Справа № 872/11501/13
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

13 лютого 2014 рокусправа № 808/4724/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Дурасової Ю.В.

суддів: Проценко
О.А. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового
засідання: Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги
Реєстраційної служби Якимівського
районного управління юстиції
Запорізької області та Державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Якимівського
районного управління юстиції
Запорізької області Іванова Віталія
Леонідовича

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 03 червня 2013
р.

у справі за позовом ОСОБА_2 до
відповідачів: 1.Державного реєстратора
прав на нерухоме майно Реєстраційної
служби Якимівського районного
управління юстиції Запорізької
області Іванова Віталія Леонідовича,
2.Реєстраційної служби Якимівського
районного управління юстиції
Запорізької області про скасування
рішення від 05.04.2013р. №1407616, та визнання
дії протиправними, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся 14.05.2013 року до
Запорізького окружного
адміністративного суду з зазначеним
адміністративним позовом. Просив
визнати нечинним та скасувати рішення
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Якимівського районного управління
юстиції Запорізької області Іванова
Віталія Леонідовича від 05.04.2013 року №
1407616 про відмову у державній реєстрації
іншого речового права - право оренди
земельної ділянки, що розташована по
АДРЕСА_1, кадастровий номер
:11:001:0326; та визнати протиправними
дії державного реєстратора щодо
відмови у державній реєстрації
зазначених прав.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 03 червня 2013
року даний позов задоволений. Визнано
нечинним та скасовано рішення
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Якимівського районного управління
юстиції Запорізької області Іванова
Віталія Леонідовича від 05.04.2013 року №
1407616грн. про відмову у державній
реєстрації іншого речового права -
право оренди земельної ділянки, що
розташована по АДРЕСА_1, кадастровий
номер :11:001:0326; та визнано
протиправними дії державного
реєстратора щодо відмови у державній
реєстрації зазначених прав.

Свою позицію суд першої інстанції
обґрунтував тим, що договір оренди
земельної ділянки є підставою для
проведення державної реєстрації прав у
Державному реєстрі прав.

Не погодившись з даним рішенням суду
відповідачі подали апеляційні скарги.
Просять скасувати оскаржувану
постанову та в задоволенні позову
відмовити. Посилаються на те, що оренда
землі є похідним правом від права
власності, і реєструється після
державної реєстрації права власності,
а право власності не зареєстроване,
тому рішення суду першої інстанції
підлягає скасуванню.

В судове засідання сторони не
з'явилися, про день та час судового
засідання повідомлені належним чином.
Тому, на підставі ст.41 КАС України
фіксування процесу технічними
засобами не здійснюється.

Перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням від 05.04.2013 року № 1407616
відмовлено у державній реєстрації
іншого речового права - право оренди
земельної ділянки, що розташована по
АДРЕСА_1, кадастровий номер
:11:001:0326. Підставою для відмови
державний реєстратор зазначив ч. 2 ст. 4
ЗУ «Про державну реєстрацію речових
прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,
вказавши, що право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки є похідним і реєструється
після державної реєстрації права
власності на таке майно. Судом першої
інстанції також встановлено, що
позивач 28.09.2007 року уклав з
Кирилівською селищною радою договір
оренди земельної ділянки кадастровий
номер :11:001:0326, який у
встановленому порядку зареєстрований
у Якимівському відділі Державного
земельного кадастру 24.01.2008 року за №
22. Між вказаними особами також
укладено додаткову угоду від 27.09.2012
року про поновлення договору оренди
земельної ділянки від 28.09.2007 року
кадастровий номер :11:001:0326. У
березні 2013 року позивач звернувся до
Реєстраційної служби Якимівського
управління юстиції для проведення
державної реєстрації додаткової угоди
та отримав відмову у реєстрації.

Колегія суддів апеляційної інстанції
встановила, що суд першої інстанції
правильно застосував до даних
правовідносини норми Конституції
України, Рішення Конституційного Суду
України, ЗУ «Про державну службу», ЗУ
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 10 ЗУ «Про державну службу»
визначено, що до основних обов'язків
державних службовців відноситься
додержання Конституції України та
інших актів законодавства України,
недопущення порушень прав і свобод
людини та громадянина.

Статтею 24 ЗУ «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» (в редакції що діяла на час
звернення до суду), визначені підстави
для відмови у державній реєстрації
прав та їх обтяжень.

1. У державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено у разі,
якщо:

1) заявлене право, обтяження не підлягає
державній реєстрації відповідно до
цього Закону;

2) об'єкт нерухомого майна, розміщений
на території іншого органу державної
реєстрації прав;

3) із заявою про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень звернулася
неналежна особа;

4) подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують;

5) заяву про державну реєстрацію прав,
пов'язаних з відчуженням нерухомого
майна, подано після державної
реєстрації обтяжень, встановлених щодо
цього майна, крім випадків,
встановлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону;

5-1) заяву про державну реєстрацію
обтяжень речових прав на нерухоме
майно щодо попереднього правонабувача
подано після державної реєстрації
права власності на таке майно за новим
правонабувачем;

5-2) заяву про державну реєстрацію
речових прав, похідних від права
власності, подано за відсутності
державної реєстрації права власності,
крім випадків, установлених частиною
дев'ятою статті 15 цього Закону;

5-3) під час подання заяви про державну
реєстрацію права власності на
підприємство як єдиний майновий
комплекс, житловий будинок, будівлю,
споруду (їх окремі частини), що виникло
на підставі документа, за яким
правонабувач набуває також право
власності на земельну ділянку, не
подано заяву про державну реєстрацію
права власності на земельну ділянку;

5-4) після завершення п'ятиденного
строку з дня отримання заявником
письмового повідомлення про зупинення
розгляду заяви про державну реєстрацію
прав не усунено обставин, що були
підставою для прийняття такого
рішення;

5-5) заяву про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень під час вчинення
нотаріальної дії з нерухомим майном,
об'єктом незавершеного будівництва
подано не до нотаріуса, який вчинив
таку дію;

5-6) заяву про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень в електронній формі
подано особою, яка не є державним
кадастровим реєстратором або
державним виконавцем;

6) заявником подано ті самі документи,
на підставі яких заявлене право та
обтяження такого права вже
зареєстровано у Державному реєстрі
прав.

2. За наявності підстав для відмови в
державній реєстрації державний
реєстратор приймає рішення про відмову
в державній реєстрації прав та їх
обтяжень.

3. Відмова в державній реєстрації прав
та їх обтяжень з підстав, зазначених у
пунктах 4, 5-2 - 5-6 частини першої цієї
статті, не позбавляє заявника права
повторно звернутися із заявою за умови
усунення перешкод для державної
реєстрації прав та їх обтяжень.

Відмова в державній реєстрації прав та
їх обтяжень з підстав, зазначених у
пункті 2 частини першої цієї статті, не
може здійснюватися у разі, якщо об'єкт
нерухомого майна розміщений у межах
території, на якій діють два і більше
органів державної реєстрації прав,
одним з таких органів на вибір
заявника, а також у разі проведення
державної реєстрації обтяжень речових
прав на нерухоме майно.

Відмова в державній реєстрації прав та
їх обтяжень з підстав, зазначених у
пункті 4 частини першої цієї статті, не
може здійснюватися у разі наявності
помилки в Державному земельному
кадастрі, яка виникла після
перенесення інформації про земельні
ділянки з Державного реєстру земель до
Державного земельного кадастру
(розташування в межах земельної
ділянки частини іншої земельної
ділянки; невідповідність меж земельної
ділянки, вказаних у Державному реєстрі
земель, її дійсним межам;
невідповідність площі земельної
ділянки, вказаної у Державному реєстрі
земель, її дійсній площі у результаті
зміни методів підрахунку (округлення);
присвоєння декільком земельним
ділянкам однакових кадастрових
номерів).

4. Відмова в державній реєстрації прав
та їх обтяжень з підстав, не
передбачених цим Законом, заборонена.

