Справа № 2а-1868/12/1370
Суддя: Гуляк В.В.
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року
Справа № 9104/108846/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді:
Гуляка В.В.

суддів:
Гудима Л.Я., Судової-Хомюк Н.М.

за участі секретаря судового
засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Львівської митниці на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 15 травня 2012
року в адміністративній справі за
позовом Мостиського районного центру
зайнятості до Львівської митниці,
третя особа ОСОБА_3, про стягнення
грошових коштів,

встановив:

У березні 2012 року позивач Мостиський
РЦЗ звернувся в суд із
адміністративним позовом до
відповідача Львівської митниці, в
якому просив стягнути з відповідача на
користь позивача грошові кошти в сумі
1270,77 грн..

В обґрунтування позову покликався
позивач на те, що вказана суму коштів
була позивачем виплачена ОСОБА_3 як
допомога по безробіттю за період з
02.11.2011 року по 12.01.2012 року. Оскільки
постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 09.03.2011 року
ОСОБА_3 була поновлена на роботі з 25.11.2010
року, тому вказану грошову суму повинен
повернути відповідач як працедавець
відповідно до ч.4 ст. 35 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття».

Ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду від 24.04.2012 року
до розгляду справи залучено ОСОБА_3
третьою особою.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 15.05.2012 року
позов задоволено. Стягнено з
Львівської митниці на користь
Мостиського районного центру
зайнятості кошти в сумі 1270,77 грн..

З цією постановою суду першої
інстанції не погодився відповідач
Львівська митниця та оскаржив її в
апеляційному порядку. Вважає апелянт,
що висновки суду першої інстанції не
відповідають обставинам справи, судом
порушено норми матеріального та
процесуального права та неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи, а обставини, які мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважав встановленими були
недоведеними належними та допустимими
доказами, тому оскаржена постанова
суду від 15.05.2012 року підлягає
скасуванню з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог
апелянт вказує, що на час розгляду
справи Львівській митниці не було
відомо про звернення 26.10.2011 року ОСОБА_3
за послугами до Мостиського РЦЗ, де
02.11.2011 р. вона набула статусу
безробітної і їй було виплачено
допомогу по безробіттю у сумі 1270,77 грн.,
отже митниця не мала можливості
повідомити Мостиський РЦЗ про
винесення судом рішення про поновлення
ОСОБА_3 в митних органах. Даний спір
виник через умисне невиконання ОСОБА_3
своїх обов'язків, а саме не
повідомлення Мостиського РЦЗ про
поновлення її на роботі за рішенням
суду. Відповідно до пунктів 2, 3 ст. 36
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг. Зазначає
апелянт, що суд першої інстанції
всупереч вимогам ст. 52 КАС України не
здійснив заміну первісного
відповідача на належного відповідача
ОСОБА_3.

За результатами апеляційного розгляду
апелянт просить скасувати постанову
суду першої інстанції від 15.05.2012 р. та
прийняти нову постанову суду, якою
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Суд апеляційної інстанції заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення
осіб, які беруть участь у справі і які
з'явились на апеляційний розгляд
справи, перевіривши матеріали справи,
обговоривши підстави і межі
апеляційної скарги, вважає, що
апеляційну скаргу слід задоволити,
виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено і підтверджується
матеріалами справи, що постановою
Львівського окружного
адміністративного суду від 09.03.2011 року,
яка залишена без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 23.08.2011 року,
скасовано наказ Державної митної
служби України № 2189-к від 24.11.2010 року та
наказ Львівської митниці ДМСУ № 1085-к
від 25.11.2010 року щодо припинення з 25.11.2010
року перебування на державній службі в
митних органах України ОСОБА_3,
старшого інспектора відділу митного
оформлення № 2 митного поста
«Краковець» Львівської митниці. Цією ж
постановою суду від 09.03.2011 року
поновлено ОСОБА_3 на посаді старшого
інспектора відділу митного оформлення
№ 2 митного поста «Краковець»
Львівської митниці з 25.11.2010 року,
стягнено з Львівської митниці в
користь ОСОБА_3 середній заробіток за
час вимушеного прогулу за період з
25.11.2010 року по 09.03.2011 року в сумі 12886,63
грн.. Рішення суду в частині поновлення
на посаді та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу в
межах суми стягнення за один місяць
3821,63 грн. допущено до негайного
виконання (а.с. 6-14).

02.11.2011 року ОСОБА_3 подала до
Мостиського районного центру
зайнятості заяву про надання статусу
безробітного з виплатою допомоги по
безробіттю. Відповідно до наказу
Мостиського РЦЗ від 02.11.2011 року № НТ111102
ОСОБА_3 було надано статус безробітного
та призначено допомогу по безробіттю.
Наказом Мостиського РЦЗ № НТ120127 від
27.01.2012 року ОСОБА_3 припинено виплату
допомоги по безробіттю і вона знята з
обліку, у зв'язку із поновленням її на
роботі за рішенням суду. За період з
02.11.2011 року по 06.01.2012 року ОСОБА_3
Мостиським РЦЗ була виплачена допомога
по безробіттю в розмірі 1270,77 грн. (а.с. 4,
5).

