Справа № 806/1262/14
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року
Житомир справа № 806/1262/14

час прийняття: 12 год. 30 хв.
категорія 5.2.2

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Романченка Є.Ю.,

за участі секретаря Длугаш О.В.,

за участі представника позивача Заїки
А.М., Качанівського Л.А.

за участі представника відповідача
Меодушевського М.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інко-Фуд Бердичів" до
Житомирської митниці Міністерства
доходів і зборів України про визнання
протиправними та скасування картки
відмови №101050000/2014/00009 від 24.01.2014 р. та
рішення №101050000/2014/300008/1 від 24.01.2014 р.,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просив визнати протиправними та
скасувати повністю картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 101050000/2014/00009
від 24.01.14 р. та рішення про коригування
митної вартості товарів № 101050000/2014/300008/1
від 24.01.2014 р. У обґрунтування своїх
позовних вимог ТОВ "Інко-Фуд Бердичів"
зазначав, що для здійснення митного
оформлення товарів, за методом
визначення митної вартості за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції),
застосованим позивачем, крім самої
декларації, митному органу були надані
усі необхідні документи на
підтвердження митної вартості товару
відповідно до п. 2 ст. 53 Митного кодексу
України. Проте, на думку позивача,
митним органом безпідставно не були
взяті до уваги документи, з причин
відсутності в них достатньої
інформації, необхідної для
підтвердження заявленого декларантом
розрахунку митної вартості. Позивач
вважає, що у Житомирської митниці не
було достатніх підстав для визначення
митної вартості з використанням
резервного методу, оскільки митним
органом не доведено існування
обставин, які б підтверджували
обґрунтованість його сумнівів щодо
задекларованої декларантом митної
вартості імпортованих товарів. Також
зазначив, що відповідачем у
оскаржуваному рішенні не наведено
достатніх підстав для відмови у
незастосуванні 2-5 методу визначення
митної вартості. Зокрема, вказав, що у
Житомирської митниці були підстави для
застосування методу 2а щодо ідентичних
товарів, оскільки позивач вже
отримував ідентичні товари від
м'ясопереробного підприємства "ZAKRZEWSCY",
розмитнення якого було здійснено 11.12.13
р. відповідно до МД 101050000/2013/005038, проте
ця декларація була проігнорована
відповідачем при визначенні митної
вартості в спірному рішенні без жодних
обґрунтувань.

Представники позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали у
повному обсязі та просили їх
задовольнити, на підставі доводів
викладених у позовній заяві, та наданих
пояснень під час судового розгляду.

Представник відповідача в засіданні
суду позов не визнав, просив відмовити
в задоволенні позовних вимог, з мотивів
викладених у письмових запереченнях
проти позову. Пояснив, що подані ТОВ
"Інко-Фуд Бердичів" під час митного
оформлення документи містили
розбіжності, а саме
зовнішньоекономічний контракт та
специфікація № 2 до нього підписані
іноземним учасником в особі ОСОБА_4, але
підписи та печатки на цих документах
відрізняються між собою, а тому в
порядку частини 3 ст. 53 МК України
митним органом у декларанта були
витребувані додаткові документи.
Враховуючи, що декларантом додаткових
документів надано не було, митним
органом прийнято рішення про
застосування резервного методу
визначення митної вартості. Вибір
методу визначення митної вартості
товару здійснювався відповідно до
положень глави 9 МК України, митну
вартість було скориговано за резервним
методом. Митна вартість ґрунтувалась
на раніше визнаних (визначених)
органами доходів і зборів митних
вартостях МД № 205070000/2013/055626 від 11.11.2013 р.
з урахуванням коригувань на обсяг
партії товарів, умов поставки ,
комерційних умов тощо.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 листопада 2013
року між ТОВ "Інко-Фуд Бердичів",
Україна, (Покупець) та м'ясопереробним
підприємством "ZAKRZEWSCY", Польща,
(Продавець) укладено контракт № 86/13-PL,
за умовами якого Продавець продає, а
Покупець купує окремими партіями для
власного виробництва та/або
використання строком до 31.01.2014 року:
м'ясо свиней (свійських свиней), а саме:
свинину жиловану нежирну заморожену;
свинину жиловану напівжирну
заморожену; свинина жиловану жирну
заморожену; грудинку свинну в шкурі без
кістки заморожену; бакі/щоки свинні
заморожені; надалі - Товар. Кількість
кожної конкретної партії товару і
строки поставки погоджуються
сторонами в специфікаціях, які є
невід'ємною частиною даного договору,
відповідно до п. 1.2 цього Контакту.

