Справа № 802/1251/14-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2014-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

08 травня 2014 р.
Справа № 802/1251/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Альчука Максима
Петровича,

розглянувши в порядку письмового
провадження матеріали справи

за позовом: Вінницької об'єднаної
державної податкової інспекції ГУ
Міндоходів у Вінницькій області

до: Вишенського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції

про: визнання дій протиправними та
скасування постанов

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернулась
Вінницька об'єднана державна податкова
інспекція ГУ Міндоходів у Вінницькій
області з адміністративним позовом до
Вишенського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції про
визнання дій протиправними та
скасування постанов.

Позовні вимоги мотивовані
протиправністю дій державного
виконавця щодо винесення постанов про
відмову у відкритті виконавчих
проваджень відносно виконавчих листів,
виданих Вінницьким окружним
адміністративним судом.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, хоча про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлявся судом належним чином та
завчасно. Однак надав заяву про розгляд
справи без його участі в порядку
письмового провадження. Окремо
зазначив, що позовні вимоги підтримує в
повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, хоча про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлявся судом належним чином та
завчасно. Надав заяву про розгляд
справи без його участі. При вирішенні
справи по суті покладається на розсуд
суду.

Частиною 6 ст. 128 КАС України
передбачено, що якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули
не всі особи, які беруть участь у
справі, хоча і були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи відсутність перешкод для
розгляду справи, з урахуванням
встановлених обставин, суд дійшов до
висновку про розгляд справи в порядку
письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
надані докази в їх сукупності, суд
дійшов до висновку про часткове
задоволення позову, з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивачем на
адресу відповідача направлено на
виконання виконавчі листи, видані
Вінницьким окружним адміністративним
судом, а саме: № 2а/0270/4200/12 від 26.09.2014 року
щодо стягнення податкового боргу з ФОП
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1), № 802/4874/13-а від 25.01.2014
року щодо стягнення податкового боргу
з ФОП ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) та № 802/5008/13-а від
12.02.2014 року щодо стягнення податкового
боргу з ФОП ОСОБА_3 (АДРЕСА_3).

На адресу Вінницької ОДПІ ГУ
Міндоходів у Вінницькій області 11.04.2014
року надійшли постанови державного
виконавця Вишенського відділу ДВС
Вінницького МУЮ ВП № 42756239 від 01.04.2014
року, ВП № 42646381 від 24.03.2014 року та ВП №
42646443 від 24.03.2014 року про відмову у
відкритті виконавчих проваджень на
підставі вищевказаних виконавчих
листів /а.с. 5-7/.

Визначаючись стосовно позовних вимог
суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
виконавче провадження" (далі - Закон)
виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом,
іншими нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Статтею 2 Закону визначено, що
примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи
органів Міністерства юстиції України.

Примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці, визначені Законом
України "Про державну виконавчу
службу".

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону примусове
виконання рішень здійснюється
державною

виконавчою службою на підставі
виконавчих документів, визначених цим
Законом.

Пунктом 1 ч. 2 цієї статті Закону
встановлено, що такими документами є:
виконавчі листи, що видаються
судами, і накази господарських судів,
у тому числі на підставі рішень
третейського суду та рішень
Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і
Морської арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону виконавчі
дії провадяться державним виконавцем
за місцем проживання, перебування,
роботи боржника або за
місцезнаходженням його майна. У разі
якщо боржник є юридичною особою, то
виконання провадиться за
місцезнаходженням його постійно
діючого органу або майна. Право вибору
місця виконання між кількома
органами державної виконавчої служби,
що можуть вчиняти виконавчі дії з
виконання рішення на території, на яку
поширюються їх функції, належить
стягувачу.

Як вбачається з матеріалів справи при
винесенні постанов про відмову у
відкритті виконавчих проваджень щодо
виконання виконавчих листів, виданих
Вінницьким окружним адміністративним
судом про стягнення податкового боргу
з фізичних осіб-підприємців державний
виконавець Вишенського відділу ДВС
Вінницького МУЮ посилається на лист
Вищого адміністративного суду України
№ 1484/12/13-13 від 24.10.2013 року, зокрема на ті
обставини, що Податковим кодексом
України встановлено особливий порядок
виконання судових рішень про стягнення
коштів з платника податків у рахунок
погашення податкового боргу, у зв'язку
з чим виконавчі документи подано не за
місцем виконання, оскільки згідно з п.
19-1 ПК України стягнення податкових
боргів покладається на контролюючі
органи ОДПІ у Вінницькій області.

Суд не може погодитись з даним
твердженням відповідача враховуючи
наступне.

Так, п. 19-1.1.2 ПК України визначено, що
контролюючі органи здійснюють
контроль за своєчасністю подання
платниками податків та платниками
єдиного внеску передбаченої законом
звітності (декларацій, розрахунків та
інших документів, пов'язаних з
обчисленням і сплатою податків, зборів,
платежів), своєчасність, достовірність,
повноту нарахування та сплати
податків, зборів, платежів.

Відповідно до п. 95.3. ПК України
стягнення коштів з рахунків платника
податків у банках, обслуговуючих
такого платника податків, здійснюється
за рішенням суду, яке направляється до
виконання контролюючим органам, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини.

Однак, п. 87.11 ПК України визначено, що
орган стягнення звертається до суду з
позовом про стягнення суми податкового
боргу платника податку - фізичної
особи. Стягнення податкового боргу за
рішенням суду здійснюється державною
виконавчою службою відповідно до
закону про виконавче провадження. Дане
твердження також наведене в змісті
листа Вищого адміністративного суду
України № 1484/12/13-13 від 24.10.2013 року.

Враховуючи вищевикладені обставини та
аналіз норм чинного законодавства,
яким регламентовано порядок виконання
судових рішень про стягнення
податкового боргу з фізичних
осіб-підприємців, суд приходить до
висновку про протиправність постанов
про відмову у відкритті виконавчих
проваджень ВП № 42756239 від 01.04.2014 року, ВП
42646381 від 24.03.2014 року та ВП 42646443 від 24.03.2014
року та їх скасування.

Приймаючи вказане рішення, суд
керується п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС України,
відповідно до якого у разі задоволення
позову суд може прийняти постанову про
визнання протиправним рішення суб'єкта
владних повноважень та його
скасування.

При цьому, суд зазначає, що позовна
вимога позивача про визнання
протиправними дій відповідача щодо
винесення постанов про відмову у
відкритті виконавчих проваджень
задоволенню не підлягає, оскільки
охоплюється змістом вимоги позивача та
рішення суду про визнання протиправною
самих постанов про відмову у відкритті
виконавчих проваджень, оскільки такі
дії виразилися саме у прийнятих
рішеннях.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст.ст. 71, 86 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, а суд оцінює докази, які є
у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що державний
виконавець не вжив всіх можливих та
необхідних заходів, спрямованих на
виконання в повному обсязі рішень суду
зазначених у виконавчих документах, а
тому адміністративний позов слід
задовольнити частково.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
а також за відсутності витрат позивача
- суб'єкта владних повноважень,
пов'язаних із залученням свідків та
проведенням судових експертиз, судові
витрати (судовий збір) стягненню з
відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправними та скасувати
постанови про відмову у відкритті
виконавчого провадження від 01.04.2014 року
ВП № 42756239, від 24.03.2014 року № 42646381 та від
24.03.2014 року ВП 42646443.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Альчук Максим Петрович