Справа № 806/622/14
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року
Житомир справа № 806/622/14

час прийняття: 15 год. 25 хв.
категорія 6

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чернової Г.В.,

за участі секретаря Халімончук С.С.,

позивача ОСОБА_1, представника позивача
ОСОБА_2,

представника відповідача Рябушко С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Державної інспекції
сільського господарства в
Житомирській області про визнання дій
незаконними, визнання незаконним та
скасування припису від 22.01.2014 р. №27/05,

встановив:

Позивач звернувся до суду із вказаним
позовом, в якому просить визнати
незаконними дії Державної інспекції
сільського господарства в
Житомирській області щодо здійснення
перевірки дотримання фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 вимог
земельного законодавства та визнати
незаконним та скасувати припис
Державної інспекції сільського
господарства в Житомирській області
від 22.01.2014 року за реєстраційним № 27/05. В
обгрунтування позовних вимог
посилається на те, що 22 січня 2014 року на
підставі заяви громадянки ОСОБА_4 було
проведено перевірку на предмет
дотримання земельного законодавства
ФОП ОСОБА_1 та винесено припис про
усунення порушень вимог земельного
законодавства. Однак вважає, що
перевірка проводилась із порушенням
чинного законодавства, а припис є
незаконним, оскільки інспекція вийшла
за межі перевірки зазначених у заяві
питань, а встановлений факт
використання земельної ділянки не за
цільовим призначенням є безпідставним
та непідтвердженим.

В судовому засіданні позивач та його
представник підтримали позовні вимоги
з підстав, зазначених у позовній заяві
та просили позов задовольнити.

Представник відповідача просив
відмовити у задоволенні позову з
підстав, зазначених у письмовому
запереченні.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази по справі,
суд приходить до висновку про часткове
задоволення позовних вимог з огляду на
наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
зареєстрований як фізична
особа-підприємець з 10.02.2004 року (а.с.54).

27 серпня 2013 року від громадянки ОСОБА_4
на адресу Державної інспекції
сільського господарства в
Житомирській області надійшла скарга з
проханням провести перевірку
законності діяльності ОСОБА_1 на
орендованій ним земельній ділянці
(а.с.39).

На підставі листа від 16.12.2013 року
Державної інспекції сільського
господарства про надання згоди на
проведення перевірки дотримання вимог
земельного законодавства ОСОБА_1 (а.с.41),
начальником Державної інспекції
сільського господарства в
Житомирській області видано наказ №
1324-од від 23.12.2013 року про здійснення
позапланової перевірки дотримання
вимог земельного законодавства ФОП
ОСОБА_1 при використанні земельних
ділянок на території Станишівської
сільської ради Житомирської області
(а.с.40) та направлення № 87 від 15.01.2014 року
із зазначенням предмету перевірки -
дотримання вимог земельного
законодавства, копія якого була
отримана позивачем (а.с.42).

За результатами перевірки Державною
інспекцією сільського господарства в
Житомирській області 22.01.2014 року
складено акт № 41, яким встановлено, що
ФОП ОСОБА_1 частина наданої в оренду
земельної ділянки для
рибогосподарських потреб площею 2,3468 га
використовується не за цільовим
призначенням та земельна ділянка
передана в оренду позивача з
порушенням норм Земельного кодексу
України (а.с.7-23).

На підставі вказаного акту 22.01.2014 року
Державною інспекцією сільського
господарства в Житомирській області
складено припис № 27/09 та зобов'язано
усунути порушення вимог земельного
законодавства (а.с.24).

Досліджуючи питання законності дій
Державною інспекцією сільського
господарства в Житомирській області
щодо здійснення перевірки суд зазначає
наступне.

Відповідно до ст.5 Закону України "Про
державний контроль за використанням та
охороною земель", ст.19 Закону України
"Про охорону земель" Державний
контроль за використанням та охороною
земель здійснює центральний орган
виконавчої влади, який забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
нагляду (контролю) в агропромисловому
комплексі.

Згідно пунктів 1,6 Положення про
Державну інспекцію сільського
господарства України, затвердженого
Указом Президента України від 13 квітня
2011 року N 459/2011 - Державна інспекція
сільського господарства України
(Держсільгоспінспекція України) є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра аграрної
політики та продовольства України
(далі - Міністр), входить до системи
органів виконавчої влади і забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
нагляду (контролю) в агропромисловому
комплексі. Держсільгоспінспекція
України здійснює свої повноваження
безпосередньо та через утворені в
установленому порядку територіальні
органи - державні інспекції сільського
господарства в Автономній Республіці
Крим, областях, містах Києві та
Севастополі, районах.

