Справа № 2-а-1871/11/0313
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2014 року
Справа № 9104/147525/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді:
Сапіги В.П.,

суддів:
Обрізка І.М., Левицької Н.Г.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення Ратнівської
районної державної адміністрації на
постанову Ратнівського районного суду
Волинської області від 23 червня 2011 року
у адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
Ратнівської районної державної
адміністрації про зобов'язання
перерахувати і виплатити щорічну
допомогу на оздоровлення,-

В С Т А Н
О В И В:

07.06.2011 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про зобов'язання
перерахувати і виплатити щорічну
допомогу на оздоровлення.

Посилається на те, що відповідно ст. ч.4
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має право на щорічну
допомогу на оздоровлення, як інвалід І
групи захворювання якої пов'язане з
наслідками Чорнобильської катастрофи
в розмірі 5 мінімальних заробітних плат
за період 2007-2010 років.

Ухвалою Ратнівського районного суду
Волинської області від 08 червня 2011 року
адміністративний позов в частині вимог
за період з 2007 року по 2009 року залишено
без розгляду.

Постановою Ратнівського районного
суду Волинської області від 23 червня 2011
року позов задоволено. Зобов`язано
управління праці та соціального
захисту населення Ратнівської
районної державної адміністрації
провести нарахування та виплату на
користь ОСОБА_1 як інваліду І групи
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
щорічної допомоги на оздоровлення за
2010 рік у розмірі, 5 мінімальних
заробітних плат, як це передбачено ч.4
ст..48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з урахуванням ст.53 Закону
України «Про державний бюджет на 2010
рік» та виплаченої суми.

Відповідач дану постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм матеріально
та процесуального права, просять
скасувати постанову, та прийняти нову,
якою у задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що постановою Кабінету Міністрів
України від 12.07.2005р. №562 «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» встановлено, що розмір
разової грошової допомоги на
оздоровлення інвалідам І групи
становить 120 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України суд
апеляційної інстанції прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне задовольнити її частково.

Відповідно до ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення в межах апеляційного
оскарження.

Задовольняючи позовні вимоги позивача,
суд першої інстанції виходив з того, що
при вирішенні даного спору підлягає
застосуванню ч.4 ст.48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що позивач є
інвалідом І групи захворювання якого
пов'язане з наслідками аварії на
Чорнобильській АЕС, що підтверджується
відповідним посвідченням.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов`язані діяти дише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У ч. 3 ст. 22 Конституції України
зазначено, що при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і
свобод.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України
передбачено, що громадяни мають право
на соціальний захист, що включає право
на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров`я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту
потерпілого населення визначені та
закріплені в Законі України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Позивач у 2010 році отримав щорічну
допомогу на оздоровлення передбачену
ч.4 ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в розмірі, передбаченому
Постановою Кабінету Міністрів України
від 12.07.2005 № 562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» - 120 грн., оскільки ст.70
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2010 рік» надано право
Кабінету Міністрів України
встановлювати розміри соціальних
виплат.

Відповідно до ч.4 ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», щорічна
допомога інвалідам І групи
виплачуються у розмірі 5 мінімальних
заробітних плат. Розмір мінімальної
заробітної плати визначається на
момент виплати.

Що стосується дії ч.4 ст. 48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
у 2010 році, жодних Законів, які б
змінювали зміст даної статті не
виносилося, а тому підстав для її не
застосування в 2010 році не було.

Так, позивач мав право на одержання
щорічної допомоги на оздоровлення у
розмірах визначеними ст.48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Всупереч ст.48 Закону, позивачу щорічна
допомога на оздоровлення
виплачувалась відповідно до Постанови
Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 №
562.

З огляду на те, що Закон України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має вищу юридичну силу в
порівнянні з Постановою Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005 № 562,
позивачу неправомірно виплачувалась
щорічна допомога на оздоровлення в
меншому розмірі, ніж це передбачено
ст.48 зазначеного Закону.

Покликання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування передбачених
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» виплат, як на причину
невиконання державою взятих на себе
зобов'язань, до уваги апеляційним судом
не приймаються, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України»).

Такі висновки суду першої інстанції
частково відповідають обставинам
справи та є вірними, однак суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку, що судом першої інстанції не
надано належної правової оцінки щодо
застосування шестимісячного строку
звернення до адміністративного суду,
який позивачем був пропущений.

У відповідності до ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Відповідно до ст. 100 КАС
України адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
його подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

З матеріалів справи слідує, що позивачу
щорічна допомогу на оздоровлення, як
інваліду І групи захворювання якої
пов'язане з наслідками Чорнобильської
катастрофи в розмірі 120 грн. була
виплачена 28.06.2010 року, що
підтверджується листом управління
праці та соціального захисту населення
Ратнівської районної державної
адміністрації від 14.06.2010 року № 1475/06.20
(а.с. 20).

Враховуючи те, що позивач звернувся до
суду з позовом лише 07.06.2011р., наведені
причини пропуску строку не є поважними,
що є наслідком застосування строку
звернення до суду визначеного ст. 99 КАС
України, а тому вимоги позивача про
зобов'язання відповідача провести
перерахунок та виплату на користь
позивача щорічну допомогу на
оздоровлення за період 2010 року
належить залишити без розгляду.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів приходить до переконання про
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права, неповноту
з'ясування ним обставин, які мають
значення для справи, що призвело до
неправильного вирішення спору по суті.
Відтак, оскаржувана постанова підлягає
скасуванню.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 160, 195, 197, п. 4 ч. 1
ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд
апеляційної інстанції,-

У Х В А Л И
В:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Ратнівської районної державної
адміністрації задовольнити частково.

Постанову Ратнівського районного суду
Волинської області від 23 червня 2011 року
у справі № 2а-1871/11 скасувати.

Адміністративний позовом ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення Ратнівської
районної державної адміністрації про
зобов'язання перерахувати і виплатити
щорічну допомогу на оздоровлення за 2010
рік залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
Сапіга В.П.

Судді
Обрізко І.М.

Левицька Н.Г.