Справа № 2а-5426/09/2270/11
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2014 року
м. Київ К/9991/85933/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Карася О.В.

Моторного О.А.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3

на постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 14 липня
2009 року

та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 03 листопада
2011 року

у справі № 2а-5426/09/2270/11

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у м.
Хмельницькому

про визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
(далі - ФОП ОСОБА_3; позивач)
звернувся до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у м.
Хмельницькому (далі - ДПІ у м.
Хмельницькому; відповідач), в якому, з
урахуванням заяви про зміну позовних
вимог, просив визнати неправомірними
дії посадових осіб ДПІ у м.
Хмельницькому щодо відмови у визнанні
декларації з податку на додану
вартість за квітень 2009 року як
податкової звітності та зобов'язати
відповідача відновити становище, яке
мало б існувати у випадку визнання
вказаної декларації.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 14 липня
2009 року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 03 листопада
2011 року, в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятими
судовими рішеннями у справі, позивач
оскаржив їх в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі, ФОП
ОСОБА_3, посилаючись на порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 14 липня 2009
року, ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 03
листопада 2011 року та прийняти нове
рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що позивачем 18
травня 2009 року подано до ДПІ у м.
Хмельницькому декларацію з податку на
додану вартість за квітень 2009 року.

В свою чергу, податковим органом
листом № 14359/10/17-4 від 20 травня 2009
року повідомлено ФОП ОСОБА_3 про
невизнання поданої ним декларації з
огляду на те, що вона заповнена
всупереч правилам, зазначеним у
затвердженому порядку її заповнення.

Відмовляючи в задоволенні позову,
суди попередніх інстанцій виходили з
наступних мотивів, з якими
погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до підпункту 4.1.2 пункту 4.1
статті 4 Закону України від 21 грудня 2000
року № 2181-III «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
прийняття податкової декларації є
обов'язком контролюючого органу.
Податкова декларація приймається без
попередньої перевірки зазначених у ній
показників через канцелярію, чий
статус визначається відповідним
нормативно-правовим актом. Відмова
службової (посадової) особи
контролюючого органу прийняти
податкову декларацію з будь-яких
причин або висування нею будь-яких
передумов щодо такого прийняття
(включаючи зміну показників такої
декларації, зменшення або скасування
від'ємного значення об'єктів
оподаткування, сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань тощо)
забороняється та розцінюється як
перевищення службових повноважень
такою особою, що тягне за собою її
дисциплінарну та матеріальну
відповідальність у порядку,
визначеному законом.

Податкова звітність, отримана
контролюючим органом від платника
податків як податкова декларація, що
заповнена ним всупереч правилам,
зазначеним у затвердженому порядку її
заповнення, може бути не визнана таким
контролюючим органом як податкова
декларація, якщо в ній не зазначено
обов'язкових реквізитів, її не
підписано відповідними посадовими
особами, не скріплено печаткою
платника податків. У цьому випадку,
якщо контролюючий орган звертається до
платника податків з письмовою
пропозицією надати нову податкову
декларацію з виправленими показниками
(із зазначенням підстав неприйняття
попередньої), то такий платник податків
має право: надати таку нову декларацію
разом зі сплатою відповідного штрафу;
оскаржити рішення податкового органу в
порядку апеляційного узгодження.

Згідно з підпунктом 3.3 пункту 3
Порядку заповнення та подання
податкової декларації з податку на
додану вартість, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України від 30 травня 1997 року № 166 (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин), декларація
заповнюється таким чином, щоб
забезпечити збереження записів у ній
та вільне читання тексту (цифр)
протягом установленого строку
зберігання звітності. Декларація може
бути заповнена від руки чорнильною чи
кульковою ручкою або видрукувана
(заповнення олівцем не допускається),
без виправлень і помарок.

Водночас, встановивши, що в
поданій позивачем податковій
декларації з податку на додану
вартість за квітень 2009 року наявні
дописки, які ускладнили перевірку
податковим органом зазначених у ній
даних, судові інстанції дійшли
обґрунтованого висновку про
правомірність дій контролюючого орану
щодо невизнання поданої підприємцем
звітності.

За наведених обставин, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України вважає постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 14 липня 2009
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 03 листопада 2011 року
такими, що прийняті з правильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права, а тому суд
касаційної інстанції не знаходить
підстав, які могли б призвести до їх
зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230,
231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 відхилити, а
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 14 липня 2009
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 03 листопада 2011 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав і в порядку, встановленими
главою 3 розділу IV Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Карась О.В.

Моторний О.А.