Відповідно до ч.4 ст.9 Закону України
"Про державний контроль за
використанням та охороною земель",
державний контроль за використанням та
охороною земель, дотриманням вимог
законодавства України про охорону
земель і моніторинг ґрунтів
здійснюється, зокрема, шляхом
проведення перевірок.

Відповідно до абз.2 ст.1 Закону України
"Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності" (далі - Закон) заходи
державного нагляду (контролю) - планові
та позапланові заходи, які
здійснюються шляхом проведення
перевірок, ревізій, оглядів, обстежень
та інших дій.

Однією з підстав для здійснення
позапланових заходів є (абз. 4 ч.1 ст.6
Закону) звернення фізичних та
юридичних осіб про порушення суб'єктом
господарювання вимог законодавства.
Позаплановий захід у цьому разі
здійснюється тільки за наявності згоди
центрального органу виконавчої влади
на його проведення.

Згідно з абз.7 цієї ж статті, під час
проведення позапланового заходу
з'ясовуються лише ті питання,
необхідність перевірки яких стала
підставою для здійснення цього заходу,
з обов'язковим зазначенням цих питань у
посвідченні (направленні) на
проведення державного нагляду
(контролю).

Враховуючи викладене та правові
положення вказаних нормативних актів,
інспекцією було дотримано законодавчо
встановлену процедуру призначення та
проведення перевірки.

Що стосується посилання позивача на те,
що при проведенні перевірки інспекція
вийшла за межі поставлених у заяві
питань, то суд зазначає, що листом
погодження Державної інспекції, після
вивчення скарги громадянки ОСОБА_4, був
встановлений предмет перевірки -
дотримання вимог земельного
законодавства та відображений як в
наказі № 1324-од про здійснення
позапланової перевірки, так і в
направленні № 87 на проведення
перевірки ФОП ОСОБА_1, що відповідає
вимогам статті 7 Закону.

Крім того, відповідно розділу 2 Наказу
Міністерства аграрної політики та
продовольства України від 16.08.2013 N 503
"Про затвердження Переліку питань та
уніфікованої форми акта перевірки для
здійснення Державною інспекцією
сільського господарства України та її
територіальними органами планових
заходів державного нагляду (контролю)"
встановлений вичерпний перелік питань,
які можуть досліджувати інспекції, в
частині перевірки дотримання
суб'єктами господарювання вимог
земельного законодавства.

Як встановлено в судовому засіданні,
досліджена уніфікована форма акту
перевірки № 41 від 22.01.2014 року містить
вказаний перелік відповідно до наказу,
а отже інспекція діяла в межах своїх
повноважень та вичерпного переліку
питань.

Таким чином, дії інспекції по
проведенню перевірки з питання
дотримання вимог земельного
законодавства ОСОБА_1, були законними, а
тому в цій частини позову суд відмовляє
у задоволенні позовних вимог.

Що стосується законності винесеного
припису № 27/09 від 22.01.2014 року, то судом
встановлено наступне.

Частинами 7,8 статті 7 Закону
передбачено, що на підставі акта,
складеного за результатами здійснення
заходу, в ході якого виявлено порушення
вимог законодавства, орган державного
нагляду (контролю) за наявності підстав
для повного або часткового зупинення
виробництва (виготовлення), реалізації
продукції, виконання робіт, надання
послуг звертається у порядку та строки,
встановлені законом, з відповідним
позовом до адміністративного суду. У
разі необхідності вжиття інших заходів
реагування орган державного нагляду
(контролю) протягом п'яти робочих днів з
дня завершення здійснення заходу
державного нагляду (контролю) складає
припис, розпорядження, інший
розпорядчий документ щодо усунення
порушень, виявлених під час здійснення
заходу, а у випадках, передбачених
законом, також звертається у порядку та
строки, встановлені законом, до
адміністративного суду з позовом щодо
підтвердження обґрунтованості вжиття
до суб'єкта господарювання заходів
реагування, передбачених відповідним
розпорядчим документом.