Суд апеляційної інстанції не
погоджується із висновком суду першої
інстанції про наявність підстав для
задоволення позовних вимог про
стягнення в користь Мостиського РЦЗ
виплаченої суми 1270,77 грн. із Львівської
митниці.

Так, пунктом 2 частини 1 ст. 31 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» (в редакції на час
розглядуваних правовідносин)
передбачено, що виплата допомоги по
безробіттю припиняється у разі
поновлення безробітного на роботі за
рішенням суду.

Відповідно до підпункту 1 пункту 20
Порядку реєстрації, перереєстрації та
ведення обліку громадян, які шукають
роботу, і безробітних, затв. постановою
КМ України № 219 від 14.02.2007 р., громадяни,
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу, і
безробітні, знімаються з обліку з дня
поновлення безробітного на роботі за
рішенням суду.

Статтею 34 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» передбачено право Фонду на
стягнення з роботодавця суми страхових
коштів та вартості соціальних послуг,
наданих безробітному в разі поновлення
його на роботі за рішенням суду, а
частиною 4 ст. 35 цього Закону
передбачено обов'язок роботодавця
сплатити суму виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг безробітному у разі
поновлення його на роботі за рішенням
суду.

Таким чином, вказаними правовими
нормами визначено, що роботодавець, у
разі незаконного звільнення
працівника із роботи та поновлення
такого працівника на роботі за
рішенням суду, зобов'язаний
відшкодувати виплачені такому
незаконно звільненому працівникові
суми страхових коштів та вартість
соціальних послуг, за період його
вимушеного безробіття до дня
поновлення на роботі за рішенням суду.

При вирішенні питань щодо застосування
вказаних вище правових норм, слід
врахувати, що відповідно до ст. 235 КЗпП
України при винесенні рішення про
поновлення на роботі орган, який
розглядає трудовий спір, одночасно
приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу. Пунктом 32
постанови Пленуму ВС України № 9 від
06.11.1992 року «Про практику розгляду
судами трудових спорів» роз'яснено, що
при присудженні оплати за час
вимушеного прогулу зараховується
одержана працівником допомога по
безробіттю.

Таким чином, виплачена незаконно
звільненому працівникові допомога по
безробіттю підлягає врахуванню при
визначенні судом середнього заробітку
за час вимушеного прогулу, в разі
прийняття судом рішення про поновлення
працівника на роботі.

Із матеріалів розглядуваної
адміністративної справи видно, що
ОСОБА_3 поновлено на роботі постановою
Львівського окружного
адміністративного суду від 09.03.2011 року,
якою також стягнено з Львівської
митниці в користь ОСОБА_3 середній
заробіток за час вимушеного прогулу за
період з 25.11.2010 року по 09.03.2011 року.

Отже, Львівська митниця має обов'язок
повернути Мостиському РЦЗ суму
допомоги по безробіттю, яка була
виплачена ОСОБА_3 за період її
вимушеного прогулу, тобто з 25.11.2010 року
по 09.03.2011 року.

При цьому, суд апеляційної інстанції
зазначає, що вказана постанова
Львівського окружного
адміністративного суду від 09.03.2011 року
була допущена до негайного виконання в
частині поновлення ОСОБА_3 на посаді.
Період перебування ОСОБА_3 на обліку в
Мостиському РЦЗ з 02.11.2011 року по 12.01.2012
року та отримання нею за цей період
допомоги по безробіттю в сумі 1270,77 грн.
стосується періоду реалізації ОСОБА_3
права на роботу (чи права на отримання
допомоги по безробіттю) в стадії
виконання судового рішення від 09.03.2011
року.

Отже, виплата ОСОБА_3 вказаної допомоги
по безробіттю за період з 02.11.2011 року по
12.01.2012 року не залежала від рішень (дій,
бездіяльності) Львівської митниці. В
матеріалах адміністративної справи
відсутні докази того, що виконання
рішення суду від 09.03.2011 року в частині
поновлення ОСОБА_3 на роботі до часу
фактичного поновлення її на роботі
(згідно наказу ДМСУ № 56-к від 12.01.2012
року), було зумовлено винними діями
Львівської митниці, і що період із
09.03.2011 року по 12.01.2012 року являється
вимушеним безробіттям ОСОБА_3.

З врахуванням наведеного вище, суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку, що постанова суду першої
інстанції від 15.05.2012 року винесена з
порушенням норм матеріального права, з
неповним з'ясуванням судом обставин, що
мають значення для справи, а тому
оскаржену постанову суду слід
скасувати та прийняти нову постанову,
якою відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
254 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Львівської митниці -
задоволити.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 15 травня 2012
року в адміністративній справі за
позовом Мостиського районного центру
зайнятості до Львівської митниці про
стягнення грошових коштів - скасувати
та прийняти нову постанову.

Відмовити у задоволенні позовних вимог
Мостиського районного центру
зайнятості до Львівської митниці про
стягнення коштів у розмірі 1270,77 грн..

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів
після набрання нею законної сили може
бути подана касаційна скарга
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
В.В. Гуляк

Судді:
Л.Я. Гудим

Н.М. Судова-Хомюк

Повний текст постанови
виготовлено та підписано 21.04.2014 року.