Справа № 804/4691/14
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2014-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
30 квітня 2014 р. Справа № 804/4691/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОзерянської С.І. при
секретаріЖижиній К.П. за участю:
представника позивача представника
відповідача Андрейченко О.П. Шевченко
А.І. розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Проектний
Дніпропроектстальконструкція" до
Державної податкової інспекції у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,-
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Проектний інститут
Дніпропроектстальконструкція»
звернулось до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду із
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, в якому
просить визнати протиправним та
скасувати податкове повідомлення -
рішення від 19.12.2013 року №, яким
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Проектний інститут
Дніпропроектстальконструкція»
збільшено грошове зобов'язання з ПДВ на
загальну суму 22 871,25 грн., судові витрати
покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що податковим органом було
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку ТОВ «Проектний
інститут
Дніпропроектстальконструкція». В акті
№131/223/36639358 від 31.07.2013 року, складеному
за результатами перевірки, зафіксовано
численні порушення законодавства та на
підставі акта було прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 19
грудня 2013 року. Позивач вважає
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення -
необґрунтованим, прийнятим з
порушенням вимог чинного
законодавства та таким, що підлягає
скасуванню. Висновки зазначені в акті
перевірки не відповідають фактичним
обставинам та повністю спростовуються
наявними первинними документами.

Представник позивача у судовому
засіданні позов підтримав в повному
обсязі та просив його задовольнити,
посилаючись на обставини, що викладені
в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечував,
просив в задоволенні позову
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Проектний інститут
Дніпропроектстальконструкція»
відмовити з підстав аналогічних
викладеним в запереченні проти
адміністративного позову, яке
міститься в матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
позивача та представника відповідача,
всебічно і повно з'ясувавши фактичні
обставини справи, на яких ґрунтується
позов, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
проаналізувавши чинне законодавство,
суд вважає позовні вимоги такими, що
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що позивач Товариство з
обмеженою відповідальністю «Проектний
інститут
Дніпропроектстальконструкція»
зареєстроване 11.08.2009 року Виконавчим
комітетом Дніпропетровської міської
ради та з 21.10.2009 року знаходиться на
податковому обліку в Державній
податковій інспекції у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області за № 100309126,
як платник податку на додану вартість.

31.07.2013 року на підставі наказу № 125 від
31.07.2013 року Державною податковою
інспекцією у Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області проведена документальна
позапланова невиїзна перевірка
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Проектний інститут
Дніпропроектстальконструкція» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства України по
взаємовідносинах з ТОВ «Ферріт-Д» за
лютий-листопад 2012 року.

За результатами перевірки податковою
інспекцією було складено акт
№131/223/36639358 від 31.07.2013 року, яким
зафіксовано порушення ТОВ «Проектний
інститут
Дніпропроектстальконструкція» п. п.
14.1.201 п. 14.1 статті 14, п. 185.1 статті 185, 198.3
статті 198, п. 201.1, п. 201.4, п. 201.6, п. 201.7
статті 201 Податкового кодексу України,
підприємством неправомірно занижено
податок на додану вартість всього у
сумі 18 297 грн., у тому числі за лютий 2012
року у сумі 2 081 грн., за березень 2012 року
в сумі 1 763 грн., за квітень 2012 року у сумі
3 095 грн., за травень 2012 року у сумі 615
грн., за червень 2012 року у сумі 1 808 грн.,
за липень 2012 року у сумі 2 378 грн., за
серпень 2012 року у сумі 4 209 грн., за
вересень 2012 року у сумі 2 413 грн., за
жовтень 2012 року у сумі 3 780 грн., за
листопад 2012 року у сумі 799 грн., за
грудень 2012 року у сумі 4 644 грн., тобто в
частині отриманих товарів у ТОВ
«Ферріт-Д» за період лютий-листопад 2012
року.

На підставі акту перевірки Державною
податковою інспекцією у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області було прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 01.10.2013
року, яким ТОВ «Проектний інститут
Дніпропроектстальконструкція»
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) на суму 18 297грн. за основним
платежем та 5 735,25 грн. за штрафними
санкціями.

Не погодившись з зазначеним податковим
повідомленням-рішенням позивач
оскаржив його в адміністративному
порядку до Головного Управління
Міністерства доходів і зборів України
в Дніпропетровській області.

19.12.2013 року податковим органом було
прийнято податкове
повідомлення-рішення №, яким ТОВ
«Проектний інститут
Дніпропроектстальконструкція»
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) на суму 18 297грн. за основним
платежем та 4 574,25 грн. за штрафними
санкціями.

Листом ДПІ у Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська від 19.12.2013 року
повідомило позивача, що рішенням
Головного Управління Міністерства
доходів і зборів України в
Дніпропетровській області від 06.12.2013
року податкове повідомлення-рішення
№ від 01.10.2013 року відкликане та
винесене нове податкове
повідомлення-рішення на суму 22 871,25 грн.
від 19.12.2013 року.

Податкове повідомлення-рішення №
від 19.12.2013 року було оскаржено
позивачем в адміністративному порядку
та залишено без змін.

Підставою для збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість та прийняття
податкового повідомлення-рішення,
податковий орган зокрема визначив
нереальність господарських операцій
між позивачем та ТОВ «Ферріт-Д», про що
свідчить передусім інформація з акту
перевірки зазначеного контрагента
позивача та відсутність документів, що
підтверджують відповідність
отриманого товару встановленим
стандартам та технічної документації,
яка встановлює вимоги до його якості, а
порядок транспортування активів не
підтверджено товарно-транспортними
накладними на переміщення товару або
актами прийому-передачі товару.

Проте, надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, суд не може
погодитись з вказаними доводами
відповідача, з огляду на нижченаведене.

Частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України
встановлено, що податковим кредитом є
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

У відповідності до п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст.
198 Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає, зокрема, у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг. Датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: або дата списання
коштів з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг, або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за встановленою ставкою
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням чи виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку або
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями та іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Виходячи із системного аналізу
вказаних норм Податкового кодексу
України, податковий кредит для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість має бути
підтверджений належним чином
складеними первинними документами, що
відображають реальність господарської
операції, яка є підставою для
формування податкового обліку
платника податків. Виникнення у
платника податку на додану вартість
права на податковий кредит не
ставиться у залежність від дотримання
вимог податкового законодавства і
сплатою податку до бюджету іншими
суб'єктами господарювання.

Водночас, за відсутності факту
придбання товарів чи послуг або в разі,
якщо придбані товари чи послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку, відповідні суми не можуть
включатися до складу податкового
кредиту для цілей оподаткування
податком на додану вартість навіть за
наявності формально складених, але
недостовірних документів або сплати
грошових коштів.

Тобто, для підтвердження даних
податкового обліку платника податку
можуть братись до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Господарською операцією, згідно зі ст. 1
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
є дія або подія, яка викликає зміни в
структурі активів та зобов'язань,
власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.
Також, вказана вимога щодо реальних
змін майнового стану платника
податків, як обов'язкова ознака
господарської операції, кореспондує і
з нормами Податкового кодексу України.
При цьому, сама собою відсутність
окремих документів (ліцензій, дозволів
і т.п.), а так само помилки у їх
оформленні, не є підставою для
висновків про відсутність
господарської операції, якщо з інших
даних вбачається, що фактичний рух
активів або зміни у власному капіталі
чи зобов'язаннях платника податків у
зв'язку з його господарською
діяльністю мали місце.

Під час розгляду справи судом було
встановлено, що між позивачем
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Проектний інститут
Дніпропроектстальконструкція» та ТОВ
«Ферріт-Д» були укладені договори від
31.05.2012 року №0531-01 на виконання робіт по
ремонту оргтехніки, від 15.02.2012 року за
№0215-01 на постачання оргтехніки та
комплектуючих до неї, широкоформатної
бумаги, від 01.02.2012 року за №102 на
постачання товарів.

В матеріалах справи відсутні докази
визнання недійсними зазначених
договорів, укладених позивачем з
вищезазначеним контрагентом. Факт
укладення таких договорів і їх
виконання обома сторонами
підтверджується фактичними
обставинами справи, зокрема первинними
документами, які фіксують здійснення
господарських операцій на виконання
умов договорів.

