виробничий
комплекс «Електровозобудування» на
користь Управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі
м.Дніпропетровська заборгованість з
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
по Списку №1 за грудень 2013 року в
розмірі 163385,68 грн.

Постанова суду може бути
оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
шляхом подання апеляційної скарги
через Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна,
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя О.В. Єфанова