Справа № 21-59а14
Суддя: Кривенко В.В.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України у складі:

головуючого Кривенка В.В.,суддів:Гусака
М.Б., Коротких О.А., Кривенди О.В.,
Панталієнка П.В., Прокопенка О.Б.,
Терлецького О.О., Тітова Ю.Г.,
-розглянувши в порядку письмового
провадження справу за позовом фізичної
особи-підприємця (далі - ФОП) ОСОБА_9 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Рівне Рівненської області (далі -
управління ПФУ) про визнання
протиправною та скасування вимоги,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_9 звернувся до
суду з позовом, у якому просив визнати
протиправними дії управління ПФУ щодо
винесення вимоги від 14 лютого 2013 року №
Ф-64 про сплату боргу в сумі 781 грн 45 коп.
і скасувати зазначений документ.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_9
зазначив, що він є ФОП та одночасно
пенсіонером за віком, а відтак згідно
із Законом України від 8 липня 2010 року №
2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (далі - Закон
№ 2464-VI) звільнений від сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування.

Суди попередніх інстанцій встановили,
що ОСОБА_9 зареєстрований як ФОП з 16
жовтня 2012 року.

З 1 листопада 2012 року позивач є
платником єдиного податку і перебуває
на спрощеній системі оподаткування (2
група), що підтверджується свідоцтвом
платника єдиного податку серії НОМЕР_1
від 19 жовтня 2012 року.

Також він є пенсіонером за віком, що
підтверджується посвідченням № 2321, та
отримує пенсію, призначену відповідно
до Закону України від 9 квітня 1992
року № 2262-ХІІ «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» (у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин; далі -
Закон № 2262-ХІІ).

14 лютого 2013 року управління ПФУ
прийняло вимогу про сплату боргу № Ф-64
зі сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 781 грн 45
коп.

Рівненський окружний адміністративний
суд постановою від 3 червня 2013
року, залишеною без змін ухвалами
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 3 липня 2013
року та Вищого адміністративного суду
України від 12 грудня 2013 року, позов
ОСОБА_9 задовольнив частково: вимогу
управління ПФУ від 14 лютого 2013 року №
Ф-64 визнав протиправною та скасував. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовив.

У заяві про перегляд судових рішень
Верховним Судом України з підстави,
передбаченої пунктом 1 частини першої
статті 237 Кодексу адміністративного
судочинства України, управління ПФУ,
посилаючись на неоднакове
застосування касаційним судом частини
четвертої статті 4 Закону № 2464-VI,
просить скасувати ухвалу Вищого
адміністративного суду України від 12
грудня 2013 року та прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_9

На обґрунтування заяви надано копію
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 28 січня 2014 року (справа №
К/800/54198/13), яка, на думку заявника,
підтверджує неоднакове застосування
касаційним судом одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах.

У наданому для порівняння рішенні
касаційний суд у подібних
правовідносинах, залишаючи без змін
рішення місцевого та апеляційного
судів про скасування вимоги управління
ПФУ, виходив із того, що ФОП, які
отримують пенсію за вислугу років
відповідно до Закону № 2262-XII і які не
досягли віку, з якого призначається
пенсія за віком відповідно до
статті 26 Закону України від 9 липня 2003
року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (далі -
Закон № 1058-IV), не звільняються
від сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на підставі
частини четвертої статті 4 Закону №
2464-VI.

У справі, що розглядається, касаційний
суд погодився з висновками судів
попередніх інстанцій про те, що
відповідно до положень частини
четвертої статті 4 Закону № 2464-VI
позивач звільнений від сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. Касаційний суд
у своєму рішенні також зазначив, що
призначення пільгової пенсії за
вислугу років відповідно до Закону №
2262-ХІІ жодним чином не позбавляє
позивача права бути звільненим від
сплати єдиного внеску на підставі
частини четвертої статті 4 Закону №
2464-VI, оскільки зазначена норма не
пов'язує звільнення від сплати єдиного
внеску із досягненням особою певного
віку, а передбачає звільнення від
сплати цього платежу всіх пенсіонерів
за віком, яким є позивач.

