Справа № 812/783/14
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2014-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Матвєєва В.В.
Суддя-доповідач - Шишов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2014 року справа №812/783/14

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Шишова О.О., суддів
Сіваченка І.В., Попова В.В., розглянувши
в порядку письмового провадження
апеляційну скаргу малого приватного
виробничо-комерційного підприємства
«Сириус» на постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 21
березня 2014 року у справі № 812/783/14 за
позовом малого приватного
виробничо-комерційного підприємства
«Сириус» до Алчевської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Луганській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

05 лютого 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
Малого приватного
виробничо-комерційного підприємства
«Сириус» до Алчевської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Луганській області, у якому позивач, з
урахуванням уточнення просив:

- визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення від
20.01.2014 №;

- зобов'язати Алчевську ОДПІ ГУ
Міндоходів у Луганській області
відобразити у картці особового рахунку
по податку на додану вартість МПВКП
«Сириус» наявність податкового
кредиту за червень 2011 року у розмірі
39517,25 грн. по декларації № від
15.11.2012 та за серпень 2011 року у розмірі
37107,00 грн. по декларації № від
15.11.2012;

- зобов'язати відповідача у місячний
строк з дня набрання законної сили
судовим рішенням у справі подати до
суду звіт про виконання судового
рішення щодо відображення за даними
картки особового рахунку з податку на
додану вартість МПВКП «Сириус» основні
показники декларацій з податку на
додану вартість за червень 2011 року та
за серпень 2011 року, поданої 15.11.2012.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач зазначив, що
відповідачем було проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку МПВКП «Сириус» з питань
правильності визначення, повноти
нарахування податку на додану вартість
за червень, серпень 2011 року по
уточнюючим розрахункам з ПДВ, наданих
15.11.2012р. за №, №, за
наслідками якої складено акт перевірки
від 25.12.2013. На підставі акту перевірки
Алчевською ОДПІ прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 20.01.2014,
яким підприємству збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в розмірі 76624,00 грн. та
застосовано штрафну санкцію в розмірі
19156,00 грн. Позивач не погоджується з
висновками податкового органу,
викладеними в акті перевірки, та
винесеним за її результатами
податковим повідомленням-рішенням,
вважає його протиправним.

Як зазначає позивач, в акті перевірки
зазначено, що за червень 2011 року
підприємством було подано податкову
декларацію з ПДВ 21.07.2011 та 20.09.2011 було
подано податкову декларацію з ПДВ за
серпень 2011 року, що підтверджується
квитанцією №2, тобто у встановлений
строк.

Крім того, 15.11.2012 позивачем було подано
уточнюючі розрахунки податкових
зобов'язань з ПДВ за червень та серпень
2011 року. При поданні таких розрахунків
у розшифровках податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів було виправлено помилку у
Розділі 2, графі 2 на правильне
найменування постачальника - ТОВ
«Городищенське ЛТД». Це виправлення є
вичерпним, інших виправлень позивачем
не здійснювалось, суми залишились тими,
що були відображені у деклараціях
раніше. Тому, на думку позивача,
результати перевірки не відповідають
фактичним обставинам та підлягає
віднесенню до складу податкового
кредиту сума ПДВ у розмірі 76624,25 грн. по
взаємовідносинам ТОВ «Городищенське
ЛТД» з МПВКП «Сириус».

Із застосуванням штрафних санкцій у
розмірі 19156,00 грн. за червень, серпень 2011
року позивача не погоджується,
оскільки згідно п.7 підрозділу 10
розділу 20 «Перехідні положення»
Податкового кодексу України, штрафні
санкції за порушення податкового
законодавства за період з 1 січня по 30
червня 2011 року застосовуються у
розмірі не більше 1 гривні за кожне
правопорушення. Тобто, за червень 2011
року законодавством встановлений
розмір штрафних санкцій не 25% суми
нарахованого податкового зобов'язання,
а лише 1 гривня.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду відмовлено в
задоволенні позовних вимог малого
приватного виробничо-комерційного
підприємства «Сириус» до Алчевської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Луганській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 20.01.2014р. Суд першої
інстанції вважав, що в даному випадку
необхідно керуватися строком
визначеним у ст.198 ПК України як
спеціальною нормою. Крім того,
зазначив, що позивач не довів
реальності господарських операцій з
контрагентом СТОВ «Городищенське» по
взаємовідносинам з яким був
сформований податковий кредит.

З рішенням суду першої інстанції не
погодився позивач та звернувся з
апеляційною скаргою у якій вказав, що
рішення суду першої інстанції прийнято
з порушенням норм матеріально та
процесуального права. Зазначив, що за
червень 2011 року підприємством було
подано податкову декларацію з ПДВ
21.07.2011 та 20.09.2011 було подано податкову
декларацію з ПДВ за серпень 2011 року, що
підтверджується квитанцією №2, тобто у
встановлений строк. 15.11.2012 позивачем
було подано уточнюючі розрахунки
податкових зобов'язань з ПДВ за червень
та серпень 2011 року. При поданні таких
розрахунків у розшифровках податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів було виправлено
помилку у розділі 2, графі 2 на правильне
найменування постачальника - ТОВ
«Городищенське ЛТД». Це виправлення є
вичерпним, інших виправлень позивачем
не здійснювалось, суми залишились тими,
що були відображені у деклараціях
раніше. Тому, на думку позивача,
результати перевірки не відповідають
фактичним обставинам та підлягає
віднесенню до складу податкового
кредиту сума ПДВ у розмірі 76624,25 грн. по
взаємовідносинам ТОВ «Городищенське
ЛТД» з МПВКП «Сириус». Просив скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову, якою задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

Всі особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання не прибули, хоча вони
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання,
тому відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС
України суд апеляційної інстанції
розглянув справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у
період з 12.12.2013 по 18.12.2013, відповідно до
наказу Алчевської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Луганській області від 29.11.2013 №324 та
повідомлення №70/12-06-22-09 від 05.12.2013, було
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку позивача з питань
правильності визначення, повноти
нарахування податку на додану вартість
за червень, серпень 2011 року по
уточнюючим розрахункам з ПДВ, наданих
15.11.2012 за № та №, про що
складений акт від 25.12.2013 №1099/12-06-22-09/21788191
(а. с. 11-14), згідно якого виявлено
порушення п. п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України, в результаті чого
завищено позивачем податковий кредит,
що призвело до заниження
задекларованого податку на додану
вартість, що підлягає сплаті до бюджету
в розмірі 76624,00 грн., в тому числі за
червень 2011 року - 39517,00 грн., за серпень
2011 року - 37107,00 грн.

На підставі акту перевірки Алчевською
ОДПІ ГУ Міндоходів у Луганській
області 20.01.2014 винесено податкове
повідомлення-рішення №, згідно
якого позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в розмірі 95780,00 грн., з
яких за основним платежем - 76624,00 грн., за
штрафними санкціями - 19156,00 грн. (а. с. 15).

Розмір та порядок нарахування штрафних
санкцій наведено у розрахунку (а. с. 16).

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові та службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та Законами України.

Відповідно до п. п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20
Податкового кодексу України, органи
державної податкової служби мають
право, окрім іншого, проводити
перевірки платників податків (крім
Національного банку України) в порядку,
встановленому цим Кодексом.

Пунктом 75.1 ст.75 Податкового кодексу
України передбачено, що органи
державної податкової служби мають
право проводити камеральні,
документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки.

Відповідно до ст.14 Закону України "Про
державну податкову службу в Україні"
від 04.12.1990 №509-XII зі змінами та
доповненнями, рішення, дії або
бездіяльність органів державної
податкової служби та їх посадових осіб
можуть бути оскаржені у встановленому
законом порядку.

Встановлено, що позивачем МПВКП
«Сириус» 20.07.2011 та 20.09.2011 були подані
податкові декларації з податку на
додану вартість (а.с. 17-18, 20-21). Зазначені
декларації були отримані Алчевською
ОДПІ 21.07.2011 та 20.09.2011, що підтверджується
квитанціями №2 (а.с. 19, 22).

15.11.2012 позивачем були подані уточнюючі
розрахунки податкових зобов'язань з
ПДВ за червень та серпень 2011 року (а. с.
23-24, 26-27), що були отримані податковим
органом 15.11.2012 (а. с. 25, 28).

Внесення змін до податкової звітності
регулюється ст.50 ПК України. Так,
відповідно до п. 50.1, 50.2 ст. 50 ПК України,
у разі якщо у майбутніх податкових
періодах (з урахуванням строків
давності, визначених статтею 102 цього
Кодексу) платник податків самостійно (у
тому числі за результатами електронної
перевірки) виявляє помилки, що
містяться у раніше поданій ним
податковій декларації (крім обмежень,
визначених цією статтею), він
зобов'язаний надіслати уточнюючий
розрахунок до такої податкової
декларації за формою чинного на час
подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати
такий розрахунок, якщо відповідні
уточнені показники зазначаються ним у
складі податкової декларації за
будь-який наступний податковий період,
протягом якого такі помилки були
самостійно (у тому числі за
результатами електронної перевірки)
виявлені.

Платник податків, який самостійно (у
тому числі за результатами електронної
перевірки) виявляє факт заниження
податкового зобов'язання минулих
податкових періодів, зобов'язаний, за
винятком випадків, установлених
пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок
і сплатити суму недоплати та штраф у
розмірі трьох відсотків від такої суми
до подання такого уточнюючого
розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати у
складі декларації з цього податку, що
подається за податковий період,
наступний за періодом, у якому виявлено
факт заниження податкового
зобов'язання, збільшену на суму штрафу
у розмірі п'яти відсотків від такої
суми, з відповідним збільшенням
загальної суми грошового зобов'язання
з цього податку.

Якщо після подачі декларації за
звітний період платник податків подає
нову декларацію з виправленими
показниками до закінчення граничного
строку подання декларації за такий
самий звітний період, то штрафи,
визначені у цьому пункті, не
застосовуються.

Платник податків під час проведення
документальних планових та
позапланових перевірок не має права
подавати уточнюючі розрахунки до
поданих ним раніше податкових
декларацій за будь-який звітний
(податковий) період з відповідного
податку і збору, який перевіряється
контролюючим органом.

Згідно п.102.1. ст.102 ПК України,
контролюючий орган, крім випадків,
визначених пунктом 102.2 цієї статті, має
право самостійно визначити суму
грошових зобов'язань платника податків
у випадках, визначених цим Кодексом, не
пізніше закінчення 1095 дня, що настає за
останнім днем граничного строку
подання податкової декларації та/або
граничного строку сплати грошових
зобов'язань, нарахованих контролюючим
органом, а якщо така податкова
декларація була надана пізніше, - за
днем її фактичного подання. Якщо
протягом зазначеного строку
контролюючий орган не визначає суму
грошових зобов'язань, платник податків
вважається вільним від такого
грошового зобов'язання, а спір стосовно
такої декларації та/або податкового
повідомлення не підлягає розгляду в
адміністративному або судовому
порядку.

У разі подання платником податку
уточнюючого розрахунку до податкової
декларації контролюючий орган має
право визначити суму податкових
зобов'язань за такою податковою
декларацією протягом 1095 днів з дня
подання уточнюючого розрахунку.

З вказаних статей вбачається, що у разі
подання звітності платник податків має
право надіслати уточнюючий розрахунок
протягом 1095 днів.

Суд першої інстанції відмовляючи у
задоволенні позовних вимог послався на
норми п.198.6 ст.198 Податкового кодексу
України, який визначає, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку контролюючим органом
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив
у відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної.

У судовому засіданні встановлено, що за
червень 2011р. Позивачем було подано
податкову декларацію з ПДВ 21.07.2011р., що
підтверджується Квитанцією №2, та за
серпень 2011р. було подано податкову
декларацію з ПДВ 20.09.2011р., що
підтверджується квитанцією №2, тобто у
встановлений строк.

Квитанція про одержання звіту в
електронній формі (далі - перша
квитанція) - електронний документ, що
формується програмним забезпеченням
центру обробки електронної звітності
або оператора та засвідчує факт і час
одержання звіту в електронній формі
(Наказ ДПА України від Об.04.2009р. №168 «Про
впровадження централізованої системи
електронної податкової звітності
платників податків в органах ДПС
України»).

Згідно із п.7.4 ст.7 Наказу ДПА України
від 10.04.2008р. №233, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 16.04.2008р.
за №320/15011 «Про подання електронної
податкової звітності», перша квитанція
є підтвердженням платнику податків
передачі його податкових документів в
електронному вигляді до органу ДПС
засобами телекомунікаційного зв'язку.
Ця квитанція надсилається органами ДПС
на електронну адресу платника
податків, з якої було надіслано
податкову звітність. Другий примірник
першої квитанції в електронному
вигляді зберігається в органі ДПС.

Позивачем 15.11.2012р. було подано
уточнюючий розрахунок податкових
зобов'язань з ПДВ у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок за червень 2011р., що
підтверджується квитанцією №2, та було
подано уточнюючий розрахунок
податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок за серпень 2011р.

При поданні Позивачем уточнюючого
розрахунку податкових зобов'язань з
ПДВ за червень та серпень 2011р. у
розшифровках податкових зобов'язань та
податкового кредиту в розрізі
контрагентів (Д5) було виправлено
помилку у Розділі 2, графі 2 на правильне
найменування Постачальника - ТОВ
«Городищенське ЛТД».

Колегія суддів вважає, що платник
податків при подачі уточнюючого
розрахунку податкових зобов'язань з
податку на додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок може уточнити найменування
контрагента.

З зазначеного вбачається, що суми
податкових зобов'язань залишились
тими, що були відображені у деклараціях
раніше.

При таких обставинах колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
помилково послався на норми п.6 ст.198 ПК
України та визначив строк для
виправлення самостійно виявлених
помилок терміном 365 днів. Крім того, суд
першої інстанції відмовляючи у
задоволенні позовних вимог зазначив,
що неможливо підтвердити факт
виникнення податкових зобов'язань ТОВ
Городищенське ЛТД» по
взаємовідносинам з МПВКП «Сириус», в
результаті чого сума ПДВ у розмірі 76
624,25 грн. не віднесеться до складу
податкового кредиту.

Аналізуючи зазначений висновок як
підставу правомірності збільшення
податковим органом суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість, колегія суддів зазначає, що
реальність господарських операцій між
ППВКП «Сириус» та ТОВ Городнищенське
ЛТД не було предметом перевірки
податковим органом.

Як вбачається з матеріалів справи,
податкові накладні, правомірність
включення та виключення сум ПДВ за
якими є предметом дослідження у справі,
видані позивачу СТОВ «Городищенське»
24.06.2011, 04.07.2011 та 08.07.2011 на виконання умов
договору поставки №б/н від 01.06.2011 (а. с.
91).

Суд першої інстанції не прийняв до
уваги посилання позивача на наявність
передбаченого ст.50 ПК України права
надання уточнюючих розрахунків у
зв'язку із самостійним виявленням
помилок протягом строків давності,
встановлених ст.102 ПК України - 1095 днів,
оскільки в даному випадку застосуванню
підлягають норми ст.198 ПК України, як
спеціальні саме щодо строку наявності
права включення сум ПДВ до податкового
кредиту. Також суд вважає, що строки,
передбачені ст.50 ПК України слід
застосовувати щодо показників, які вже
були включені до податкової звітності.

При таких обставинах висновок суду
першої інстанції, що включення сум ПДВ
за податковими накладними, отриманими
від СТОВ «Городищенське», до
податкового кредиту за червень,
серпень 2011 року відбулось з порушенням
вимог п.198.6 ст. 198 ПК України є
помилковим.

У суді першої інстанції встановлено, що
оскільки позивачем оскаржено в
судовому порядку податкове
повідомлення-рішення № від 20.01.2014,
яким підприємству збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на 95780,00 грн. у зв'язку
із встановленням факту зменшення МПВКП
«Сириус» податкового кредиту з ПДВ за
червень, серпень 2011 року в загальній
сумі 76624,00 грн., зазначена сума
податкового кредиту не була
відображена в обліковій картці
платника, так як грошове зобов'язання з
податку на додану вартість за червень,
серпень 2011 року є неузгодженим.

З огляду на вищевикладене, суд першої
інстанції вірно дійшов висновку про
відмову в задоволенні позовних вимог в
частині зобов'язання Алчевську ОДПІ ГУ
Міндоходів у Луганській області
відобразити у картці особового рахунку
по податку на додану вартість МПВКП
«Сириус» наявність податкового
кредиту за червень 2011 року у розмірі
39517,25 грн. по декларації № від
15.11.2012 та за серпень 2011 року у розмірі
37107,00 грн. по декларації № від
15.11.2012.

Що стосується вимоги позивача щодо
зобов'язання відповідача у місячний
строк з дня набрання законної сили
судовим рішенням у справі подати до
суду звіт про виконання судового
рішення щодо відображення за даними
картки особового рахунку з податку на
додану вартість МПВКП «Сириус» основні
показники декларацій з податку на
додану вартість за червень 2011 року та
за серпень 2011 року, поданої 15.11.2012, то
суд першої інстанції, відмовляючи в її
задоволенні вірно послався на статтю 163
КАС України у якій передбачено, що суд в
резолютивної частині постанови, крім
іншого, встановлює строк для подання
суб'єктом владних повноважень -
відповідачем до суду звіту про
виконання постанови, якщо вона вимагає
вчинення певних дій (перебіг цього
строку починається з дня набрання
постановою законної сили або після
одержання її копії, якщо постанова
виконується негайно).

Відповідно до ч.1 ст. 267 КАС України, суд,
який ухвалив судове рішення в
адміністративній справі, має право
зобов'язати суб'єкта владних
повноважень, не на користь якого
ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення.

Ураховуючи що встановлення звіту
відповідно ч.1 ст.267 КАС України це право
суду, тому в цій частині у задоволенні
позовних вимог відмовлено правильно.

Пунктом 4 частини 1 статті 202 КАС України
встановлено, що підставами для
скасування постанови або ухвали суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення є порушення норм матеріального
або процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи або
питання.

При таких обставинах колегія суддів
дійшла до висновку, що постанова суду
першої інстанції в частині відмови у
задоволенні позовних вимог про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
20.01.2014 № підлягає скасуванню та ці
вимоги необхідно задовольнити, в
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 21 березня
2014 року необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198,
200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу малого приватного
виробничо-комерційного підприємства
«Сириус» на постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 21
березня 2014 року у справі № 812/783/14 -
задовольнити частково.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 21 березня
2014 року у справі № 812/783/14 в частині
відмови у задоволенні позовних вимог
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 20.01.2014 №
- скасувати.

Позовні вимоги малого приватного
виробничо-комерційного підприємства
«Сириус» задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення від
20.01.2014 №.

В решті постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 21
березня 2014 року у справі № 812/783/14 -
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
рішенням законної сили.

Головуючий
О.О.Шишов

Судді
І.В.Сіваченко

В.В.Попов