Однак, у своєму рішенні про відмову в
державній реєстрації (а.с. 6) державний
реєстратор посилається не на
відповідний пункт статті 24 вказаного
закону, а на ч.2 ст. 4 цього, зазначаючи,
що право постійного користування та
право оренди земельної ділянки є
похідним і реєструється після
державної реєстрації права власності
на таке майно, чим порушив вимогу ч. 4 ст.
24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових
прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Колегія суддів апеляційної інстанції
також бере до уваги, що в силу п.2 ч. 1 ст.
4 ЗУ «Про державну реєстрацію речових
прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,
обов'язковій державній реєстрації
підлягає: 2) право володіння; право
користування (сервітут); право
користування земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб
(емфітевзис); право забудови земельної
ділянки (суперфіцій); право
господарського відання; право
оперативного управління; право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки; право
користування (найму, оренди) будівлею
або іншими капітальними спорудами, їх
окремими частинами; іпотека; довірче
управління майном;

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» права на нерухоме
майно та їх обтяження, що виникли до
набрання чинності Законом,
визначаються дійсними у разі
відсутності їх державної реєстрації,
передбаченої Законом, за умов, якщо
реєстрація прав та їх обтяжень була
проведена відповідно до законодавства,
що діяло на момент їх виникнення, або
якщо на момент виникнення прав та їх
обтяжень діяло законодавство, що не
передбачало обов'язкової реєстрації
таких прав.

Зміни в ЗУ «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» почали діяти з 01.01.2013 року.

Відповідно до ст. 20 ЗУ «Про оренду
землі» у редакції до 01.01.2013 року)
договір оренди землі підлягає
державній реєстрації.

В силу п. 3 розділу ІІ Прикінцевих
положень ЗУ «Про оренду землі», договір
оренди земельної ділянки є підставою
для проведення державної реєстрації
прав у Державному реєстрі прав.

Отже, на думку колегії суддів
апеляційної інстанції, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про безпідставність посилання
державного реєстратора на
необхідність проведення державної
реєстрації прав власності на земельні
ділянки, як умови подальшої реєстрації
договорів оренди, які укладені до
набрання чинності змін до ЗУ «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень».

Повноваження державного реєстратора
визначені статтею 9 ЗУ «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», згідно якої
державний реєстратор встановлює
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства, а
також відсутність суперечностей між
заявленими та вже зареєстрованими
правами на нерухоме майно, приймає
рішення про державну реєстрацію прав,
відмову в такій реєстрації, її
зупинення, про державну реєстрацію
обтяжень, про скасування запису,
погашення запису та внесення змін до
записів у Державному реєстрі прав та
здійснює інші повноваження,
передбачені цим законом та іншими
нормативно-правовими актами.

Таким чином, суд першої інстанції
не допустив порушення норм
матеріального права, а повно та
всебічно дослідив обставини справи,
дав їм відповідну правову оцінку,
правильно встановив характер спірних
правовідносин і для їх вирішення
правильно застосував норми
матеріального права.

Колегія суддів апеляційного суду
вважає, що в межах апеляційних скарг
порушень судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому апеляційні скарги слід
залишити без задоволення, а
оскаржуване судове рішення - залишити
без змін.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Реєстраційної
служби Якимівського районного
управління юстиції Запорізької
області та Державного реєстратора прав
на нерухоме майно Реєстраційної служби
Якимівського районного управління
юстиції Запорізької області Іванова
Віталія Леонідовича - залишити без
задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 03 червня 2013
р. у справі за позовом ОСОБА_2 до
відповідачів: 1.Державного реєстратора
прав на нерухоме майно Реєстраційної
служби Якимівського районного
управління юстиції Запорізької
області Іванова Віталія Леонідовича,
2.Реєстраційної служби Якимівського
районного управління юстиції
Запорізької області про визнання
нечинним та скасування рішення від
05.04.2013р. №1407616, та визнання дії
протиправними - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
з моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та
ч.5 ст. 254 КАС України.

Головуючий:
Ю.В. Дурасова

Суддя:
О.А. Проценко

Суддя:
Л.П. Туркіна