Справа № 822/789/14
Суддя: Фелонюк Д.Л.
Дата ухвалення: 2014-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/789/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний
адміністративний суд в особі судді
Фелонюк Д.Л. розглянувши у письмовому
провадженні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 до Управління
Держземагентства у
Старокостянтинівському районі
Хмельницької області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 (далі -
позивачі) звернулись в суд з позовом до
Управління Держземагенства у
Старокостянтинівському районі
Хмельницької області (далі -
відповідач) про визнання протиправними
дій щодо відмови в погодженні проекту
землеустрою щодо відведення ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 земельної
ділянки з послідуючою передачею у
приватну власність для ведення
особистого селянського господарства
на території Сербінівської сільської
ради Старокостянтинівського району;
зобов'язання погодити проект
землеустрою щодо відведення ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 земельні ділянки
з послідуючою передачею у приватну
власність для ведення особистого
селянського господарства (далі - ОСГ) на
території Сербінівської сільської
ради Старокостянтинівського району.

В обґрунтування позовних вимог
зазначають, що в грудні 2009 року ОСОБА_1
придбані багаторічні насадження
площею 6,9 га в кількості 1250 дерев на
території Сербінівської сільської
ради Старокостянтинівського району
Хмельницької області, що
підтверджується договором
купівлі-продажу, укладеним 22.12.2009 між
ОСОБА_1 та сільськогосподарським
кооперативом "Левківський" та актом
приймання-передачі від 22.12.2009. 20.12.2009
позивачі, являючись членами однієї
сім'ї, звернулися із заявами до голови
Старокостянтинівської районної
державної адміністрації про надання
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки загальною площею 8,0 га із
земель запасу Сербінівської сільської
ради для ведення ОСГ, на якій
знаходяться належні ОСОБА_1
багаторічні насадження.
Розпорядженням голови
Старокостянтинівської районної
державної адміністрації №182/2012-р від
15.05.2012, із змінами внесеними
розпорядженням №351/2012-р від 15.10.2012,
надано дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок загальною площею 7,33 га для
складання документів, що посвідчують
право власності на земельну ділянку з
земель державної власності (землі
резерву, запасу
сільськогосподарського призначення)
для ведення ОСГ з послідуючою
передачею у приватну власність. 26.10.2012
між позивачами та приватним
підприємством "Земпроект" укладено
договір на виконання робіт про
виготовлення проекту землеустрою щодо
відведення вказаної земельної ділянки
для ведення ОСГ. На засіданні
конкурсної комісії з надання земель
державної власності, земель під
водними об'єктами, земель лісового
фонду від 10.01.2014 ухвалено рекомендувати
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
землевпорядній організації, яка уклала
договір на виконання робіт із
землеустрою, проводити проектування
земельних ділянок з земель запасу
Сербінівської сільської ради для
ведення ОСГ під багаторічними
насадженнями відповідно до договору
№12 купівлі-продажу від 22.12.2009. На
виконання умов договору ПП "Земпроект"
06.02.2014 направило в управління
Держземагенства у
Старокостянтинівському районі проект
землеустрою для погодження. 06.12.2014
начальником управління
Держземагенства у
Старокостянтинівському районі
відмовлено у погодженні проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки. Зазначає, що обґрунтування
такої відмови у висновку не наведено, а
тільки зазначено, що проект
землеустрою не відповідає вимогам п.4
ст.116 Земельного кодексу України (далі -
ЗК України) та Закону України "Про
порядок виділення в натурі (на
місцевості) земельних ділянок
власникам земельних часток (паїв)" (далі
- Закон №899-IV).

