Справа № 2а-6357/10/1670
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2014 року
м. Київ К/9991/65131/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Карася О.В.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_3

на постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 26 січня 2011
року

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 12 липня 2011
року

у справі № 2а-6357/10/1670

за позовом Лубенської об'єднаної
державної податкової інспекції

до Суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_3

про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 26 січня 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 12 липня 2011
року, позовні вимоги Лубенської
об'єднаної державної податкової
інспекції (далі - Лубенська ОДПІ;
позивач) до Суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_3 (далі
- СПД-ФО ОСОБА_3; відповідач) задоволено.
Стягнуто з СПД-ФО
ОСОБА_3 заборгованість із збору за
забруднення навколишнього природного
середовища в розмірі 1 699,97 грн.

Не погоджуючись з прийнятими судовими
рішеннями у справі, відповідач
оскаржив їх в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі, з
посиланням на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
ставиться питання про визнання
постанови Полтавського окружного
адміністративного суду від 26 січня 2011
року, ухвали Харківського апеляційного
адміністративного суду від 12
липня 2011 року такими, що втратили
законну силу, та закриття провадження у
справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що Лубенською ОДПІ
проведено перевірку СПД-ФО ОСОБА_3 з
питань закриття підприємницької
діяльності, за результатами якої
складено довідку № 156/17- від 29
січня 2010 року.

На підставі вказаної довідки позивачем
прийнято податкове
повідомлення-рішення № /0 від 09
лютого 2010 року, яким відповідачу
визначено суму податкового
зобов'язання із збору за забруднення
навколишнього природного середовища в
розмірі 1 729,97 грн. (29,97 грн. - основний
платіж, 1 700,00 грн. - штрафні (фінансові)
санкції).

Зазначене податкове
повідомлення-рішення отримано
підприємцем 23 лютого 2010 року.

Згідно з підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті
5 Закону України від 21 грудня 2000 року №
2181-III «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин; далі
- Закон № 2181-III) податкове зобов'язання
платника податків, нараховане
контролюючим органом відповідно до
пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону,
вважається узгодженим у день отримання
платником податків податкового
повідомлення, за винятком випадків,
визначених підпунктом 5.2.2
цього пункту.

Підпунктом 5.4.1 пункту 5.4 статті 5 Закону
№ 2181-III передбачено, що узгоджена сума
податкового зобов'язання, не сплачена
платником податків у строки, визначені
цією статтею, визнається сумою
податкового боргу платника податків.

Як встановлено судами, податкове
повідомлення-рішення № /0
від 09 лютого 2010 року не скасовано в
адміністративному або судовому
порядку, проте визначену ним суму
податкового зобов'язання не сплачено
відповідачем у
визначені Законом № 2181-III строки.

Відповідно до підпункту 6.2.1 пункту 6.2
статті 6 Закону № 2181-III у разі коли
платник податків не сплачує узгоджену
суму податкового зобов'язання в
установлені строки, податковий орган
надсилає такому платнику податків
податкові вимоги.

Судовими інстанціями з'ясовано, що
Лубенською ОДПІ сформовано та
скеровано на адресу відповідача першу
податкову вимогу № 1/94 від 01 березня
2010 року та другу податкову вимогу
№ 2/187 від 02 квітня 2010 року, які
підприємцем отримано, що ним не
заперечується.

Таким чином, враховуючи вжиття
контролюючим органом заходів щодо
стягнення з СПД-ФО ОСОБА_3 податкового
боргу на підставі та в черговості,
встановлених Законом № 2181-III, суди
попередніх інстанцій дійшли
обґрунтованого висновку про
задоволення позову та стягнення з
відповідача, з урахуванням наявної
переплати в розмірі 30,00 грн., податкової
заборгованості в розмірі 1 699,97 грн.

За наведених обставин та з урахуванням
викладеного, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає
постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 26 січня 2011
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 12 липня 2011 року такими, що прийняті
з правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
а тому суд касаційної інстанції не
знаходить підстав, які могли б
призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_3 відхилити, а постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 26 січня 2011
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 12 липня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, встановленими главою 3
розділу IV Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Голубєва Г.К.

Карась О.В.