Справа № 761/2055/14-а
Суддя: Осаулов А. А.
Дата ухвалення: 2014-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 761/2055/14-а
Провадження №2-а/761/118/2014
П О С Т А Н О В А

іменем України

06 травня 2014 року
Шевченківський районний суд м. Києва у
складі:

головуючого судді Осаулова
А.А.

при секретарі Вольда
М.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Києві
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Головного управління
Пенсійного фонду України в м.Києві,
третя особа: Головне управління Служби
Безпеки України у м.Києві та Київській
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання здійснити перерахунок
та виплату пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до Головного управління
Пенсійного Фонду України у м.Києва, де
просив суд визнати протиправною
відмову відповідача у зменшення
нарахування та не виплаті йому пенсії з
01.01.2012 року на виконання постанови
Шевченківського районного суду м.Києва
від 11.07.2012 року у справі №2-а/2610/421/2012,
виходячи з розміру грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням, враховуючи
відповідні оклади за посадою,
військовим (спеціальним) званням,
процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення) та премії в розмірах,
установлених законодавством,
відповідно до вимог ч. 3 ст. 43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб».

Позивач просив суд зобов'язати Головне
управління Пенсійного фонду України у
м.Києві продовжувати враховувати з 01
січня 2012 року і в подальшому за всі
періоди по даний час постанову
Шевченківського районного суду м.Києва
від 11.07.2012 року у справі №2-а/2610/421/2012 і
обчислювати йому пенсію, виплатити
суму недоплаченої пенсії з 01 січня 2012
року з урахуванням проведених виплат.
Також, просив суд встановити
відповідачу строк подачі звіту про
виконання постанови суду.

Свої вимоги позивач обгрунтував тим, що
на підставі постанови Шевченківського
районного суду м.Києва від 11.07.2012 року
відповідач нарахував та виплатив йому
пенсію у вірному розмірі - 7674,03 грн., але
з 01.01.2012 року почав виплачувати пенсію у
зменшеному розмірі - 6768,72 грн., тобто у
тому розмірі пенсій, що виплачувався до
набрання законної сили постановою
Шевченківського районного суду м.Києва
від 11.07.2012 року. Позивач протиправно
зменшив розмір виплати пенсії,
оскільки він повинен був обчислювати
її розмірі в подальшому з більшому
розмірі на виконання вказаної
постанови суду. При зверненні до
відповідача із заявою про нарахування
і виплату пенсії у передбаченому
постановою суду від 11.07.2012 року розмірі,
позивач отримав відмову. Позивач
вважає таку відмову протиправною,
оскільки це не відповідає вимогам
закону та судовій практиці з розгляду
справ вказаної категорії, а тому
звернувся до суду із цим позовом.

В судовому засіданні позивач,
заявлені позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, з підстав, викладених в
позові, просив суд позов задовольнити
повністю.

Представник відповідача - Головного
управління Пенсійного фонду України у
м.Києві в судовому засіданні проти
задоволення позову заперечував,
оскільки на даний час він нарахував
суми пенсії позивачу у передбаченому
постановою суду від 11.07.2012 року
підвищеному розмірі, але їх не виплатив
в зв»язку з відсутністю коштів на
вказані цілі, Надав суду довідку про
нарахування пенсії згідно постанови
суду і подані письмові заперечення
проти позову підтримав.

Суд, дослідивши подані сторонами
документи, дослідивши пенсійну справу
позивача, повно і всебічно з»ясувавши
всі фактичні обставини справи, на яких
грунтується позов, об»єктивно
дослідивши всі докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, вважає, що
позов підлягає частковому задоволенню
з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач
перебуває на обліку в Головному
управлінні Пенсійного фонду України в
м.Києві, де отримує пенсію за вислугу
років відповідно до Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб».

Згідно постанови Шевченківського
районного суду м.Києва від 11.07.2012 року,
залишеної без змін ухвалою Київського
Апеляційного адміністративного суду
від 03.10.2013 року, позовні вимоги ОСОБА_1
було задоволено і зобов'язано Головне
управління Пенсійного фонду України у
м.Києві призначити, нарахувати та
виплатити ОСОБА_1 пенсію, виходячи з
розміру грошового забезпечення за
останньою штатною посадою перед
звільненням, враховуючи відповідні
оклади за посадою, військовим
(спеціальним) званням, процентну
надбавку за вислугу років, щомісячні
додаткові види грошового забезпечення
(надбавки, доплати, підвищення) та
премії в розмірах, установлених
законодавством, відповідно до вимог ч. 3
ст. 43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб», в редакції Закону від 04.04.2006 року,
з 13.09.2011 року.

Відповідно до вимог ч.2 ст.14 КАС України
постанови та ухвали суду у
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов»язковими до
виконання на всій території України.

Відповідач в своїх запереченнях
посилається на те що на виконання
постанови Шевченківського районного
суду м.Києва від 110.07.2012 року ним було на
даний час нараховано суми пенсії
позивачу в порядку встановленому
судовим рішенням з 01.01.02012 року, але їх
не було виплачено в зв»язку з
відсутністю коштів.

Відповідно до ч. З статті 43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб» в редакції Закону України
від 04 квітня 2006 року встановлено, що
пенсії особам офіцерського складу,
прапорщикам і мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам, які мають право на
пенсію за цим Законом, та членам їх
сімей обчислюються з розміру грошового
забезпечення за останньою штатно
посадою перед звільненням, враховуючи
відповідні оклади за посадою,
військовим (спеціальним) званням,
процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення) та премії в розмірах,
установлених законодавством.

Законом України від 28.12.2007 року «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» у статті 43
Закону України «Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб» в частині третій слова «за
останньою штатною посадою перед
звільненням виключено та доповнено
словами «та у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України».

Рішенням Конституційного Суду України
№10-рп/20035 від 22 травня 2008 року зміну ч.3
ст.43 зазначеного Закону визнано
неконституційною.

Згідно з п.п. 5, 6, 7 зазначеного Рішення
Конституційного Суду України
полишенні Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року № 107-VI визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України цього Рішення. Рішення
Конституційного Суду України у цій
справі має преюдиціальне значення дл^
судів загальної юрисдикції при
розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень Закону Україну
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року № 107-УІ, визнаних
неконституційними. Рішення
Конституційного Суду України є
обов'язковим до виконання на території
України, остаточним і не може бути
оскаржене.

Тобто, дія ч.З ст.43 Закону України
«Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб» в редакції Закону від 28
грудня 2007 року втратила чинність з дня
ухвалення рішення Конституційним
Судом України, тобто з 22 травня 2008 року,
а тому на час звільнення позивача з
військової служби підлягали
застосуванню норми статті 43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб» в редакції Закону від 04
квітня 2006 року.

Крім того, 19.06.2011 року набрав чинності
Закон України від 14.06.2011 року № 3491 -VI
«Про внесення змін до Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік», згідно якого прикінцеві
положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
доповнені пунктом 4 такого змісту:
«Установити, що у 2011 році норми і
положення статей 14, 22, 37 та частини 3
статті 43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік».

Інформаційним листом від 22.07.2011 року №
1091/11/13-11 Вищого адміністративного суду
України адміністративним судам було
роз'яснено, що станом на момент
набрання чинності вищезгаданими
змінами до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
Кабінетом Міністрів України не
встановлено нового порядку та розміру
виплат окремим категоріям громадян.
Тому, до набрання чинності
нормативно-правового акта Кабінету
Міністрів України, прийнятого на
виконання вимог пункту 4 Прикінцевих
положень Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік», застосуванню
підлягають положення статей 14, 22, 37 та
частини третьої статті 43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб».

Тобто, Вищий адміністративний суд
України не вважає постанову Кабінету
Міністрів України від 17.07.1992 року №393
тим порядком про який йдеться у
вищезгаданих змінах до Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік».

Аналогічна правова позиція висловлена
в інформаційному листі Голів Вищого
адміністративного суду України та
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 06.09.2011 року, № 1080/0/4-11, №
1400/1/6/13-11.

Таким чином, в аспекті правової позиції
Голів двох Вищих спеціалізованих судів
України, висловленої у вищезгаданому
інформаційному листі, з 23.07.2011 року
застосуванню підлягає частина 3 статті
43 Закону «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб», оскільки
Постановою КМУ від 06.07.2011 року №745 її
застосування не обмежується.

Крім того, жодним нормативно-правовим
актом не передбаченого того, що органи
Пенсійного фонду України мають право
зменшувати розміри раніше призначених
пенсій.

Також, оскільки постановою суду
Шевченківського районного суду м.Києва
від 11.07.2012 року було зобов»язано
відповідача призначити, нарахувати, а
також виплатити ОСОБА_1 пенсію, тому
його позовні вимоги про зобов»язанні
виплати відповідачем йому не
донарахованої суми пенсії з 01.01.2012 року
також підлягають задоволенню.

В силу положень статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суб'єкт владних повноважень повинен
подати суду всі наявні у нього
документи та матеріали, які можуть бути
використані як докази у справі (частина
4 статті 71 КАС України). Між тим,
відповідач не надав суду достатніх і
беззаперечних доказів в обгрунтування
правомірності своїх дій при
нарахуванні в виплаті пенсії позивачу,
а тому позов ОСОБА_1 в цій частині
підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про застосування
судового контролю за виконанням
Головним управлінням Пенсійного фонду
України в м. Києві судового рішення, суд
приходить до висновку, що в задоволені
цих вимог слід відмовити виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 267 КАС України суд,
який ухвалив судове рішення в
адміністративній справі, має право
зобов'язати суб'єкта владних
повноважень, не на користь якого
ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення.

За своєю правовою природою, ст. 267 КАС
України регулює різні моменти відносин
та визначення судового контролю.

З одного боку, - встановлення такого
судового контролю за виконання
постанови, які узгоджуються з вимогами
163 КАС України та стосується
регулювання відносин встановлення
судового контролю під час винесення
постанови суду, та контролювання його
виконання, з іншого -встановлення факту
порушення внаслідок його не виконання.

Перший судовий контроль
встановлюється та визначається при
ухваленні постанови, а інший (визнання
протиправним рішення, дії або
бездіяльність) вирішується після
прийняття такого судового рішення.

Однак, встановлення судового контролю
виконанням рішення суду, ухваленого не
на користь суб'єкта владних
повноважень є правом суду, а не його
обов'язком (п. 4 ч. 1 ст. 207 КАС України).

За таких обставин, підстав для
задоволення позовних вимог щодо
встановлення судового контролю та
зобов'язання надати звіт про виконання
судового рішення суд не вбачає.

В порядку ст. 94 КАС України
підлягає стягненню з Державного
бюджету на користь позивача сплачений
ним судовий збір в сумі - 73 грн. 08 коп., що
підтверджується відповідною
квитанцією про його оплату.

На підставі, керуючись ст.ст.22, 46
Конституції України, ч.3 ст.43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб», керуючись ст.ст. 2, 8, 10, 11,
69-71, 86, 94, 161-163, 186, 254, 256 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Головного управління Пенсійного фонду
України в м.Києві, третя особа: Головне
управління Служби Безпеки України у
м.Києві та Київській області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату пенсії, - задовольнити
частково.

Визнати протиправними дії Головного
управління Пенсійного фонду України у
м.Києві у зменшення нарахування та не
виплаті ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2012 року на
виконання постанови Шевченківського
районного суду м.Києва від 11.07.2012 року у
справі №2-а/2610/421/2012, виходячи з розміру
грошового забезпечення за останньою
штатною посадою перед звільненням,
враховуючи відповідні оклади за
посадою, військовим (спеціальним)
званням, процентну надбавку за вислугу
років, щомісячні додаткові види
грошового забезпечення (надбавки,
доплати, підвищення) та премії в
розмірах, установлених законодавством,
відповідно до вимог ч. 3 ст. 43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб».

Зобов'язати Головне управління
Пенсійного фонду України у м.Києві
продовжувати враховувати з 01 січня 2012
року постанову Шевченківського
районного суду м.Києва від 11.07.2012 року у
справі №2-а/2610/421/2012 і продовжувати з 01
січня 2012 року обчислювати пенсію
ОСОБА_1, виходячи з розміру грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням, враховуючи
відповідні оклади за посадою,
військовим (спеціальним) званням,
процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення) та премії в розмірах,
установлених законодавством,
відповідно до вимог ч. 3 ст. 43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб».

Зобов»язати Головне управління
Пенсійного фонду України в м.Києві
виплатити ОСОБА_1, обчислену відповідно
до вимог постанови Шевченківського
районного суду м.Києва від 11.07.2012 року у
справі №2-а/2610/421/2012, суму недоплаченої
пенсії з 01 січня 2012 року з урахуванням
проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_1 до Головного управління
Пенсійного фонду України в м.Києві,
третя особа: Головне управління Служби
Безпеки України у м.Києві та Київській
області, - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі -
73 грн. 08 коп.

Постанова суду може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Шевченківський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя: (