Позивачі, представник позивачів у
судове засідання не з'явилися, належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду. 04.04.2014 представник
позивачів подав до суду заяву (вх.№10316
від 04.04.2014), відповідно до якої просить
розгляд справи проводити без участі
позивачів, позовні вимоги підтримує в
повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, належним чином
повідомлений про дату, час і місце
судового розгляду. До суду надійшли
письмові заперечення відповідача
(вх.№9452 від 27.03.2014, вх.№10281 від 07.04.2014,
вх.№11381 від 14.04.2014, вх.№11655 від 16.04.2014,
вх.№12651 від 28.04.2014), відповідно до яких
проти позову заперечує та просить
розглянути справу без участі
представника управління. Зазначає, що
до Старокостянтинівської районної
державної адміністрації із заявами про
надання дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок для ведення ОСГ звернулись гр.
ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які являються
жителями однієї вулиці. Земельна
ділянка, на яку претендують заявники,
розташована напроти їх будинків
(оскільки вулиця одностороння) і
зайнята багаторічними насадженнями
(садом), який був викуплений
вищезазначеними громадянами у
ліквідатора КСП в рівних долях, що
розташований на площі 13,8 га.
Розпорядженням Старокостянтинівської
районної державної адміністрації від
15.05.2012 №182 заяви було задоволено та
надано дозвіл на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок для ведення ОСГ. Проектною
організацією виготовлено проект
відведення, який подано гр.ОСОБА_1 від
імені себе та ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4,
яких він представляє за дорученням на
затвердження до Старокостянтинівської
РДА та заяви із проханням про передачу
у власність земельні ділянки згідно
проекту. Заяви даних громадян було
розглянуто на засіданні комісії з
питань надання земельних ділянок при
РДА та встановлено, що поданий проект
відведення не пройшов відповідних
погоджень у встановленому законом
порядку і крім того в ньому не
враховано фактор раціонального
розподілу землі, а також не враховано
інтереси як сусідів ОСОБА_1, так і інших
суміжних землекористувачів. Комісією
відпрацьований проект організації
території землеустрою, який враховує
вищезазначені недоліки. Гр.ОСОБА_1
надано на руки витяг з протоколу
засідання земельної комісії яка
відбулась 23.11.2012 №13 з яким він не
погодився. Землевпорядна документація
на розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок для
ведення ОСГ не затверджена відповідно
до вимог ч.6 ст.186 ЗК України. За даними,
що наявні в управлінні, дана земельна
ділянка відноситься до бувшої
колективної власності КСП "Левківське"
с.Левківка Старокостянтинівського
району, тобто до пайованих земель
(державний акт на право колективної
власності серії ХМ №018 виданий 11.09.1995
КПАСТ "Левківське"). Так як у
вищезазначених громадян знаходяться у
власності земельні ділянки для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, які вони отримали взамін
сертифікатів на земельну частку (пай),
та відповідно до п.4 ст.116 ЗК України,
передача земельних ділянок безоплатно
у власність громадян у межах норм,
визначених цим кодексом, проводиться
один раз по кожному виду використання.
В зв'язку з цим дані громадяни не можуть
отримати у власність зазначені
земельні ділянки, а можуть оформити
договори оренди землі у відповідності
до чинного законодавства України.

Згідно ч.4 ст.122 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) особа, яка бере
участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності. Якщо таке клопотання
заявили всі особи, які беруть участь у
справі, судовий розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Враховуючи, що позивачі та відповідач
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового розгляду,
представник позивачів та представник
відповідача подали заяви про розгляд
справи без їх участі, суд вважає за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження.

Відповідно до ч.6 ст.12 та ч.1 ст.41 КАС
України фіксування судового засідання
по справі не здійснюється.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
докази в їх взаємному зв'язку і
сукупності, суд вважає, що в
задоволенні позову слід відмовити із
підстав, наведених нижче.

Суд встановив, що 22.12.2009 між
сільськогосподарським кооперативом
"Левківський" в особі ліквідатора
(продавець) та фізичною особою ОСОБА_1
(покупець) укладено договір
купівлі-продажу №12, відповідно до
якого продавець зобов'язується
передати у власність покупця, а
покупець прийняти та оплатити на
умовах даного договору активи
підприємства-боржника - надалі майно:
Лот №4 - Багаторічні насадження площею
6,9 га в кількості 1250 дерев на території
с.Сербинівка Старокостянтинівського
району вартістю - 5175,00 грн. (п.1.1
договору); договірна вартість майна
складає 5175,00 без ПДВ (п.2.1 договору);
продавець зобов'язаний передати майно
покупцю на протязі 1 (одного) дня з
моменту перерахування покупцем
грошових коштів на рахунок, вказаний у
договорі (п.3.1 договору); передача майна
оформляється актом приймання-передачі,
підписаним представниками обох сторін
(п.3.3 договору); право власності на майно
переходить до покупця з моменту оплати
вартості майна, визначеної п.2.1
договору (п.3.4 договору); даний договір
вважається укладеним і набирає
чинності з моменту його підписання
сторонами (п.7.1 договору).

Згідно акту приймання-передачі від
22.12.2009 сільськогосподарським
кооперативом "Левківський" в особі
ліквідатора (постанова господарського
суду Хмельницької області від 27.01.2009р.
по справі №4/127-Б) на підставі договору
купівлі-продажу передав, а фізична
особа ОСОБА_1 прийняв до свого відання
багаторічні насадження с.Сербинівка на
земельному участку розміром 6,9 га,
кількістю 1250, вартістю 5175,00 грн..

20.02.2012 позивачі звернулись до голови
Старокостянтинівської районної
державної адміністрації з заявами про
надання дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок із земель запасу Сербинівської
сільської ради для ведення ОСГ.

Розпорядженням Старокостянтинівської
районної державної адміністрації від
15.05.2012 №182/2012-р (із змінами внесеними
розпорядженням №351/2012-р від 15.10.2012)
позивачам було надано дозвіл на
розроблення проектів землеустрою щодо
відведення земельних ділянок для
складання документів, що посвідчують
право на земельну ділянку з земель
державної власності (землі резерву,
запасу сільськогосподарського
призначення) для ведення ОСГ з
послідуючою передачею у приватну
власність; рекомендовано позивачам
протягом одного року розробити проекти
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок для складання документів, що
посвідчують право на земельну ділянку
з земель державної власності (землі
резерву, запасу
сільськогосподарського призначення)
для ведення ОСГ з послідуючою
передачею у приватну власність.

Приватним підприємством "Земпроект"
виготовлено проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки, з
послідуючою передачею у власність для
ведення ОСГ з земель запасу
сільськогосподарського призначення
розташованої за адресою: Сербинівська
сільська рада, Старокостянтинівського
району Хмельницької області (замовник
гр.ОСОБА_1, що діє на підставі
довіреностей громадян ОСОБА_3, ОСОБА_2,
ОСОБА_4С).

Згідно витягу з протоколу №13 засідання
конкурсної комісії з надання земель
державної власності, земель під
водними об'єктами, земель лісового
фонду від 23.11.2012 ухвалено рекомендувати
райдержадміністрації відмовити
позивачам у передачі у приватну
власність земельних ділянок з земель
державної власності Сербинівської
сільської ради для ведення ОСГ у
зв'язку із неналежно оформленим
проектом землеустрою щодо відведення
земельних ділянок та за відсутності
відповідного висновку.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки, з послідуючою
передачею у власність для ведення ОСГ
на території Сербинівської сільської
ради, Старокостянтинівського району
Хмельницької області, гр.ОСОБА_1,
гр.ОСОБА_3, гр.ОСОБА_2, гр.ОСОБА_4 подано
для погодження до управління
Держземагенства у
Старокостянтинівському районі
Головного управління Держземагенства
у Хмельницькій області.

За результатами розгляду, відповідачем
прийнято відмову у погодженні проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки від 06.02.2014 №028 так як проект
землеустрою не відповідає вимогам п.4
ст.116 ЗК України та Закону №899-IV.

Вважаючи дії відповідача щодо відмови
в погодженні проекту землеустрою щодо
відведення ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 земельної ділянки з послідуючою
передачею у приватну власність для
ведення ОСГ на території Сербінівської
сільської ради Старокостянтинівського
району протиправними, позивачі
звернулись з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, досліджуючи
правомірність позовних вимог, суд
враховує наступне.

Згідно зі ст.14 Конституції України
земля є основним національним
багатством, що перебуває під особливою
охороною держави. Право власності на
землю гарантується. Це право
набувається і реалізується
громадянами, юридичними особами та
державою виключно відповідно до
закону.

Законом України "Про форми власності на
землю" (втратив чинність на підставі
Закону №1377-IV від 11.12.2003) в Україні
запроваджено поряд з державною -
колективну і приватну форми власності
на землю.

Згідно ч.1 ст.7 Закону України №2114-XII від
14.02.1992 "Про колективне
сільськогосподарське підприємство"
(далі - Закон №2114-XII) визначено, що
об'єктами права колективної власності
підприємства є земля, інші основні та
оборотні засоби виробництва, грошові
та майнові внески його членів,
вироблена ними продукція, одержані
доходи, майно, придбане на законних
підставах. Об'єктами права власності
підприємства є також частки у майні та
прибутках міжгосподарських
підприємств та об'єднань, учасником
яких є підприємство. Майно у
підприємстві належить на праві
спільної часткової власності його
членам.

Відповідно до ч.3 ст.8 Закону №2114-XII,
право власності підприємства
охороняється законом. Належне йому
майно може бути передано державним,
кооперативним та іншим підприємствам,
організаціям і громадянам за рішенням
загальних зборів членів підприємства
або зборів уповноважених.

Згідно частин 1, 3 ст.10 Закону №2114-XII,
земля може належати підприємству на
праві колективної власності, а також
може бути надана у постійне або
тимчасове користування, в тому числі на
умовах оренди. Право власності або
право постійного користування землею
посвідчується державними актами, а
право тимчасового користування землею,
в тому числі на умовах оренди,
оформляється договором. Право
підприємства на земельну ділянку або
її частину може бути припинено в
порядку і на підставах, встановлених
Земельним кодексом України.

Пунктами 1, 2 Указу Президента України
від 08.08.1995 №720/95 "Про порядок паювання
земель, переданих у колективну
власність сільськогосподарським
підприємствам і організаціям"
визначено, що паюванню підлягають
сільськогосподарські угіддя, передані
у колективну власність колективним
сільськогосподарським підприємствам,
сільськогосподарським кооперативам,
сільськогосподарським акціонерним
товариствам, у тому числі створеним на
базі радгоспів та інших державних
сільськогосподарських підприємств.
Паювання земель радгоспів та інших
державних сільськогосподарських
підприємств здійснюється після
перетворення їх на колективні
сільськогосподарські підприємства.
Паювання земель передбачає визначення
розміру земельної частки (паю) у
колективній власності на землю кожного
члена колективного
сільськогосподарського підприємства,
сільськогосподарського кооперативу,
сільськогосподарського акціонерного
товариства без виділення земельних
ділянок в натурі (на місцевості). Право
на земельну частку (пай) мають члени
колективного сільськогосподарського
підприємства, сільськогосподарського
кооперативу, сільськогосподарського
акціонерного товариства, в тому числі
пенсіонери, які раніше працювали в
ньому і залишаються членами
зазначеного підприємства, кооперативу,
товариства, відповідно до списку, що
додається до державного акта на право
колективної власності на землю. При
паюванні вартість і розміри в умовних
кадастрових гектарах земельних часток
(паїв) всіх членів підприємства,
кооперативу, товариства є рівними.

Відповідно до Указу Президента України
від 03.12.99 №1529 "Про невідкладні заходи
щодо прискорення реформування
аграрного сектора економіки",
передбачено реформувати протягом
грудня 1999 - квітня 2000 року колективні
сільськогосподарські підприємства на
засадах приватної власності на землю
та майно шляхом: забезпечення всім
членам колективних
сільськогосподарських підприємств
права вільного виходу з цих
підприємств із земельними частками
(паями) і майновими паями та створення
на їх основі приватних
(приватно-орендних) підприємств,
селянських (фермерських) господарств,
господарських товариств,
сільськогосподарських товариств,
господарських товариств,
сільськогосподарських кооперативів,
інших суб'єктів господарювання,
заснованих на приватній власності.
Паювання земель передбачає визначення
розміру земельної частки (паю) у
колективній власності на землю кожного
члена колективного
сільськогосподарського підприємства.

Право на земельну частку (пай) мають
члени такого підприємства, в тому числі
пенсіонери, які раніше працювали в
ньому і залишаються членами
зазначеного підприємства відповідно
до списку, що додається до державного
акта на право колективної власності на
землю. У разі виходу власника земельної
частки (паю) з колективного
сільськогосподарського підприємства
за його заявою здійснюється відведення
земельної ділянки в натурі в
установленому порядку і видається
державний акт на право приватної
власності на цю земельну ділянку. Після
видачі громадянинові державного акта
на право приватної власності на
земельну ділянку сертифікат на право
на земельну частку (пай) повертається
до районної державної адміністрації.
Такі положення викладені у п.2, п.6 Указу
Президента України від 08.08.95 №720/95.

Відповідно до наявної в матеріалах
справи копії державного акту на право
колективної власності на землю серії
ХМ №018 виданий колективному пайовому
акціонерному сільськогосподарському
товариству "Левківське"
Старокостянтинівського району
Сербинівською сільською радою
народних депутатів
Старокостянтинівського району у
колективну власність для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, згідно рішення
Сербинівської сільської ради від
14.03.1995р. №3 , передано 3614,6 га землі, в
тому числі земельна ділянка, що
розташована під садком і на яку
претендують позивачі.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №899-IV
основним документом, що посвідчує
право на земельну частку (пай) є
сертифікат на право на земельну частку
(пай), виданий районною (міською)
державною адміністрацією. Тобто
сертифікат на право на земельну частку
(пай), отримані громадянами, є
правовстановлюючими документами при
реалізації ними права вимоги на
виділені земельні частки (паю) в натурі
(на місцевості).

Частинами 1, 2 ст.3 Закону №899-IV
визначено, що підставами для виділення
земельних ділянок у натурі (на
місцевості) власникам земельних часток
(паїв) є рішення відповідної сільської,
селищної, міської ради чи районної
державної адміністрації. Особи,
власники сертифікатів на право на
земельну частку (пай), які виявили
бажання одержати належну їм земельну
частку (пай) в натурі (на місцевості),
подають до відповідної сільської,
селищної, міської ради чи районної
державної адміністрації заяву про
виділення їм земельної частки (паю) в
натурі (на місцевості).

Згідно ч.1 ст.8 Закону №899-IV,
документація із землеустрою щодо
виділення земельних часток (паїв) у
натурі (на місцевості) власникам
земельних часток (паїв) включає: проект
землеустрою щодо організації
території земельних часток (паїв);
технічну документацію із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право власності на
земельну ділянку.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону №899-IV,
оформлення державних актів на право
власності на земельну ділянку
власникам земельних часток (паїв)
здійснюється землевпорядною
організацією, яка виконала
землевпорядні роботи щодо виділення
земельних часток (паїв) у натурі (на
місцевості).

Частиною 1 ст.81 ЗК України визначено, що
громадяни України набувають права
власності на земельні ділянки на
підставі: а) придбання за договором
купівлі-продажу, ренти, дарування, міни,
іншими цивільно-правовими угодами; б)
безоплатної передачі із земель
державної і комунальної власності; в)
приватизації земельних ділянок, що
були раніше надані їм у користування; г)
прийняття спадщини; ґ) виділення в
натурі (на місцевості) належної їм
земельної частки (паю).

Згідно ч.1 ст.121 ЗК України, громадяни
України мають право на безоплатну
передачу їм земельних ділянок із
земель державної або комунальної
власності в таких розмірах: а) для
ведення фермерського господарства - в
розмірі земельної частки (паю),
визначеної для членів
сільськогосподарських підприємств,
розташованих на території сільської,
селищної, міської ради, де знаходиться
фермерське господарство. Якщо на
території сільської, селищної, міської
ради розташовано декілька
сільськогосподарських підприємств,
розмір земельної частки (паю)
визначається як середній по цих
підприємствах. У разі відсутності
сільськогосподарських підприємств на
території відповідної ради розмір
земельної частки (паю) визначається як
середній по району; б) для ведення
особистого селянського господарства -
не більше 2,0 гектара; в) для ведення
садівництва - не більше 0,12 гектара; г)
для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд (присадибна ділянка) у селах -
не більше 0,25 гектара, в селищах - не
більше 0,15 гектара, в містах - не більше
0,10 гектара; ґ) для індивідуального
дачного будівництва - не більше 0,10
гектара; д) для будівництва
індивідуальних гаражів - не більше 0,01
гектара.

Статтею 116 ЗК України визначено, що
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом, або за результатами аукціону.
Набуття права власності громадянами та
юридичними особами на земельні
ділянки, на яких розташовані об'єкти,
які підлягають приватизації,
відбувається в порядку, визначеному
частиною першою статті 128 цього
Кодексу. Набуття права на землю
громадянами та юридичними особами
здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування. Безоплатна
передача земельних ділянок у власність
громадян провадиться у разі: а)
приватизації земельних ділянок, які
перебувають у користуванні громадян; б)
одержання земельних ділянок внаслідок
приватизації державних і комунальних
сільськогосподарських підприємств,
установ та організацій; в) одержання
земельних ділянок із земель державної
і комунальної власності в межах норм
безоплатної приватизації, визначених
цим Кодексом. Земельні ділянки, які
перебувають у власності чи
користуванні громадян або юридичних
осіб, передаються у власність чи
користування за рішенням органів
виконавчої влади чи органів місцевого
самоврядування лише після припинення
права власності чи користування ними в
порядку, визначеному законом.

За змістом ст.186-1 ЗК України, проект
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок усіх категорій та форм
власності підлягає обов'язковому
погодженню з територіальним органом
центрального органу виконавчої влади,
що здійснює реалізацію державної
політики у сфері земельних відносин.
Розробник подає на погодження до
органу, за місцем розташування
земельної ділянки оригінал проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки. Органи зобов'язані протягом
десяти робочих днів з дня одержання
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки або копії такого
проекту безоплатно надати або
надіслати рекомендованим листом з
повідомленням розробнику свої
висновки про його погодження або про
відмову в такому погодженні з
обов'язковим посиланням на закони та
прийняті відповідно до них
нормативно-правові акти, що регулюють
відносини у відповідній сфері.
Підставою для відмови у погодженні
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки може бути лише
невідповідність його положень вимогам
законів та прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів,
документації із землеустрою або
містобудівній документації.

Згідно ч.4 ст.116 Земельного кодексу
України, передача земельних ділянок
безоплатно у власність громадян у
межах норм, визначених цим Кодексом,
провадиться один раз по кожному виду
використання.

Судом встановлено, що позивачі: ОСОБА_1,
ОСОБА_2 набули права власності на
земельні ділянки для ведення
сільськогосподарського виробництва
(0,32 га та 0,35 га, відповідно) на підставі
виділення в натурі (на місцевості)
належної їм земельної частки (паю), які
вони отримали взамін сертифікатів на
земельну частку (пай), що
підтверджується довідками
Сербинівської сільської ради та не
заперечується представником позивачів
в судовому засіданні від 17.04.2014 та
відповідно до п.4 ст.116 ЗК України, дані
громадяни не можуть другий раз
отримати у власність земельні ділянки,
які за цільовим призначенням
відносяться для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

Судом враховується, що відповідно до
інформаційної довідки управління
Держземагенства у
Старокостянтинівському районі
Хмельницькій області Головного
управління Держземагенства у
Хмельницькій області від 26.11.2013 №68
земельна ділянка, яка відводиться
позивачам та знаходиться за межами
населених пунктів Сербинівської
сільської ради, являється землями
бувшої колективної власності;
відповідно до архівного витягу
Старокостянтинівської районної
державної адміністрації Хмельницької
області від 25.11.2013 №46 з протоколу №1
загальних зборів трудового колективу
СГК "Левківський" с.Сербинівка від
21.01.2003 з Реєстру майна загального
користування, яке не підлягає паюванню
СГК "Левківський" - багаторічні
насадження (сади сіл і земля під ними).

За змістом п.21 Методики уточнення
складу і вартості пайових фондів майна
членів колективних
сільськогосподарських підприємств, у
тому числі реорганізованих,
затвердженої постановою Кабінету
Міністрів України від 28.02.2001 №177, до
переліку майна, що не підлягає
паюванню, зокрема майна, яке неможливо
виділити в натурі в рахунок майнового
паю, належать багаторічні насадження.

Враховуючи вищевикладене, земельна
ділянка під багаторічними
насадженнями на ній, на яку претендують
позивачі є власністю бувших членів КСП
"Левківське".

Земельні ділянки на яких розміщені
господарські будівлі і споруди, інші не
розпайовані земельні ділянки
сільськогосподарського призначення (в
т.ч. під садом) можна передати у
користування позивачам лише на умовах
оренди, використовуючи метод аналогії
закону, застосувавши норму ст.13 Закону
№899-IV, якою встановлено, що
"нерозподілені (невитребувані)
земельні ділянки за рішенням
відповідної сільської, селищної,
міської ради чи районної державної
адміністрації можуть передаватися в
оренду для використання за цільовим
призначенням на строк до моменту
отримання їх власниками державних
актів на право власності на земельну
ділянку, про що зазначається у договорі
оренди земельної ділянки".

З врахуванням викладеного, суд
приходить до висновку про
правомірність дій відповідача в
частині відмови в погодженні проекту
землеустрою щодо відведення ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 земельної
ділянки з послідуючою передачею у
приватну власність для ведення ОСГ на
території Сербінівської сільської
ради Старокостянтинівського району, а,
відтак, і відсутність підстав для
зобов'язання відповідача розглянути
клопотання позивача із прийняттям
відповідного наказу, рішення чи іншого
дозвільного документа, яким буде
надано дозвіл на розробку проекту
землеустрою.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставах, в межах та у спосіб, що
передбачений Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, а ч.2 ст.71 КАС України
встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, особливістю
адміністративного судочинства є те, що
тягар доказування в спорі покладається
на відповідача - орган публічної влади,
який повинен надати суду всі матеріали,
які свідчать про його правомірні дії.

Враховуючи викладене, відповідачем
доведено, а судом не встановлено
протиправності дій відповідача щодо
відмови в погодженні проекту
землеустрою щодо відведення ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 земельної
ділянки з послідуючою передачею у
приватну власність для ведення ОСГ на
території Сербінівської сільської
ради Старокостянтинівського району. В
той же час позовні вимоги позивача не є
обґрунтованими, не підтверджені
належними доказами, не відповідають
вимогам чинного законодавства, а тому
не належать до задоволення.

Керуючись ст.ст. 6, 7, 8, 9, 11, 12, 41, 71, 86, 104, 122,
158-163, 186, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Хмельницький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Суддя/підпис/ "Згідно з оригіналом"
Суддя Д.Л. Фелонюк