Справа № 425/1421/14-а
Суддя: Нагорна Н. В.
Дата ухвалення: 2014-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2014
Провадження №2-а/425/39/14

Справа №425/1421/14-а

06 травня 2014 року
м.Рубіжне

Рубіжанський міський суд
Луганської області у складі:
головуючого - судді Нагорної Н.В.,
розглянувши в залі суду м. Рубіжне в
порядку письмового провадження
адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного Фонду України в
м.Рубіжному Луганської області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання нарахувати пенсію,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду
з адміністративним позовом, в якому
просить визнати неправомірними дії
Управління Пенсійного фонду України в
м.Рубіжному Луганської області з
приводу відмови в призначенні йому
пенсії за віком на пільгових умовах;
зобов'язати відповідача призначити та
нарахувати йому пенсію з урахуванням
спеціального трудового стажу, який
надає право на пенсію на пільгових
умовах за Списком № 1 за періоди праці
на хімічному виробництві пластикових
мас на основі поліамідів у ВАТ «Гродно
Азот», з 09.07.1996 року по 30.09.1999 року в
якості машиніста гранулювання
пластичних мас, а з 01.10.1999 року по 13.06.2002
року - в якості машиніста гранулювання
пластичних мас апаратника переробки
відходів хімічного підприємства. В
обґрунтування своїх позовних вимог
посилається на те, що у вказані періоди
він працював у ВАТ «Гродно Азот»
(раніше «Гродненське виробниче
об'єднання «Хімволокно», ВАТ «Гродно
Хімволокно»). На даний час він досяг
пенсійного віку, тому 06.03.2014 року він
звернувся до УПФУ в м.Рубіжному з
заявою про призначення пенсії за віком
на пільгових умовах. Однак йому було
відмовлено в призначенні пенсії
посилаючись на те, що довідка про
пільговий стаж роботи від 03.01.2014 року №3
надана з посиланням на Постанову Ради
Міністрів Республіки Білорусь від
25.05.2008р. №536, а не на Постанову КМУ СРСР
№10 від 26.01.1991 року або на Постанову КМУ
України №162 від 16.03.1994 року, які є
чинними на момент роботи ОСОБА_1

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання
не з'явився, надав суду письмоу заяву
про можливість розгляду справи в його
відсутність в порядку письмового
провадження, позовні вимоги підтримує
і просить їх задовольнити.

Представник відповідача Морєва
О.Є. в судове засідання не з'явилася,
подала суду заяву про розгляд справи за
її відсутність в порядку письмового
провадження, а також надала суду
письмові заперечення, в яких просила в
задоволенні вимог ОСОБА_1 відмовити з
тих самих підстав, з яких йому було
відмовлено в призначенні пенсії.

За таких обставин суд вважає за
можливе розглянути справу у
відсутності сторін на підставі тих
доказів, що маються в матеріалах
справи, та відповідно до вимог ч. 6 ст. 128
КАС України розглянути справу в
порядку письмового провадження.

Суд, розглянувши адміністративну
справу в межах заявлених позовних
вимог, об'єктивно оцінивши докази, які
містяться в матеріалах
адміністративної справи, вважає, що
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлені наступні
обставини та відповідні їм
правовідносини.

З трудової книжки, копія якої
додана до матеріалів справи, та довідки
про роботу, що дає право на пенсію за
віком відповідно до ст..ст. 12, 15 Закону
Республіки Білорусь «Про пенсійне
забезпечення» від 06.06.2013 року №61,
вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з
09.07.1996 року по 22.07.1998 року працював у
Гродненському виробничому об'єднанні
«Хімволокно» імені 60 років СРСР в
хімічному цеху на дільниці по
виробництву конструкційних пластмас в
якості машиніста гранулювання
пластичних мас 4 розряду, 23.07.1998 року
присвоєний 5 розряд машиніста
гранулювання пластмас, з 01.10.1999 року по
01.05.2000 року у зв'язку з реорганізацією
виробництва був переміщений на
виробництво пластичних мас машиністом
гранулювання пластичних мас 5 розряду
дільниці композиційних матеріалів, з
02.05.2000 року по 13.06.2002 року працював в
якості апаратника переробки відходів
хімічного виробництва 5 розряду
дільниці композиційних матеріалів.

Відповідно до довідки від 20.03.2013
року №551/36/1, виданої ВАТ «Гродно Азот»
ВТК «Хімволокно», Гродненський завод
синтетичного волокна наказом МХП від
31.01.1983р. №84 перейменований у
Гродненське виробниче об'єднання
«Хімволокно» імені 60 років СРСР, яке
наказом від 09.10.2000 року №1211 було
перейменовано в республіканське
унітарне підприємство «Гродненське
виробниче об'єднання «Хімволокно», яке
наказом від 04.10.2002 року №1410 було
преобразовано у відкрите акціонерне
товариство «Гродно Хімволокно», а з
30.09.2011 року ВАТ «Гродно Хімволокно»
реорганізовано шляхом приєднання до
відкритого акціонерного товариства
«Гродно Азот». З наведеного вбачається,
що ВАТ "Гродно Азот" є правонаступником
Гродненського виробничого об'єднання
«Хімволокно» імені 60 років СРСР.

06 березня 2014 року ОСОБА_1
звернувся до УПФУ в м.Рубіжному з
заявою про призначення йому пенсії за
віком на пільгових умовах.

Розпорядженням УПФУ в м.Рубіжне
від 25.03.2014 року №4 «Про відмову в
призначенні пенсії за віком на
пільгових умовах ОСОБА_1» позивачу було
відмовлено в призначенні пенсії за
віком на пільгових умовах згідно п. «а»
ст..13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», оскільки пунктом 3
порядку застосування списків №1 і №2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах, затвердженого
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 18.11.2005
року №383 (зі змінами), передбачено, що
для призначення права на пільгове
пенсійне забезпечення застосовуються
списки, які чинні на період роботи
особи. Довідка про пільговий стаж
роботи від 03.01.2014 року №3 надана з
посиланням на Постанову Ради Міністрів
Республіки Білорусь від 25.05.2008р. №536, а
не на Постанову КМУ СРСР №10 від 26.01.1991
року або на Постанову КМУ України №162
від 16.03.1994 року, які є чинними на момент
роботи ОСОБА_1

Після встановлення
вищезазначених обставин суд зазначає
наступне.

Статтею 46 Конституції України
кожному громадянину гарантовано право
на соціальний захист, що включає право
на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом. Це
право гарантується
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням за рахунок
страхових внесків громадян,
підприємств, установ і організацій, а
також бюджетних та інших джерел
соціального забезпечення; створенням
мережі державних, комунальних,
приватних закладів для догляду за
непрацездатними. Пенсії, інші види
соціальних виплат та допомоги, що є
основним джерелом існування, мають
забезпечувати рівень життя, не нижчий
від прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Судом встановлено, що позивач з
09.07.1996 року по 13.06.2002 року працював в
Республіці Білорусії, тобто за межами
України, на Гродненському виробничому
об'єднанні «Хімволокно» імені 60 років
СРСР в хімічному цеху на дільниці по
виробництву пластичних мас.

Відповідно до ст..9 Конституції
України чинні міжнародні договори,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України, є частиною
національного законодавства України.

13 березня 1992 року між
державами-учасницями Співдружності
Незалежних Держав, в т.ч. Україною та
Білорусією, була укладена Угода про
гарантії прав громадян держав-учасниць
СНД в області пенсійного забезпечення,
яка діє до теперішнього часу (надалі -
Угода 1992 року).

У статті 1 даної Угоди 1992 року
закріплено, що пенсійне забезпечення
громадян держав-учасників дійсної
Угоди та членів їх сімей здійснюється
по законодавству держави, на території
якої вони проживають.

Статтею 5 Угоди 1992 року
передбачено, що дійсна Угода
розповсюджується на всі види
пенсійного забезпечення громадян, які
встановлені або будуть встановлені
законодавством держав-учасниць Угоди.

Відповідно до частин 2, 3 статті 6
Угоди 1992 року для встановлення права на
пенсію, в тому числі пенсій на
пільгових умовах та за вислугу років,
громадянам держав-учасниць Угоди
враховується трудовий стаж, набутий на
території любої з цих держав, а також на
території колишнього СРСР за час до
вступу в силу дійсної Угоди.
Нарахування пенсій проводиться з
заробітку за періоди роботи, які
зараховуються в трудовий стаж.

Необхідні для пенсійного
забезпечення документи, видані в
належному порядку на території
держав-учасниць СНД і держав, які
входили до складу СРСР до 1 грудня 1991
року, приймаються на території
держав-учасниць Співдружності без
легалізації.

Статтею 2 Угоди між Урядом України
та Урядом Республіки Білорусь про
гарантії прав громадян в галузі
пенсійного забезпечення від 14.12.1995
(надалі - Угода 1995 року), яка
ратифікована Законом N 546/96-ВР від
22.11.96р., передбачено, що вказана Угода
регулює питання державного пенсійного
забезпечення громадян, які постійно
проживали на території однієї
Договірної Сторони і переїхали на
постійне проживання на територію іншої
Договірної Сторони, та охоплює
нижчеперераховані види державних
пенсій: пенсії за віком; пенсії по
інвалідності; пенсії за вислугу років;
пенсії в разі втрати годувальника.

У статті 6 Угоди 1995 року зазначено,
що при призначенні пенсій
зараховується трудовий (страховий)
стаж, в тому числі і той, що дає право
для призначення пенсій на пільгових
умовах та за вислугу років, набутий по
законодавству будь-якої з Договірних
Сторін, в тому числі і до набуття
чинності цієї Угоди, а також на
території СРСР до 1 січня 1992 року. При
цьому обчислення трудового
(страхового) стажу проводиться по
законодавству Договірної Сторони, яка
призначає пенсію.

Відповідно до статті 12 Угоди 1995
року необхідні для пенсійного
забезпечення документи, видані на
території будь-якої з Договірних
Сторін, приймаються без легалізації.

Отже з матеріалів справи
вбачається, що позивач ОСОБА_1 набув по
законодавству Республіки Білорусь
трудовий стаж, який дає право для
призначення пенсії на пільгових
умовах.

Виходячи зі змісту вказаних Угод
1992 та 1995 років можна зробити висновок,
що при призначенні пенсії громадянину
України ОСОБА_1 по пенсійному
законодавству України повинен бути
зарахований трудовий стаж, в тому числі
і той, що дає право для призначення
пенсії на пільгових умовах, набутий по
законодавству Республіки Білорусь.

Крім того суд зазначає, що
пенсійним законодавством України
також надано право громадянам України
на призначення та нарахування пенсій
за віком на пільгових умовах виходячи з
наступного.

Згідно зі ст.12 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" право на пенсію
за віком мають: чоловіки - після
досягнення 60 років і при стажі роботи
не менше 25 років; жінки - після
досягнення 55 років і при стажі роботи
не менше 20 років.

Відповідно до п. «а» ст. 13 Закону
України від 05.11.1991 року «Про пенсійне
забезпечення» на пільгових умовах
мають право на пенсію за віком,
незалежно від місця останньої роботи
працівники, зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці, - за списком N 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць чоловіки -
після досягнення 50 років і при стажі
роботи не менше 20 років, з них не менше 10
років на зазначених роботах.

Згідно абз.5 ст.13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»
працівникам, які мають не менше
половини стажу роботи з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці, пенсії на пільгових умовах
призначаються із зменшенням віку,
передбаченого статтею 12 цього Закону,
на 1 рік за кожний повний рік такої
роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці -
жінкам.

Постановою КМУ від 11 березня 1994 р.
N 162, яка була чинною на момент роботи
ОСОБА_1 в Білорусії та втратила
чинність на підставі Постанови КМУ N 36
від 16.01.2003, «Про затвердження списків
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, зайнятість в яких дає право
на пенсію за віком на пільгових умовах»
був затверджений Список N 1, де в Розділі
1080Б000-17541 Б вказано, що робітники і
майстри підприємств інших галузей
промисловості і народного
господарства, зайняті

повний робочий день у технологічному
процесі виробництва продукції:
неорганічної хімії, добрив, полімерів,
пластичних мас (включаючи композиційні
матеріали, склопластики і поліуретани,
у тому числі методом напилення),
каучуків, лакофарбової, побутової
хімії, органічного синтезу.

Постановою Кабінету Міністрів
України від 16 січня 2003 р. N 36 «Про
затвердження списків виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
зайнятість в яких дає право на пенсію
за віком на пільгових умовах»
затверджено список № 1, де в розділі VIII
«Хімічне виробництво» пунктом 8А.1
також передбачені працівники, зайняті
у виробництвах і на роботах пластичних
мас.

Згідно ст. 62 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», яка встановлює
порядок підтвердження стажу роботи,
основним документом, що підтверджує
даний стаж є трудова книжка.

Як вбачається з даних, які
містяться в трудовій книжці позивача,
останній в період з 09.07.1996 року по 22.07.1998
року працював у Гродненському
виробничому об'єднанні «Хімволокно»
імені 60 років СРСР в хімічному цеху на
дільниці по виробництву
конструкційних пластмас в якості
машиніста гранулювання пластичних мас
4 розряду, 23.07.1998 року присвоєний 5
розряд машиніста гранулювання
пластмас, з 01.10.1999 року по 01.05.2000 року у
зв'язку з реорганізацією виробництва
був переміщений на виробництво
пластичних мас машиністом
гранулювання пластичних мас 5 розряду
дільниці композиційних матеріалів, з
02.05.2000 року по 13.06.2002 року працював в
якості апаратника переробки відходів
хімічного виробництва 5 розряду
дільниці композиційних матеріалів.

Згідно довідки від 06.06.2013р. №61
особливі умови праці ОСОБА_1 в указаних
професіях підтверджені результатами
атестації робочих місць.

Таким чином, зазначені роботи
включені до списку № 1 виробництв,
цехів, професій і посад, зайнятість в
яких надає право позивачу на державну
пенсію на пільгових умовах,
затвердженого як Постановою КМУ від 11
березня 1994 р. N 162 так і Постановою
Кабінету Міністрів України від 16 січня
2003 р. N 36.

Також того з матеріалів справи
вбачається, що позивач з 09.07.1996 року по
13.06.2002 року працював в Білорусії, тобто
за межами України. У зв'язку з чим суд
вважає, що довідка про роботу, що дає
право на пенсію за віком відповідно до
ст..ст. 12, 15 Закону Республіки Білорусь
«Про пенсійне забезпечення» від 06.06.2013
року №61, яка видана на підставі діючого
пенсійного законодавства Білорусії,
ніяким чином не може бути видана на
підставі пенсійного законодавства
України.

Враховуючи вищевикладене суд
приходить до висновку, що підстави для
відмови позивачу в призначенні та
нарахуванні пенсії, зазначені в
розпорядженні УПФУ в м.Рубіжному №4 від
25.03.2014 року «Про відмову в призначенні
пенсії за віком на пільгових умовах
ОСОБА_1», необґрунтовані, безпідставні
та порушують конституційне право
громадянина України ОСОБА_1 на належне
пенсійне забезпечення. Крім того
відповідно до вищезазначених Угод 1992
та 1995 років вказана довідка видана
належним чином, в установленій формі та
підлягає прийняттю без легалізації. У
зв'язку з чим суд зазначає, що періоди
роботи ОСОБА_1 у Гродненському
виробничому об'єднанні «Хімволокно»
імені 60 років СРСР з 09.07.1996 року по 30.09.1999
року - в хімічному цеху на дільниці по
виробництву конструкційних пластмас в
якості машиніста гранулювання
пластичних мас, з 01.10.1999 року по 01.05.2000
року - в якості машиніста гранулювання
пластичних мас дільниці композиційних
матеріалів, та з 02.05.2000 року по 13.06.2002
року - в якості апаратника переробки
відходів хімічного виробництва
дільниці композиційних матеріалів
повинні бути враховані відповідачем
при призначенні та нарахуванні ОСОБА_1
пенсії за віком на пільгових умовах.

За правилами ч.2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах обов'язок
щодо доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Із матеріалів справи вбачається,
що відповідачем не надано суду
належних та достовірних доказів, які б
свідчили про правомірність
постановленого рішення (розпорядження
№4 від 25.03.2014р.) про відмову в
призначенні пенсії.

Виходячи з наведеного вище, суд
вважає, що здобутий позивачем стаж
роботи зі шкідливими і важкими умовами
праці в якості машиніста гранулювання
пластичних мас в хімічному цеху на
дільниці по виробництву
конструкційних пластмас, машиніста
гранулювання пластичних мас дільниці
композиційних матеріалів, та в якості
апаратника переробки відходів
хімічного вироб-

ництва дільниці композиційних
матеріалів дають йому право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах за списком № 1 у
відповідності зі ст.ст.12, 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
тому вимоги позивача підлягають
задоволенню з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 9, 46 Конституції
України, ст..ст. 2, 5, 6, 7-14, 70-72, 128, 159-163, 186
КАС України, на підставі ст.ст. 12, 13, 62
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного Фонду України в
м.Рубіжному Луганської області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання нарахувати пенсію -
задовольнити.

Визнати неправомірними дії
Управління Пенсійного фонду України в
м.Рубіжному Луганської області з
приводу відмови в призначенні ОСОБА_1
пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в м.Рубіжному
Луганської області призначити та
нарахувати ОСОБА_1 пенсію за віком на
пільгових умовах за Списком № 1 з
урахуванням стажу роботи на
Гродненському виробничому об'єднанні
«Хімволокно» імені 60 років СРСР,
правонаступником якого являється ВАТ
"Гродно Азот", з 09.07.1996 року по 30.09.1999 року
в якості машиніста гранулювання
пластичних мас в хімічному цеху на
дільниці по виробництву
конструкційних пластмас, з 01.10.1999 року
по 01.05.2000 року - в якості машиніста
гранулювання пластичних мас дільниці
композиційних матеріалів, з 02.05.2000 року
по 13.06.2002 року - в якості апаратника
переробки відходів хімічного
виробництва дільниці композиційних
матеріалів.

Постанова суду може бути
оскаржена до Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Рубіжанський міський суд Луганської
області протягом десяти днів з дня її
проголошення, а у разі застосування
судом частини третьої ст. 160 КАС України
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя:
Н.В.Нагорна