Справа № 806/1376/14
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2014 року
Житомир справа № 806/1376/14

час прийняття: 10 год. 15 хв.
категорія 8.3.1

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Романченка Є.Ю.,

за участі секретаря Длугаш О.В.,

за участі представника позивача
Мацієвської Т.В.,

за участі представників відповідача
Чеверди Л.В., Курдилясова Ю.Л.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу за позовом Приватного
підприємства "Перша приватна клініка"
до Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 14.03.2014
р.,

встановив:

Приватне підприємство «Перша приватна
клініка» звернулося до Житомирського
окружного адміністративного суду з
вказаним позовом, в якому просить
визнати неправомірним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
Управління Міндоходів у Житомирській
області від 14.03.2014 року № про
донарахування податку на прибуток
приватних підприємств в сумі 169863,00 грн.
та застосування штрафних (фінансових)
санкцій на суму 9323,00грн.

В обґрунтування позовних вимог вказує,
що вказане податкове
повідомлення-рішення є безпідставним,
необґрунтованим, та таким, що винесене
Відповідачем без з'ясування всіх
обставин під час проведення перевірки
на підставі висновків, що не
відповідають дійсності та суперечать
вимогам чинного податкового
законодавства. Також зазначає, що
надавало відповідачеві для перевірки
оригінали всіх необхідних первинних
документів, підписаних уповноваженими
представниками сторін, які не мають
будь-яких недоліків і відповідають
вимогам чинного податкового
законодавства. За умови не
встановлення податковим органом
наявності замкнутої схеми руху
грошових коштів, яка б могла свідчити
про узгодженість дій позивача та його
контрагента для одержання
підприємством незаконної податкової
вигоди, останнє не може зазнавати
негативних наслідків внаслідок діянь
інших осіб, що перебувають поза межами
його впливу.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала в
повному обсязі з підстав зазначених в
позовній заяві.

Представники відповідача проти позову
заперечили з підстав, викладених в
письмовому запереченні.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд прийшов до висновку про
задоволення позовних вимог, виходячи з
наступного.

Приватне підприємство «Перша приватна
клініка» як платник податків
перебуває на обліку в Житомирській
об'єднаній державній податковій
інспекції Головного Управління
Міндоходів у Житомирській області.

Судом встановлено, що посадовими
особами Житомирської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного Управління Міндоходів у
Житомирській області було проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку Приватного підприємства
«Перша приватна клініка» щодо
формування собівартості реалізованих
ТМЦ (робіт, послуг), їх використання в
господарській діяльності та
правильності формування податкового
кредиту та подальшого визначення
податкового зобов'язання з ПДВ з
окремими платниками податків, доходів
та витрат за період з 10.02.2011 року по
31.12.2013 року, за результатами якої
складено акт №1123/22-01/34460520/0110 від 21.02.2014р.

Зазначеним актом зафіксовані
порушення п.138.1.1, п.138.1, п.138.2, п.138.8,
пп.139.1.9 п.139.1 статті 139 Податкового
кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-УІ (із
змінами і доповненнями), в результаті
чого підприємством занижено податок на
прибуток в сумі 169863,00 грн.

Підставами для висновку податкового
органу про заниження позивачем податку
на прибуток стало:

- за період 4 квартал 2011 року на 78732,29 грн.
без ПДВ, включення ПП «Перша приватна
клініка» витрат, які не підтверджено
належним чином оформленими первинними
документами, а саме: рекламні послуги
надані ТОВ «Рекламне джерело» за
період 4 квартал 2011 року, відповідно
актів виконаних робіт, в змісті яких не
зазначено - конкретизації наданих
послуг та стосовно чого або кого були
надані підприємству, стосовно якого
товару чи яких послуг та де саме
надавались послуги реклами, будь-яких
пропозицій чи висновків про проведені
роботи, будь-якої інформації, що
стосується фінансово-господарської
діяльності, що здійснюється
підприємством, тобто вони не містять
інформації про фактично понесені
витрати на виконання послуг (сторінка 11
акту перевірки);

- за період І квартал 2011 року по І
квартал 2012 року на 495559,00 грн., завищення
витрат ПП «Перша приватна клініка» по
отриманню медичних послуг від ТОВ
«Укрполіпак», які відповідно до
наданих до перевірки документів, не
підтверджені перевіркою та доведені у
використанні в господарській
діяльності, оскільки виявлено
«дефектність» документів, оскільки не
вказано найменування послуги (аналізу)
не наведено, а також договір укладено з
Діагностичною лабораторією
«Дніпролаб», що є підрозділом ТОВ
«Укрполіпак» (сторінка 12 акту
перевірки);

- за перший квартал 2011 року на 50500,00 грн.
безпідставне віднесення ПП «Перша
приватна клініка» до складу валових
витрат, отриманих від ПП ОСОБА_4 на
загальну суму 50500,00 грн., оскільки
відповідальним за ведення
бухгалтерського та податкового обліку
на підприємстві на той момент була в.о.
головного бухгалтера ОСОБА_5, яка
відповідно до посадових інструкцій
відповідала за складання та ведення
податкової звітності, а також
одночасно, підприємство отримує
послуги, надані аудиторською фірмою
«Кодекс» (сторінка 12 акту перевірки);

- за 4 квартал 2011 року на суму 66705,00 грн.
та за перший квартал 2012 року на суму
53349,00 грн., віднесення ПП «Перша
приватна клініка» до витрат на послуги
ремонту приміщення наданих ТОВ
«Будексім» відповідно до договору №
11/11 від 01.11.2011 року, актів приймання
виконаних робіт, довідки про вартість
виконаних робіт, розрахунку з підстав
визнання діяльності ТОВ «Будексім»
«фіктивності» та «дефектності»
первинних документів в зв'язку з
неможливістю проведення перевірки ТОВ
«Укрбудсфера» (сторінки 13-15 акту
перевірки).

Суд не погоджується з висновками
податкового органу з огляду на
наступне.

З урахуванням предмету спору
дослідженню підлягає реальність
господарських операцій, укладених між
позивачем та контрагентами, що є
підставою для виникнення права у
позивача на податкові витрати і
податковий кредит.

Судом встановлено, що до перевірки ПП
«Перша приватна клініка» надано
договір №201124 від 29 квітня 2011 р. на
виконання робіт по підготовці та
проведенні рекламних кампаній,
укладений між ПП «Перша приватна
клініка» та ТОВ «Рекламне джерело». На
підтвердження вказаної операції ПП
«Перша приватна клініка» надано
первинні документи: акти
здачі-прийняття робіт за період з
травня 2011 року по грудень 2011 року,
рахунки-фактури, видаткові накладні,
платіжні доручення, картка рахунку 63 з
контрагентом ТОВ «Рекламне джерело».
Розрахунки між суб'єктами
господарювання за надання послуг з
розміщення реклами в м. Житомирі та
Житомирській області проводились у
безготівковій формі. Загальна
вартість отриманих послуг в четвертому
кварталі 2011 року склала 3030,00 грн. В
актах здачі-прийняття робіт зазначено
конкретизація наданих послуг та
стосовно чого та кого були надані
підприємству, стосовно якого товару чи
яких послуг та де саме надавались
послуги реклами, будь-яких пропозицій
та висновків про проведені роботи. А
тому висновок відповідача про
невідповідність первинних документів
вимогам чинного законодавства не
відповідає дійсності та донарахування
податку на прибуток в четвертому
кварталі в сумі 78732,29 грн. без ПДВ є
передчасним, оскільки віднесено до
витрат підприємством в даному періоді
тільки 3030,00 грн.

В ході судового розгляду справи
встановлено, що акти здачі-прийняття
робіт (надання послуг) з контрагентом
ТОВ «Рекламне джерело» відповідають
вимогам ч.2 ст.9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999 року
№996-XIV, із змінами і доповненнями, п.201.1
ст.201 Податкового кодексу України та
наказу Державної податкової
адміністрації України від 21.12.2010 року
№969 «Про затвердження форми Податкової
накладної та Порядку її заповнення».

Первинні документи по спірних
господарських операціях не визнані
недійсними, а тому в силу ст.70 КАС
України вважаються належними доказами
по справі, які свідчать про реальність
здійснення господарських операцій.