Згідно із розділом 2 контракту № 86/13-PL
"Ціна та загальна вартість контракту",
ціна на товар встановлена у доларах США
і розуміється на умовах СРТ вул.
Білопільська, 131, місто Бердичів,
Україна, (інкотермс 2010). Вартість
товару, поставлено на виконання цього
контракту (загальна вартість
контракту) становить на момент його
укладання 295000,00 доларів США і може бути
змінена впродовж терміну дії даного
контракту тільки за згодою сторін.
Оплата за кожну партію поставленого
товару здійснюється впродовж 35 робочих
днів з моменту оприбуткування товару
на складі Покупця, шляхом банківського
переказу.

Відповідно до п. 3.1 контракту від 20.11.13 р.
№ 86/13-PL, поставка здійснюється на
умовах СРТ вул. Білопільська, 131, місто
Бердичів, Україна, (інкотермс 2010). Митне,
ветеринарне і інше оформлення товару в
країні відправлення здійснюється
власними силами та за рахунок Продавця.
Покупець зобов'язаний надати дозвіл на
імпорт товару за 3 дні до планованої
дати поставки.

Продавець зобов'язаний надати покупцю
в день відвантаження товару копії CMR,
експортну декларацію і відвантажну
документацію (інвойс, пакувальні листи
або специфікацію завантаження,
зазначені у п. 4.1 документи) за
допомогою факсимільного зв'язку, після
чого Покупець перевіряє правильність
документів і дає Продавцю своє
підтвердження. Без підтвердження
Покупця Продавець не має права
відпустити товар на адресу Покупця.

20 січня 2014 року ТОВ "Інко-Фуд Бердичів",
Україна, (Покупець) та м'ясопереробним
підприємством "ZAKRZEWSCY", Польща,
(Продавець), укладено специфікацію № 2
до договору № 86/13-PL від 20.11.2013 р., яка є
невід'ємною частиною цього договору.

Пунктом 1 цієї специфікацій визначено,
що відповідно до договору Продавець
продає, а Покупець купує окремими
партіями для власного виробництва
та/або використання товар, а саме
свинина жилована напівжирна
заморожена/свинина знежилована
півжирна, вагою 20000,00 кг, ціною за 1 кг. - 2,
72 доларів США, загальною вартістю 54400,00
доларів США.

У відповідності з договором № 86/13-PL від
20.11.2013 р. поставці підлягає товар на
суму 54400,00 (USD) (п. 3 специфікації № 2 від
20.01.2014 р.).

Безспірно встановлено, що 24 січня 2014
року, з метою розмитнення поставленого
товару, Товариством з обмеженою
відповідальністю "Інко-Фуд Бердичів"
подано до митного органу митну
декларацію № 101050000/2013/000266 на митне
оформлення товару: "Свинина свійських
свиней, обвалена, заморожена в
поліблоках, без додавання солі, цукру
та спецій, без попередньої теплової та
кулінарної обробки, не консервована,
без сумішей, без вмісту харчових
добавок та приправ, призначена для
промислової переробки, придатна для
споживання людьми: - свинина
знежилована напівжирна (м'ясна обрізь,
співвідношення пісної та жирної
тканини 80%/20%), вага нетто 20000 кг, в
блоках, з загальною митною вартістю
товарів 54400, 00 доларів США; контракт №
86/13-PL від 20.11.2013 р.; специфікація № 2 від
20.01.2014 року, рахунок - фактура (інвойс) №
DEX/2014/01/005 від 21.01.2014 р.; експортна митна
декларація країни відправлення від
22.01.2014 року № 14PL446010E0005877; товаро -
транспортна накладна (CMR) від 21.01.2014 року
№ 6082055, інші документи на підтвердження
якісних характеристик товару.
Визначення митної вартості товару
позивач здійснив за основним методом -
за ціною контракту щодо товарів, які
імпортуються, у розмірі 54400 доларів США.

Цього ж дня митним органом повідомлено
декларанта, що для підтвердження
митної вартості, згідно п. 3 ст. 53 МК
України, необхідне подання додаткових
документів, а саме: розрахунки про
сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації; каталоги,
специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

У зв'язку із ненаданням позивачем на
таку пропозицію зазначених додаткових
документів на підтвердження заявленої
митної вартості товарів під час їх
митного оформлення, митним постом
"Бердичів" Житомирської митниці
Міндоходів було відмовлено ТОВ
"Інко-Фуд Бердичів" у прийнятті митної
декларації та оформлено картку відмови
від 24 січня 2014 року № 101050000/2014/00009.

Підставою для відмови було рішення про
коригування митної вартості товарів №
101050000/2014/300008/1 від 24 січня 2014 року, яким
скориговано ціну товару в сторону її
завищення з 54400, 00 доларів США до 64480,00
доларів США. У цьому рішенні відповідач
зазначив, що митна вартість
імпортованих товарів не може бути
визначена за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції), з наступних підстав:
документи зазначені у ч. 2 ст. 53 МКУ
містять розбіжності, а саме
зовнішньоекономічний контракт та
специфікація до нього підписані
іноземним учасником в особі ОСОБА_4,
але підписи та печатки на цих
документах відрізняються між собою;
неподанням декларантом додаткових
документів, що підтверджують митну
вартість, на письмову вимогу митного
органу відповідно до ч. 3 ст. 53 МК
України, а саме: розрахунків про сплату
комісійних, посередницьких послуг,
пов'язаних із виконанням умов договору
(угоди, контракту); виписки з
бухгалтерської документації; каталоги,
специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;
висновків про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини. За інформацією,
яка наявна у органах доходів і зборів,
вартість схожих товарів є вищою в
порівнянні з митною вартістю
оцінюваних товарів. Проведено
процедуру консультацій між органом
доходів і зборів та декларантом з метою
обґрунтованого вибору другорядних
методів визначення митної вартості
товарів. За результатами проведеної
консультації встановлено, що методи 2а
і 2б не можуть бути застосовані у
зв'язку з відсутністю цінової
інформації на ідентичні та подібні
(аналогічні) товари, методи 2в і 2г - в
зв'язку з відсутністю основи для
віднімання та додавання вартості.
Митна вартість визначена за резервним
методом та ґрунтується на раніше
визнаних (визначених) органами доходів
і зборів митних вартостях МД №
205070000/2013/055626 від 11.11.2013 р. з урахуванням
коригувань на обсяг партії товарів,
умов поставки, комерційних умов тощо,
що відповідає принципам і критеріям,
визначеним Угодою про застосування
статті VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року. Джерело інформації:
інформація цінової бази ЄАІС
Міндоходів щодо товарів, митне
оформлення яких вже здійснено, Митний
кодекс України.

Не погодившись з прийнятим рішенням
про коригування митної вартості товару
в сторони її завищення, декларантом
цього ж дня подано нову митну
декларацію (МД-2) № 101050000/2014/000285 про
митне оформлення товару в режимі "під
гарантійне зобов'язання", відповідно до
ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України, в якій
позивачем було задекларовано цей же
товар за митною вартістю, що визначеною
контролюючим органом. Також позивачем
було сплачено всі митні платежі згідно
з митною вартістю цих товарів, у зв'язку
з цим товар, згідно митної декларації №
101050000/2014/000285 від 24.01.2014 року, було
випущено у вільний обіг.

03 лютого 2014 року позивач звернувся до
Житомирської митниці з листом № 29 про
скасування рішень про коригування
митної вартості товарів від 24.01.2014 р. №
101050000/2014/300008/1.

За результатами розгляду, поданих
позивачем разом з листом додаткових
документів, Житомирською митницею
Міндоходів листом від 12.02.14 р. № 9/2/9/852
відмовлено у визначенні заявленої
позивачем митної вартості товарів за
ціною господарської операції та
залишено без змін оскаржуване рішення.

Вирішуючи, з урахуванням наведеного,
спір по суті, суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 49 Митного Кодексу
України (у редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин, далі
- МК України), митною вартістю товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів
використовуються для: нарахування
митних платежів; застосування інших
заходів державного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності
України; ведення митної статистики;
розрахунку податкового зобов'язання,
визначеного за результатами
документальної перевірки (стаття 50 МК
України).

За приписами статті 52 МК України
заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
кодексу та цією главою.

Частиною 1 статті 54 МК України
передбачено, що контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється органом доходів і зборів
під час проведення митного контролю і
митного оформлення шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України, орган
доходів і зборів під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів зобов'язаний
здійснювати контроль заявленої
декларантом або уповноваженою ним
особою митної вартості товарів шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості, наявності в
поданих зазначеними особами
документах усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

У статті 53 МК України визначено, що у
випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає органу доходів і
зборів документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення. Частиною 2
цієї статті перелічені документи, які
підтверджують митну вартість товарів:
1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Відповідно до частини п'ятої статті 53
МК України, забороняється вимагати від
декларанта або уповноваженої ним особи
будь-які інші документи, відмінні від
тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу наведених вище правових норм
випливає, що Митним кодексом України
передбачено вичерпний перелік
документів, що подається декларантом
органу доходів і зборів для
підтвердження заявленої митної
вартості товарів та обраного методу її
визначення.

Дана норма кореспондується з
положеннями статті 318 МК України, якою
встановлено, що митний контроль
передбачає виконання органами доходів
і зборів мінімуму митних
формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи.

Також це узгоджується з проголошеними
у статті 8 МК України принципами
здійснення державної митної справи на
засадах законності та презумпції
невинуватості, єдиного порядку
переміщення товарів, транспортних
засобів через митний кордон України,
спрощення законної торгівлі,
заохочення доброчесності.

Між тим, відповідно до вимог частини ч. 3
ст. 53 МК України, у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи: 1) договір (угоду,
контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Згідно із пунктом 2 частини 6 статті 54 МК
України, орган доходів і зборів може
відмовити у митному оформленні товарів
за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається органом доходів і зборів у
письмовій формі під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості цих товарів як до, так і
після їх випуску, якщо органом доходів
і зборів у випадках, передбачених
частиною шостою статті 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів (ч. 1
ст. 55 МК України).

За правилами статті 264 Митного кодексу
України, якщо митна декларація не
містить усіх відомостей або подана без
документів, передбачених статтею 335
цього Кодексу, чи з порушенням інших
вимог Митного кодексу України, орган
доходів і зборів відмовляє у прийнятті
такої митної декларації (частина
одинадцята статті 264).

У статті 57 МК України закріплені
правила застосування методів
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться на митну територію
України відповідно до митного режиму
імпорту. Згідно з частиною першою цієї
статті, митна вартість визначається за
такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Приписами частин другої - п`ятої статті
57 МК України встановлено, що основним
методом визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
органом доходів і зборів та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей 59
і 60 цього Кодексу. Під час таких
консультацій орган доходів і зборів та
декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Підстава для незастосування основного
методу визначення митної вартості
товару передбачена частиною 2 статті 58
МК України.

Так, відповідно до вказаної правової
норми метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Судом встановлено, що позивачем у
відповідності до вимог митного
законодавства, для підтвердження
заявленої митної вартості товару було
подано до органу доходів і зборів всі
необхідні для цього документи.

При цьому, суд погоджується з доводами
відповідача про те, що митниця має
повноваження витребовувати додаткові
документи для перевірки правильності
визначення митної вартості товару,
однак, зазначає, що такі повноваження
мають бути реалізовані лише за
наявності обґрунтованих підстав для
сумніву в правильності митної оцінки
товару, що переміщується через митний
кордон України.

Про це також йдеться у листі
Міністерства доходів і зборів України
від 31.03.2014 року № 7420/7/99-99-24-02-04-17.

Під час розгляду даної справи судом не
встановлено обставин, які б свідчили
про існування достатніх підстав для
виникнення обґрунтованого сумніву у
Житомирської митниці Міндоходів щодо
вартості імпортованого товару.
Представником відповідача не надано
суду жодних належних та допустимих
доказів того, що подані Товариством з
обмеженою відповідальністю "Інко-Фуд
Бердичів" основні документи не
дозволяли митному органу у належний
спосіб перевірити числове значення
складових митної вартості товарів та
відомості щодо їх ціни.

Правову позицію з даного питання було
викладено в постанові Верховного Суду
України від 01.10.2013 року (справа № 21-354а13),
в якій зазначено, що "... наявність
обґрунтованого сумніву у правильності
визначення митної вартості митниця
зобов'язана доводити в суді, оскільки з
цією обставиною закон пов'язує
можливість витребовування додаткових
документів у декларанта та надає
митниці право вчиняти наступні дії,
спрямовані на визначення дійсної
митної вартості товарів".

Встановлено, що під час контролю за
правильністю визначення митної
вартості товару декларантом одночасно
з поданням МД, митному органу було
надано всі необхідні документи, які
підтверджують ціну товару зазначену у
декларації.

Так, відповідно до контракту № 86/13-PL від
20.11.2013 р., специфікації № 2 від 20.01.2014
року, рахунку - фактури (інвойсу) від
21.01.2014 р. № DEX /2014/01/005 від 21.01.2014 р., що є
його невід'ємними додатками, визначено
ціну товару, яка становить 54400,00 доларів
США.

Разом з цим, суд враховує, що подання
контролюючому органу для митного
оформлення товару розрахунків про
сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписки з
бухгалтерської документації; каталоги,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини, відповідно
Митного кодексу України, не є
обов'язковим. Такі документи в якості
додаткових надаються у випадку
необхідності підтвердження відомостей
про митну вартість товару, що містяться
в основних доданих до декларації
документах, достовірність яких
викликає сумнів у митного органу.

Представники позивача в засіданні суду
пояснили, що додаткові документи,
визначені відповідачем, ними надано не
було у зв'язку з їх відсутності у
Товариства та необґрунтованості їх
витребування, про що направлено
контролюючому органу відповідний лист.

У засіданні суду представник
відповідача зазначав, що підставою для
коригування митної вартості слугувало
те, що під час аналізу
товаросупровідних документів поданих
разом з МД № 101050000/2014/000266, митним
органом виявлено, що
зовнішньоекономічний контракт та
специфікація до нього підписані
іноземним учасником в особі ОСОБА_4, але
підписи та печатки на цих документах
відрізняються між собою.

Суд критично оцінює такі доводи
відповідача, так як ознайомившись із
копією контракту № 86/13-PL від 20.11.2013 року
та специфікацією № 2 від 20.01.2014 року до
нього, які підписані директором та
заступником директора ТОВ "Інко-Фуд
Бердичів", Україна, (Покупець) та
директором м'ясопереробного
підприємства "ZAKRZEWSCY", Польща,
(Продавець) ОСОБА_4, суд прийшов до
переконання, що підписи ОСОБА_4 та
печатки, якими скріплені контракт і
специфікація, візуально є схожими і це
не впливає на числове визначення
митної вартості товару заявленого до
митного оформлення.

