Справа № 813/409/13-а
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2014 року
Справа №
876/7702/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого-судді:
Сапіги В.П.,

суддів:
Левицької Н.Г., Обрізка І.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Городоцької міжрайонної
державної податкової інспекції
Львівської області Державної
податкової служби на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 16.04.2013 року
по справі за позовом Городоцької
міжрайонної державної податкової
інспекції Львівської області
Державної податкової служби до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
надання дозволу на погашення
податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В:

Городоцька міжрайонна державна
податкова інспекція Львівської
області Державної податкової служби
звернулася в суд з адміністративним
позовом до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про надання дозволу на
погашення податкового боргу в сумі
84696,07 грн. за рахунок майна.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що за
відповідачем рахується податковий
борг, який останній в добровільному
порядку не сплачує.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 16.04.2013 року
відмовлено в задоволені позовних
вимог, оскільки у випадку стягнення
податкового боргу з фізичної
особи-підприємця судом не може бути
надано дозвіл на погашення податкового
боргу за рахунок її майна.

Не погодившись з постановою суду її
оскаржив відповідач - Городоцька МДПІ,
який просить скасувати дану постанову
та прийняти нову про задоволення
позову.

При цьому апелянт обґрунтовує та
мотивує свої вимоги аналогічно
обґрунтуванням позовних вимог,
зокрема, що податковий борг
відповідача складається з орендної
плати з фізичних осіб та становить 84696,07
грн., в тому числі основного платежу у
сумі 52860,08 грн., штрафних санкцій за
несвоєчасну сплату у сумі 14540,96 грн.,
пені за несвоєчасну сплату у сумі 17295,03
грн.

Відповідно до п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197 КАС
України, суд вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки таке можливе на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що в задоволенні
апеляційної скарги необхідно
відмовити з наступних мотивів.

Даючи правову оцінку спірним
правовідносинам, колегія суддів
врахувала наступні обставини справи та
норми чинного законодавства.

Статтею 67 Конституції України
визначено, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори у розмірах,
встановлених законом.

Спірні правовідносини, які склались
між позивачем та відповідачем,
регулюються Податковим кодексом
України від 02.12.2010 № 2755-VI.

Відповідно до ст. 41 ПК України
контролюючими органами щодо податків,
які справляються до бюджетів та
державних цільових фондів, крім
зазначених у підпункті 41.1.2 цього
пункту, а також стосовно законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладається на органи державної
податкової служби є органи державної
податкової служби.

Згідно п. 41.5 ст. 41 ПК України органами
стягнення є виключно органи державної
податкової служби, які уповноважені
здійснювати заходи щодо забезпечення
погашення податкового боргу в межах їх
повноважень.

В п.п. 20.1.18 п. 20.1 ст. 20 ПК України
зазначено, що органи державної
податкової служби мають право
звертатися до суду щодо стягнення
коштів платника податків, який має
податковий борг, з рахунків у банках,
обслуговуючих такого платника, на суму
податкового боргу або його частини.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична
особа-підприємець Мостиською районною
державною адміністрацією Львівської
області 07.05.1999 року, та взятий на облік
як платник податку в Державній
податковій інспекції у Мостиському
районі Львівської області Державної
податкової служби 05.05.1999 року.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового
Кодексу України, платник податків
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом 10 календарних днів, що
настають за останнім днем відповідного
граничного строку, передбаченого цим
Кодексом для подання податкової
декларації, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.59.1 ст.59 Податкового
кодексу України, у разі коли платник
податків не сплачує узгодженої суми
грошового зобов'язання в установлені
законодавством строки, орган державної
податкової служби надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Відповідач не заперечував, що
відповідачем не виконано наведених
положень п.59.1 ст.59 ПК України, а саме
вимоги від 05.03.2009 р. №1/68 та від 06.05.2009 р.
№2/15.

Згідно з п. 89.1.1 та п. 89.1.2 ст. 89
Податкового кодексу України право
податкової застави виникає у разі:
несплати у строки, встановлені цим
Кодексом, суми грошового зобов'язання,
самостійно визначеної платником
податків у податковій декларації, - з
дня, що настає за останнім днем
зазначеного строку; несплати у строки,
встановлені цим Кодексом, суми
грошового зобов'язання, самостійно
визначеної контролюючим органом, - з
дня виникнення податкового боргу.

Аналізуючи положення цієї статті
необхідно вказати, що право податкової
застави поширюється на будь-яке майно
платника податків, яке перебуває в його
власності (господарському віданні або
оперативному управлінні) у день
виникнення такого права і балансова
вартість якого відповідає сумі
податкового боргу платника податків,
крім випадків, передбачених пунктом 89.5
цієї статті, а також на інше майно, на
яке платник податків набуде прав
власності у майбутньому.

