Справа № 810/6652/13-а
Суддя: Ключкович В.Ю.
Дата ухвалення: 2014-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
810/6652/13-а Головуючий у
1-й інстанції: Лисенко В.І.
Суддя-доповідач: Ключкович В.Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

07 травня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді
Ключковича В.Ю.,

суддів
Борисюк Л.П.,

Петрика І.Й.

при секретарі
Шевчук К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Вишгородської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 19
грудня 2013 року у справі за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
"Мисливська вдача" до Вишгородської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В
И В:

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 19 грудня 2013
року адміністративний позов
задоволено. Визнано протиправним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення Вишгородської
об'єднаної державної податкової
інспекції ГУ Міндоходів у Київській
області від 28.11.2013 № .

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій, вказуючи на порушення
судом норм матеріального та
процесуального, права просить
скасувати оскаржуване рішення та
ухвалити нове, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, оцінивши їх в сукупності,
колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін з
наступних підстав.

Згідно зі ст.198 ч.1 п.1 та ст.200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції дійшов висновку про
помилковість висновків податкового
органу про порушення позивачем пункту
12 статті 3, статті 6 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг».

З таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду
погоджується з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що 14
листопада 2013 року посадовими особами
відповідача проведено фактичну
перевірку з питань дотримання
законодавства у сфері застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі в магазині позивача за
адресою Вишгородський район, с.
Литвинівка, вул. Л. України 20, за
результатами якої складено Акт від
14.11.2013 № 000976.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем пункту 12 статті 3, статті 6
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг».

З Акту перевірки вбачається, під час
перевірки посадовими особами
відповідача встановлено факт
здійснення торгівлі алкогольними
напоями на загальну суму 5654,70 грн., на
які у позивача відсутні документи, що
підтверджують рух
товарно-матеріальних цінностей до
моменту їх реалізації позивачем
(видаткові накладні,
товарно-транспортні накладні).

За результатами перевірки
відповідачем було прийнято податкове
повідомлення-рішення від 28.11.2013 №
, яким позивачу нараховані
штрафні санкції у розмірі 11309,40 грн.

Даючи правову оцінку обставинам
справи, колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду
зазначає наступне.

Відповідно до п.п.75.1.3. п. 75.1 ст. 75
Податкового кодексу України фактичною
вважається перевірка, що здійснюється
за місцем фактичного провадження
платником податків діяльності,
розташування господарських або інших
об'єктів права власності такого
платника. Така перевірка здійснюється
органом державної податкової служби
щодо дотримання норм законодавства з
питань регулювання обігу готівки,
порядку здійснення платниками
податків розрахункових операцій,
ведення касових операцій, наявності
ліцензій, патентів, свідоцтв, у чому
числі про виробництво та обіг
підакцизних товарів, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами).

За правилами статті 2 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» цей закон
поширюється на всіх юридичних осіб,
створених відповідно до законодавства
України, незалежно від їх
організаційно-правових форм і форм
власності, а також на представництва
іноземних суб'єктів господарської
діяльності, які зобов'язані вести
бухгалтерський облік та подавати
фінансову звітність згідно з
законодавством.

Відповідно до пункту 2 статті 3 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова і податкова,
статистична та інші види
звітності, що використовують
грошовий вимірник ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Пунктами 1-3 і 5 статті 9 цього Закону
передбачено, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій . Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування опрацювання даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи,
інформація, що міститься в прийнятих до
обліку первинних документах,
систематизується на рахунках
бухгалтерського обліку в регістрах
синтетичного та аналітичного обліку
шляхом їх подвійного запису на
взаємопов'язаних рахунках
бухгалтерського обліку. Операції в
іноземній валюті відображаються також
у валюті розрахунків та платежів по
кожній іноземній валюті окремо. Дані
аналітичних рахунків повинні бути
тотожні відповідним рахункам
синтетичного обліку па кожне число
кожного місяця. Господарські операції
повинні бути відображені в облікових
регістрах в тому звітному періоді, в
якому вони були здійснені.

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» суб'єкти
господарювання, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку.

Згідно із статтею 6 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» облік товарних запасів
фізичною особою - підприємцем ведеться
у порядку, визначеному чинним
законодавством, а юридичною особою (її
філією, відділенням, іншим
відокремленим підрозділом) - у порядку,
визначеному відповідним національним
положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку.

Статтею 20 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» до суб'єктів господарювання, що
здійснюють реалізацію товарів, які не
обліковані у встановленому порядку,
застосовується фінансова санкція у
розмірі подвійної вартості
необлікованих товарів, які не
обліковані за місцем реалізації та
зберігання, за цінами реалізації, але
не менше десяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Проаналізувавши норми чинного
законодавства, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції,
що штрафні санкції за порушення
ведення обліку товарно-матеріальних
цінностей застосовуються до суб'єктів
господарювання лише у разі відсутності
у них первинних документів (видаткових,
товарно-транспортних накладних), які
підтверджують рух
товарно-матеріальних цінностей від
постачальників до таких суб'єктів
господарювання.

Відповідно до пункту 44.6 статті 44
Податкового кодексу у разі якщо
платник податків після закінчення
перевірки та до прийняття рішення
контролюючим органом за результатами
такої перевірки надає документи, що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, не надані під час перевірки,
такі документи повинні бути враховані
контролюючим органом під час розгляду
ним питання про прийняття рішення.

Судом першої інстанції вірно
встановлено та податковим органом не
спростовується, що документи,
відсутність яких стало підставою для
висновку податкового органу про
порушення позивачем порядку ведення
обліку товарно-матеріальних цінностей,
не були надані перевіряючим оскільки,
такі документи зберігалися у кабінеті
директора магазину, якого на місці
проведення перевірки не було.

Разом з тим, наступного дня позивач
надіслав на адресу податкового органу
всі документи, що були відсутні на
момент проведення перевірки, однак
такі при прийнятті рішення податковим
органом враховані не були.

Колегія суддів погоджується з судом
першої інстанції, що висновки
податкового органу щодо порушення
позивачем пункту 12 статті 3, статті 6
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» є помилковими,
оскільки позивачем надано видаткові та
товарно-транспортні накладні на всі
товари, згідно відомості від 14.11.2013року.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що відповідачем
в порушення ч.2 ст.71 КАС України не
доведено правомірності оскаржуваного
податкового повідомлення - рішення, яке
є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно зі ст.159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, що на думку
колегії апеляційного
адміністративного суду, дотримано
судом першої інстанції.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що
постанова суду першої інстанції
постановлена з дотриманням норм
процесуального та матеріального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції, у зв'язку з чим підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160,198,200, 205,206, 212, 254 КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Вишгородської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області -
залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 19 грудня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складення в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст ухвали складено та
підписано 07.05.2014 року.

Головуючий суддя:
В.Ю.Ключкович

Судді:
Л.П. Борисюк

І.Й. Петрик

.

Головуючий суддя
Ключкович В.Ю.

Судді:
Борисюк Л.П.

Петрик І.Й.