Справа № К/9991/9462/11-С
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/9462/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції у місті
Києві по роботі з великими платниками
податків

на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
01.11.2010

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 03.02.2011

у справі № 2-а-9112/10/2670

за позовом Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз Україна»

до Спеціалізованої державної
податкової інспекції у місті Києві по
роботі з великими платниками податків

про визнання нечинними податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду м.Києва від
01.11.2010, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 03.02.2011,
позов задоволено частково. Визнано
незаконними податкові
повідомлення-рішення від 25.04.2006 №
, від 14.07.2006 № /1, від 27.09.2006 №
/2 та від 15.01.2007 № /3. У
задоволенні решти позову відмовлено.
Стягнуто з Державного бюджету України
на користь позивача судові витрати зі
сплати судового збору в сум 1,70 грн.

СДПІ у м.Києв по роботі з ВПП подала
касаційну скаргу, в якій просить
скасувати вказані судові рішення та
прийняти нову постанову про відмову в
задоволенні позову повністю.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача про обставини,
необхідні для ухвалення судового
рішення судом касаційної інстанції,
дослідивши доводи касаційної скарги,
матеріали справи, судові рішення, суд
касаційної інстанції дійшов висновку,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено такі обставини.

Підставою для визначення за
оспорюваними податковими
повідомленнями-рішеннями податкового
зобов'язання зі сплати орендної плати
за оренду державного і комунального
майна в сумі 109477,35 грн. слугували
висновки перевірки про порушення
позивачем вимог ч. 2 ст. 19 Закону України
«Про оренду державного і комунального
майна» та абз. 5 п. 17 Методики
розрахунку і порядку використання
плати за оренду державного майна,
затвердженої постановою Кабінету
Міністрів України від 04.10.1995 № 786.

Порушення цих норм законодавства
полягало в тому, що позивач, передавши в
оренду майно державної власності
(приміщення за адресою: м.Київ, вул.
Б.Хмельницького, 6) та отримавши за це
орендну плату, не перерахував 30 % від
такої плати до державного бюджету.

Судами з'ясовано правовий режим
переданого в оренду нерухомого майна -
приміщення по вул. Б.Хмельницького, 6 в
м. Києві, в результаті чого на підставі
відповіді на судовий запит Фонду
державного майна України від 21.10.2010 №
10-15-14423 встановлено, що відомості про
нежитлове приміщення з метою внесення
до Єдиного реєстру Міністерством
палива та енергетики України до фонду
не надавалися.

Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету
Міністрів України від 25.05.1998 № 747 «Про
утворення Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України» утворено
зазначену компанію у формі відкритого
акціонерного товариства, тимчасово
компанію розміщено за адресою: вул.
Б.Хмельницького, 6 до завершення
будівництва споруди за адресою: вул.
Луначарського, 2.

Розпорядженням Кабінету Міністрів
України від 28.12.2001 № 621-р «Про
розміщення Вищого господарського суду
України та НАК «Нафтогаз України»
передано будинок по вул.
Б.Хмельницького, 6 у м.Києві до
статутного фонду НАК «Нафтогаз
України».

Відповідно до п. 6.2 статуту Компанія є
власником майна, в т.ч. коштів,
переданих їй акціонерами у власність.

Таким чином, суди дійшли висновку про
відсутність підстав для визначення
вказаного об'єкту як такого, що
належить до державної власності та
відсутність підстав для поширення на
власність юридичної особи, переданої в
оренду, положень ч. 2 ст. 19 Закону
України «Про оренду державного і
комунального майна» та абз. 5 п. 17
Методики розрахунку і порядку
використання плати за оренду
державного майна, затвердженої
постановою Кабінету Міністрів України
від 04.10.1995 № 786

Суд касаційної інстанції не вбачає
порушень судами норм матеріального
права, на якій посилається відповідач в
касаційній скарзі, та вважає, що суди
повно встанови обставини на підставі
безпосередньо досліджених в судовому
засіданні доказів та надали їм правову
оцінку.

З огляду на викладене, касаційна скарга
залишається без задоволення, а
оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції у місті
Києві по роботі з великими платниками
податків залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 01.11.2010 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 03.02.2011 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав,
передбачених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за заявою про перегляд даної
ухвали, поданою через Вищий
адміністративний суд України у
порядку, встановленому статтями 236-2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Н.Г. Пилипчук

Судді
Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун