Справа № 2а-11546/11/1270
Суддя: Гаманко О.І.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/37333/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Гаманка
О.І.

суддів
Білуги С. В.

Загороднього А.Ф.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державного
підприємства "Антрацит" на постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 21 грудня 2011
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20 квітня 2012
року у справі за позовом Луганського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
відділу державної виконавчої служби
Антрацитівського міськрайонного
управління юстиції Луганської області,
третя особа - Державне підприємство
"Антрацит" про скасування постанови,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2011 року Луганське обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів звернулося до суду з позовом
до відділу державної виконавчої служби
Антрацитівського міськрайонного
управління юстиції, третя особа -
Державне підприємство "Антрацит" про
скасування постанови про зупинення
виконавчого провадження.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 21 грудня 2011
року, яка залишена без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20 квітня 2012
року, позов задоволено частково.
Скасовано постанову відділу державної
виконавчої служби Антрацитівського
міськрайонного управління юстиції від
08 лютого 2011 року про зупинення
виконавчого провадження з примусового
виконання наказу Господарського суду
Луганської області 20/219 виданого 08
серпня 2002 року про стягнення з про
стягнення
адміністративно-господарський санкцій
на користь Луганського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів.

У касаційній скарзі державне
підприємство "Антрацит", посилаючись на
неправильне застосування судом першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати зазначені судові
рішення та ухвалити нове судове
рішення, яким в позові відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі в
межах, визначених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що на виконанні у Відділі
державної виконавчої служби
Антрацитівського міськрайонного
управління юстиції Луганської області
знаходиться наказ Господарського суду
Луганської області 20/219, виданого 08
серпня 2002 року про стягнення з
державного підприємства ,,Антрацит" на
користь Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в м. Антрацит та
Антрацитівському районі Луганської
області адміністративно-господарських
санкцій за невиконання 4% нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів в розмірі 26571,27 грн.

Постановою державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Антрацитівського міськрайонного
управління юстиції Луганської області
від 05 жовтня 2002 року відкрито виконавче
провадження по виконанню в примусовому
порядку вказаного судового наказу.

Постановою старшого державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Антрацитівського
міськрайонного управління юстиції
Луганської області від 08 лютого 2011 року
зупинено виконавче провадження по
примусовому виконанню наказу
Господарського суду Луганської
області 20/219 виданого 08 серпня 2002 року
на підставі п. 15 ч. 1 ст. 34 Закону України
"Про виконавче провадження" у зв'язку з
тим, що державне підприємство
,,Антрацит" знаходився в Реєстрі
підприємств паливно-енергетичного
комплексу, які беруть участь у
процедурі погашення заборгованості
відповідно до Закону України ,,Про
заходи, спрямовані на забезпечення
сталого функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу".

Пунктом 15 частини 1 статті 34 Закону
України ,,Про виконавче провадження" (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) передбачено,
що виконавче провадження підлягає
обов'язковому зупиненню у разі
внесення підприємства
паливно-енергетичного комплексу до
Реєстру підприємств
паливно-енергетичного комплексу, які
беруть участь у процедурі погашення
заборгованості відповідно до Закону
України ,,Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу".

Відповідно до статті 2 Закону України
,,Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу" (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин) цей
Закон регулює відносини, пов'язані з
проведенням комплексу заходів,
спрямованих на забезпечення сталого
функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу.

Дія цього Закону поширюється на
підприємства паливно-енергетичного
комплексу, а також інших учасників
розрахунків, які мають або перед якими
є заборгованість, що виникла внаслідок
неповних розрахунків за енергоносії.

Пунктом 1.3 статті 1 Закону України ,,Про
заходи, спрямовані на забезпечення
сталого функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу" до
учасників розрахунків віднесено
підприємства паливно-енергетичного
комплексу, суб'єкти господарської
діяльності, розпорядники коштів
державного та місцевих бюджетів,
державні цільові фонди, Державний
комітет України з державного
матеріального резерву,
правонаступники ліквідованих фондів,
що були передбачені законодавством,
розпорядник цільового галузевого
фонду створення ядерно-паливного циклу
Міністерства палива та енергетики
України, які мають дебіторську або
кредиторську заборгованість та
здійснюють заходи щодо її погашення на
умовах, визначених цим Законом.

Згідно з пунктом 1.4 статті 1 Закону
України ,,Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу" заборгованість це є
підтверджена учасниками розрахунків
на розрахункову дату сума коштів, яка: 1)
підлягає сплаті за товари, роботи
(послуги), спожиті у процесі
виробництва (видобутку), передачі
(транспортування) та/або постачання
енергоносіїв, відповідно до укладених
договорів або з інших підстав,
передбачених законом, у тому числі суми
пені, штрафних та фінансових санкцій,
але не сплачена; 2) є податковим боргом
та підлягає сплаті, але не сплачена, до
бюджетів усіх рівнів та державних
цільових фондів, у тому числі
ліквідованих; 3) підлягає сплаті, але не
сплачена, до цільового галузевого
фонду створення ядерно-паливного циклу
Міністерства палива та енергетики
України; 4) передбачена видатками
бюджетів усіх рівнів, але не отримана
суб'єктами господарської діяльності, у
тому числі за пільгами та субсидіями,
для сплати за спожиті енергоносії; 5)
підлягає сплаті і виникла внаслідок
відсутності у Державному бюджеті
України минулих років видаткових
статей або передбачення видатковими
статтями часткового фінансування
видатків для розрахунків за
енергоносії, у тому числі за пільгами
та субсидіями (трансфертами), спожиті
підприємствами, організаціями,
закладами та установами, які
фінансуються з бюджетів усіх рівнів.

Наведеною нормою встановлено
вичерпний перелік сум коштів, що
підпадають під визначення
заборгованості при застосуванні цього
Закону, на які поширюється положення
пункту 15 частини 1 статті 34 Закону
України ,,Про виконавче провадження"
щодо обов'язкового зупинення
виконавчого провадження.

Відповідно до частини 4 статті 18 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" (в
редакції, що діяла на момент виникнення
спірних правовідносин між Відділенням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в м. Антрацит та
Антрацитівському районі Луганської
області та державним підприємством
"Антрацит" щодо стягнення недоїмки по
страховим внескам)
адміністративно-господарські санкції
не включаються до складу податків,
інших обов'язкових платежів, що
складають систему оподаткування, на
них не поширюється податкове
законодавство.

Таким чином, дія Закону України ,,Про
заходи, спрямовані на забезпечення
сталого функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу"
поширюється на паливно-енергетичні
підприємства та суб'єкти господарської
діяльності, перераховані в пункту 1.3
статті 1 зазначеного закону, щодо
заборгованості, яка виникла внаслідок
несплати або неповних розрахунків за
енергоносії, а на правовідносини, що
виникли між позивачем та державним
підприємством ,,Антрацит", не
поширюється.

Заборгованість, що стягується в
примусовому порядку, не відноситься до
боргу у сфері енергопостачання
(енергоспоживання) чи за несплату
електроенергії або до податку, а є
заборгованістю по страховим внескам,
щодо встановленого пунктом 1.4. статті 1
Закону України "Про заходи, спрямовані
на забезпечення сталого
функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу"
переліку заборгованості не належить.

Відтак, виконавче провадження по
виконанню в примусовому порядку наказу
Господарського суду Луганської
області 20/219 виданого 08 серпня 2002 року
на підставі п. 15 ч. 1 ст. 34 Закону України
"Про виконавче провадження" (у зв'язку з
тим, що державне підприємство
,,Антрацит" знаходився в Реєстрі
підприємств паливно-енергетичного
комплексу, які беруть участь у
процедурі погашення заборгованості
відповідно до Закону України ,,Про
заходи, спрямовані на забезпечення
сталого функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу")
зупиненню не підлягає.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції, з рішенням якого погодився і
суд апеляційної інстанції, дійшов
правильного та обґрунтованого
висновку про протиправність
оскаржуваних дій відповідача та про
наявність підстав для скасування
постанови від 08 лютого 2011 року про
зупинення виконавчого провадження.

За приписами статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Згідно статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій. Не може
бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення норм процесуального
права, якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржувані судові рішення суду першої
та апеляційної інстанцій постановлені
з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводами
касаційної скарги не спростовуються
висновки, викладені в судових рішеннях,
підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державного
підприємства "Антрацит" залишити без
задоволення, а постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 21
грудня 2011 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 20 квітня 2012 року у справі за позовом
Луганського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів до
відділу державної виконавчої служби
Антрацитівського міськрайонного
управління юстиції Луганської області,
третя особа - Державне підприємство
"Антрацит" про скасування постанови -
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
(підпис) О.І. Гаманко

Судді
(підпис) С.В. Білуга

(підпис)
А.Ф.
Загородній