Справа № 872/5477/13
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

08 квітня 2014 рокусправа № 2а/0470/14524/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів:
Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

позивача: - Стогній О.М. дов
від 17.07.2013

відповідача: - Лісовий А.В.
дов від 30.12.2013

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Верхньодніпровської
об'єднаної державної податкової
інспекції Дніпропетровської області
Державної податкової служби

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 10
січня 2013 року

у справі № 2а/0470/14524/12

за позовом Криничанського районного
центру зайнятості виконавчої дирекції
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
випадок безробіття

до Верхньодніпровської об'єднаної
державної податкової інспекції

про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Криничанський районний центр
зайнятості виконавча дирекція Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття звернувся до
адміністративного суду з позовом, в
якому просив стягнути з
Верхньодніпровської об'єднаної
державної податкової інспекції суму в
розмірі 6750,45 грн. - надмірно виплаченої
суми допомоги по безробіттю.

Позов обґрунтовано тим, що за період
перебування на обліку в Криничанському
РЦЗ з 04.04.2012 по 29.10.2012 гр. ОСОБА_3 отримала
допомогу по безробіття в розмірі 6750,45
грн. 31.10.2012 позивач направив претензію
до Верхньодніпровської ОДПІ про
необхідність повернення коштів,
оскільки згідно наказу № 100-о від 29.10.2012
гр.ОСОБА_3 поновлено на посаді
державного ревізора-інспектора
відділу податкового контролю фізичних
осіб управління оподаткування
фізичних осіб Верхньодніпровської
ОДПІ. Проте, вимоги позивача залішені
без задоволення.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 10
січня 2013 року адміністративний позов
задоволено.

Постанову суду мотивовано тим, що
постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду у
справі №2а/0470/4939/12 від 23.05.2012 гр.ОСОБА_3
поновлено на роботі у
Верхньодніпровській ОДПІ
(правонаступника Криничанської МДПІ).
Вказана постанова суду підлягала
негайному виконанню в частині
поновлення на посаді, у зв'язку з чим
Верхньодніпровська ОДПІ повинна
повернути Криничанському РЦЗ кошти в
розмірі 6750, 45 грн., отримані гр.ОСОБА_3 у
вигляді допомоги по безробіттю
відповідно до п.1 ч.4 ст.35 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», чого у добровільному
порядку відповідачем зроблено не було.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову суду та прийняти
нову постанову про відмову у
задоволенні позову. Відповідач
зазначає, що суд першої інстанції не
врахував того, що відповідно до
постанови суду від 23.05.2012 ухвалено
виплатити гр.ОСОБА_3 середній заробіток
за час вимушеного прогулу з 15.03.2012 по
23.05.2012, тому фактично можна вести мову
лише про виплату суми допомоги по
безробіттю вказаній особі з 15.03.2012 по
23.05.2012. Крім того, ОСОБА_3 тривалий час не
вживала заходів для примусового
виконання постанови суду від 23.05.2012,
виконавчий документ був пред'явлений
до виконання до державної виконавчої
служби лише у вересні 2012 року, тобто
через 4 місяці після прийняття
постанови суду, що свідчить про те, що
ОСОБА_3 умисно не поспішала із
ініціюванням процедури примусового
виконання рішення, оскільки її
влаштовувала ситуація, яка склалася,
тобто, будучи поновленою на роботі за
судовим рішенням, вказана особа
тривалий час після цього отримувала
кошти як безробітна, що і призвело до
збільшення суми боргу, оскільки
виплати Криничанським РЦЗ були
припинені лише в жовтні 2012 року. Сума
коштів, виплачена позивачем ОСОБА_3,
мала б бути значно меншою від тієї, яка
фактично виплачена, оскільки ця
виплата мала припинитись у травні 2012
року.

Позивач проти задоволення апеляційної
скарги заперечує, вважає оскаржувану
постанову суду першої інстанції цілком
обґрунтованою та правомірною,
зазначаючи, що відповідач знав про те,
що ОСОБА_3 поновлено на роботі, а, отже,
міг діяти негайно і добровільно, а не
чекати примусового виконання через
органи виконавчої служби.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення апеляційної
скарги, внаслідок наступного.

Обставини справи в хронології розвитку
свідчать про наступне:

З 01.09.2009 гр.ОСОБА_3 працювала на посаді
старшого державного податкового
ревізора-інспектора відділу
податкового контролю юридичних осіб
Криничанської міжрайонної податкової
інспекції.

14.03.2012 наказом Криничанської МДПІ № 12-о
гр.ОСОБА_3 звільнено з займаної посади
на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, у
зв'язку з реорганізацією Криничанської
МДПІ.

Відповідно до поданої ОСОБА_3 заяви
Криничанський РЦЗ згідно наказу №
НТ120411 від 11.04.2012 надав ОСОБА_3 статус
безробітної відповідно до ст.2 та пп.«а»
п.1 ст.26 Закону України «Про зайнятість
населення», призначено допомогу по
безробіттю відповідно до п.п.1, 3, 4 ст.22
та п.1 ст.23 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», а також на підставі п.4 ст.31
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» та п.5.1, 5.2, Порядку надання
допомоги по безробіттю, у тому числі
одноразової її виплати для організації
безробітними підприємницької
діяльності відкладено виплату
допомоги по безробіттю.

17.04.2012 наказом Криничанського РЦЗ №
НТ120417 розпочато виплату допомоги по
безробіттю ОСОБА_3 з 15.04.2012.

23.05.2012 Дніпропетровським окружним
адміністративним судом прийнято
постанову у справі № 2а/0470/4939/12, якою
ОСОБА_3 поновлено на роботі в
Верхньодніпровській ОДПІ, яка є
правонаступником Криничанської
міжрайонної державної податкової
інспекції (а. с.11-13).

29.10.2012 згідно наказу
Верхньодніпровської ОДПІ № 100-о ОСОБА_3
поновлено на посаді державного
ревізора-інспектора відділу
податкового контролю фізичних осіб
управління оподаткування фізичних
осіб Верхньодніпровської ОДПІ (а. с.6).

29.10.2012 наказом Криничанського РЦЗ №
НТ121029 ОСОБА_3 припинено виплату
допомоги по безробіттю у зв'язку з
поновленням на роботі за судовим
рішенням відповідно до п.п.«б» п.1 ст.30
Закону України «Про зайнятість
населення» та п.п.2 п.1 ст.31 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» та знято з обліку
відповідно до абз.3 п.п.1 п.20 Порядку
надання допомоги по безробіттю, у т. ч.
одноразової її виплати для організації
безробітними підприємницької
діяльності.

31.10.2012 Криничанським РЦЗ
направлено претензію до
Верхньодніпровської ОДПІ про
повернення коштів в розмірі 6750,45 грн.,
отриманих ОСОБА_3 у вигляді допомоги по
безробіттю за період перебування на
обліку в Криничанському РЦЗ з 04.04.2012 по
29.10.2012 з посиланням на п.1 ч.4 ст.35 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» (а. с.17).

З огляду фактичні обставини справи,
норми законодавства, що регулюють
спірні правовідносини, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції
про правомірність вимог позивача.

За визначенням, наведеним у абз.1 ч.1 ст.1
Закону України «Про зайнятість
населення» від 05.07.2012 № 5067-VI (в редакції
на момент виникнення спірних відносин)
зайнятість - це діяльність громадян,
пов'язана із задоволенням особистих та
суспільних потреб і така, що, як
правило, приносить їм доход у грошовій
або іншій формі.

Відповідно до ч.1 ст.2 вказаного Закону
№ 5067-VI безробітними визнаються
працездатні громадяни працездатного
віку, які через відсутність роботи не
мають заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу,
готові та здатні приступити до
підходящої роботи.

Згідно п.1.2 Порядку надання допомоги по
безробіттю, у тому числі одноразової її
виплати для організації безробітними
підприємницької діяльності,
затвердженого Наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 20.11.2000 № 307, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від 14.12.2000
за № 915/5136, встановлено, що допомога по
безробіттю надається застрахованим і
незастрахованим особам, визнаним в
установленому порядку безробітними.

У відповідності з п.2 ч.1 ст.31 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» від 02.03.2000 № 1533-III
виплата допомоги по безробіттю
припиняється у разі поновлення
безробітного на роботі за рішенням
суду.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.35 вказаного
Закону із роботодавця утримуються сума
виплаченого забезпечення та вартості
наданих соціальних послуг
безробітному у разі поновлення його на
роботі за рішенням суду.

Таким чином, з огляду на приписи
наведених вище правових норм,
Верхньодніпровська ОДПІ, як
роботодавець, повинна відшкодувати
позивачу суми виплат допомоги по
безробіттю ОСОБА_3 у зв'язку з
поновленням останньої на роботі за
судовим рішенням - постановою
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 23.05.2012 у
справі № 2а/0470/4939/12.

Факт отримання ОСОБА_3 допомоги по
безробіттю в розмірі 6750,45 грн. за період
перебування на обліку в Криничанському
РЦЗ з 04.04.2012 по 29.10.2012 відповідачем не
заперечується.

Проте, відповідач зазначає, що згідно
вищевказаної постанови
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду у справі №
2а/0470/4939/12 ОСОБА_3 поновлено на роботі та
стягнуто середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 15.03.2012 по 23.05.2012.

При цьому, фактично ОСОБА_3 поновлено на
роботі 29.10.2012, і поновлення після
спливу чотирьох місяців відбулось з
вини ОСОБА_3, яка не звернулась раніше
до органів ДВС для виконання судового
рішення.

У зв'язку із цим відповідач наполягає
на зменшенні суми, яка підлягає
відшкодуванню відповідачем, - виходячи
з коштів, виплачених Криничанським РЦЗ
ОСОБА_3 за період з 15.03.2012 по 23.05.2012. Щодо
решти виплачених ОСОБА_3 коштів за
період з 24.05.2012 по 29.10.2012 за твердженням
відповідача відповідальною за їх
повернення є сама ОСОБА_3

Колегія суддів вважає такі доводи
відповідача безпідставними, оскільки
не ґрунтуються на жодній норми
законодавства, які регулюють спірні
правовідносини. На законодавчому рівні
не встановлено зв'язку між періодом
виплати середнього заробітку за час
вимушеного прогулу з періодом виплат
по безробіттю.

Крім того, незважаючи на те що, з
матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 тривалий час не вживала заходів
для примусового виконання постанови
суду від 23.05.2012, оскільки виконавчий
документ був пред'явлений до виконання
до органів державної виконавчої служби
лише у вересні 2012 року (через 4 місяці
після прийняття постанови суду),
наведені обставини не є підставою для
звільнення відповідача від обов'язку
відшкодувати позивачу відповідні суми
виплат.

Як зазначено вище, ОСОБА_3 поновлено на
роботі згідно наказу
Верхньодніпровської ОДПІ від 29.10.2012 №
100-0 і того ж дня наказом Криничанського
РЦЗ ОСОБА_3 припинено виплату допомоги
по безробіттю та знято з обліку.

Згідно ч.1 ст.235 Кодексу законів про
працю України у разі звільнення без
законної підстави або незаконного
переведення на іншу роботу працівник
повинен бути поновлений на попередній
роботі органом, який розглядає
трудовий спір.

За положеннями ч.2 ст.235 КЗпП України
при винесенні рішення про поновлення
на роботі орган, який розглядає
трудовий спір, одночасно приймає
рішення про виплату працівникові
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу.

Рішення про поновлення на роботі
незаконно звільненого або
переведеного на іншу роботу
працівника, прийняте органом, який
розглядає трудовий спір, підлягає
негайному виконанню (ч.5 ст.235 КЗпП
України).

Також за приписами п.3 ч.1 ст.256 КАС
України негайно виконуються постанови
суду про поновлення на посаді у
відносинах публічної служби.

Поновлення на роботі за рішенням суду
супроводжується прийняттям наказу про
поновлення на роботі та внесенням змін
до трудової книжки.

При цьому, моментом, з якого особу слід
вважати поновленою на роботі, є день
видання наказу про поновлення, а не
день винесення судом постанови.

У преамбулі Закону України «Про
виконавче провадження» від 21.04.99 №
606-ХІУ зазначено, що цей Закон визначає
умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку.

Доказів того, що відповідач не був
обізнаний про наявність постанови
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 23.05.2012 у
справі №2а/0470/4939/12 матеріали справи не
містять.

Відповідно до ч.2 ст.257 КАС України
судове рішення, яке набрало законної
сили або яке належить виконати негайно,
є підставою для його виконання.

Отже, відповідач, як боржник у справі №
2а/0470/4939/12, повинен був негайно виконати
вказане судове рішення шляхом видачі
наказу про поновлення ОСОБА_3 на роботі,
не чекаючи на застосування заходів
примусового виконання рішення суду.

При цьому, слід враховувати також те, що
звернення ОСОБА_3 до органів державної
виконавчої служби в межах
встановленого чинним законодавством
строку є її правом, і реалізація (не
реалізація ) такого права не звільняє
боржника від законодавчо
встановленого обов'язку виконати
судове рішення.

Отже, саме бездіяльність податкового
органу щодо добровільного виконання
постанови Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
23.05.2012 у справі №2а/0470/4939/12 і винесення
наказу про поновлення на роботі ОСОБА_3
лише 29.10.2012 стало причиною здійснення
останній виплат по безробіттю майже до
кінця жовтня 2010 року.

Згідно ч.1 ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правового обґрунтування,
покладеного в основу судового рішення,
не можуть бути підставою для
скасування постанови суду першої
інстанції, який правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.196, ст.ст.198, 200, 205, 206 КАС
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Верхньодніпровської
об'єднаної державної податкової
інспекції Дніпропетровської області
Державної податкової служби залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 10
січня 2013 року у справі № 2а/0470/14524/12
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку, встановленому ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко