Справа № 2а-1393/12/2070
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/13314/13

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя Костенко М.І. - головуючий,
судді Бухтіярова І.О., Приходько І.В.,

розглянув у письмовому провадженні
касаційну скаргу державної податкової
інспекції у Шевченківському районі м.
Києва Державної податкової служби
(далі - ДПІ)

на постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 12.09.2012

у справі № 2а-1393/12/2070

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Кубера плюс" (далі -
Товариство)

до ДПІ

про визнання дій незаконними.

За результатами розгляду касаційної
скарги Вищий адміністративний суд
України

ВСТАНОВИВ:

Позов подано про визнання незаконними
дій ДПІ з проведення документальної
невиїзної перевірки Товариства з
питань дотримання вимог податкового
законодавства з ПДВ за травень 2011 року
та зі складення акта про результати
цієї перевірки від 16.08.2011 № 1867/23-11.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 21.03.2012 у
позові відмовлено з тих мотивів, що
податковим органом було дотримано
законодавчо встановлені умови та
процедуру проведення спірної
перевірки.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 12.09.2012
назване рішення суду першої інстанції
скасовано; позов задоволено;
оспорювані дії податкового органу
визнано незаконними. У прийнятті цієї
постанови апеляційний суд виходив з
того, що відповідачем не доведено
дотримання ним вимог пункту 79.2 статті 79
Податкового кодексу України шляхом
повідомлення платника рекомендованим
листом про факт призначення перевірки.

Посилаючись на невідповідність
висновків апеляційного суду вимогам
чинного законодавства та дійсним
обставинам справи, ДПІ звернулася до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі постанову Харківського окружного
адміністративного суду як скасовану
помилково.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
відповідність висновків судів наявним
у матеріалах справи доказам,
правильність застосування судами норм
матеріального права та дотримання ними
процесуальних норм, обговоривши доводи
касаційної скарги, Вищий
адміністративний суд України вважає за
необхідне задовольнити касаційні
вимоги ДПІ з урахуванням такого.

Попередніми судовими інстанціями у
розгляді справи встановлено, що на
підставі наказу в.о. начальника ДПІ від
12.08.2011 № 2227/2300 було призначено
проведення невиїзної документальної
перевірки Товариства у термін з 15.08.2011
по 15.08.2011, про що позивача було
сповіщено повідомленням від 12.08.2011 №
10888/10/23-00 (надісланим на адресу
Товариства цього ж дня).

Згідно з підпунктом 79.2 статті 79
Податкового кодексу України
документальна позапланова невиїзна
перевірка проводиться посадовими
особами органу державної податкової
служби виключно на підставі рішення
керівника органу державної податкової
служби, оформленого наказом, та за
умови надіслання платнику податків
рекомендованим листом із
повідомленням про вручення або
вручення йому чи його уповноваженому
представнику під розписку копії наказу
про проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки та
письмового повідомлення про дату
початку та місце проведення такої
перевірки.

У справі, що переглядається, суди
попередніх інстанції дійшли різних
висновків щодо дотримання податковим
органом вимог наведеної законодавчої
норми відносно належного повідомлення
платника про проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки.

Так, приймаючи рішення про задоволення
даного позову, апеляційний суд виходив
з того, що «у матеріалах справи
відсутні належні докази надіслання
платнику податків рекомендованим
листом із повідомленням про вручення
або вручення йому чи його
уповноваженому представнику під
розписку копії наказу про проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки та письмового повідомлення
про дату початку та місце проведення
такої перевірки».

У той же час суд першої інстанції
зазначив, що наказ на проведення
спірної перевірки та повідомлення про
її проведення були направлені
Товариству до початку перевірки
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення. Власне цей факт позивачем
не заперечувався. У випадку виникнення
сумніву щодо правильності
встановлення судом першої інстанції
цього факту апеляційний суд міг та
повинен був витребувати у учасників
провадження докази на підтвердження як
факту надсилання ДПІ рекомендованою
поштою спірних наказу та повідомлення,
так і факт отримання позивачем цієї
кореспонденції. Фактично апеляційний
суд надав іншу юридичну оцінку
обставинам справи, встановленим судом
першої інстанцій, без належного
мотивування причин цього.

В силу вимог частини першої статті 86
Кодексу адміністративного судочинства
України суд оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Оцінка судом доказів на своїм
внутрішнім переконанням не означає
допустимості їх необґрунтованої
оцінки, при якій змістовно тотожні
обставини отримують діаметрально
протилежне тлумачення, без зазначення
причин для цього. Така оцінка обставин
справи не може бути визнана
об'єктивною. У даному разі зі змісту
постанови суду апеляційної інстанції
не вбачаються мотиви, що давали йому
законні підстави для іншої оцінки
фактичних обставин зі спору у
порівнянні із судом першої інстанції.

Правильним є і висновок суду першої
інстанції про те, що допущена при
реєстрації акта перевірки технічна
помилка щодо дати проведення перевірки
не призвела до порушення прав платника
(позивача у справі), а відтак не може
розглядатися як підстава для
задоволення розглядуваних позовних
вимог.

В силу статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції вправі
скасувати судове рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції, яке
ухвалено відповідно до закону і
скасоване або змінене помилково.

З урахуванням викладеного, керуючись
статтями 220, 222, 226, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Києва
Державної податкової служби
задовольнити.

2. Постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 12.09.2012 у
справі № 2а-1393/12/2070 скасувати.

3. Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 21.03.2012 у
справі № 2а-1393/12/2070 залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України в порядку статей 236-238 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова І.В. Приходько