Варто зазначити, що відповідачем не
доведено ознак підробки ні в контракті,
ні в специфікації № 2 до нього, у зв'язку
з чим, суд погоджується з доводами
позивача, що зазначені в договорі та
специфікації підписи та печатки є
аналогічними.

Також суд враховує, що директор МП
"ZAKRZEWSCY" ОСОБА_4 листом від 28.01.2014 р.
підтвердив, що контракт № 86/13-PL від
20.11.2013 року та специфікація № 2 від
20.01.2014 року до нього, зі сторони МП
"ZAKRZEWSCY" підписані уповноваженим
представником підприємства та
скріплені печаткою підприємства. На
даний час вказаний контракт та
специфікація є дійсними.

Окрім цього, під час судового розгляду
справи представником відповідача було
вказано, що сумніви стовно ціни
задекларованого позивачем товару
виникли у органу доходів і зборів за
результатами аналізу відомостей, що
містяться у базі даних Єдиної
автоматизованої інформаційної системи
Міндоходів, зокрема, відповідачем
встановлено, що заявлена позивачем
митна вартість на товар не відповідала
МД № 205070000/2013/055626 від 11.11.2013 року.

Суд не погоджується з такими доводами
відповідача, так як зазначена система
відповідно до приписів МК України
носить інформаційний характер і не є
виключною підставою відмови визнання
задекларованої митної вартості
декларантом, оскільки така підстава
для коригування не передбачена ст. 55 МК
України і не викладена в ст. VII ГАТТ та в
Угоді про застосування ст. VII ГАТТ.

Слід звернути також увагу на те, що
наявність в автоматизованій системі
аналізу та управління ризиками
інформації про те, що товар, який
задекларовано Товариством з обмеженою
відповідальністю "Інко-Фуд Бердичів"
розмитнювався за іншою вартістю, за
відсутності інших визначених законом
підстав, що обумовлюють межі і способи
здійснення митним органом контролю
митної вартості, не утворює підстав для
відмови у визнанні заявленої
декларантом митної вартості за
основним методом, оскільки торгові
відносини є різноманітними,
здійснюються на принципах автономії
волі та свободи договору, при цьому
безліч обставин можуть впливати на їх
ціну (характеристика товару, виробник,
торгова марка, умови і обсяги поставок,
наявність знижок тощо).

Враховуючи, що автоматизована система
аналізу та управління ризиками з
об'єктивних причин не містить усієї
інформації, що стосується суб'єктів
зовнішньоекономічної діяльності,
товарів і умов їх продажу, такі дані не
можуть мати першочергового значення у
порівнянні з наданими декларантом
первинними документами про товар.

Також оскаржуване рішення винесене з
порушенням ч. 1 та 2 ст. 55 МК України,
оскільки у ньому відсутні відомості,
зокрема, щодо того, які обґрунтовані
підстави встановив митний орган з
приводу того, що декларантом заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів;
обґрунтування числового значення
митної вартості товарів, скоригованої
митним органом, та фактів, які вплинули
на таке коригування; наявної в митного
органу інформації (у тому числі щодо
числових значень складових митної
вартості, митної вартості ідентичних
або подібних (аналогічних) товарів,
інших умов, що могли вплинути на ціну
товарів), яка призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості та до прийняття
рішення про коригування митної
вартості, заявленої декларантом.

У порушення ч. 2 ст. 55 МК України, пункту
2.1. Розділу 2 (опис гр. 33) Правил
заповнення рішення про коригування
митної вартості товарів, затверджених
Наказом Міністерства Фінансів України
від 24.05.2012 року № 598, відповідач при
визначенні митної вартості оцінюваних
товарів із застосуванням резервного
методу не зазначив у спірному рішенні
докладної інформації та джерел, які
використовувалися контролюючим
органом при її визначенні, а саме ним не
було зазначено митна вартість якого
товару бралася за основу, торгова
марка, фактурна вартість, країна
експорту цього товару, час експорту в
Україну, виробник, маршрут
транспортування товару та інші
комерційні умови поставки.

Суд не приймає до уваги посилання
відповідача щодо неможливості
послідовного застосування методів
визначення митної вартості, зокрема, на
те, що методи 2а і 2б не можуть бути
застосовані у зв'язку з відсутністю
цінової інформації на ідентичні та
подібні товари, зважаючи на таке.

Під час судового розгляду справи
з'ясовано, що згідно контракту №86/13-РL
від 20.11.2013 року та специфікації № 1 від
29.11.2013 р. до нього позивач вже отримував
ідентичний товар від вищевказаного
контрагента. Розмитнення товару
здійснювалося 11.12.13 р. відповідно до МД
101050000/2013/005038. Якісні показники, умови
поставки, строки виробництва, країна
виробника та виробник товару були
ідентичні, відрізнялась лише кількість
поставки. Визначену позивачем у МД
101050000/2013/005038 від 11.12.13 року митну
вартість було відкориговано
відповідачем у сторону збільшення,
позивач з даною вимогою погодився та з
метою уникнення в майбутньому
непорозумінь з відповідачем щодо
визначення митної вартості товару,
погодив з постачальником зміну ціни до
2.72 дол. США за 1 кг, про що укладено
специфікацію № 2 від 20.01.2014 року до
контракту. За цією ж ціною здійснена
поставка товару, митна вартість якого
відкоригована спірним рішенням від
24.01.2014 року.

Отже, відповідач не був позбавлений
можливості маючи інформацію про
попереднє розмитнення позивачем
товару застосувати при митному
оформленні товару послідовно замість
основного методу, другорядний метод
визнання митної вартості 2а - за ціною
договору щодо ідентичних товарів.

Також відповідачем, всупереч ст. 71 КАС
України, не обґрунтовано, у зв'язку з
чим у органу доходів і зборів виникли
сумніви щодо правильності визначення
митної вартості товару (відомості,
заявлені декларантом не підтверджені
документально або не визначені
кількісно, відсутня хоча б одна із
складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні).

Натомість, матеріалами справи
підтверджено, що декларантом під час
проведення митного контролю, одночасно
з поданням митної декларації,
Житомирській митниці Міндоходів
митному органу було подано всі
необхідні документи, які відповідають
вимогам частини 2 статті 53 Митного
кодексу України та чітко ідентифікують
оцінюваний товар, не містять
розбіжностей щодо даних, які
підлягають обчисленню при визначені
саме митної вартості товару та
підтверджують ціну товару, яка
сплачена позивачем за ціною, вказаною в
контракті та специфікації № 2 до нього.

За таких обставин, висновок
Житомирської митниці Міндоходів про
неможливість визначення митної
вартості товару за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартості
операції), суд вважає необґрунтованим,
а тому рішення про коригування митної
вартості № 101050000/2014/300008/1 від 24.01.2014 р. та
картка відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
101050000/2014/00009 від 24.01.2014 р. є
неправомірними, відтак їх слід
скасувати, а позов ТОВ "Інко-Фуд
Бердичів" - задовольнити.

Керуючись статтями 86, 158 - 163, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати неправомірним та скасувати
рішення Житомирської митниці
Міністерства доходів і зборів України
про коригування митної вартості №
101050000/2014/300008/1 від 24.01.2014 р.

Визнати неправомірною та скасувати
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
Житомирської митниці Міністерства
доходів і зборів України № 101050000/2014/00009
від 24.01.2014 р.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Є.Ю. Романченко

Повний текст постанови виготовлено: 05
травня 2014 р.