Справа № 802/872/14-а
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

28 квітня 2014 р.
Справа № 802/872/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Віятик Наталії Володимирівни,

секретаря судового засідання:
Бондаренка Ігоря Валерійовича

прокурор:
Таранюк Л. Ю.

позивача:
Марусич Л.В.

відповідача:
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: прокурора Немирівського
району Вінницької області в інтересах
держави в особі Немирівської
об'єднаної державної податкової
інспекції ГУ Міндоходів у Вінницькій
області

до: ОСОБА_2

про: стягнення заборгованості в
розмірі 15904,54 грн.

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернувся
прокурор Немирівського району
Вінницької області в інтересах держави
в особі Немирівської об'єднаної
державної податкової інспекції ГУ
Міндоходів у Вінницькій області із
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості в розмірі 15904,54 грн.

В обґрунтування позовних вимог
позивачі зазначили, що станом на дату
звернення до суду за відповідачем
рахується заборгованість з орендної
плати за землю у сумі 15904,54 грн., яка в
добровільному порядку у повній мірі не
сплачена, що і стало підставою для
звернення до суду з даним позовом.

В судовому засіданні прокурор та
представник позивач надали пояснення,
що відтворюють зміст позовної заяви.
Просили суд адміністративний позов
задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні позов
визнав, при цьому вказав на
періодичність урожаю садових культур,
у зв'язку із чим виникла дана
заборгованість.

Дослідивши подані сторонами документи,
з'ясувавши всі фактичні обставини
справи, на яких ґрунтуються позовні
вимоги та заперечення сторін, оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
дійшов висновку, що адміністративний
позов слід задовольнити з огляду на
наступне.

Судом встановлено, що на підставі
розпорядження голови Немирівської
районної державної адміністрації №308
від 13.07.2010 року між Немирівської РДА
(орендодавець) та ОСОБА_2 (орендар)
20.09.2010 року укладено договори оренди
землі відповідно до яких орендарю
передано в оренду земельні ділянки
загальною площею 74,5884 га, що
розташовані на території Ометинецької
сільської ради для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.
зазначені договори зареєстровано у
відділу Держземагенства у
Немирівському районі Вінницької
області 12.03.2012 року.

Відповідно до статті 93 Земельного
кодексу України право оренди земельної
ділянки - це засноване на договорі
строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для провадження
підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 269 Податкового кодексу України
передбачено, що платниками податку за
землю є власники земельних ділянок,
земельних часток (паїв) та
землекористувачі.

Пунктом 286.5 статті 286 Податкового
кодексу України визначено, що
нарахування фізичним особам сум
податку проводиться органами
державної податкової служби, які
видають платникові до 1 липня поточного
року податкове повідомлення-рішення
про внесення податку за формою,
встановленою у порядку визначеному
статтею 58 цього Кодексу.

Власники землі та землекористувачі
сплачують плату за землю з дня
виникнення права власності або права
користування земельною ділянкою. (п.1
ст. 287 ПК України).

Відповідно до п. 287.5 ст. 287 Податкового
кодексу України податок фізичними
особами сплачується протягом 60 днів з
дня вручення податкового
повідомлення-рішення.

На виконання зазначених вимог
Податкового кодексу України позивачем
прийнято податкове - повідомлення -
рішення № від 31.05.2013 року, яким
визначено грошове зобов'язання ОСОБА_2
по сплаті до бюджету плати за землю в
розмірі 19732,31 грн.

Як свідчать матеріали справи,
відповідачем 23.08.2013 року сплачено
частину грошового зобов'язання у
розмірі 3827,77 грн.

Таким чином, станом на дату звернення
до суду за відповідачем рахується
заборгованість перед бюджетом з плати
за землю на загальну суму 15904,54 грн.

Вказана сума заборгованості у
добровільному порядку у визначені
строки не сплачена, що призводить до
ненадходження коштів до бюджету.

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України
передбачено обов'язок платників
податків сплачувати податки та збори в
строки та у розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи.

Разом із тим, п.п. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 цього
Кодексу визначено, що платник податків
зобов'язаний подавати до контролюючих
органів у порядку, встановленому
податковим та митним законодавством,
декларації, звітність та інші
документи, пов'язані з обчисленням і
сплатою податків та зборів.

Відповідно до п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК
України, сума грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), самостійно узгодженого
платником податків або узгодженого в
порядку оскарження, але не сплаченого у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання - податковий
борг.

Податковим кодексом України, зокрема п.
54.5 ст. 54 визначено, що якщо згідно з
нормами цієї статті сума грошового
зобов'язання розраховується
контролюючим органом, платник податків
не несе відповідальності за
своєчасність, достовірність і повноту
нарахування такої суми, проте несе
відповідальність за своєчасне та повне
погашення нарахованого узгодженого
грошового зобов'язання і має право
оскаржити зазначену суму в порядку,
встановленому цим Кодексом.

Згідно п. 57.1 ст. 57 ПК України платник
податків зобов'язаний самостійно
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 59.1 ПК України у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Виконуючи зазначені норми, позивачем
надіслано на адресу ОСОБА_2 вимогу № 21-15
від 19.09.2013 року, яка одержана
відповідачем 02.10.2013 року (а.с. 12)

Разом з тим, в порушення норм
Податкового кодексу України,
відповідачем вимогу залишено без
виконання.

Оцінюючи визнання позову відповідачем
суд виходить з наступного.

Частиною третьою статті 136 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що судове рішення у
зв'язку з визнанням адміністративного
позову ухвалюється за правилами,
встановленими статтею 112 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Відповідно до частини 1 статті 112
Кодексу адміністративного судочинства
України відповідач може визнати
адміністративний позов повністю або
частково. Згідно з частиною 4 цієї
статті суд не приймає визнання
адміністративного позову і продовжує
розгляд адміністративної справи, якщо
ці дії відповідача суперечать закону
чи порушують чиї-небудь права, свободи
або інтереси.

Суд, дослідивши матеріали справи та
надані докази, дійшов висновку, що
визнання позову не суперечить закону,
не порушує нічиї права, свободи або
інтереси.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що у позивача наявні підстави для
стягнення податкового боргу з ОСОБА_2
на загальну суму 15904,54 грн.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладені положення
законодавства, а також те, що вказана у
позовній заяві сума заборгованості
підтверджується належними доказами та
визнається відповідачем, суд дійшов
висновку про те, що позов підлягає
задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України у
справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати здійснені позивачем, з
відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити
повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Немирівської об'єднаної
державної податкової інспекції ГУ
Міндоходів у Вінницькій області
заборгованість зі сплати податкового
боргу з орендної плати за землю у
розмірі 15 904,54 грн. (п'ятнадцять тисяч
дев'ятсот чотири грн. 54 коп.) до
місцевого бюджету Ометинецької
сільської ради, код платежу 13050500,
розрахунковий рахунок №0413 в УК у
Немирівському районі, МФО 802015.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Віятик Наталія
Володимирівна