Припис - обов'язкова для виконання у
визначені строки письмова вимога
посадової особи органу державного
нагляду (контролю) суб'єкту
господарювання щодо усунення порушень
вимог законодавства. Припис не
передбачає застосування санкцій щодо
суб'єкта господарювання. Припис
видається та підписується посадовою
особою органу державного нагляду
(контролю), яка здійснювала перевірку.

Відповідно до договору оренди
земельної ділянки водного фонду від
31.03.2011 року , в оренду позивачу було
передано земельну ділянку для
рибогосподарських потреб, в тому числі
низинні болота - 2,3468 га (а.с.55-59).

Під час перевірки встановлено, що
ОСОБА_1 частина земельної ділянки
площею 2,3468 га використовується в
комерційних цілях - надання послуг для
відпочинку (на земельній ділянці
здійснено будівництво тимчасових
споруд (альтанок)), що відповідно до ст.1
Закону України "Про державний контроль
за використанням та охороною земель"
свідчить про факт використання
земельної ділянки площею 2,3468 га не за
цільовим призначенням (а.с.24).

Згідно ст.1 Закону України "Про
землеустрій" від 22.05.2003 № 858-IV, цільове
призначення земельної ділянки -
використання земельної ділянки за
призначенням, визначеним на
підставі документації із
землеустрою у встановленому
законодавством порядку.

Статтею 1 Закону України "Про державний
контроль за використанням та охороною
земель" встановлено, що невиконання
вимог щодо використання земель за
цільовим призначенням - невикористання
земельної ділянки, крім реалізації
науково обґрунтованих проектних
рішень, або фактичне використання
земельної ділянки, яке не відповідає її
цільовому призначенню, встановленому
при передачі земельної ділянки у
власність чи наданні в користування, в
тому числі в оренду, а також
недодержання режиму використання
земельної ділянки або її частини в разі
встановлення обмежень (обтяжень).

Відповідно до ч.1 ст. 19 Земельного
кодексу України землі України за
основним цільовим призначенням
поділяються на такі категорії:

а) землі сільськогосподарського
призначення;

б) землі житлової та громадської
забудови;

в) землі природно-заповідного та іншого
природоохоронного призначення;

г) землі оздоровчого призначення;

ґ) землі рекреаційного призначення;

д) землі історико-культурного
призначення;

е) землі лісогосподарського
призначення;

є) землі водного фонду;

ж) землі промисловості, транспорту,
зв'язку, енергетики, оборони та іншого
призначення.

Частиною 4 ст. 59 Земельного кодексу
України передбачено, що громадянам та
юридичним особам органами виконавчої
влади або органами місцевого
самоврядування із земель водного фонду
можуть передаватися на умовах оренди
земельні ділянки прибережних захисних
смуг, смуг відведення і берегових смуг
водних шляхів, озера, водосховища, інші
водойми, болота та острови для
сінокосіння, рибогосподарських потреб
(у тому числі рибництва (аквакультури),
культурно-оздоровчих, рекреаційних,
спортивних і туристичних цілей,
проведення науково-дослідних робіт,
догляду, розміщення та обслуговування
об'єктів портової інфраструктури і
гідротехнічних споруд тощо, а також
штучно створені земельні ділянки для
будівництва та експлуатації об'єктів
портової інфраструктури та інших
об'єктів водного транспорту. Землі
водного фонду можуть бути віднесені до
земель морського і річкового
транспорту в порядку, встановленому
законом.

Крім того, п. 5 ст. 20 Земельного кодексу
України передбачено, що види
використання земельної ділянки в межах
певної категорії земель (крім земель
сільськогосподарського призначення та
земель оборони) визначаються її
власником або користувачем самостійно
в межах вимог, встановлених законом до
використання земель цієї категорії, з
урахуванням містобудівної
документації та документації із
землеустрою.

Отже вказаними нормами не передбачено
підстави для визнання нецільового
використання земельної ділянки -
використання її в комерційних цілях.

Враховуючи викладене, суд вважає
припис № 27/09 від 22.01.2014 року Державної
інспекції сільського господарства в
Житомирській області незаконним та
таким, що підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 158-163,254 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати нечинним та скасувати припис
Державної інспекції сільського
господарства в Житомирській області
від 22.01.2014року № 27/05.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Г.В. Чернова

Повний текст постанови виготовлено: 08
квітня 2014 р.