Справа № 576/982/14-а
Суддя: Васянович В. М.
Дата ухвалення: 2014-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №576/982/14-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2014 року

Глухівський міськрайонний суд
Сумської області в складі: головуючого
судді Васяновича В.М.,

при секретарі Плотніковій О.С.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Глухів справу
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
інспектора ДПС взводу ДПС із
забезпечення супроводження управління
Державної автоінспекції УМВС України в
Сумській області Мільченка Олександра
Олександровича
- про
визнання дій незаконними та скасування
постанови про накладення
адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із
вказаним позовом, мотивуючи його тим,
що 11 квітня 2014 року близько 18 год. 20 хв.,
керуючи автомобілем ВАЗ 21154, державний
номер НОМЕР_1, рухався в напрямку м.
Білопілля і був зупинений інспектором
ДПС Мільченком О.О., який звинуватив
його (позивача) у перевищенні
швидкісного режиму, посилаючись на
дані, які зафіксовані приладом «Візир»,
- швидкість 113 км/год. Також мотивує
позов тим, що не погодився з таким
обвинуваченням, зазначивши у протоколі
про адміністративне правопорушення, що
рухався зі швидкістю близько 60 км/год,
однак, його було притягнуто до
відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП та
накладено стягнення у вигляді штрафу в
розмірі 510 грн. Дії інспектора позивач
вважає незаконними, а вищевказану
постанову просить скасувати,
посилаючись на те, що той не зазначив у
протоколі точне місце правопорушення
та місце складання протоколу про
адміністративне правопорушення, а
також свідків, які знаходилися в його
автомобілі. Крім того, позов
обгрунтовано тим, що оскаржувана
постанова складена за результатами
застосування фіксації порушення
приладом «Візир», але вона не
відповідає вимогам закону, оскільки у
випадках, передбачених ст. 258 КУпАП,
протокол не складається у разі
виявлення правопорушення у сфері
забезпечення безпеки дорожнього руху,
за допомогою працюючих в автоматичному
режимі спеціальних технічних засобів,
які мають функції фото- кінозйомки,
відеозапису чи засобів фото-
кінозйомки, відеозйомки, а прилад
«Візир» не є автоматичним засобом фото-
чи відеофіксації, бо знаходився
безпосередньо у співробітника ДАІ і
кервався ним безпосередньо або через
комп'ютер, і в самій постанові не
зазначено, що вона винесена за
результатами застосування фіксації
порушень Правил дорожнього руху
засобами фото- та відеофіксації, які
працюють в автоматичному режимі. До
того ж, він рухався зі швидкістю
60 км/год, що може підтвердити свідок
ОСОБА_3, тому позивач вважає, що
постанова про накладення
адміністративного стягнення була
винесена щодо нього незаконно, за
відсутності належних і допустимих
доказів, тому просить суд визнати
незаконними дії інспектора по її
складанню та скасувати вищевказану
постанову.
В судовому
засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав
позовні вимоги у повному обсязі,
пославшись на обставини, викладені у
позовній заяві.
Відповідач
Мільченко О.О. в судове засідання не
з'явився, надавши письмові заперечення
на позов, обґрунтовуючи їх тим, що 11
квітня 2014 року відповідно до
затвердженої дислокації ніс службу на
автодорозі
Суми-Білопілля-Путивль-Глухів у межах
населеного пункту - с. Синяк
Білопільського району. Також
посилається на те, що під час несення
служби використовувався в патрульному
режимі із службового автомобіля
вимірювач швидкості руху «Визир»
№0812547, який має функції фото-,
відеофіксації, свідоцтво про повірку
якого чинне до 09.01.2015 р., похибка якого
складає +- 2 км/год. Крім того, Мільченко
О.О. мотивує заперечення тим, що на
вказаній ділянці дороги встановлено
обмеження швидкості руху 60 км/год і в
цей час позивач, керуючи автомобілем
ВАЗ 21154, рухався на 28 кілометрі
автодороги
Суми-Білопілля-Путивль-Глухів зі
швидкістю 113 км/год, чим порушив
п. 12.4 Правил дорожнього руху, що
підтверджується матеріалами
відеофіксації приладу «Визир». Після
зупинки, відрекомендувавшись, він
роз'яснив позивачу суть вчиненого
правопорушення та склав щодо нього
протокол про адміністративне
правопорушення за ст. 122 ч.3 КУпАП та на
місці його вчинення відповідно до
вимог ст.ст. 278-280 КУпАП розглянув справу
і виніс постанову, наклавши стягнення у
вигляді штрафу в мінімальному розмірі
510 грн., яку вважає правомірною, а тому
просить відмовити у задоволенні цього
позову та розглянути справу без його
участі за наявними матеріалами.

Допитаний судом свідок ОСОБА_3 показав,
що 11 квітня 2014 року близько
18 год. 20 хв. їхав в якості пасажира в
автомобілі під керуванням ОСОБА_1 в
напрямку м. Глухів. Далі свідок
показав, що сидів поруч з водієм і бачив
на панелі приладів автомобіля, що в с.
Синяк той рухався зі швидкістю близько
60 км/год.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення позивача, свідка, суд вважає,
що позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав:
Так,
судом встановлено, що 11 квітня 2014 року
інспектором взводу ДПС із ЗС УДАІ УМВС
України в Сумській області Мільченком
О.О. у відношенні ОСОБА_1 було складено
протокол про адміністративне
правопорушення за ч.3 ст. 122 КупАП у
зв'язку із тим, що в цей день о 18 год. 21
хв. він, керуючи автомобілем ВАЗ 21154,
державний номер НОМЕР_1, рухався в с.
Синяк Білопільського району зі
швидкістю 113 км/год, перевищивши
швидкість руху на 53 км/год, чим порушив
п. 12.4 Правил дорожнього руху України,
при цьому швидкість вимірювалася
приладом «Візир», №0812547. У даному
протоколі містяться пояснення водія,
що він рухався у населеному пункті зі
швидкістю не більше 60 км/год.
Також з
постанови у справі про адміністративне
правопорушення, винесеної 11.04.2014 р.
інспектором Мільченком О.О. вбачається,
що за вищевказане правопорушення
ОСОБА_1 було притягнуто до
адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу в розмірі 510 грн. на
користь держави.

У відповідності до
вимог ст.ст. 7, 8 КАС України одними із
принципів здійснення правосуддя в
адміністративних судах є верховенство
права, законність та рівність всіх
учасників адміністративного процесу
перед законом і судом, змагальність
сторін та диспозитивність і при
вирішенні цих справ суд повинен
керуватися принципом верховенства
права, відповідно до якого права та
свободи людини визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість держави.

А ч.1 ст. 71 КАС України передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Також, відповідно до ст. 251 КУпАП
доказами у справі про адміністративне
право-порушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи у його вчиненні.
При цьому одним із видів доказів є
показання технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису.

Посилання позивача на те, що він не
перевищував швидкість руху в
населеному пункті і рухався в с. Синяк
зі швидкістю близько 60 км/год,
спростовуються доказами у справі.

Так, з оглянутої судом справи про
адміністративне правопорушення
вбачається, що вимірювання швидкості
руху автомобіля під керуванням
позивача здійснювалося за допомогою
приладу «Визир» №0812547, який має функції
фото-, відеозапису.
З свідоцтва про
повірку вимірювача швидкості «Визир»
№0812547 вбачається, що воно чинне до 09
січня 2015 року й за результатами повірки
він визнаний придатним і допускається
до застосування, діапазон вимірювання
20 - 250 км/год, при цьому границі
допустимої абсолютної похибки при
вимірюванні швидкості в стаціонарному
режимі +- 1 км/год, а в патрульному
+- 2 км/год.

Також з долучених до
справи фотознімків та відеозапису
вбачається, що даним приладом 11.04.2014 р.
о 18 год. 21 хв. зафіксовано швидкість
руху транспортного засобу з державним
номером НОМЕР_1, яким керував позивач в
населеному пункті - 113 км/год, після чого
швидкість руху різко зменшена до 64
км/год.
При цьому, суд
вважає безпідставним й посилання
позивача на те, що прилад, за допомогою
якого вимірювалася швидкість руху його
автомобіля, не є автоматичним засобом
фото-, відеофіксації, оскільки
відповідно до свідоцтва про повірку
вимірювача швидкості «Визир» він
допускається до застосування для
вимірювання швидкості як в
стаціонарному, так і в патрульному
режимі. При цьому, з матеріалів справи
вбачається, що вимірювання швидкості
здійснювалося у патрульному режимі, що
не суперечить чинному законодавству
України.
Згідно п. 12.4 Правил дорожнього руху
України, затверджених Постановою КМ
України №1306 від 10.10.2001 р., у населених
пунктах рух транспортних засобів
дозволяється зі швидкістю не більше 60
км/год.

А частиною 3 ст. 122 КУпАП передбачено, що
перевищення водіями транспортних
засобів встановлених обмежень
швидкості руху більш як на 50 кілометрів
на годину тягнуть за собою накладення
штрафу в розмірі від 30 до 40
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян. При
цьому суд критично оцінює й показання
свідка ОСОБА_3 в суді про те, що водій
ОСОБА_1 не перевищував швидкість руху,
оскільки вони спростовуються
вищевказаними доказами у справі про
адміністративне правопорушення,
зокрема, показаннями приладу
вимірювання швидкості «Визир».

Оцінивши докази у
справі в їх сукупності, суд вважає
законними дії інспектора ДПС Мільченка
О.О. по складанню протоколу про
адміністративне правопорушення у
відношенні водія ОСОБА_1, постанова у
справі про адміністративне
правопорушення винесена ним
відповідно до вимог Кодексу України
про адміністративні правопорушення, а
стягнення накладено в межах санкції,
передбаченої ч.3 ст. 122 КУпАП, тому в
задоволенні адміністративного позову
ОСОБА_1 необхідно відмовити за
його необґрунтованістю.
На підставі
викладеного та керуючись ст. 8, 9, 11, 71, 159 -
163, 171-2 КАС України суд,-

П О С Т А Н
О В И В:

Відмовити в задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_1 про
визнання незаконними дій інспектора
ДПС взводу ДПС із забезпечення
супроводження управління Державної
автоінспекції УМВС України в Сумській
області Мільченка Олександра
Олександровича та скасування
постанови від 11 квітня 2014 року про
накладення адміністративного
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510
грн. за ст. 122 ч.3 КУпАП за його
необгрунтованістю.

Постанова суду оскарженню не підлягає.

Суддя