В процесі розгляду справи позивачем
були надані всі відповідні первинні та
бухгалтерські документи, копії яких
знаходяться в матеріалах справи, на
підтвердження фактів здійснення
господарських операцій з контрагентом,
сумнівність яких зазначена в акті
перевірки, а саме рахунки, податкові
накладні, видаткові накладні, акти
прийому-передачі виконаних робіт,
накази про введення в експлуатацію
основних засобів, акти
приймання-передачі (внутрішнього
переміщення) основних засобів, акти
приймання-здачі відремонтованих,
реконструйованих та модернізованих
об'єктів.

Транспортування здійснювалось
орендованим транспортом позивача,
наявність якого підтверджується
договорами оренди транспортних
засобів №1 від 05.01.2011 року, №17 від 28.12.2010
року, №18 від 29.12.2014 року, додатковими
угодами до зазначених договорів,
актами приймання передачі автомобілів.
Перевезення підтверджується
подорожніми листами та журналом
реєстрації довіреностей.

При розгляді справи позивачем було
надано копії платіжних доручень, що
підтверджують оплату здійснену у
безготівковій формі.

Надані первинні документи
відповідають вимогам Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» та мають всі
необхідні реквізити (печатки
підприємств, підписи уповноважених
осіб тощо) як наслідок - вони є такими,
які підлягають обов'язковому
врахуванню як в бухгалтерському, так і
в податковому обліку.

Виконані роботи та отримані товари
були використані ТОВ «Проектний
інститут
Дніпропроектстальконструкція» у
власній господарській діяльності.

В процесі розгляду справи відповідачем
не було надано витягів з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, які б
містили відповідні записи щодо
відсутності контрагента позивача ТОВ
«Ферріт-Д» за місцезнаходженням,
припинення його юридичної особи,
враховуючи передусім період
здійснення господарських операцій.
Відсутня також інформація, що
контрагент позивача не був
зареєстрований платником ПДВ та не мав
права видавати податкові накладні.

Отже, враховуючи, що первинні
бухгалтерські документи на надання
робіт від контрагента, виписані
особою, яка на час їх видання не
втратила статус платника податку на
додану вартість, суд погоджується з
позицією позивача щодо правомірності
включення сум за цими правочинами до
податкового кредиту.

Щодо відсутності документів, що
підтверджують відповідність
отриманого товару встановленим
стандартам та технічної документації,
яка встановлює вимоги до його якості,
то зазначені документи мають
підтверджувати виключно певну якість
та характеристики товарів і
відсутність таких документів не може
бути розцінена як спростування
реальності господарських операцій.

Суд, також зазначає, що сама собою
відсутність окремих документів, а так
само помилки у їх оформленні, не є
підставою для висновків про
відсутність господарської операції,
якщо з інших даних вбачається, що
фактичний рух активів або зміни у
власному капіталі чи зобов'язаннях
платника податків у зв'язку з його
господарською діяльністю мали місце.

Визначною підставою для висновків
відповідача щодо нереальності
вчинених правочинів відповідач
зазначив акт документальної
позапланової невиїзної перевірки ДПІ у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська від 21.12.2012 року за
№7210/224/36441206 по підприємству ТОВ
«Ферріт-Д» щодо документального
підтвердження господарських відносин
з платниками податків ТОВ
«Будівництво та комплектації», ТОВ
«Інфотерм», ТОВ «Олімп», ТОВ «Пасіфік»,
БПП «Сура», ТОВ «Кафепродакшн», ПП «СВ
Гермес», ТОВ «Хімагросервіс» їх
реальності та повноти відображення в
обліку, яким встановлено відсутність
об'єктів оподаткування по операціях з
придбання товарів (послуг) у
підприємств-постачальників та по
операціях з продажу цих товарів
(послуг) підприємствам-покупцям у 2011-2012
році, а саме порушення ТОВ «Ферріт-Д»
статті 185 Податкового кодексу України в
частині оподаткування податком на
додану вартість безтоварних операцій
по ланцюгу постачання товару,
робіт/послуг з контрагентами
постачальниками та контрагентами
покупцями зазначеними в таблиці.

При цьому, суд зазначає, що акт
перевірки контрагента позивача не може
бути безумовним доказом нереальності
вчинених позивачем правочинів,
оскільки перевірці підлягала
діяльність ТОВ «Ферріт-Д» та його
контрагентів, а не безпосередньо
діяльність позивача, реальність угод
якого має підтверджуватись передусім
наявними у нього первинними
документами.

З огляду на наведене, на переконання
суду, господарські операції між
позивачем та ТОВ «Ферріт-Д», є
реальними, направленими на настання
правових наслідків, які обумовлені
ними та підтверджені належним чином
складеними первинними документами.
Тобто, ТОВ «Проектний інститут
Дніпропроектстальконструкція» має
право на відображення цих
господарських операцій у податковому
обліку зокрема при визначені об'єкту
оподаткування податком на додану
вартість.

Суд також відмічає, що в силу положень
Цивільного кодексу України,
Господарського кодексу України та
Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців" позивач та його
контрагенти є окремими суб'єктами
права зі статусом юридичної особи, а
відтак за змістом Податкового кодексу
України позивач та контрагенти
позивача є окремими платниками податку
на додану вартість. За таких обставин,
межі юридичної відповідальності
кожного платника ПДВ, яка (слід
розуміти - відповідальність)
відповідно до статті 61 Конституції
України має індивідуальний характер,
поширюються на діяння, що визнаються
законом протиправними та були вчинені
саме цим платником. Притягнення
суб'єкта права до юридичної
відповідальності за діяння, що було
вчинено іншою особою, згідно з законом
є неможливим.

Під час розгляду справи відповідачем
за правилами частини 2 статті 71 КАС
України не спростовано достовірності
відомостей первинних та розрахункових
документів, поданих платником податків
на підтвердження факту реальності
здійснення господарських операцій за
спірними правочинами, відповідачем не
доведено неможливості проведення
господарських операцій з урахуванням
фізичних характеристик товару,
просторових та часових факторів,
економічних чинників, не подано
доказів відсутності руху активів у
процесі здійснення господарської
операції, доказів відсутності зміни
стану та структури активів, зобов'язань
чи власного капіталу сторін спірних
правочинів, доказів отримання майнової
вигоди чи права на таку вигоду
будь-кого з учасників операції
виключно шляхом зменшення бази
оподаткування з певного податку та/або
отримання коштів із Державного бюджету
за одночасної відсутності об'єктивної
можливості отримати майнову вигоду від
цієї операції в інший спосіб, доказів
отримання позивачем товарів (робіт,
послуг) від іншої особи ніж сторона за
правочином.

У ході розгляду справи відповідачем не
доведений факт несумісності предмету
спірних правочинів з напрямом
господарської діяльності позивача.
Доказів того, що у спірних
правовідносинах позивач та його
контрагенти є пов'язаними особами,
були обізнані з обставинами
організації господарської діяльності
один одного, діяли взаємоузгоджено та
зловмисно, маючи на меті завдати шкоди
інтересам Держави, мали інший
матеріальний інтерес, ніж виконання
зобов'язань за спірними правочинами,
вчинені правочини об'єктивно не були
потрібні для організації
господарської діяльності позивача,
господарські операції за спірними
правочинами були відображені лише в
документообігу, а фактично не
відбулись і не спричинили змін у
структурі і складі активів сторін
спірних правочинів, відповідач до суду
не подав.

За таких обставин суд вважає
помилковими висновки податкового
органу про заниження ТОВ «Проектний
інститут
Дніпропроектстальконструкція»
податку на додану вартість.

Таким чином, оцінивши докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, суд дійшов
висновку, що оскаржуване податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області не
відповідає вимогам частини 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, в зв'язку з чим
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Проектний інститут
Дніпропроектстальконструкція»
підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Отже, на користь позивача з Державного
бюджету України мають бути стягнуті
судові витрати у розмірі 182,70 грн.

Керуючись статтями 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "Проектний
інститут
Дніпропроектстальконструкція" до
Державної податкової інспекції у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення - задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення від
19.12.2013 року № , яким Товариству з
обмеженою відповідальністю "Проектний
інститут
Дніпропроектстальконструкція"
збільшене грошове зобов'язання з ПДВ на
загальну суму 22871,25 грн.

Стягнути з Державного бюджету на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Проектний інститут
Дніпропроектстальконструкція",
сплачений ним судовий збір у розмірі
182,70 грн.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та
строки, встановлені статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складено 05
травня 2014 року

Суддя
С.І. Озерянська