Справа № 826/499/14
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 квітня 2014 року № 826/499/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Григоровича П.О.,
суддів Смолія І.В., Каракашьяна С.К.,
розглянув в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Сіті Транспорт
Груп»до третя особа1.
Антимонопольного комітету України 2.
Департаменту енергетики,
транспорту та зв'язку Вінницької
міської ради Дочірнє підприємство
«Автоскладальний завод №1» АТ «АК
«Богдан Моторс» про визнання
протиправним та скасування рішення,
зобов'язання вчинити дії.ОБСТАВИНИ
СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з даним
позовом, в якому, з урахуванням заяви
про зміну позовних вимог, просив:

1. визнати протиправним та скасувати
рішення Антимонопольного комітету
України №2-р/пк-ск від 08.01.2014 про
повернення скарги консорціуму
«СТГ-ЛАЗ» у складі ТОВ «Сіті Транспорт
Груп» та ТОВ «Львівські автобусні
заводи» від 29.11.2013 №СК-АМК 125 без
розгляду;

2. зобов'язати Антимонопольний комітет
України розглянути по суті скаргу від
29.11.2013 №СК-АМК 125 Консорціуму «СТГ-ЛАЗ»
у складі ТОВ «Сіті Транспорт Груп» та
ТОВ «Львівські автобусні заводи» як у
встановлений на те трок подану до
Антимонопольного комітету України.

Під час розгляду справи представник
позивача підтримав заявлені позовні
вимоги в повному обсязі та зазначив, що
Антимонопольним комітетом України
помилково не прийнято до уваги того, що
укладення договору про спільну
діяльність виключає необхідність
реєстрації Консорціуму як юридичної
особи.

Відповідачі проти позову заперечували,
при цьому посилаючись на те, що
консорціум «СТГ-ЛАЗ» не є суб'єктом
оскарження, в розумінні Закону України
«Про здійснення державних закупівель».
За таких обставин відповідачі просили
суд в позові відмовити.

Представник третьої особи повністю
заперечив позов та просив суд
відмовити в його задоволенні.

Справа розглянута в порядку письмового
провадження, з огляду на положення ч.4
ст. 122 КАС України за поданим сторонами
письмовим клопотанням про розгляд
справи за їх відсутності в порядку
письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
Окружний адміністративний суд міста
Києва, -

ВСТАНОВИВ:

29 листопада 2013 Консорціум «СТГ-ЛАЗ» у
складі позивача та ТОВ «Львівські
автобусні заводи» звернувся до
Антимонопольного комітету України зі
скаргою №СК-АМК 125, в якій просив: 1)
встановити порушення Департаментом
енергетики, транспорту та зв'язку
Вінницької міської ради процедури
закупівлі товарів «Автомобілі для
перевезення не менше ніж 10 людей
(автобуси та тролейбуси) Код за ДК 016:2010 -
29.10.3.»; 2) зобов'язати замовника повністю
скасувати рішення, прийняте
Департаментом енергетики, транспорту
та зв'язку Вінницької міської ради в
результаті розкриття пропозицій
конкурсних торгів, а саме про
відхилення пропозиції конкурсних
торгів Консорціуму «СТГ-ЛАЗ»; 3)
зобов'язати Замовника скасувати
Протокол розкриття пропозицій
конкурсних торгів №46 від 28.11.2013; 4)
зобов'язати замовника усунути
дискримінаційні умови, а саме:
зобов'язати замовника визнати
документи Консорціуму «СТГ-ЛАЗ»
такими, що відповідають вимогам до
Документації конкурсних торгів на
закупівлю товарів «Автомобілі для
перевезення не менше ніж 10 людей
(автобуси та тролейбуси) Код за ДК 016:2010 -
29.10.3», допустити Консорціум «СТГ-ЛАЗ»
до оцінки пропозицій конкурсних торгів
та визнати переможцем торгів
Консорціум «СТГ-ЛАЗ».

Оскаржуваним в рамках даної справи
Рішенням Антимонопольного комітету
України від 08.01.2014 №2-р/пк-ск, скаргу
консорціуму «СТГ-ЛАЗ» повернуто на
підставі ч.4 ст.18 Закону України «Про
здійснення державних закупівель»
(надалі - Закон) (у зв'язку з її
невідповідністю вимогам ч.1 ст.18 цього
Закону).

Позиція ТОВ «Сіті Транспорт Груп»
зводиться до того, що Консорціум є
належним суб'єктом оскарження в
розумінні Закону, адже договір про
спільну діяльність ТОВ «Сіті Транспорт
Груп» та ТОВ «Львівські автобусні
заводи» не передбачає створення
окремої юридичної особи.

Окружний адміністративний суд м. Києва,
оцінивши письмові докази які є у справі
за своїм внутрішнім переконанням, яке
ґрунтується на їх всебічному і повному
дослідження, зазначає наступне.

Відповідно до абз. 1 ч.1 ст.18 Закону
скарга до органу оскарження подається
суб'єктом оскарження в письмовій формі,
повинна бути підписана особою, яка її
подає.

Поняття «суб'єкт оскарження» визначено
в п.29 ч.1 ст.1 Закону, де зазначено, що
суб'єкт оскарження в органі оскарження
(далі - суб'єкт оскарження) - фізична чи
юридична особа, яка звернулася до
органу оскарження з метою захисту
своїх прав та охоронюваних законом
інтересів з приводу рішення, дії чи
бездіяльності замовника, що суперечать
законодавству у сфері державних
закупівель та/або з приводу порушень
законодавства оператором електронного
майданчика і внаслідок яких порушено
право чи законні інтереси такої особи.

Отже, зазначеною нормою визначено
можливість подання скарги або фізичною
або юридичною особою.

В даному випадку позивачем, з однієї
сторони, не заперечується, що
Консорціум «СТГ-ЛАЗ» не є юридичною
особою (тобто не є суб'єктом звернення),
а з іншої сторони, позивач наполягає на
тому, що Консорціум «СТГ-ЛАЗ» є
належним суб'єктом звернення зі
скаргою, посилаючись на Договір про
Консорціум від 25.11.2013.

При цьому, представник позивача також
посилається на норми Цивільного
кодексу України, які регулюють
правовідносини у сфері спільної
діяльності (ст.ст.1130, 1134, 1134) та
наполягає на тому, що звернення
Консорціуму на підставі Договору про
спільну діяльність відбулось у
відповідності з вимогами Закону, а
відсутність факту реєстрації
Консорціуму як юридичної особи жодним
чином, на думку останнього, не впливає
на дієздатність такого суб'єкта
господарювання - консорціуму «СТГ-ЛАЗ».

Надаючи правову оцінку даним
твердженням позивача, суд зазначає
таке.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1135 ЦК України
під час ведення спільних справ кожний
учасник має право діяти від імені всіх
учасників, якщо договором простого
товариства не встановлено, що ведення
справ здійснюється окремими
учасниками або спільно всіма
учасниками договору простого
товариства.

У разі спільного ведення справ для
вчинення кожного правочину потрібна
згода всіх учасників.

У відносинах із третіми особами
повноваження учасника вчиняти
правочини від імені всіх учасників
посвідчується довіреністю, виданою
йому іншими учасниками, або договором
простого товариства.

Таким чином, ведення справ
здійснюється одним з учасників
товариства на умовах представництва
від імені не простого товариства
(консорціуму) як окремого суб'єкта
господарювання, а від імені всіх чи
конкретного учасника, що власне і
обумовлено сторонами в абзаці 2 ст.11
Договору про Консорціум, чого
позивачем до уваги не прийнято.

Окружний адміністративний суд м. Києва
погоджується з позивачем в тому, що в
розумінні Глави 77 Цивільного кодексу
України спільна діяльність на основі
договору про спільну діяльність може
бути реалізована двома чи більше
підприємствами для виконання
закупівлі товарів, робіт та послуг
також без створення юридичної особи.

Разом з тим, у статті 120 Господарського
кодексу України (спеціальний
нормативно-правовий акт) визначено, що
консорціум - це тимчасове статутне
об'єднання підприємств для досягнення
його учасниками певної спільної
господарської мети (реалізації
цільових програм, науково-технічних,
будівельних проектів тощо).
Консорціум використовує кошти, якими
його наділяють учасники,
централізовані ресурси, виділені на
фінансування відповідної програми, а
також кошти, що надходять з інших
джерел, в порядку, визначеному його
статутом. У разі досягнення мети його
створення консорціум припиняє свою
діяльність.

Таким чином, в розумінні ГК України,
консорціум не може створюватися лише
на підставі договору про спільну
діяльність, оскільки його установчим
документом є статут, який підлягає
реєстрації.

Крім того, визначення консорціуму як
спільної діяльності без створення
юридичної особи не узгоджується з
частиною 4 статті 118 Господарського
кодексу України, згідно з якою
об'єднання підприємств є юридичною
особою.

Окружний адміністративний суд м. Києва
вважає за необхідне зауважити, що
консорціум, який визначається як
спільна діяльність на основі договору
про спільну діяльність, не може, без
реєстрації такого об'єднання у
визначеному законом порядку, бути
стороною договору про закупівлю, який у
пункті 5 частини 1 статті 1 Закону «Про
здійснення державних закупівель»
визначений як «договір, який
укладається між замовником і учасником
за результатами процедури закупівлі
та передбачає надання послуг,
виконання робіт або набуття права
власності на товари за державні кошти».

При цьому в пункті 33 цієї ж статті
Закону вказано, що учасником процедури
закупівлі може бути фізична особа, в
тому числі фізична особа - підприємець,
або юридична особа (резидент або
нерезидент).

До того ж, надання консорціуму, який не
є юридичною особою, права бути
заявником звернення зі скаргою, на чому
наголошує позивач, не узгоджується з
природою досліджуваних відносин, адже
за змістом Закону України «Про
здійснення державних закупівель»
учасниками відповідних правовідносин
можуть бути лише фізичні або юридичні
особи.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає,
що провадження будь якої діяльності
яка не заборонена законом,
здійснюється суб'єктами
господарювання на власний розсуд і
ризик, при цьому, сторони договорів про
спільну діяльність вільні у виборі
реєстрації або не реєстрації нового
суб'єкта господарювання як юридичної
особи.

Проте, оскільки Законом України «Про
здійснення державних закупівель»
регулюються питання, що пов'язані із
здійсненням закупівель товарів, робіт
і послуг за державні кошти, що прямо
впливає на інтереси держави, позивач, в
даному випадку, зобов'язаний діяти в
межах та на підставі регламентованих
законодавством правил та можливостей,
що не суперечать даному Закону, тобто,
оформлювати скарги у відповідності до
ст. 18 Закону, чого останнім зроблено не
було, внаслідок чого, підстав для
задоволення позову, в даному випадку,
немає.

Відповідно до ст. 162 Кодексу
адміністративного судочинства України
при вирішенні справи по суті суд може
задовольнити адміністративний позов
повністю або частково чи відмовити в
його задоволенні повністю або
частково, у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про визнання
протиправними рішення суб'єкта владних
повноважень чи окремих його положень,
дій чи бездіяльності і про скасування
або визнання нечинним рішення чи
окремих його положень, про поворот
виконання цього рішення чи окремих
його положень із зазначенням способу
його здійснення.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 69-71, 158-163 КАС України, Окружний
адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Головуючий суддя
П.О. Григорович

судді
І.В. Смолій

С.К. Каракашьян

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст.ст.
185-187 КАС України. Апеляційна скарга
подається до адміністративного суду
апеляційної інстанції через суд першої
інстанції, який ухвалив оскаржуване
судове рішення. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції.