Справа № 819/758/14-а
Суддя: Білоус І.О.
Дата ухвалення: 2014-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/758/14-a

29 квітня 2014 року
м. Тернопіль

Тернопільський окружний
адміністративний суд в складі

головуючого судді Білоус І.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Тернополі
адміністративну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до Відділу
Держземагенства у Тернопільському
районі; третя особа яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача -
Великоберезовицька селищна рада про
зобов`язання вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до Відділу
Держземагенства у Тернопільському
районі Тернопільської області, за
участю третьої особи що не заявляє
самостійних вимог на стороні
відповідача: Великоберезовицької
селищної ради про зобов'язання
провести державну реєстрацію
земельної ділянки для садівництва
загальною площею 0,0517 га, яка перебуває
у приватній власності ОСОБА_1, за
фактичним місцезнаходження ділянки на
території Петриківської сільської
ради Тернопільського району.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивач володіє земельною ділянкою для
садівництва, що підтверджується
Державним актом на право приватної
власності на землю серії ТР №07825
виданим 28 грудня 1994 року
Великоберезовицькою селищною радою
народних депутатів.

У позивача виникла потреба проведення
державної реєстрації даної земельної
ділянки, тому він у березні 2014 року
звернувся із відповідною заявою до
відділу Держземагенства у
Тернопільському районі.

За результатами розгляду заяви отримав
рішення від 19.03.2014 року про відмову у
внесенні відомостей (змін до них) до
Державного реєстру земель у зв'язку із
невідповідністю розміщення земельної
ділянки в індексно-кадастровій карті,
зокрема приналежністю даної земельної
ділянки не Великоберезовицькій
селищній раді як зазначено у
Державному акті, а Петриківській
сільській раді Тернопільського району.

Позивач зазначає, що місце
розташування його земельної ділянки,
що перебуває у власності з 1994 року
згідно виданого правовстановлюючого
документу є незмінним, тому вона як
об'єкт цивільних справ сформована ще у
1994 році не втратила свого статусу у
розумінні цивільного та земельного
законодавства.

Враховуючи, що відповідач відмовив
ОСОБА_1 у проведенні державної
реєстрації земельної ділянки, він
звернувся до суду із позовом про
зобов'язання його провести державну
реєстрацію за фактичним
місцезнаходження ділянки на території
Петриківської сільської ради
Тернопільського району.

Позивач у судове засідання не прибув,
проте подав до суду письмову заяву про
розгляд справи за його відсутності,
позовні вимоги підтримує у повному
обсязі.

Представник відповідача у судове
засідання не прибув, хоча в розумінні
статей 33, 35 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі - КАС України)
належним чином повідомлений про дату,
час і місце судового розгляду, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення. Причини неприбуття до
суду відповідачем не повідомлено,
заперечень проти позову не подано.

Представник третьої особи у судове
засідання не з'явився. Про час, місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст.122 КАС України
особа, яка бере участь у справі має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Згідно із ч.4
ст.128 КАС України у разі неприбуття
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів. Як передбачено
ч.1 ст.41 КАС України, у разі неявки у
судове засідання всіх осіб, які беруть
участь у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Таким чином, судовий розгляд даної
справи здійснено в порядку письмового
провадження на підставі наявних у ній
доказів, без фіксування
адміністративного процесу технічними
засобами.

Дослідивши письмові докази, суд
приходить до висновку, що
адміністративний позов слід
задовольнити з наступних підстав.

ОСОБА_1 володіє земельною ділянкою для
садівництва у с. Велика Березовиця
Тернопільського району Тернопільської
області площею 0,053 Га, що
підтверджується державним актом на
право приватної власності на землю
серії ТР №07825 виданий 28.12.1994 року. (а. с.
17).

Для проведення державної реєстрації
земельної ділянки у порядку,
визначеному Законом України «Про
Державний земельний кадастр» від 07.07.2011
року №3613-VI (надалі - Закон №3613) та
Порядку ведення Державного земельного
кадастру, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 17.10.2012р.
№ 1051 (надалі - Порядок №1051), у березні 2014
року Позивач звернувся із відповідною
заявою про державну реєстрацію
земельної ділянки до Відділу
Держземагенства у Тернопільському
районі за результатами чого отримав
рішення від 19.03.2014 року № РВ-014 про
відмову у внесенні відомостей (змін до
них) до Державного реєстру земель (а. с.
8) у зв'язку із невідповідністю поданих
документів вимогами Закону №3613 та
Порядку №1051, а саме відповідно до
індексно-кадастрової карти земельна
ділянка розташована на території
Петриківської сільської ради.

Відповідно до ч. 2 розділу VII
Прикінцевих та перехідних положень
Закону № 3613, земельні ділянки, право
власності (користування) на які виникли
до 2004 року, вважаються сформованими
незалежно від присвоєння їм
кадастрового номера. У разі якщо
відомості про зазначені земельні
ділянки не внесені до Державного
реєстру земель, їх державна реєстрація
здійснюється на підставі технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) за заявою їх власників
(користувачів земельної ділянки
державної чи комунальної власності).

Тому, у зв'язку з відсутністю державної
реєстрації земельної ділянки в
Державному земельному кадастрі,
позивачем було замовлено розроблення
даного виду землевпорядної
документації у ліцензованого суб'єкта
господарювання відповідно до Закону
України «Про землеустрій».

В ході формування матеріалів держав
ним кадастровим реєстратором
встановлено невідповідність
місцерозташування земельної ділянки
відповідно до
адміністративно-територіального
утворення. Так, згідно державного акту
визначено місцерозташування земельної
ділянки - Великоберезовицька селищна
рада, а відповідно до даних державного
земельного кадастру - Петриківська
сільська рада.

Судом встановлено що, зі змісту
сформованого кадастрового плану
земельної ділянки за результатами
кадастрової зйомки конфігурація та
опис суміжних землекористувачів є
автентичним до опису, зазначеному в
державному акті на право приватної
власності на землю. Що стосується площі
земельної ділянки, то відповідно до
сформованого кадастрового плану
земельної ділянки за результатами
кадастрової зйомки становить 0,0517 Га
яка була вирахувана
аналітично-цифровим методом, а в
державному акті - 0,053 Га, яка була
вирахувана аналітично-механічним
методом. Дані обґрунтування
розбіжностей площі описані на сторінці
5 Технічної документації із
землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) (а. с. 12). Враховуючи що
аналітично-цифровий метод вирахування
є точнішим, тому площа ділянки
становить 0,0517 Га.

Крім того в ході розгляду справи
відповідачем було додано заяву та
викопіювання з проекту встановлення
меж та формування території
Великоберезовицької селищної ради та
Петриківської сільської ради (а. с. 30-32)
з яких слідує, що земельна ділянка
позивача - ОСОБА_1 розташована на
території Петриківської сільської
ради.

Відповідно до ч.1 ст. 20 Закону України №
3613 відомості державного земельного
кадастру є офіційними.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить
до висновку, що для застосування у
спірних правовідносинах підлягають
положення ч. 5 ст. 37 Закону України «Про
Державний земельний кадастр», в яких
передбачено, що виправлення помилок у
відомостях про земельну ділянку може
здійснюватись на підставі технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) чи рішення суду.

Згідно п. 122 Порядку ведення Державного
земельного кадастру підставою для
відмови державного кадастрового
реєстратора у внесені до Поземельної
книги відомостей про земельну ділянку
є виключно: розташування земельної
ділянки на території дії повноважень
іншого державного кадастрового
реєстратора; звернення із заявою
неналежної особи; невідповідність
поданих документів вимогам
законодавства; наявність заявлених
відомостей у Поземельній книзі.

Відповідно до ст.79-1 Земельного кодексу
України, земельна ділянка як об'єкт
цивільних прав не втратила свого
статусу в розумінні цивільного та
земельного законодавства та
передбачає визначення її площі меж та
внесення інформації про неї до
Державного земельного кадастру.

Відповідно до ч. 7 розділу X Перехідних
положень Земельного кодексу України
громадяни, що одержали у власність
земельні ділянки у розмірах, що були
передбачені раніше діючим
законодавством, зберігають права на ці
ділянки.

Частиною 1 ст. 71 КАС України визначено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 КАС України.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

При розгляді справи, суд перевіряє
відповідність оскаржуваного рішення
принципам, визначеним ч.3 ст.2 КАС
України.

Таким чином, дослідивши матеріали
справи, встановивши всі обставини, що
мають значення для справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення шляхом
зобов'язання відповідача провести
державну реєстрацію земельної ділянки,
яка перебуває у приватній власності
ОСОБА_1 відповідно до державного акту
на право приватної власності на землю
серії ТР № 07825, за її фактичним місцем
розташування - на території
Петриківської сільської ради
Тернопільського району.

Керуючись ст. 2, 11, 86, 160-163 КАС України,
суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Зобов'язати Відділ Держземагенства у
Тернопільському районі провести
державну реєстрацію земельної ділянки
для садівництва загальною площею 0,0517
Га, яка перебуває у приватній власності
ОСОБА_1 відповідно до державного акту
на право приватної власності на землю
серії ТР №07825, за її фактичним місцем
розташування - на території
Петриківської сільської ради
Тернопільського району.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Тернопільський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги на постанову суду
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Білоус І.О.

копія вірна

Суддя
Білоус І.О.