Суд також вважає за потрібне зазначити,
що вимоги щодо розшифрування в акті
наданих послуг точної адреси
розміщення реклами в м. Житомирі та
Житомирській області, кількість
рекламних щитів, їх розміри, зміст
рекламних щитів з зазначенням
конкретної назви товару та його
технічної характеристики, відсутні в
чинному законодавстві. На думку суду, в
акті наданих послуг вказана
номенклатура послуг, яка є достатньою
для ідентифікації господарської
операції та її приналежності
укладеному договору з контрагентом,
додаток до якого містить адреси
розміщення і зміст рекламних
матеріалів.

Згідно п.44.1 ст.44 Податкового кодексу
України для цілей оподаткування
платники податків зобов'язані вести
облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань, на підставі
первинних документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством.

Відповідно до п.138.1 ст.138 Податкового
кодексу України витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із:

витрат операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті:

інших витрат, визначених згідно з
пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Згідно із п. «г» пп. 138.10.3 п.138.10
Податкового кодексу України до складу
витрат на збут відносяться витрати на
рекламу та дослідження ринку
(маркетинг), на передпродажну
підготовку товарів.

Згідно пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового
кодексу України не включаються до
складу витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Згідно п. «а» п.185.1 ст.185 Податкового
кодексу України об'єктом оподаткування
податком на додану вартість є операції
платників податку з: постачання
товарів, місце постачання яких
розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу, у тому числі операції з
передачі права власності на об'єкти
застави позичальнику (кредитору), на
товари, що передаються на умовах
товарного кредиту, а також з передачі
об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю.

Приписами п.187.1 ст.187 Податкового
кодексу України встановлено, що датою
виникнення податкових зобов'язань з
постачання товарів/послуг вважається
дата, яка припадає на податковий
період, протягом якого відбувається
будь-яка з подій, що сталася раніше: а)
дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку; б) дата відвантаження товарів,
а в разі експорту товарів - дата
оформлення митної декларації, що
засвідчує факт перетинання митного
кордону України, оформлена відповідно
до вимог митного законодавства, а для
послуг - дата оформлення документа, що
засвідчує факт постачання послуг
платником податку.

Згідно з п.188.1 ст.188 Податкового кодексу
України, база оподаткування операцій з
постачання товарів/послуг
визначається виходячи з їх договірної
вартості (у разі здійснення
контрольованих операцій - не нижче
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу) з
урахуванням загальнодержавних
податків та зборів (крім податку на
додану вартість та акцизного податку
на спирт етиловий, що використовується
виробниками - суб'єктами
господарювання для виробництва
лікарських засобів, у тому числі
компонентів крові і вироблених з них
препаратів (крім лікарських засобів у
вигляді бальзамів та еліксирів), а
також збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування, що справляється
з вартості послуг стільникового
рухомого зв'язку).

До складу договірної (контрактної)
вартості включаються будь-які суми
коштів, вартість матеріальних і
нематеріальних активів, що передаються
платнику податків безпосередньо
покупцем або через будь-яку третю особу
у зв'язку з компенсацією вартості
товарів/послуг.

Як вбачається з матеріалів справи,
спірні суми податкових витрат
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами.

Судом не встановлено невідповідності
даних первинних документів фактичним
обставинам. Як свідчать матеріали
справи, факт здійснення господарських
операцій у перевіряємому періоді
підтверджується документально.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
лише сам факт наявності господарських
відносин з контрагентом, який порушує
податкове законодавство, не може
тягнути за собою негативні наслідки
для платника податків у вигляді
зменшення податкового кредиту чи
валових витрат, оскільки платник
податків може бути необізнаним
стосовно таких порушень та дійсних
намірів тих фізичних осіб, які
представляють його контрагента.

Згідно з правилами формування витрат,
передбаченими у пунктах 138.2, 138.4 статті
138 Податкового кодексу України,
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

З наведених законодавчих положень
випливає, що право на зменшення об'єкта
оподаткування податку на прибуток та
податку на додану вартість на суму
понесених витрат надається
добросовісним платникам для
компенсації витрат, понесених у
процесі здійснення реальної
економічної діяльності, за умови
наявності належного документального
підтвердження виконання господарської
операції.

Як вбачається з установлених судом
обставин справи та підтверджується
наявними у справі доказами, для
виконання своїх договірних зобов'язань
з поставки послуг з реклами позивачем
було замовлено рекламні послуги у ТОВ
«Рекламне джерело» за договором № 201124
від 29 квітня 2011 року (з урахуванням
додатків до нього).

Відповідні послуги були прийняті
позивачем за актом приймання-передачі
та оплачені на підставі виставлених
постачальниками рахунків-фактур у
повному обсязі (що підтверджується
карткою рахунку контрагента позивача).

Судова практика вирішення податкових
спорів виходить з презумпції
добросовісності платників та інших
учасників правовідносин у сфері
економіки. У зв'язку з цим презюмується,
що дії платника, результатом яких є
отримання податкової вигоди,
вважаються економічно виправданими, а
відомості, що містяться у податковій та
бухгалтерській звітності платника, -
достовірні.

Подання платником до контролюючого
органу усіх належним чином оформлених
первинних документів, передбачених
податковим законодавством, з ціллю
отримання податкової вигоди є
підставою для її отримання, якщо
податковий орган не доведе
неправдивість, недостовірність або
суперечливість відомостей, що
містяться у таких документах.

Доводи ж податкового органу про
отримання платником необґрунтованої
податкової вигоди мають ґрунтуватись
на сукупності доказів, що безспірно
підтверджують існування обставин, які
виключають право платника, зокрема, на
формування податкового кредиту.

Однак, податковим органом не доведено
існування таких обставин.

Судом встановлено, що між ПП «Перша
приватна клініка» та ТОВ «Укрполіпак»
укладено договори від 1 січня 2012 року та
1 березня 2011 року без зазначення
номерів договорів на виконання
медичних послуг відповідно до
специфікації. ПП «Перша приватна
клініка» надано первинні документи:
акти виконаних робіт, акти
взаємозвірки виконаних лабораторних
досліджень, платіжні доручення,
рахунки фактури, картки рахунку
контрагента. Діючим законодавством
України не встановлено поняття
«дефектність» первинних документів та
відповідно донарахування податку
пов'язаного з дефектністю.

Що стосується посилання відповідача
відносно порушення укладення
договору, вважаємо за необхідне
зазначити, що договори та акти
виконаних робіт підписані
уповноваженою особою та скріплені
печаткою ТОВ «Укрполіпак», а Центр
лабораторної діагностики «Дніпролаб»
ТОВ «Укрполіпак» є атестованим на
проведення вимірювань показників
об'єктів, згідно із галуззю на підставі
свідоцтва про атестацію. Відповідно до
ч.7 ст.3 Господарського кодексу України
внутрішньогосподарськими є відносини,
що складаються між структурними
підрозділами суб'єкта господарювання,
та відносини суб'єкта господарювання з
його структурними підрозділами. Також
ч. 1 ст. 6 ГК України закріплено загальні
принципи господарювання в Україні, в
тому числі свобода підприємницької
діяльності у межах, визначених законом.

Договори укладені між ПП «Перша
приватна клініка» та ТОВ «Укрполіпак»
є дійсними, оскільки відповідачем не
надано доказу про визнання недійсними
даних договорів в судовому порядку.

Судом встановлено, що 14 жовтня 2010 року
між ПП «Перша приватна клініка» та ПП
ОСОБА_4 укладено договір № 13-А на
виконання аудиторських робіт за 2010 рік
на суму 50500,00 грн. без ПДВ, які в
подальшому оплачені платіжним
дорученням на підставі підписаного
договору, акту -0002/0011 здачі-прийняття
послуг від 01.03.2011 року.

Також судом досліджено в судовому
засіданні аудиторський висновок ПП
ОСОБА_4 виконаний на підставі
вищевказаного договору. У
відповідності до вимог ст. 180 ГК України
господарський договір вважається
укладеним, якщо між сторонами у
передбачених законом порядку та формі
досягнуто згоди щодо усіх його
істотних умов. Ціна є істотною умовою
господарського договору (ч. 2 ст. 189 ЦК
України). Вільні ціни визначаються
суб'єктами господарювання самостійно
за згодою сторін (ч. 2 ст. 190 ГК України).
Принцип свободи підприємницької
діяльності полягає в тому, що
підприємство вчиняє будь-які дії, які
не заборонені законом, а звернення за
такими послугами до інших суб'єктів
господарювання, які їх надають є лише
правом, а не обов'язком.

«Фіктивність» та «дефектність»
спірних господарських операцій між
позивачем та ТОВ «Будексім», податкова
інспекція обумовлює висновками за
актом ДПІ у Вишгородському районі від
31.08.2012 року № 206/22-00/37496460 та матеріалами
кримінальної справи №73-00209 пов'язаних з
ТОВ «Укрбудсфера». Однак, порушення
податкового законодавства
контрагентом позивача, так само як і
контрагентами контрагента позивача, не
є імперативною ознакою протиправності
діяльності позивача і його контрагента
та не може розцінюватися як
беззаперечне свідчення фіктивності
усіх господарських операцій,
здійснюваних між ними.

Висновки відповідача щодо фіктивності
спірної господарської операції між
позивачем та ТОВ «Будексім» через
порушення кримінальної справи за
фактом створення (придбання) з метою
прикриття незаконної діяльності
невстановленими слідством особами ТОВ
«Укрбудсфера» за ч. 3 ст. 212 КК України, є
передчасними. Представниками
відповідача не надано суду судового
рішення (вироку) по вказаній
кримінальній справі, та судом його
існування не встановлено.

При дотриманні контрагентом
законодавчо встановлених вимог щодо
оформлення відповідних документів
підстави для висновку про
недостовірність або суперечливість
відомостей, зазначених у таких
податкових накладних, відсутні, якщо не
встановлені обставини, що свідчать про
обізнаність покупця про зазначення
продавцем недостовірних відомостей. З
огляду на недоведеність податковим
органом існування відповідних фактів,
та обставина, що правоохоронними
органами розслідується кримінальна
справа за ч. 3 ст. 212 КК України щодо
незаконної діяльності ТОВ
«Укрбудсфера», не є достатньою
підставою для позбавлення покупця
(позивача у справі) права на
відображення у податковому обліку
понесених (нарахованих) витрат за
наслідками здійснення поточного
ремонту приміщень за адресою вул.
В.Бердичівська, 47 в м. Житомирі у
спірного постачальника ТОВ «Будексім».

Судом встановлено, що на час здійснення
спірної господарської операції
контрагент позивача - ТОВ «Будексім»
був зареєстрований як платник податку
на додану вартість та перебував в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб, що також підтверджується
постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 27.02.2014 року
по справі № 806/6779/13-а за позовом ТОВ
«Будексім» до відповідача, якою
задоволено позов та визнано
протиправним і скасовано податкове
повідомлення-рішення № 000136225 від 26.09.2013
року.

У листі Вищого адміністративного суду
України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11
зазначено, що з метою встановлення
факту здійснення господарської
операції, формування витрат для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або податкового
кредиту з податку на додану вартість
судам належить з'ясовувати, зокрема,
такі обставини: рух активів у процесі
здійснення господарської операції. При
цьому дослідженню підлягають усі
первинні документи, які належить
складати залежно від певного виду
господарської операції, - договори,
акти виконаних робіт, документи про
перевезення, зберігання товарів тощо.

Також у вищевказаному листі Вищого
адміністративного суду України
зазначено, що не є обов'язковою
передумовою для визначення
контролюючим органом грошових
зобов'язань визнання недійсними (у тому
числі і нікчемними) правочинів, які
укладалися за ланцюгом між попередніми
посередниками, через ланцюг яких
декларувався рух товарів чи послуг,
нібито придбаних останнім у такому
ланцюгу платником податку. При цьому
взаємовідносини між учасниками
попередніх ланцюгів постачань товарів
та послуг не мають безпосереднього
впливу на дослідження факту реальності
господарської операції, вчиненої між
останнім у ланцюгу постачань платником
податків та його безпосереднім
контрагентом.

Оцінуватися при дослідженні факту
здійснення господарської операції
повинні відносини безпосередньо між
учасниками тієї операції, на підставі
якої сформовані дані податкового
обліку.

В контексті даного роз`яснення суд
відзначає, що придбання позивачем у
вищевказаного контрагента послуг щодо
проведення поточного ремонту також
підтверджується договором № 11/10 від
11.10.2011 року, платіжними дорученнями про
оплату послуг, аудиторським висновком
№ 006/12 про результати тематичної
перевірки доказів на обґрунтування
витрат понесених ПП «Перша приватна
клініка» на фінансування поліпшень
орендованих приміщень по вулиці
В.Бердичівській, 47 в м. Житомирі,
договором № 11/11 від 1.11.2011 року, довідкою
про вартість виконаних будівельних
робіт та витрат за грудень 2011 року,
актом приймання виконаних робіт за
грудень 2011 року, підсумкова відомість
ресурсів, розрахунком
загальновиробничих витрат до
локального кошторису № 2-1-1 на поточний
ремонт приміщень поліклініки, довідкою
про вартість виконаних будівельних
робіт та витрат за січень 2012 року, акт
приймання виконаних будівельних робіт
за січень 2012 року, що свідчить про
реальний рух активів у процесі
здійснення позивачем господарських
операцій.

В ході перевірки відповідачем не
встановлено проведення позивачем
збиткових операцій, не встановлено у
позивача наміру отримати за
вищевказаним договором інший
результат, ніж придбання послуг.
Досліджуючи витребувані та приєднані
до справи документи, суд відзначає, що
матеріали справи не містять жодних
доказів наявності між позивачем та
його контрагентом при укладанні і
виконанні договору взаємоузгоджених
зловмисних дій, спрямованих на
порушення існуючого в державі
суспільного ладу або моральних засад.
Таких доказів суду відповідачем не
надано, а судом при виконанні вимог ст.
11 КАС України не виявлено.

При цьому, суд бере до уваги, що доказів,
які б вказували на відсутність
реальності господарських операцій за
спірною угодою, за правилами ч. 2 ст. 71
КАС України відповідач до суду не
подав.

Разом з тим, чинним податковим
законодавством не передбачено право
відповідача при складанні акта
перевірки одного платника податків
приймати за основу акт перевірки
(довідку) іншого платника податків, як
підставу для висновку про наявність
порушень з боку першого.

Отже, такі посилання судом не
приймаються до уваги, оскільки
вищевказані обставини не можуть
спростовувати факт реального
виконання господарських операцій за
договором, укладеним між позивачем та
контрагентом, позивачем в повній мірі
документально підтверджено реальність
виконання правочину, а надання
податковому органу належним чином
оформлених всіх первинних документів,
передбачених законодавством, є
підставою для формування податкових
витрат та податкового кредиту.

З огляду на викладене, суд вважає, що
висновки Житомирської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного Управління Міндоходів у
Житомирській області про порушення
позивачем вимог п. 138.1.1, п. 138.1, п. 138.2, п.
138.8, пп. 139.1.9 п. 139.1 статті 139Податкового
Кодексу України під час вчинення
спірної господарської операції з
контрагентом є безпідставними.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В ході розгляду справи, відповідач не
довів правомірності та
обґрунтованості мотивів винесення
спірних податкових
повідомлень-рішень, висновки що
викладені в акті базуються на
припущеннях та не містять належних та
допустимих доказів вчинення платником
податків порушень податкового
законодавства, що суперечить вимогам
ч.3 ст.2 КАС України.

Відповідно до статті 19 Конституції
України правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством.

Серед критеріїв оцінювання судом
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень, які одночасно є
принципами адміністративної
процедури, є принцип законності, що
закріплений у ч.2 ст.19 Конституції
України, відповідно до якого органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

На підставі вищевикладеного, суд
приходить до висновку що податкове
повідомлення-рішення Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного Управління
Міндоходів у Житомирській області
№ від 14.03.2014 року є неправомірним
та підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 86, 158 - 163, 186, 254 КАС
України, суд

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати неправомірним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області № від 14.03.2014 р.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Є.Ю.
Романченко