Справа № 810/2055/13-а
Суддя: Харченко С.В.
Дата ухвалення: 2013-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 вересня 2013 року
Справа № 810/2055/13-а
Київський окружний адміністративний
суд у складі: головуючого - судді
Харченко С.В., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Край-2»до про
управління Департаменту контролю за
виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв і тютюнових виробів
Державної податкової служби України у
Київській області скасування рішень
про застосування фінансових санкцій,
ВСТАНОВИВ:Товариство з обмеженою
відповідальністю «Край-2» звернулось
до суду з позовом до Регіонального
управління Департаменту контролю за
виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв і тютюнових виробів
Державної податкової служби України у
Київській області про скасування
рішень відповідача про застосування
фінансових санкцій від
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
оскаржувані рішення, якими до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Край-2» застосовано
фінансові санкції у вигляді штрафів у
думку позивача, прийняті відповідачем
з порушенням норм матеріального права
та не відповідають вимогам закону,
висновки контролюючого органу
відносно порушення суб`єктом
господарювання вимог статей 11, 18 Закону
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів»
від 19.12.1995 № 481/95-ВР та постанови
Кабінету Міністрів України 30.10.2008 № 957
«Про встановлення розміру
мінімальних оптово-відпускних і
роздрібних цін на окремі види
алкогольних напоїв вітчизняного
виробництва» є помилковими, а тому
вказані рішення є протиправними та
підлягають скасуванню.
Крім того, позивач звертає увагу на
недотримання посадовими особами
контролюючого органу вимог чинного
податкового законодавства, що
регулюють порядок та процедуру
проведення перевірки, складання за
його результатами акту та прийняття
Письмових заперечень або пояснень на
обґрунтування своєї позиції
відповідачем суду надано не було.
У судове засідання, призначене на
13.09.2013, представники сторін не
з`явились, були своєчасно та належним
чином повідомлені про дату, час та
місце судового розгляду справи.
Матеріали справи містять заяви сторін
про розгляд справи за їх відсутності,
що відповідно до приписів статті 122
Кодексу адміністративного судочинства
України є підставою для здійснення
розгляду справи в порядку письмового
провадження за наявними у ній
матеріалами та доказами.
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, враховуючи принципи рівності
сторін, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню, виходячи з наступного.
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Край-2»
(ідентифікаційний код 35231874)
зареєстроване державним реєстратором
Сквирської районної державної
адміністрації Київської області в
якості юридичної особи 27.08.2007 (копія
свідоцтва про державну реєстрацію
юридичної особи серії А01 № 657734 (а.с. 113).
06.12.2012 Регіональним управлінням
Департаменту контролю за виробництвом
та обігом спирту, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів Державної
податкової служби України у Київській
області видано позивачу ліцензії на
право роздрібної торгівлі
алкогольними напоями та тютюновими
виробами (термін дії ліцензій - з 09.08.2012
по 08.08.2013, місце торгівлі - магазин,
розташований за адресою: м. Біла Церква,
вул. Ярослава Мудрого, 40).
У лютому 2013 року посадовими особами
Регіонального управління Департаменту
контролю за виробництвом та обігом
спирту, алкогольних напоїв і тютюнових
виробів Державної податкової служби
України у Київській області на
підставі вимог підпункту 80.2.5
пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу
України, згідно наказу від
27.02.2013 № 121-к та направлень на
проведення перевірки від 27.02.2013 № 201,
№ 202, з метою контролю за
дотриманням позивачем вимог
законодавства України, які є
обов`язковими до виконання при
здійсненні оптової і роздрібної
торгівлі алкогольними напоями та/або
тютюновими виробами, здійснено заходи
щодо проведення фактичної перевірки
наведеної вище господарської одиниці
У зв`язку з відмовою посадової особи
позивача розписатися у направленнях на
перевірку від 27.02.2013 № 201 та № 202,
посадовими особами контролюючого
органу складено акт від 27.02.2013 про
відмову від підпису та розпочато
проведення фактичної перевірки.
У ході контролюючого заходу
Регіональним управлінням Департаменту
контролю за виробництвом та обігом
спирту, алкогольних напоїв і тютюнових
виробів Державної податкової служби
України у Київській області
зафіксовано порушення Товариством з
обмеженою відповідальністю «Край-2»
приписів статей 11, 18 Закону України
«Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995
№ 481/95-ВР та постанови Кабінету
Міністрів України 30.10.2008 № 957 «Про
встановлення розміру мінімальних
оптово-відпускних і роздрібних цін на
окремі види алкогольних напоїв
вітчизняного виробництва».
Вказані порушення полягали у:
- здійсненні позивачем роздрібної
торгівлі алкогольними напоями за
цінами, нижчими від встановлених на них
мінімальних роздрібних цін, а саме: під
час перевірки було реалізовано одну
пляшку коньяку "Бахчисарай "Старий
кримський" 5 зірочок (міцність 42 %,
місткість 0,5 л) за ціною 49 грн. 40 коп., в
той час як мінімальна законодавчо
визначена роздрібна ціна на цей
алкогольний напій становить 51 грн. 87
- реалізації одного пакету вина
"Тамянка Лагідна" (місткість 1 л,
виробник - ПАТ «Коблево», ціна
реалізації - 18 грн. 30 коп. за одиницю
товару) та зберіганні однієї пляшки
напою винного білого "NAOMI біла слива"
(місткість 0,7 л, виробник - ПАТ "ДМК
"Таврія", ціна реалізації - 40 грн. 05 коп.
за одиницю товару) і двох пляшок
горілки "Хлібний дар"
Озима" (місткість 0,37 л, виробник - ТОВ
"Національна горілчана компанія", ціна
реалізації - 24 грн. 10 коп. за одиницю
товару) без марок акцизного податку
встановленого зразка;
- реалізації тютюнового виробу - сигари
в тубусі "White Owl Blunts extra" зі смаком
персику (виробник - "Swedish Match Dominicana", SA,
ціна реалізації - 16 грн. 00 коп. за
одиницю товару) без марки акцизного
податку встановленого зразка.
За результатами перевірки посадовими
особами податкового органу складено
акт від 27.02.2013 № 87/21-0331/35231874 та
запропоновано позивачу у строк до
04.03.2013 надати товарно - супровідні
документи (накладні) на алкогольні
напої та тютюнові вироби.
Після ознайомлення з актом перевірки
посадова особа підприємства позивача
відмовилась від його підписання та
отримання, що зафіксовано посадовими
особами контролюючого органу в актах
від 27.02.2013 про відмову від підписання
матеріалів перевірки та про відмову
від отримання акта перевірки.
19.03.2013 на підставі акта перевірки
Регіональним управлінням Департаменту
контролю за виробництвом та обігом
спирту, алкогольних напоїв і тютюнових
виробів Державної податкової служби
України в Київській області прийняті
рішення за №
33/0107, № 33/0113, № 33/0114
та № 33/0115, якими
відповідно до приписів абзаців 13 та 15
частини другої статті 17 Закону
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995
№ 481/95-ВР до
позивача застосовано фінансові
санкції у загальному розмірі розмірі
30500 грн. 00 коп.

Не погоджуючись із рішеннями,
прийнятими Регіональним управлінням
Департаменту контролю за виробництвом
та обігом спирту, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів Державної
податкової служби України в Київській
області, позивач оскаржив їх до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
наступного.

Обов'язки та компетенція контролюючих
органів, повноваження їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства
визначені Податковим кодексом України.

В силу приписів пункту 61.1 статті 61
Податкового кодексу України,
податковий контроль - це система
заходів, що вживаються контролюючими
органами з метою контролю правильності
нарахування, повноти і своєчасності
сплати податків і зборів, а також
дотримання законодавства з питань
регулювання обігу готівки, проведення
розрахункових та касових операцій,
патентування, ліцензування та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи.

Статтею 191 Податкового кодексу України
(у редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
визначено перелік функцій органів
державної податкової служби, серед
яких, зокрема: здійснення ліцензування
діяльності суб'єктів господарювання з
виробництва спирту, алкогольних напоїв
і тютюнових виробів, оптової торгівлі
спиртом, оптової та роздрібної
торгівлі алкогольними напоями і
тютюновими виробами; здійснення
контролю за виробництвом та обігом
спирту, алкогольних напоїв і тютюнових
виробів та забезпечення міжгалузевої
координації у цій сфері.

Повноваження зі здійснення контролю за
додержанням законодавства у сфері
виробництва та обігу спирту,
алкогольних напоїв і тютюнових виробів
постановою Кабінету Міністрів України
від 07.08.2001 № 940 «Про заходи щодо
посилення державного контролю за
виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв і тютюнових виробів
та справлянням акцизного збору»
покладено на Державну податкову службу
України, у складі якої утворено
Департамент контролю за виробництвом
та обігом спирту, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів як самостійний
функціональний підрозділ з правами
юридичної особи, а у складі державних
податкових адміністрацій в Автономній
Республіці Крим, областях, мм. Києві та
Севастополі - регіональні управління
Департаменту з правами юридичної особи
та їх територіальні підрозділи.

З метою проведення податкового
контролю за дотриманням суб`єктами
господарювання норм законодавства з
питань регулювання обігу готівки,
порядку здійснення платниками
податків розрахункових операцій,
ведення касових операцій, наявності
ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому
числі про виробництво та обіг
підакцизних товарів, проводиться
фактична перевірка за місцем
фактичного провадження платником
податків діяльності, розташування
господарських або інших об'єктів права
власності такого платника
(підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75
Податкового кодексу України).

Порядок проведення фактичних
перевірок визначено статтею 80
Податкового кодексу України.

Так, пунктом 80.1 статті 80 Податкового
кодексу України передбачено, що
фактична перевірка здійснюється без
попередження платника податків (особи).

Відповідно до пункту 80.2 статті 80
Податкового кодексу України, фактична
перевірка може проводитися на підставі
рішення керівника органу податкової
служби, оформленого наказом, копія
якого вручається платнику податків або
його уповноваженому представнику, або
особам, які фактично проводять
розрахункові операції, під розписку до
початку проведення такої перевірки, та
за наявності хоча б однієї з обставин,
визначених підпунктами 80.2.1 - 80.2.7 цього
пункту.

Зокрема, в силу приписів підпункту 80.2.5
пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу
України підставою для проведення
фактичної перевірки є отримання в
установленому законодавством порядку
інформації про порушення вимог
законодавства в частині виробництва,
обліку, зберігання та транспортування
спирту, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів та цільового
використання спирту платниками
податків, а також здійснення функцій,
визначених законодавством у сфері
виробництва і обігу спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів.

Як вже зазначалось судом вище, фактична
перевірка господарської одиниці
позивача проведена Регіональним
управлінням Департаменту контролю за
виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв і тютюнових виробів
Державної податкової служби України в
Київській області на підставі вимог
підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80
Податкового кодексу України, тобто для
здійснення функцій, визначених
законодавством у сфері виробництва і
обігу спирту, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів, однією з яких є
контроль за додержанням законодавства
у цій сфері.

Основні засади державної політики щодо
регулювання виробництва, експорту,
імпорту, оптової і роздрібної торгівлі
спиртом етиловим, коньячним і плодовим,
спиртом етиловим ректифікованим
виноградним, спиртом етиловим
ректифікованим плодовим,
спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями та тютюновими виробами,
забезпечення їх високої якості та
захисту здоров'я громадян, а також
посилення боротьби з незаконним
виробництвом та обігом алкогольних
напоїв і тютюнових виробів на
території України визначені Законом
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995
№ 481/95-ВР (далі - Закон України № 481/95-ВР).

Статтею 1 Закону України № 481/95-ВР
передбачено, що мінімальні роздрібні
ціни на алкогольні напої - це ціни, які
визначаються виходячи з мінімальних
оптово-відпускних цін на цю продукцію
та торговельної надбавки.

Право встановлювати мінімальні
оптово-відпускні та роздрібні ціни на
алкогольні напої в силу приписів
частини десятої статті 18 Закону
України № 481/95-ВР надано Кабінету
Міністрів України.

Відповідно до вимог постанови Кабінету
Міністрів України від 30.10.2008 № 957 «Про
встановлення розміру мінімальних
оптово-відпускних і роздрібних цін на
окремі види алкогольних напоїв
вітчизняного виробництва», мінімальну
роздрібну ціну на коньяк
(бренді) п`ять зірочок міцністю 42 % та
місткістю 0,5 л визначено на рівні
51 грн. 87 коп.

Відповідно до абзацу 13 частини другої
статті 17 Закону України № 481/95-ВР, у разі
оптової або роздрібної торгівлі
коньяком, алкогольними напоями,
горілкою,
лікеро-горілчаними виробами та вином
за цінами, нижчими за встановлені
мінімальні оптово-відпускні або
роздрібні ціни на такі напої, до
суб'єктів господарювання
застосовуються фінансові санкції у
вигляді штрафу у розмірі 100 відсотків
вартості отриманої партії товару,
розрахованої виходячи з мінімальних
оптово-відпускних або роздрібних цін,
але не менше 5000 гривень.

Як вже зазначалось судом вище,
податковим органом у ході перевірки
зафіксовано продаж позивачем однієї
пляшки коньяку "Бахчисарай "Старий
кримський" 5 зірочок (міцність 42 %,
місткість 0,5 л) за ціною 49 грн. 40 коп.,
тобто за ціною, що є нижчою за
встановлені мінімальні роздрібні ціни
на такий алкогольний виріб.

Зазначені вище обставини
підтверджуються наявною у матеріалах
справи копією фіскального
звітного чеку від 27.02.2013 на суму 50 грн. 40
коп. (з них: 49 грн. 40 коп. -
вартість коньяку "Бахчисарай "Старий
кримський" 5 зірочок, місткістю 0,5л; 1
грн. 00 коп. - вартість пакету) та не були
спростовані представником позивача.

Враховуючи наведені вище відомості суд
дійшов висновку про обгрунтованість
доводів відповідача про вчинення
позивачем правопорушення,
відповідальність за яке передбачено
абзацом 13 частини другої статті 17
Закону України № 481/95-ВР.

Вирішуючи питання стосовно наявності
підстав для застосування контролюючим
органом штрафу у розмірі 5000 грн. 00 коп.,
а не у розмірі 100 % вартості отриманої
партії товару, розрахованої виходячи з
мінімальних роздрібних цін, суд зважає
на відсутність фактичних даних, які
свідчать про пред`явлення позивачем
облікових документів на товар у ході
контролюючого заходу 27.02.2013, а також у
строк до 04.03.2013, як це пропонувалось
податковим органом (що зафіксовано в
акті перевірки).

Крім того, вказані вище документи на
стадії подання до відповідача
заперечень на акт перевірки від 27.02.2013
№ 87/21-0331/35231874 позивачем також подані не
були.

За наведених обставин, застосування
Регіональним управлінням Департаменту
контролю за виробництвом та обігом
спирту, алкогольних напоїв і тютюнових
виробів Державної податкової служби
України в Київській області до
позивача фінансових санкцій у вигляді
штрафу у сумі 5000 грн. 00 коп. суд вважає
правомірним та таким, що здійснено у
відповідності до вимог абзацу 13
частини другої статті 17 Закону України
№ 481/95-ВР.

Що стосується висновків податкового
органу про порушення позивачем вимог
статті 11 Закону України № 481/95-ВР,
суд зазначає наступне.

В силу приписів статті 11 Закону України
№ 481/95-ВР, алкогольні напої та тютюнові
вироби, які виробляються в Україні, а
також такі, що імпортуються в Україну,
позначаються марками акцизного
податку в порядку, визначеному
законодавством.

Пунктом 226.1 статті 226 Податкового
кодексу України визначено, що у разі
виробництва на митній території
України алкогольних напоїв і тютюнових
виробів чи ввезення таких товарів на
митну територію України платники
податку зобов'язані забезпечити їх
маркування марками встановленого
зразка у такий спосіб, щоб марка
акцизного податку розривалася під час
відкупорювання (розкривання) товару.

Виготовлення, зберігання, продаж марок
акцизного податку та маркування
алкогольних напоїв і тютюнових виробів
здійснюються відповідно до положення,
затвердженого Кабінетом Міністрів
України (пункт 226.3 статті 226 Податкового
кодексу України).

Відповідно до пункту 19 Положення про
виготовлення, зберігання, продаж марок
акцизного податку та маркування
алкогольних напоїв і тютюнових
виробів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №
1251, наявність наклеєної в
установленому порядку марки акцизного
податку встановленого зразка на пляшці
(упаковці) алкогольного напою та пачці
(упаковці) тютюнового виробу є однією з
умов для ввезення на митну територію
України і продажу таких товарів
споживачам.

Згідно з приписами пунктів 21, 22 та 23
цього Положення, для прикріплення
марок використовується клей
(дисперсійний, дескрин тощо), який не
дає змоги зняти їх з виробів без
пошкодження і змивається у разі
потреби в митті пляшок для повторного
їх використання. Марки наклеюються на
пляшку П- чи Г-подібним способом через
горловину. У разі реалізації напоїв в
упаковках (типу «Tetra Pak») марки
наклеюються по осі упаковки на верхній
площині. На тютюнові вироби марки
наклеюються: на пачки сигарет та
цигарок серійного виробництва, сигар,
сигарил, а також цигарок, упакованих у
сувенірні коробки (незалежно від їх
розміру), - у такій спосіб, щоб марки
обов'язково розривалися під час
відкривання; на тютюнові вироби в
упаковці, що підлягає обгортанню у
поліпропіленову плівку, - під плівку.

Абзацом 15 частини другої статті 17
Закону України № 481/95-ВР встановлено, що
за виробництво, зберігання,
транспортування, реалізацію
алкогольних напоїв чи тютюнових
виробів без марок акцизного податку
встановленого зразка до суб'єктів
господарювання застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафу у
розмірі 200 відсотків вартості товару,
але не менше 8500 гривень.

З матеріалів адміністративної справи
вбачається, що у ході контролюючого
заходу податковим органом зафіксовано
продаж позивачем згідно фіскальних
звітних чеків від 27.02.2013 (а.с. 103)
одного пакету вина "Тамянка Лагідна"
(місткість 1 л, виробник - ПАТ
«Коблево», ціна реалізації - 18 грн. 30
коп. за одиницю товару) та сигари в
тубусі "White Owl Blunts extra" зі смаком персику
(виробник - "Swedish Match Dominicana", SA, ціна
реалізації - 16 грн. 00 коп. за одиницю
товару), на яких були відсутні марки
акцизного податку встановленого
зразка.

Крім того, контролюючим органом
виявлено, що на зберіганні у позивача
без марок акцизного податку
встановленого зразка знаходились одна
пляшка напою винного білого "NAOMI
біла слива" (місткість 0,7 л, виробник -
ПАТ "ДМК "Таврія", ціна реалізації - 40
грн. 05 коп. за одиницю товару) і дві
пляшки горілки "Хлібний дар" Озима"
(місткість 0,37 л, виробник - ТОВ
"Національна горілчана компанія", ціна
реалізації - 24 грн. 10 коп. за одиницю
товару), що зафіксовано в акті зняття
залишків продукції, що є додатком до
акта перевірки від 27.02.2013 № 87/21-0331/35231874.

На момент прийняття рішення у даній
справі обставини, що свідчать про
порушення позивачем порядку
зберігання та реалізації вказаних
алкогольних напоїв та тютюнового
виробу, представником позивача
спростовані не були, жодних пояснень з
приводу наявності/відсутності
належним чином прикріплених марок
акцизного податку на цих товарах,
представником позивача суду не надано.

За наведених обставин, висновок
Регіонального управління Департаменту
контролю за виробництвом та обігом
спирту, алкогольних напоїв і тютюнових
виробів Державної податкової служби
України у Київській області про
порушення Товариством з обмеженою
відповідальністю «Край-2» вимог статті
11 Закону України № 481/95-ВР суд вважає
цілком обгрунтованим.

Водночас, з матеріалів
адміністративної справи вбачається, що
відповідач, притягуючи підприємство до
відповідальності за порушення вимог
цієї статті, застосував до позивача
фінансові санкції у розмірі, що
визначений абзацом 15 частини другої
статті 17 Закону України № 481/95-ВР,
окремо за:

- реалізацію тютюнових виробів без
марок акцизного податку - рішення
№ 33/0114 від 19.03.2013 на суму
8500 грн. 00 коп.;

- реалізацію алкогольних напоїв баз
марок акцизного податку - рішення
№ 33/0107 від 19.03.2013 на суму
8500 грн. 00 коп.;

- зберігання алкогольних напоїв баз
марок акцизного податку - рішення
№ 33/0113 від
19.03.2013 на суму 8500 грн. 00 коп.

В силу приписів частини третьої статті
2 Кодексу адміністративного
судочинства України у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено).

Вирішуючи питання стосовно наявності
підстав для притягнення позивача до
відповідальності за порушення ним
вимог статті 11 Закону України № 481/95-ВР
у наведений вище спосіб, суд виходить з
того, що юридична відповідальність
суб`єкта господарювання ґрунтується на
принципах законності (юридична
відповідальність повинна
застосовуватися лише у випадках,
передбачених законом), доцільності
(відповідність обраного заходу впливу
на правопорушника цілям юридичної
відповідальності); невідворотності
(жодна особа не повинна уникнути
відповідальності за вчинене
правопорушення) та обґрунтованості
(аргументованість щодо фактичних
обставин правопорушення та обраної
міри відповідальності).

Суд звертає увагу на те, що статтею 1
Закону України № 481/95-ВР передбачено, що
імпорт, експорт, транспортування,
зберігання, торгівля алкогольними
напоями та тютюновими виробами з
порушенням вимог законодавства, що
регулює ці питання, вважається
незаконним обігом алкогольних напоїв і
тютюнових виробів.

Відповідно до частини першої статті 238
Господарського кодексу України, за
порушення встановлених законодавчими
актами правил здійснення
господарської діяльності до суб'єктів
господарювання можуть бути
застосовані уповноваженими органами
державної влади або органами місцевого
самоврядування
адміністративно-господарські санкції,
тобто заходи організаційно-правового
або майнового характеру, спрямовані на
припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його
наслідків.

Статтею 239 Господарського кодексу
України передбачено, що одним з видів
адміністративно - господарських
санкцій є
адміністративно-господарський штраф,
який в силу статті 241 цього Кодексу є
грошовою сумою, що сплачується
суб'єктом господарювання до
відповідного бюджету у разі порушення
ним встановлених правил здійснення
господарської діяльності.

Перелік порушень, за які з суб'єкта
господарювання стягується штраф,
розмір і порядок його
стягнення визначаються законами, що
регулюють податкові та інші відносини,
в яких допущено правопорушення
(частина друга статті 241 Господарського
кодексу України).

Таким чином, визначені статтею 17 Закону
України № 481/95-ВР фінансові санкції є
адміністративно - господарськими та
застосовуються до суб`єктів
господарювання у разі порушення ними
правил здійснення господарської
діяльності в частині впровадження в
обіг алкогольних напоїв і тютюнових
виробів.

При цьому, визначений абзацом 15 частини
другої статті 17 Закону України
№ 481/95-ВР штраф як адміністративно -
господарська санкція застосовується
саме за впровадження в обіг
алкогольних напоїв або тютюнових
виробів без марок акцизного податку
встановленого зразка, у зв`язку з чим
передбачений цією нормою штрафу у
розмірі 8500 грн. 00 коп. підлягає
накладенню на суб`єкта господарювання
у разі виявлення факту незаконного
обігу алкогольних напоїв або
незаконного обігу тютюнових виробів
незалежно від способу впровадження цих
товарів в обіг (виробництва,
зберігання, транспортування,
реалізації тощо).

Таким чином, враховуючи виявлені у ході
перевірки обставини, що свідчать про
впровадження позивачем в обіг
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів без марок акцизного податку
встановленого зразка, застосування
відповідачем фінансових санкцій у сумі
8500 грн. 00 коп. за невиконання вимог
законодавства щодо обігу тютюнових
виробів (рішення від 19.03.2013 №
33/0114) та у сумі 8500 грн. 00 коп. за
невиконання вимог законодавства щодо
обігу алкогольних напоїв (рішення від
19.03.2013 № 33/0107)
здійснено Регіональним управлінням
Департаменту контролю за виробництвом
та обігом спирту, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів Державної
податкової служби України в Київській
області у відповідності до вимог
Закону України № 481/95-ВР.

Водночас, за наявності обґрунтованого
за своєю суттю рішення від 19.03.2013
№ 33/0107, яким до позивача
застосовано фінансові санкції у сумі
8500 грн. 00 коп. за
впровадження в обіг алкогольних напоїв
без марок акцизного податку
встановленого зразка, повторне (у межах
одного контролюючого заходу)
накладення на позивача штрафу за
вчинення ним цього ж правопорушення
суд вважає безпідставним, у зв`язку з
чим рішення відповідача від 19.03.2013 №
33/0113 є протиправним та підлягає
скасуванню.

Що стосується тверджень позивача про
порушення податковим органом
процедури проведення перевірки, що
призвело до прийняття незаконних
рішень, суд зазначає наступне.

Під час судового розгляду справи
представник позивача звернув увагу на
недотримання Регіональним управлінням
Департаменту контролю за виробництвом
та обігом спирту, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів Державної
податкової служби України в Київській
області порядку та процедури
проведення фактичної перевірки, що
полягали, зокрема, у пред`явленні
посадовими особами контролюючого
органу направлень на перевірку від
27.02.2013 № 201 та № 202, зміст яких не
відповідав відомостям, що викладені у
наказі від 27.02.2013 № 121-к (у направленнях
підставою для проведення перевірки
визначено наказ № 121-к від іншої дати, а
саме: 27.03.2013).

У зв`язку з зазначеними обставинами
представник позивача наголошує на
тому, що перевірка позивача фактично не
була проведена посадовими особами
контролюючого органу у зв`язку з їх не
допуском до перевірки, що свідчить про
відсутність підстав для притягнення
суб`єкта господарювання до
відповідальності у вигляді
застосування фінансових санкцій.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
недодержання вимог правових норм, які
регулюють порядок прийняття рішення
про застосування фінансових санкцій, у
тому числі стосовно процедури
проведення перевірки, може бути
підставою для визнання такого рішення
протиправним лише у тому разі, коли
відповідне порушення спричинило
прийняття неправильного рішення. Якщо
ж рішення в цілому узгоджується з
вимогами чинного законодавства і
прийнято відповідно до обставин, що
склалися, тобто є вірним по суті, то
окремі порушення встановленої
процедури проведення перевірки та
прийняття рішення не можуть бути
підставою для його скасування, якщо
інше не передбачено законодавством.

Згідно з приписами пункту 80.5 статті 80
Податкового кодексу України, допуск
посадових осіб органів податкової
служби до проведення фактичної
перевірки здійснюється згідно із
статтею 81 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 81.1 цієї статті,
посадові особи органу державної
податкової служби мають право
приступити до проведення фактичної
перевірки за наявності підстав для їх
проведення, визначених цим Кодексом, та
за умови пред'явлення або надіслання у
випадках, визначених цим Кодексом,
таких документів: направлення на
проведення такої перевірки; копії
наказу про проведення перевірки;
службового посвідчення осіб, які
зазначені в направленні на проведення
перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у
випадках, визначених цим Кодексом,
платнику податків (його посадовим
(службовим) особам або його
уповноваженому представнику, або
особам, які фактично проводять
розрахункові операції) цих документів
або пред'явлення зазначених
документів, що оформлені з порушенням
вимог, встановлених цим пунктом, є
підставою для недопущення посадових
(службових) осіб органу державної
податкової служби до проведення
документальної виїзної або фактичної
перевірки.

Суд звертає увагу на те, що покладений
приписами статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
на суб`єкта владних повноважень тягар
доказування правомірності своїх дій та
рішень не звільняє позивача від
обов`язку доказування своїх тверджень
чи заперечень.

Належних та допустимих доказів того, що
посадові особи податкового органу не
були допущені позивачем до проведення
фактичної перевірки 27.02.2013 на території
господарської одиниці - магазину за
адресою: Київська область, м. Біла
Церква, вул. Ярослава
Мудрого, 40, представником позивача суду
не надано.

Допитана у судовому засіданні в якості
свідка громадянка ОСОБА_1 (службова
особа підприємства позивача) обставини
проведення перевірки не спростувала, а
також зазначила, що наявні у
підприємства засоби
відеоспостереження, записи з яких
відтворюють події на території
вказаного магазину, 27.02.2013 не працювали.

У свою чергу, матеріали справи містять
акти Регіонального управління
Департаменту контролю за виробництвом
та обігом спирту, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів Державної
податкової служби України в Київській
області, якими зафіксовано відмову
службової особи позивача від підпису у
направленнях на перевірку від 27.02.2013 №
201 та № 202, складання яких в силу
приписів пункту 81.1 статті 81
Податкового кодексу України є
підставою для початку проведення
фактичної перевірки.

Інші порушення, про які зазначав
позивач, зокрема, щодо відсутності
відмітки про проведення фактичної
перевірки у журналі реєстрації
перевірок, не передбачені
законодавством як підстава для
визнання протиправними та скасування
рішень суб`єкта владних повноважень,
оскільки правом на оскарження рішень,
прийнятих за наслідками перевірки
господарської діяльності, позивач
скористався у повному обсязі та у
строк, встановлений чинним
законодавством України.

Суд також не вважає порушення, на які
посилається позивач, істотними, а
відтак вони не можуть бути підставою
для скасування рішень, які є законними
по суті, зокрема, рішень Регіонального
управління Департаменту контролю за
виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв і тютюнових виробів
Державної податкової служби України в
Київській області від 19.03.2013 №
33/0107, 19.03.2013 № 33/0114 та 19.03.2013
№ 33/0115 про застосування
фінансових санкцій.

За таких обставин, виходячи з меж
заявлених позовних вимог, системного
аналізу положень законодавства
України та доказів, наявних у
матеріалах справи, суд дійшов висновку,
що позовні вимоги є такими, що
підлягають задоволенню частково.

Відповідно до частини третьої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу -
відповідно до тієї частини вимог, у
задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Статтею 97 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що
суд за клопотанням однієї зі сторін
визначає грошовий розмір судових
витрат, які повинні бути їй
компенсовані.

Оскільки позивачем вимоги про
відшкодування понесених ним судових
витрат не заявлялись, а відповідачами
не надано суду доказів понесення ними
витрат, пов'язаних із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз, судові витрати стягненню з
бюджету не підлягають.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 122, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

П О С Т А Н О В
И В:

1. Адміністративний позов задовольнити
частково.

2. Рішення Регіонального управління
Департаменту контролю за виробництвом
та обігом спирту, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів Державної
податкової служби України в Київській
області від 19.03.2013 № 33/0113 про
застосування фінансових санкцій, -
визнати протиправним та скасувати.

3. У задоволенні решти позовних вимог, -
відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Харченко С.В.