Справа № 555/82/14-а
Суддя: Таргоній М. В.
Дата ухвалення: 2014-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 555/82/14-а
Номер провадження 2-а/555/28/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2014 року

Березнівський районний суд
Рівненської області в складі:

головуючого судді - Таргонія М. В.

при секретарі Лисенко О. Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Березне справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Городищенської сільської ради про
визнання протиправним та скасування
рішення № 21 від 09 грудня 2010 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про визнання протиправним
рішення Городищенської сільської ради
№ 21 від 09 грудня 2010 року "Про визначення
земельної ділянки під сміттєзвалище"
та його скасування.

В обґрунтування пред'явлених вимог
позивач зазначає, що вказане рішення
сільської ради прийнято з порушенням
вимог Земельного Кодексу України,
оскільки на час прийняття такого
рішення, зазначена у ньому земельна
ділянка, перебувала в користуванні
СВКС «Агорліс», відноситься до земель
лісового фонду, розміщення на вказаній
земельній ділянці сміттєзвалища не
відповідає нормам ДБН В.2.4-2-2005
«Полігони твердих побутових відходів».
Зазначено також, що відповідачем не
дотримано й вимог ЗУ «Про місцеве
самоврядування», оскільки на сесії
сільської ради вказане питання не було
включено в порядок денний, не було
обговорення та голосування, а також не
проводились громадські слухання.

Вважаючи, що сільською радою фактично
прийнято рішення про виділення
земельної ділянки, позивач просив таке
рішення визнати протиправним та
скасувати його.

В судовому засіданні позивач та його
представник адвокат ОСОБА_2 пред'явлені
вимоги підтримали з підстав та
обгрунтувань наведених у позові. Крім
того, представник позивача зазначив, що
відповідач вийшов за межі своїх
повноважень при прийнятті рішення,
оскільки така земельна ділянка не
перебуває у власності територіальної
громади, а компетенція сільських рад
щодо визначення земельних ділянок не
передбачена.

В судовому засіданні представники
відповідача Діхтяр Г.Ф. та Саюк Ю.В.
пред'явлені вимоги не визнали. В
заперечення проти позову зазначили, що
Городищенською сільською радою
прийнято рішення № 21 від 09 грудня 2010
року "Про визначення земельної ділянки
під сміттєзвалище", а не про виділення
такої ділянки - як вважає позивач.
Вказуючи на правомірність та
законність рішення покликаються на
положення пунктів е, й ст. 21, ст. 33 ЗУ
«Про відходи», а також п. 38 ст. 26, п. 7 ст. 33
ЗУ «Про місцеве самоврядування».
Вказали також, що прийняття рішення
відбувалось на сесії сільської ради,
згідно протоколу другої сесії
Городищенської сільської ради від 06
грудня 2010 р. за участю депутатів, згідно
відповідного списку. Пояснили також, що
вказане рішення прийнято згідно
генерального плану забудови с.
Гоордище, Березнівського району, та з
метою задоволення потреб мешканців
сільської ради та з урахуванням прав
територіально громади, оскільки іншого
сміттєзвалища для обслуговування
потреб жителів сіл - немає. З часу
прийняття вказаного рішення жодного
звернення про скасування, чи зміну
такого рішення від мешканців сіл,
депутатів сільської ради - не
надходили, СВКС «Агроліс» повідомило
сільську раду про свою згоду щодо
вилучення з користування земельної
ділянки для потреб громади. Рішення про
виділення вказаної земельної ділянки
під сміттєзвалище - не приймалось. З
урахуванням наведеного, вказуючи, що
прийняте рішення є правомірним та
законним, не порушує прав позивача,
просили відмовити в позові.

Заслухавши пояснення позивача, його
представника, та представників
відповідачів, покази свідків ОСОБА_5,
ОСОБА_6, дослідивши письмові докази по
справі, суд вважає, що в позові слід
відмовити.

Встановлено, що рішенням
Городищенської сільської ради № 21 від
09 грудня 2010 року «Про визначення
земельної ділянки під сміттєзвалище»
вирішено: 1. Визначити ділянку для
складування і зберігання виробничих та
побутових відходів в с. Городище та с.
Орлівка в урочищі «Лисуха», площею 3,4 га
на території Гордищенької сільської
ради. 2. Виконавчому комітету
забезпечити виготовлення паспорту
місця виділення відходів.

Згідно повідомлення Березнівської
районної державної адміністрації від 14
листопада 2013 року, повідомлення ГУ
Держсанепідемслужби у Рівненській
області від 10 жовтня 2013 року, а також
повідомлення управління
Держземагенства у Березнівському
районі Рівненської області, згадана
земельна ділянка в урочищі «Лисуха»,
площею 3,4 га відноситься до земель
лісогосподарського призначення та
знаходиться в постійному користуванні
СВСК «Агроліс». Згідно повідомлення
від 05 березня 2013 року СВСК «Агроліс» не
заперечує проти вилучення із
постійного користування кооперативу
зазначеної земельної ділянки для
потреб громади Городищенської
сільської ради. Наведені обставини
сторонами не заперечуються.

У викопіюваннях плану меж
землекористувань Городищенської
сільської ради, та погодженого
генерального плану забудови с.
Городище, затвердженого рішенням
Городищенської сільської ради № 811
жовтня 2010 року, вказано місце
розташування земельної ділянки площею
3,4 га, на яку, відповідно, мав
розроблятися паспорт місця видалення
твердих відходів на території
Городищенської сільської ради, та яка
визначена для сміттєзвалища. Наведені
обставини сторонами не заперечуються.

Згідно протоколу другої сесії
Городищенської сільської ради шостого
скликання від 09 грудня 2010 року (ІІ
пленарне засідання), до порядку
денного, серед інших питань, включено №
11 - про визначення земельної ділянки
під сміттєзвалище. Присутніми на сесії
зазначено 29 депутатів із 30 обраних. У
списку присутніх депутатів містяться
відомості про таких осіб. Показання
свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не можуть в
повній мірі вказувати на
недостовірність вказаного доказу,
оскільки із пояснень останньої
вбачається, що вона, через погане
самопочуття на деякий час виходила із
залу, в якому відбувалась сесія
сільської ради. Недійсність вказаного
протоколу належними доказами не
підтверджено. Згідно ч. 4 ст. 70 КАС
України обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Крім того, згідно ст. 70 КАС України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Згідно ч. 4 ст. 72 КАС України, якщо особа,
яка бере участь у справі, без поважних
причин не надасть докази на пропозицію
суду для підтвердження обставин, на які
вона посилається, суд вирішує справу на
основі наявних доказів. Враховуючи
наведене, паспорт місця виділення
відходів судом не витребувався із СВ
Березнівського РВ УМВСУ в Рівненській
області та не досліджувався. Доводи
позивача щодо можливої
невідповідності розміщення на
згаданій земельній ділянці
сміттєзвалища нормам ДБН В.2.4-2-2005 суд
також вважає передчасними.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Вимогами норм статей 20, 116, 149 Земельного
кодексу України, статті 27 Лісового
кодексу України передбачено особливий
порядок вилучення, набуття права
власності та права користування
земельними ділянками лісового фонду із
земель державної власності та зміна їх
цільового призначення, зокрема,
Кабінет Міністрів України вилучає
земельні ділянки лісового фонду, що
перебувають у державній власності,
змінює цільове призначення та надає в
постійне користування для
несільськогосподарських потреб
земельні лісові ділянки, площею більш
ніж 1 га, що перебувають у державній
власності, однак у даному випадку
сільською радою вирішувалось питання
щодо визначення, а не надання чи
виділення земельної ділянки.

Статтею 24 ЗУ «Про місцеве
самоврядування в Україні» передбачено,
що сільські, селищні, міські ради
правомочні розглядати і вирішувати
питання, віднесені Конституцією
України, цим та іншими законами до їх
відання.

Згідно п. 38 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про місцеве
самоврядування в Україні» виключно на
пленарних засіданнях сільської,
селищної, міської ради вирішуються
такі питання, як надання відповідно до
законодавства згоди на розміщення на
території села, селища, міста нових
об'єктів, у тому числі місць чи об'єктів
для розміщення відходів, сфера
екологічного впливу діяльності яких
згідно з діючими нормативами включає
відповідну територію.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про місцеве
самоврядування в Україні» до відання
виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад належать
визначення території для розміщення
відходів відповідно до законодавства.

Згідно п.п. е, й ст. 21 ЗУ «Про відходи»,
згідно яких органи місцевого
самоврядування у сфері поводження з
відходами забезпечують вирішення
питань щодо розміщення на своїй
території об'єктів поводження з
відходами, надання згоди на розміщення
на території села, селища, міста місць
чи об'єктів для зберігання та
захоронення відходів, сфера
екологічного впливу функціонування
яких згідно з діючими нормативами
включає відповідну
адміністративно-територіальну
одиницю. Згідно ст. 33 Закону, зберігання
та видалення відходів здійснюються в
місцях, визначених органами місцевого
самоврядування з врахуванням вимог
земельного та природоохоронного
законодавства.

Згідно ст. 19 ЗУ «Про землеустрій», до
повноважень сільських, селищних,
міських рад у сфері землеустрою на
території сіл, селищ, міст належать: а)
організація і здійснення землеустрою;
б) здійснення контролю за
впровадженням заходів, передбачених
документацією із землеустрою; в)
координація здійснення землеустрою та
контролю за використанням і охороною
земель комунальної власності; г)
інформування населення про заходи,
передбачені землеустроєм; ґ) вирішення
інших питань у сфері землеустрою
відповідно до закону. Статтею 53 Закону
передбачено, що проекти землеустрою
щодо впорядкування території
населених пунктів складаються на
основі затверджених у встановленому
законодавством порядку генеральних
планів населених пунктів або можуть
розроблятись окремою їх частиною.

Відповідно до ст. 59 Закону - врахування
громадських інтересів при здійсненні
землеустрою на місцевому рівні полягає
в прогнозуванні та забезпеченні
комплексного розвитку соціальної та
інженерної інфраструктури території.
Врахування приватних інтересів при
здійсненні землеустрою на місцевому
рівні полягає у забезпеченні фізичним
та юридичним особам рівних можливостей
набуття у власність або користування, у
тому числі на умовах оренди, земельних
ділянок і в захисті їхніх прав на землю.

Згідно до ч. 2 ст. 16 ЗУ «Про регулювання
містобудівної діяльності» -
містобудівна документація на
місцевому рівні може бути оновлена за
рішенням місцевих рад. Статтею 17 даного
Закону визначено, що генеральний план
населеного пункту є основним видом
містобудівної документації на
місцевому рівні, призначеної для
обґрунтування довгострокової
стратегії планування та забудови
території населеного пункту.
Генеральний план населеного пункту
розробляється та затверджується в
інтересах відповідної територіальної
громади з урахуванням державних,
громадських та приватних інтересів.
Рішення про розроблення генерального
плану приймає відповідна сільська,
селищна, міська рада. Відповідно до ч. 3
ст. 8 Закону - рішення з питань
планування та забудови територій
приймаються сільськими, селищними,
міськими, районними, обласними радами
та їх виконавчими органами, місцевими
державними адміністраціями міст Києва
та Севастополя в межах визначених
законом повноважень з урахуванням
вимог містобудівної документації.

У відповідності до ч. 2 ст. 72 КАС України,
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи наведене, за вказаних
обставин, суд приходить до висновку, що
відповідачем доведено правомірність
рішення Городищенської сільської ради
№ 21 від 09 грудня 2010 року "Про визначення
земельної ділянки під сміттєзвалище".

Керуючись ст.ст. 6-7, 70, 71, 86, 158-163, 167 КАС
України, ст. 24, 33 ЗУ «Про місцеве
самоврядування в Україні», ст.ст. 21, 33 ЗУ
«Про відходи», ст.ст. 19, 53, 59 ЗУ «Про
землеустрій», ст.ст. 8, 16, 17 ЗУ «Про
регулювання містобудівної
діяльності», ст.ст. 20, 116, 149 Земельного
кодексу України, ст. 27 Лісового кодексу
України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Городищенської
сільської ради про визнання
протиправним та скасування рішення №
21 від 09 грудня 2010 року - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Апеляційна
скарга подається до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через Березнівський районний суд
Рівненської області. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції. З урахуванням застосування
судом частини третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, апеляційна скарга подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Суддя: Таргоній М. В.