Перевіривши наведені у заяві доводи,
колегія суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України вважає, що заява
управління ПФУ про перегляд ухвали
Вищого адміністративного суду України
від 12 грудня 2013 року підлягає
частковому задоволенню.

Усуваючи розбіжності у застосуванні
судом касаційної інстанції
неоднакового застосування положень
частини четвертої статті 4 Закону №
2464-VI та статей 1, 12 Закону № 2262-ХІІ,
колегія суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України виходить із такого.

Право чоловіків на пенсію за віком, що
передбачене частиною першою статті 12
Закону України від 5 листопада 1991 року
№ 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення»
(далі - Закон № 1788-ХІІ) та частиною
першою статті 26 Закону № 1058-ІV у
редакціях, чинних на час вчинення
спірних відносин, пов'язується,
зокрема, з досягненням 60 років.

Згідно зі статтею 1 Закону № 2262-ХІІ
особи офіцерського складу, прапорщики
і мічмани, військовослужбовці
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особи, які мають
право на пенсію за цим Законом при
наявності встановленої цим Законом
вислуги на військовій службі, службі в
органах внутрішніх справ і в державній
пожежній охороні, службі в Державній
службі спеціального зв'язку та захисту
інформації України, в органах і
підрозділах цивільного захисту,
податкової міліції, Державної
кримінально-виконавчої служби України
мають право на довічну пенсію за
вислугу років.

Відповідно до пункту «б» статті 12
Закону № 2262-ХІІ право на пенсію за
вислугу років мають особи офіцерського
складу, прапорщики і мічмани,
військовослужбовці надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особи начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ, звільнені зі служби за вислугу
років, за віком, за станом здоров'я, у
зв'язку із скороченням штатів або
організаційними заходами і які на день
звільнення досягли 45-річного віку, а ті
з них, що є інвалідами війни, -
незалежно від віку, і мають загальний
трудовий стаж 25 календарних років і
більше, з яких не менше 12 календарних
років і 6 місяців становить військова
служба або служба в органах внутрішніх
справ.

Згідно з пунктом 4 частини першої
статті 4 Закону № 2464-VI, платниками
єдиного внеску є ФОП, у тому числі ті,
які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

За приписами частини четвертої статті 4
цього Закону (зі змінами та
доповненнями, внесеними Законом № 3609-VI,
які набули чинності

6 серпня 2011 року), особи, зазначені у
пункті 4 частини першої цієї статті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Ураховуючи вищенаведене, колегія
суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України на підставі аналізу
зазначених норм права дійшла висновку,
що ФОП, яким призначено пенсію за
вислугу років відповідно до Закону №
2262-XII і які обрали спрощену систему
оподаткування, не звільняються від
сплати за себе єдиного внеску на
підставі частини четвертої статті 4
Закону № 2464-VІ. Тобто, від сплати за себе
єдиного внеску звільняються лише ті
ФОП, які обрали спрощену систему
оподаткування і є пенсіонерами за
віком.

Оскільки при вирішенні спору
касаційний суд неправильно застосував
норми матеріального права до
встановлених у справі обставин, заяву
управління ПФУ слід задовольнити
частково: ухвалу касаційного суду
скасувати, а справу направити на новий
розгляд до Вищого адміністративного
суду України.

Керуючись статтями 241-243 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Судової палати
в адміністративних справах Верховного
Суду України

п о с т а н о в и л а:

Заяву управління Пенсійного фонду
України в м. Рівне Рівненської області
задовольнити частково.

Ухвалу Вищого адміністративного суду
України від 12 грудня 2013 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до
суду касаційної інстанції.

Постанова є остаточною
і оскарженню не підлягає, крім випадку,
встановленого пунктом 2 частини першої
статті 237 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий В.В.
КривенкоСудді: М.Б. Гусак
О.А. Коротких О.В.
Кривенда О.В
П.В. Панталієнко О.Б.
Прокопенко О.О.
Терлецький Ю.Г.
Тітов