Справа № 872/12546/13
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

08 квітня 2014 рокусправа № 0870/11454/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Дадим Ю.М.

суддів:
Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 27 лютого 2013
року у справі за адміністративним
позовом Державної податкової
інспекції в Ленінському районі м.
Запоріжжя Запорізької області
Державної податкової служби до ОСОБА_1
про стягнення податкової
заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 27 лютого 2013
року адміністративний позов Державної
податкової інспекції в Ленінському
районі м. Запоріжжя Запорізької
області Державної податкової служби до
ОСОБА_1 про стягнення податкової
заборгованості - задоволено: стягнуто з
ОСОБА_1 на користь Місцевого бюджету
Ленінського району м. Запоріжжя
податку з доходу фізичних осіб, що
сплачується особами за результатами
річного декларування в розмірі 7 500 грн.
00 коп..

Не погодившись з постановою суду,
фізична особа - підприємець ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати постанову суду першої
інстанції та винести нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог
позивача у повному обсязі.

Сторони в судове засідання не
з'явились, були належним чином
повідомлені про дату, час та місце
розгляду справи, тому у відповідності
до положення ст. 41 КАС України
фіксування судового процесу не
здійснюється.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
оскарження та доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що згідно даних
облікової картки відповідача станом на
12 листопада 2012 року ОСОБА_1 має
заборгованість з податку на доходи
фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами за результатами
річного декларування, у розмірі 7 500 грн.
00 коп., яка виникла на підставі
декларації про доходи, одержані з 01
січня по 31 грудня 2008 року відповідно до
якої, відповідачем було самостійно
задекларовано до сплати податку з
доходів фізичних осіб у розмірі 7500 грн.
00 коп..

За результатами поданої відповідачем
до ДПІ декларації та відповідно ст.6
Закону України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" № 2181-111 від 21 грудня 2000 року
(далі - Закону №2181) Державною
податковою інспекцією в Ленінському
районі м. Запоріжжя Запорізької
області ДПС було винесено податкове
повідомлення форми "Ф" №/0 від 25
травня 2010 року та застосовано до
відповідача штрафні санкції у розмірі
7500 грн. 00 коп. Дане податкове
повідомлення-рішення було направлено
відповідачу, проте до ДПІ повернулась
кореспонденція зі штампом пошти "за
закінченням терміну зберігання" про що
працівниками ДПІ було складено Акт №154
від 08 липня 2010 року про неможливість
вручення податкового повідомлення "Ф"
№/0 від 25 травня 2010 року та
розміщення його на дошці податкових
повідомлень та вимог ДПІ у Ленінському
районі.

Вирішуючи спір між сторонами та
задовольняючи позовні вимоги позивача,
суд першої інстанції виходив з того, що
станом на час розгляду справи, вказана
сума податкового зобов'язання
відповідачем не сплачена,
заборгованість перед бюджетом не
погашена, а відтак дана сума боргу
підлягає стягненню з відповідача в
рахунок держави у порядку
встановленому законодавством.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

У відповідності до п. 5.1 ст. 5 Закону №2181
податкове зобов'язання, самостійно
визначене платником податків у
податковій декларації, вважається
узгодженим з дня подання такої
податкової декларації.

Згідно із п. 5.4 Закону №2181 узгоджена
сума податкового зобов'язання, не
сплачена платником податків у строки,
визначені цією статтею, визнається
сумою податкового боргу платника
податків.

Відповідно до п. 1.3 ст. 1 Закону №2181
податковий борг (недоїмка) - податкове
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгоджене платником податків або
узгоджене в адміністративному чи
судовому порядку, але не сплачене у
встановлений строк, а також пеня,
нарахована на суму такого податкового
зобов'язання;

Підпунктом 7.1.1 пункту 7.1 статті 7 Закону
№2181 визначено, що джерелами
самостійної сплати податкових
зобов'язань або податкового боргу
платника податку є будь-які власні
кошти такого платника податку. Отже,
грошовий платіж є єдиною формою сплати
податкових зобов'язань і погашення
податкового боргу.

Так, судом встановлено, що у зв'язку з
несплатою платником податків
узгодженої суми податкового
зобов'язання ДПІ було вжито заходи щодо
стягнення податкової заборгованості, а
саме винесено податкову вимогу форми
"Ф1" №1/10 від 01 вересня 2010 року та
надіслано відповідачу, проте до ДПІ
повернулась кореспонденція зі штампом
пошти "за закінченням терміну
зберігання" про що, працівниками ДПІ
було складено акт №162 від 13 грудня 2010
року про неможливість вручення
платнику податків податкової вимоги
№1/10.

Відповідно до пп. 6.2.4 п. 6.2 ст. 6 Закону
№2181 податкова вимога вважається
надісланою (врученою) юридичній особі,
якщо її передано посадовій особі такої
юридичної особи під розписку або
надіслано листом з повідомленням про
вручення. У такому самому порядку
надсилаються податкові повідомлення.

У разі коли податковий орган або пошта
не може вручити платнику податків
податкове повідомлення або податкові
вимоги у зв'язку з незнаходженням
посадових осіб, їх відмовою прийняти
податкове повідомлення або податкову
вимогу, незнаходженням фактичного
місця розташування (місцезнаходження)
платника податків, податковий орган
розміщує податкове повідомлення або
податкові вимоги на дошці податкових
оголошень, встановленій на вільному
для огляду місці біля входу до
приміщення податкового органу. При
цьому день розміщення такої податкової
вимоги вважається днем її вручення
(пп.6.2.4. п.6.2. ст.6 Закону України "Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами").

Аналогічні норми містить і п. 14.1.153 ст. 14
Податкового кодексу України (далі - ПК
України), згідно якого податкова вимога
- це письмова вимога органу державної
податкової служби до платника податків
щодо погашення суми податкового боргу.

У відповідності до положень п. 58.3 ст. 58
ПК України податкове
повідомлення-рішення вважається
надісланим (врученим) юридичній особі,
якщо його передано посадовій особі
такої юридичної особи під розписку або
надіслано листом з повідомленням про
вручення. Податкове
повідомлення-рішення вважається
надісланим (врученим) фізичній особі,
якщо його вручено їй особисто чи її
законному представникові або
надіслано на адресу за місцем
проживання або останнього відомого її
місцезнаходження фізичної особи з
повідомленням про вручення. У такому
самому порядку надсилаються податкові
вимоги та рішення про результати
розгляду скарг. У разі коли пошта не
може вручити платнику податків
податкове повідомлення-рішення або
податкові вимоги, або рішення про
результати розгляду скарги через
відсутність за місцезнаходженням
посадових осіб, їх відмову прийняти
податкове повідомлення-рішення або
податкову вимогу, або рішення про
результати розгляду скарги,
незнаходження фактичного місця
розташування (місцезнаходження)
платника податків або з інших причин,
податкове повідомлення-рішення або
податкова вимога, або рішення про
результати розгляду скарги вважаються
врученими платнику податків у день,
зазначений поштовою службою в
повідомленні про вручення із
зазначенням причин невручення.

Пунктом 59.1 ст.59 ПК України встановлено,
що у разі коли платник податків не
сплачує узгодженої суми грошового
зобов'язання в установлені
законодавством строки, орган державної
податкової служби надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Пункт 59.3 ст.59 ПК України визначає, що
податкова вимога надсилається не
раніше першого робочого дня після
закінчення граничного строку сплати
суми грошового зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи,
платником податків ОСОБА_1 самостійно
задекларовано дохід та подано до ДПІ.

Що стосується пропущення позивачем
строку звернення до суду, судом першої
інстанції було вірно вказано на те, що у
відповідності до ст. 102 ПК України
передбачається, що контролюючий орган,
крім випадків, визначених пунктом 102.2
цієї статті, має право самостійно
визначити суму грошових зобов'язань
платника податків у випадках,
визначених цим Кодексом, не пізніше
закінчення 1095 дня, що настає за
останнім днем граничного строку
подання податкової декларації та/або
граничного строку сплати грошових
зобов'язань, нарахованих контролюючим
органом, а якщо така податкова
декларація була надана пізніше, - за
днем її фактичного подання. Якщо
протягом зазначеного строку
контролюючий орган не визначає суму
грошових зобов'язань, платник податків
вважається вільним від такого
грошового зобов'язання, а спір стосовно
такої декларації та/або податкового
повідомлення не підлягає розгляду в
адміністративному або судовому
порядку. З огляду на викладене, колегія
суддів робить висновок про те, що
позивач не пропустив строк звернення
до суду із позовом.

У відповідності до пп.20.1.18. п.20.1 ст.20 ПК
України, органи державної податкової
служби мають право звертатися до суду
щодо стягнення коштів платника
податків, який має податковий борг, з
рахунків у банках, обслуговуючих
такого платника, на суму податкового
боргу або його частини.

Приймаючи до уваги той факт, що суму
податкового зобов'язання відповідачем
не було сплачено у добровільному
порядку, суд апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції про наявність достатніх
підстав для стягнення з відповідача
суми боргу на користь державного
бюджету.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції та вважає, що позовні
вимоги позивача є цілком законними,
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про те, що
судом першої інстанції в достатньому
обсязі з'ясовано обставини справи та
ухвалено законне і обґрунтоване
рішення, у зв'язку з чим підстав для
його скасування в межах доводів
апеляційної скарги не існує.

Керуючись ч.1 ст.198, ст.200, ст. 205, ст.206, ч.2
ст.212 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 27 лютого 2013
року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
постановлення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Ю.М. Дадим

Суддя:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко