Справа № 262/2484/14-а
Суддя: Панас Н. Л.
Дата ухвалення: 2014-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2014 року Пролетарський районний суд
міста Донецька у складі:

головуючого - Панас Н.Л.

при секретарі - Гордєєвій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Донецьку
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Пролетарської районної у м. Донецьку
ради про визнання дій протиправними та
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату державної соціальної допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року позивачка
звернулася до суду з позовом де вказує,
що вона є матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та перебуває у відпустці по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку, має статус особи, застрахованої у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
отримує допомогу по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку у
розмірі 130 грн. Вважає такі дії
відповідача неправомірними. Просила:
визнати неправомірними дії УПСЗН
Пролетарської районної у м.Донецьку
ради відносно відмови виплачувати їй
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
розмірі не менш прожиткового мінімуму,
встановленого для дітей у віці до 6
років; зобов'язати відповідача зробити
перерахунок нарахованих сум допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності і витратами,
обумовленими народженням і
похованням» до рівня не менш
прожиткового мінімуму на місяць та
сплатити не донараховані суми
починаючи з 11 жовтня 2013 року по день
винесення рішення; зобов'язати
відповідача виплачувати щомісячно
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку в
розмірі не менш прожиткового мінімуму,
встановленого для дітей у віці до 6
років.

Позивачка до судового засідання не
прибула, належним чином про день там
місце розгляду справи повідомлена,
надала суду заяву з проханням
розглянути справу у її відсутності.

Представник відповідача до судового
засідання не прибув, належним чином про
день та місце розгляду справи
повідомлений, надав заяву з проханням
розглянути справу у відсутності
представника. З наданих письмових
заперечень вбачається, що ОСОБА_1
перебуває на обліку в управлінні та
отримує державну допомогу по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку як особа, що
застрахована у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування з 08.05.2012 року
по 21.03.20115 року. Згідно п. 18 Порядку
призначення і виплати державної
допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 1751 від 27.12.2001 року, призначення і
виплата допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
призначається з дня звернення за її
призначенням, але не раніше ніж з дня,
що настає після закінчення відпустки у
зв'язку з вагітністю та пологами для
непрацюючих осіб та осіб-суб'єктів
підприємницької діяльності, а для
працюючих осіб - з дня настання
відпустки по догляду за дитиною по день
її закінчення. Згідно ст. 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» та п. 22 вищезазначеного
порядку, допомога по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
призначається у розмірі, що дорівнює
різниці між прожитковим мінімумом,
встановленим для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 130
грн. Позивачка отримує допомогу у
розмірі 130 грн. згідно п. 17-24 Порядку для
призначення допомоги у розмірі, який
перевищує мінімальний, заявник надає в
установленому порядку довідку про
склад сім'ї і декларацію про доходи і
майновий стан (заповнюється на
підставі довідок про доходи всіх
членів сім'ї). Форма заяви затверджена
Наказом Міністерства праці і
соціальної політики від 22.02.2012 року № 96.
За перерахунком в установленому
порядку на звітну дату заявниця не
зверталася, заборгованості по виплаті
і підстав для перерахунку немає. Крім
того Управління не є розпорядником
бюджетних коштів, а є розпорядником
субвенції з державного бюджету, яка
надходить безпосередньо в обсязі
потреби за відомостями на виплату
допомоги. Програмне забезпечення на
призначення і перерахунки допомоги
розробляється в Міністерстві праці та
соціальної політики України.
Управління праці та соціального
захисту населення не має права і
можливості змінити програмне
забезпечення для проведення
перерахунку будь-якого виду допомоги,
відомості на виплату допомоги друкують
автоматично в області, ручне
виправлення у відомостях до виплати не
допускається. Таким чином позивачка не
реалізувала своє право на отримання
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
підвищеному розмірі, а тому просили у
задоволенні позову відмовити.

Перевіривши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги частково
обґрунтовані та підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Закон України "Про державну допомогу
сім'ям з дітьми" № 2811-ХІІ від 21
листопада 1992 року (далі - Закон № 2811-ХІІ)
відповідно до Конституції України
встановлює гарантований державою
рівень матеріальної підтримки сімей з
дітьми шляхом надання державної
грошової допомоги з урахуванням складу
сім'ї, її доходів та віку дітей і
спрямований на забезпечення
пріоритету державної допомоги сім'ям з
дітьми у загальній системі соціального
захисту населення.

У судовому засіданні встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_2, матір'ю
у свідоцтві про народження якої
записана позивачка ОСОБА_1 (а.с. 8).
Згідно довідки № 1174, виданої УПСЗН
Пролетарської районної у м. Донецьку
ради, ОСОБА_1 знаходиться на обліку та
отримує допомогу по догляду за однією
дитиною до досягнення нею трирічного
віку (працююча) в розмірі 130,00 грн. (а.с.
9).

Згідно положень ч. 2 ст. 161 КАС України
при виборі правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний врахувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підставі передбаченої
частиною першою статті 237 цього
Кодексу.

Відповідно до ст. 244-2 КАС України,
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

При застосуванні норм матеріального
права у даних правовідносинах суд
враховує позицію Верховного Суду
України від 25.12.2012р. у справі №21-410а12, де
зазначено наступне.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України від 28 грудня
2007 № 107-VI "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" (далі -
Закон № 107-VI) - правовідносини щодо
виплати допомоги регулювалися Законом
№ 2811-ХІІ, дія якого поширювалася на
осіб, не застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13) та
Законом № 2240-III, який поширював свою дію
на застрахованих у зазначеній системі
осіб. Розмір допомоги також визначався
цими Законами.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону № 107-VI
були внесені відповідні зміни до
Закону № 2811-ХІІ та Закону № 2240-III.
Зокрема, змінами до статті 13 Закону №
2811-ХІІ його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону № 2240-III
було виключено статті 40-44.

Конституційний Суд України рішенням
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону № 107-VI, в тому числі й пункт 25
розділу II Закону № 107-VI щодо виключення
статей 40- 44 Закону № 2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію
вищезазначені положення Закону № 2240-III,
а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону №
2811-ХІІ.

Статтею 46 Закону України від 26 грудня
2008 № 835-VI "Про Державний бюджет України
на 2009 рік" та статтею 45 Закону України
від 27 квітня 2010 року № 2154-VI "Про
Державний бюджет України на 2010 рік"
(далі - Закон № 2154-VI) передбачено, що у
2009, 2010 роках допомога при народженні
дитини та по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до Закону № 2240-ІІІ
призначається і здійснюється в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751
саме на виконання Закону № 2811-ХІІ
(пункт 1). Новий акт уряду на виконання
статті 45 Закону № 2154-VI не приймався.

Оскільки спір у справі виник щодо
виплати допомоги з жовтня 2013 року
особі, яка застрахована у системі
соціального загальнообов'язкового
державного соціального страхування, то
за таких обставин суд приходить до
висновку, що на відносини щодо виплати
допомоги такій особі у зазначеному
періоді поширюються норми
спеціального Закону (яким є Закон №
2240-III), відповідно до статті 43 якого
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Таким чином, відповідач, виплачуючи
позивачці допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку в розмірі, встановленому
Постановою Кабінету Міністрів України
від 27.12.2001 року № 1751, діяв неправомірно
та з порушенням вимог законодавства.

Зазначені вище обставини спростовують
доводи відповідача, викладені у
запереченнях проти позову та дають
суду підстави для задоволення позовних
вимог щодо зобов'язання здійснити
перерахунок та виплату допомоги по
догляду за дитиною за період з 11.10.2013
року по день розгляду справи, тобто по
06.05.2014 року.

Разом з тим суд вважає необхідним
відмовити у задоволенні позовних вимог
в частині проведення виплат в
визначеному позивачем розмірі в
подальшому, оскільки в межах КАС
України захисту підлягає порушене
право позивача, суд не встановлює
обов'язки суб'єкта владних повноважень
на майбутнє без наявності спірних
правовідносин, які можуть бути в
подальшому припинені або змінені
шляхом внесення змін до закону.

На підставі положень ч. 2 ст. 11 КАС
України суд розглядає адміністративні
справи не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог. Суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Таким чином для повного захисту прав,
свобод і інтересів позивачки суд
вважає можливим визнати
неправомірними дії відповідача щодо
нарахування та виплати їй державної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
розмірі 130 грн.

На підставі положень ч. 1 ст. 94 КАС
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа). Позивачка при подачі
позовної заяви сплатила судовий збір у
розмірі 73 грн. 08 коп. (а.с. 1). Оскільки
відповідач відноситься до органів
місцевого самоврядування на підставі
положень ст.ст. 11, 34 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні", тому
з місцевого бюджету Пролетарського
району на користь позивачки підлягають
стягненню понесені судові витрати по
оплаті судового збору у розмірі 73 грн.
08коп.

На підставі викладеного, керуючись
Законом України "Про допомогу сім'ям з
дітьми", Законами України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік",
"Про Державний бюджет України на 2012
рік", рішенням Конституційного Суду
України від 22.05.08 року № 10-рп,
постановою Верховного Суду України від
25.12.2012 р. у справі № 21-410а12, ст. 9, 10, 11, 69, 94,
128, 158-163, 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Пролетарської районної у м. Донецьку
ради щодо нарахування та виплати
ОСОБА_1 державної допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі 130 грн.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Пролетарської районної у м. Донецьку
ради здійснити перерахунок та
виплатити ОСОБА_1 державну допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 11 жовтня 2013
року по 06 травня 2014 року з урахуванням
проведених виплат.

Стягнути з місцевого бюджету
Пролетарського району м. Донецька на
користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, понесені судові витрати по
оплаті судового збору у розмірі 73
(сімдесят три) грн. 08 коп.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Пролетарський районний суд міста
Донецька. Апеляційна скарга на
постанову суду подається у письмовій
формі протягом десяти днів з дня її
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
постанови, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання копії цієї постанови.

Суддя
Н.Л. Панас