Суд пешої інстанції встановив і цього
не спростовує сторона відповідача, що
майно відповідача перебуває у
податковій заставі Городоцької
міжрайонної державної податкової
інспекції Львівської області
Державної податкової служби, що
підтверджується витягом про
реєстрацію в Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна №37802933 від
13.09.2012 р.

Заступником начальника Мостиського
відділення Городоцької міжрайонної
державної податкової інспекції
Львівської області Державної
податкової служби прийнято рішення від
04.09.2012 р. №273 про опис майна ФОП ОСОБА_1 у
податкову заставу.

На підставі рішення від 04.09.2012 р. №273
Городоцької МДПІ складено акт опису
майна відповідача від 13.09.2012 р.
№5/19-255616872.

Пунктом 87.11 ст.87 Податкового кодексу
України визначено, що стягнення
податкового боргу з платника податків -
фізичної особи здійснюється Державною
виконавчою службою відповідно до
Закону України «Про виконавче
провадження» від 21.04.1999 р. в загальному
порядку. При цьому встановлений
порядок стягнення податкового боргу з
платників податків - фізичних осіб
відмінний від порядку погашення
податкового боргу юридичних осіб,
зокрема, у справах про стягнення
податкового боргу з фізичних осіб не
застосовується процедура продажу
майна.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 14.02.2012 р. у
справі №2а-807/12/1370 вирішено стягнути з
рахунків ФОП ОСОБА_1 податковий борг зі
сплати орендної плати з фізичних осіб у
сумі 23756,35 грн. Постановою про
повернення виконавчого документа ВП
№32257385 від 13.11.2012 р. повернуто
виконавчого листа від 29.03.2012 р.,
виданого Львівським окружним
адміністративним судом у справі
№2а-807/12/1370 до органу, що його видав, у
зв'язку з відсутністю коштів на
рахунках боржника. Водночас, з рахунків
відповідача стягнуто кошти у сумі 133,45
грн.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 24.05.2012 р. у
справі №2а-3853/12/1370 вирішено стягнути з
рахунків ФОП ОСОБА_1 податковий борг зі
сплати орендної плати з фізичних осіб у
сумі 54563,83 грн. Постановою про
повернення виконавчого документа ВП
№3403856 від 13.11.2012 р. повернуто
виконавчого листа від 26.07.2012 р.,
виданого Львівським окружним
адміністративним судом у справі
№2а-3853/12/1370 до органу, що його видав, у
зв'язку з відсутністю коштів на
рахунках боржника. Водночас, з рахунків
відповідача стягнуто кошти у сумі 133,45
грн.

Згідно з актом опису майна від 13.09.2012 р.
№5/19-255616872, під податковою заставою
перебуває нежитлова будівля (магазин)
загальною площею 112,1 м.кв., що належить
на праві власності відповідачу.

Аналізуючи наведені приписи ст.87
Податкового кодексу України та
встановлені у справі обставини суд
першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку, що у випадку
стягнення податкового боргу з фізичної
особи-підприємця судом не може бути
надано дозвіл на погашення податкового
боргу за рахунок його майна, оскільки
стягнення податкового боргу з платника
податків - фізичної особи здійснюється
державною виконавчою службою у
порядку, передбаченому гл.4 Закону
України «Про виконавче провадження»
від 21.04.1999р.

Стосовно твердження апелянта, то
необхідно вказати, що в перелік майна
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
включено майно, яке належить
останньому на праві приватної
власності на яке не може
розповсюджуватись зобов»язання з його
примусового продажу.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, а суд, згідно ст. 86 цього
Кодексу, оцінює докази, які є у справі,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Отжк суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що суд першої
інстанції обґрунтовано відмовив у
задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З огляду на таке, наведені в
апеляційній скарзі доводи не
викликають сумнівів щодо правильності
висновків суду першої інстанції та
застосування норм матеріального і
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду -без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що суд правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст. 160, ст.197, п.1 ч.1 ст.198, ч.1
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст. 254 КАС
України, суд апеляційної інстанції

У Х
В А Л И В :

Апеляційну скаргу Городоцької
міжрайонної державної податкової
інспекції Львівської області
Державної податкової служби - залишити
без задоволення.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 16.04.2013 року
у справі №813/409/13а- без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом 20-ти днів з дня
набрання ухвалою законної сили, а у
разі складення ухвали в повному обсязі
відповідно до ст.160 КАС України - з дня
складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя :
В.П. Сапіга

Судді:
Н.Г. Левицька

І.М. Обрізко