Справа № 804/3275/14
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2014-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
18 квітня 2014 р. Справа № 804/3275/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Юхно І.В.
при секретарі - Фросіні С.Ю.
представника позивача - Савельєва
представника відповідача - Войтенка
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Приватного підприємства
матеріального-технічного забезпечення
«Буд-Сервіс» до Верхньодніпровської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -
Приватне підприємство «Підприємство
матеріального-технічного забезпечення
«Буд-Сервіс» (далі - ПП ПМТЗ
«Буд-Сервіс», Позивач) звернувся до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Верхньодніпровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області (далі -
Верхньодніпровська ОДПІ, Відповідач), в
якому просить визнати протиправними та
повідомлення-рішення
Верхньодніпровської ОДПІ від 19.07.2013
Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав в повному
обсязі. В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що Верхньодніпровською ОДПІ
було проведено позапланову виїзну
перевірку ПП «ПМТЗ «Буд-Сервіс» по
взаємовідносинам з TOB «Сучасні
торговельні рішення» (далі - ТОВ «СТР»)
та ФОП ОСОБА_3 за період з 01.04.2012 по 30.04.2012
за результатами якої складено акт від
31.05.2013 №446/222-31184098, в якому встановлено
порушення ПП ПМТЗ «Буд-Сервіс» норм
податкового законодавства. З
висновками акта перевірки щодо
наявності в діях підприємства порушень
ПП ПМТЗ «Буд-Сервіс» не згодне, вважає
їх безпідставними та такими, що не
ґрунтуються на нормах чинного
податкового законодавства, а прийняті
податкові повідомлення-рішення
протиправними з огляду на наступне. ПП
ПМТЗ «Буд-Сервіс» вважає, що при
призначенні та проведенні перевірки
податковим органом грубо порушено
положення Податкового кодексу України,
що їх регулюють. В наказі про
проведення перевірки від 17.05.2013 № 472
зазначено, що перевірка проводиться «у
зв'язку з відмовою у наданні на
Верхньодніпровської ОДПІ від ПП «ПМТЗ
«Буд-Сервіс» копій та оригіналів
первинних документів». Проте за
відсутності підстав для надання
інформації, запит Верхньодніпровської
ОДПІ про надання документів є
неправомірним, а як наслідок - є
неправомірним і проведення виїзної
документальної перевірки з підстав
відмови у наданні документів на
вказаний запит. Позивач в повному
обсязі не згоден з висновками
податкового органу про наявність в
його діях порушень пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14.
пп. 138.1.1 п. 138.1, п. 138.2, п. 138.4 ст. 138, пп. 139.1.9
п. 139.1 ст. 139 Податкового Кодексу
України, що призвело до безпідставного
завищення валових витрат на суму 833 333,33
грн. Витрати на придбання товарів у TOB
«СТР», ФОП ОСОБА_3 правомірно включені
підприємством до складу валових
витрат, оскільки реально понесені на
придбання ТМЦ, що використовуються в
процесі господарської діяльності та їх
здійснення підтверджується належним
чином оформленими первинними
документами бухгалтерського обліку.
Укладені ПП «ПМТЗ «Буд-Сервіс»
правочини підтверджені належно
складеними первинними документами. Тож
вони є достатньою підставою для
відображення цих господарських
операцій у бухгалтерському та
податковому обліку. Представник
позивача в судовому засіданні
зазначив, що на цей час в Україні
відсутня законодавчо затверджена
форма товарно-транспортної накладної,
тому суб'єкти господарювання можуть, на
свій розсуд, як використовувати в своїй
діяльності товарно- транспортну
накладну довільної форми, так і не
використовувати її взагалі. Крім того,
незрозумілим позивачу є висновок про
те що товар не постачався і не
розвантажувався на перевіряємому
підприємстві, але директором було
підписано товарно-транспортну
накладну. Представник позивача також
не погодився з висновками відповідача
про те, що договір № 1143/13 від 06.01.2012 не
несе юридичної сили та не містить
доказовості первинного документа,
оскільки при наявності підписів
відсутні ініціали, що не дає змоги
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції,
оскільки в преамбулі вказаного
договору чітко вказано, що договір
укладено (а відповідно і підписано)
директором ПП ПМТЗ «Буд-Сервіс»
Вотченко Євгеном Вікторовичем та
заступником генерального директора із
забезпечення виробництва ДП «Схід ГЗК»
Журило Русланом Миколайовичем, таким
чином твердження про неможливість
ідентифікувати особу, що брала участь в
господарській операції є
безпідставними. ПП «ПМТЗ «Буд-сервіс»
вважає, що при проведенні перевірки
податковим органом необґрунтовано
зроблені висновки про завищення
валових витрат підприємства та як
наслідок про невірне визначення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток. Фактично, податковим органом
суми правочинів з ТОВ «СТР» виключені з
складу валових витрат і виходячи з
таких сум витрат розрахований об'єкт
оподаткування податком на прибуток.
Позивач вважає, що Верхньодніпровська
ОДПІ не мала права робити висновки про
заниження податку на прибуток
підприємств за II квартал 2012, який є
квартальним податком, оскільки мала
перевіряти взаємовідносини з певними
контрагентами за квітень 2012. Фізично
податковий орган не міг перевірити
достовірність та правильність
нарахування та сплати податку на
прибуток підприємств, оскільки не мав
доступу ні до первинних документів ПП
ПМТЗ «Буд-Сервіс» за взаємовідносинами
з іншими контрагентами, ні до регістрів
бухгалтерського обліку.
Верхньодніпровська ОДПІ зробила
висновки про завищення валових витрат
на припущенні, що підприємство мало
включити понесені витрати до складу
валових, а не на підставі власної
перевірки складу показника «Валові
Витрати» задекларованого
підприємством за II квартал 2012 року на
підставі первинних документів та
бухгалтерського обліку підприємства. У
той самий час податковий орган не
говорить про наявність порушень у
відображенні показника «Валові
доходи». Представник позивача
зауважив, що в даному випадку є
незрозумілим, про яку нереальність
операцій з купівлі товару може йти
мова, коли товар в подальшому
реалізовано покупцю, отримано дохід та
задекларовано і сплачено податок на
прибуток підприємств. ПП «ПМТЗ
«Буд-Сервіс» також в повному обсязі
незгодне з висновками акта перевірки
про завищення податкового кредиту з
ПДВ за взаємовідносинами з TOB «СТР», ФОП
ОСОБА_3 за квітень, травень 2012 на суму 166
Жодних порушень з приводу
неправильності або неточності
заповнення податкових накладних, або
взагалі їх неприйняття за договорами
на придбання ТМЦ акт перевірки не
містить. ПП ПМТЗ «Буд-Сервіс» при
реалізації умов договору з TOB «СТР», ФОП
ОСОБА_3 від цих підприємств,
зареєстрованих у встановленому
законом порядку, як платники податку на
додану вартість, отримувалися
податкові накладні, на підставі яких у
ПП ПМТЗ «Буд-Сервіс» виникло право на
відображення сум податку на додану
вартість, сплаченого у ціні товару, у
складі податкового кредиту з ПДВ у
відповідні податкові періоди. Вказані
податкові накладні заповнені у повній
відповідності до вимог закону, що
підтверджується їх реєстрацією в
Єдиному державному реєстрі податкових
накладних. Враховуючи зазначене
позивач вважає, що підприємство
правомірно включило суму ПДВ,
сплаченого у зв'язку з придбанням ТМЦ у
податкового кредиту ПП ПМТЗ
«Буд-Сервіс». Податковим органом
самостійно не перевірені суми
податкового кредиту та податкових
зобов'язань з ПДВ в межах кожного
окремого звітного (податкового)
періоду, а тому незрозуміло на чому
базується висновок про заниження
податку на додану вартість. З огляду на
вказане, висновки про завищення ПП ПМТЗ
«Буд-Сервіс» податкового кредиту з
податку на додану вартість на думку
позивача є безпідставними. В такому
разі є незрозумілим, про яку
нереальність операцій з поставки ТМЦ
йде мова в акті, коли товар в подальшому
реалізовано, а податкові зобов'язання з
реалізації належним чином відображені
в податковому обліку ПП ПМТЗ
«Буд-Сервіс». З огляду на вищевикладене
представник позивача позов просив
задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача в судовому
засіданні з адміністративним позовом
не погодився. В обґрунтування своєї
позиції зазначив, що посадовою особою
Верхньодніпровської ОДПІ було
проведено позапланову виїзну
перевірку ПП «ПМТЗ «Буд-Сервіс» по
взаємовідносинам з TOB «СТР» та ФОП
ОСОБА_3 за період з 01.04.2012 по 30.04.2012 за
результатами якої складено акт від
31.05.2013 №446/222-31184098, копію наказу
Верхньодніпровської ОДПІ від 17.05.2012 №
472 вручено 20.05.2012 головному інженеру
також ОСОБА_6, направлення від 20.05.2012 №
185/222 20.05.2012 ОСОБА_6. Представник
відповідача в судовому засіданні
зауважив, що від ДПІ у Печерському
районі м. Києва надійшов акт 26.12.2012 року
№5720/22-9/37450138 про неможливість
проведення зустрічної звірки TOB «СТР»
за період лютий, квітень, травень,
червень 2012 року, для врахування в
роботі. Вищевказаним актом
встановлено, що товариство не
знаходиться за адресою, на підставі
чого складено акт з питання юридичного
та фактичного місце незнаходження
№1727/22-9/37450138 від 24.12.2012 року та
направлено запит до ГВПМ ДПІ у
Печерському районі м. Києва ДПС №1329/9/22-9
від 24.12.2012 року. В ході проведення
аналізу матеріалів податкової
звітності, реєстраційних документів,
звітів та інших документів встановлено
відсутність основних фондів,
управлінського або технічного
персоналу, оборотних коштів,
виробничих активів, складських
приміщень, транспортних засобів при
значних обсягах реалізації товарів
(робіт, послуг). Також, в ході проведення
перевірки не встановлено факт
отримання товарів (послуг) TOB «Сучасні
торговельні рішення» від
контрагентів-продавців, у зв'язку з
наданням для перевірки договорів про
господарську діяльність, актів
приймання-передачі товару,
довіреностей, документів, що
засвідчують транспортування,
зберігання товарів, а також інших
первинних документів. Згідної поданої
до ДПІ форми 1ДФ кількість працюючих в
перевіряємому періоді 4 особи.
Враховуючи загальний обсяг доходів від
реалізації товарів (робіт, послуг),
фізично не можливо здійснювати обсяг
роботи. Представник відповідача
зазначив, що у ході проведення
перевірки було досліджено договір
поставки № 280312СТР-1 від 28 березня 2012 між
TOB «СТР» та ПП «ПТМЗ» Буд-сервіс»
(будівельні матеріали). Були надані
податкові накладні, видаткові накладні
та розрахункові документи на 1 000 000,00
грн. в т.ч. ПДВ 166 666,67 грн. Відповідно до
умов договору невід'ємними документами
є заявки, паспорти якості, сертифікатів
відповідності, товарно-транспортні
накладні та подорожні листи, документи
щодо використання в господарській
діяльності, які не були надані до
перевірки. Окремо представник
відповідача зазначив, що між TOB «СТР» та
ФОП ОСОБА_3 було укладено усний договір
на постачання товарів (Респіратор
«Пелюсток»). До перевірки були надані
податкові накладні, видаткові накладні
та розрахункові документи на загальну
суму 380400,00 грн., в т.ч. ПДВ - 63 400,00 грн.
Відсутні паспорти якості, сертифікати
відповідності, договір перевезення та
розрахунки за цим договором, подорожні
листи. Для перевірки було надано
товарно-транспортну накладну на
перевезення - розвантаження - ДП
«Східний гірничо - збагачувальний
комбінат». Для підтвердження
використання у господарській
діяльності надано договір поставки
респіраторів між ДП «Східний
гірничо-збагачувальний комбінат» та ПП
«ПТМЗ» Буд-сервіс», специфікація,
податкові та видаткові накладні на
Оскільки в процесі перевірки факт
реального здійснення господарської
діяльності ПП ПМТЗ «Буд-Сервіс» з ФОП
ОСОБА_3 та TOB «СТР» не підтвердився
перевіркою, то перевіркою було
встановлено заниження податку на
додану вартість всього у сумі 166666,67
грн., заниження податку на прибуток в
розмірі 385000 грн. та винесені податкові
повідомлення-рішення. Окремо
представник відповідача посилався на
те, що 13.04.2012 року Верхньодніпровською
ОДПІ було винесено податкове
донараховано податок на додану
вартість в розмірі 2 973 999, 75 грн. та
прибуток в розмірі 17 318 463, 96 грн., з
огляду на що за повторне визначення
протягом 1095 днів контролюючим органом
суми податкових зобов'язань до
позивача було застосовано штрафні
санкції у розмірі 50 % суми нарахованих
податкових зобов'язань. Також
представник відповідача в судовому
засіданні наголошував на тому, що
Рішенням від 12.11.2013 року №3826/10/04-36-10-04-09
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
результати розгляду первинної скарги
Позивача на оскаржувані податкові
повідомлення-рішення скасоване
податкове повідомлення-рішення від
19.07.2013 року № у частині збільшення
ПП ПМТЗ «Буд-Сервіс» суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на суму 4900,00 грн. (основний
платіж - 3266,67 грн., штрафна (фінансова)
санкція - 1633,33 грн.) та скасоване
податкове повідомлення-рішення від
19.07.2013 року № у частині збільшення
ПП ПМТЗ «Буд-Сервіс» суми грошового
зобов'язання з податку на прибуток на
суму 5145,00 грн. (основний платіж - 3430,00
грн., штрафна (фінансова) санкція - 1715,00
грн.). У зв'язку з викладеним відсутній
предмет спору, оскільки оскаржувані
податкові повідомлення-рішення були
скасовані. З огляду на вищевикладене
представник відповідача у задоволенні
адміністративного позову просив
відмовити в повному обсязі.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить
до наступних висновків.

Правовідносини, що випливають з
позовних вимог регулюються нормами
Податкового кодексу України від 02.12.2010
№2755-VI, Закону України від 16.07.99 № 996-ХІV
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» .

Позивач - Приватне підприємство
«Підприємство
матеріального-технічного забезпечення
«Буд-Сервіс» ()
перебуває на обліку в
Верхньодніпровській об'єднаній
державній податковій інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, як платник
податків та зборів, у тому числі (у
період, що розглядається) податку на
додану вартість та податку на прибуток.

З 01.04.2012 по 30.04.2012 посадовою особою
відповідача на підставі направлення
№185/222 від 20.05.2013 р, згідно із пп.20.1.4 п.20.1
ст.20 та на підставі пп.75.1.2 п.75.1 ст.75,
пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу
України, відповідно до наказу №472 від
17.05.2013 було проведено позапланову
виїзну перевірку ПП «Підприємство
матеріально - технічного забезпечення
«Буд-Сервіс» (надалі ПМТЗ «Буд-Сервіс»)
по взаємовідносинам з TOB «СТР» та
ОСОБА_3 за період з 01.04.2012 по 30.04.2012.

Копію наказу Верхньодніпровської ОДПІ
від 17.05.2012 № 472 вручено 20.05.2012 головному
інженеру ОСОБА_6, направлення від 20.05.2012
№ 185/222 20.05.2012 також ОСОБА_6, що
підтверджується матеріалами справи.

За результатами перевірки було
складено акт перевірки від 31.05.2013
№446/222-31184098 (далі - Акт перевірки), в
якому встановлено:

1) Нереальність здійснення
господарських операцій в частині
придбання ПМТЗ «Буд-Сервіс» товару у
ТОВ «СТР», ФОП ОСОБА_3 та подальшої
реалізації ДП «Схід ГЗК»;

2) порушення пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, пп. 138.1.1 п.
138.1, п. 138.2, п. 138.4 ст. 138, п. 139.1.9 п.139.1 ст. 139
Податкового Кодексу України, що
призвело до безпідставного завищення
валових витрат на суму 833 333,33 грн.;

3) порушення п. 185.1 ст.185, п. 188.1 статті 188 ,
п.198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст.198, Податкового
кодексу України, дані, відображені ПМТЗ
«Буд-Сервіс» у деклараціях з податку на
додану вартість за квітень, травень 2012
р. завищено суму податкового кредиту на
загальну суму 166 666,67 грн.;

4) порушення п. 185.1 статті 185, п. 188.1 статті
188 , п.198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст.198, Податкового
кодексу України, дані, відображені ПМТЗ
«Буд-Сервіс» у деклараціях з податку на
додану вартість за квітень 2012 р.
завищено суму податкового кредиту на
суму 63400, 00 грн. відсутні об'єкти
оподаткування податком на додану
вартість по ітераціях з продажу
товарів у квітні 2012 на суму 66 666,67 грн. у
розумінні ст. 134 ПКУ.

19.07.2013 на підставі акту перевірки від
31.05.2013 №446/222-31184098 відповідачем було
винесено податкові повідомлення -
рішення:

- №, яким підприємству збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на загальну суму - 250
000, 00 грн., з яких за основним платежем -
166 666,67 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 83 333,33 грн.

- №, яким підприємству збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на прибуток підприємств на загальну
суму - 577 500, 00 грн., з яких за основним
платежем - 385 000 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями - 192 500 грн.

Не погодившись з зазначеними
податковими повідомленнями-рішеннями
ПП ПМТЗ «Буд-Сервіс» звернулось до
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області зі скаргою
від 10.09.2013 року вих.№199.

12.11.2013 року Головним управлінням
Міндоходів у Дніпропетровській
області за наслідками розгляду скарги
Позивача на оскаржувані податкові
повідомлення-рішення прийнято Рішення
про результати розгляду первинної
скарги № 3826/10/04-36-10-04-09, яким:

- скасоване податкове
повідомлення-рішення від 19.07.2013 року
№ у частині збільшення ПП ПМТЗ
«Буд-Сервіс» суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на суму 4900,00 грн. (основний
платіж - 3266,67 грн., штрафна (фінансова)
санкція - 1633,33 грн.), а в іншій частині
скаргу платника податків на зазначене
податкове повідомлення-рішення
залишено без задоволення;

- скасоване податкове
повідомлення-рішення від 19.07.2013 року
№ у частині збільшення ПП ПМТЗ
«Буд-Сервіс» суми грошового
зобов'язання з податку на прибуток на
суму 5145,00 грн. (основний платіж - 3430,00
грн., штрафна (фінансова) санкція - 1715,00
грн.), а в іншій частині скаргу платника
податків на зазначене податкове
повідомлення-рішення залишено без
задоволення.

Не погоджуючись з рішення ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області ПП ПМТЗ «Буд-Сервіс»
звернулось з скаргою від 20.12.2013 року №296
до Міністерства доходів і зборів
України.

11.01.2014 року Міністерством доходів і
зборів України за наслідками розгляду
скарги позивача прийнято Рішення про
результати розгляду скарги №
236/6/99-99-10-01-15, яким податкові
повідомлення-рішення від 19.07.2013 року
№ та № з урахуванням
рішення, прийнятого за розглядом
первинної скарги залишено без змін, а
скаргу - без задоволення.

Представник позивача на твердження
відповідача про відсутність предмету
спору, оскільки оскаржувані податкові
повідомлення-рішення були скасовані
зазначив, що рішення, які оскаржуються
у даній справі не є відкликаними в
порушення вимог пп.60.1.3 п.60.1 ст. 60
Податкового кодексу України, тому
єдиним способом захисту своїх
порушених прав та інтересів є
оскарження податкових
повідомлень-рішень від 19.07.2013 року
№ та №.

Відповідно до п.55.1 ст.55 Податкового
кодексу України податкове
повідомлення-рішення про визначення
суми грошового зобов'язання платника
податків або будь-яке інше рішення
контролюючого органу може бути
скасоване контролюючим органом вищого
рівня під час проведення процедури
його адміністративного оскарження та в
інших випадках у разі встановлення
невідповідності таких рішень актам
законодавства.

Згідно з пп.60.1.3 пп.60.1 ст.60 Податкового
кодексу України податкове
повідомлення-рішення або податкова
вимога вважаються відкликаними, якщо
контролюючий орган зменшує нараховану
суму грошового зобов'язання раніше
прийнятого податкового
повідомлення-рішення або суму
податкового боргу, визначену в
податковій вимозі.

Пунктом 60.4 ст. 60 Податкового кодексу
України визначено, що у випадках,
визначених підпунктами 60.1.3 і 60.1.5
пункту 60.1 цієї статті, податкове
повідомлення-рішення або податкова
вимога вважаються відкликаними з дня
надходження до платника податків
податкового повідомлення-рішення або
податкової вимоги, які містять
зменшену суму грошового зобов'язання
або податкового боргу.

Відповідно до пп.5.1.2 п.5.1 розділу 5
Порядку направлення органами
державної податкової служби
податкових повідомлень-рішень
платникам податків, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 28.11.2012 року №1236 податкове
повідомлення-рішення вважається
відкликаним, якщо орган державної
податкової служби зменшує нараховану
суму грошового зобов'язання раніше
прийнятого податкового
повідомлення-рішення.

Згідно з п. 5.3 розділу 5 вищезазначеного
порядку у випадках, визначених
підпунктами 5.1.2 і 5.1.4 пункту 5.1 цього
розділу, податкове
повідомлення-рішення вважається
відкликаним з дня надходження до
платника податків податкового
повідомлення-рішення, яке містить
зменшену суму грошового зобов'язання.

Додатково представник позивача
зазначив, що з моменту залишення в силі
рішення ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області №
3826/10/04-36-10-04-09 та звернення до суду
минуло два місяці, тому представник
позивача зауважив, що оскільки рішення
не відкликані, то позивач мав всі
правові підстави на їх оскарження.

Представник відповідача в судовому
засіданні підтвердив, що на даний час
нові податкові повідомлення-рішення не
прийняті.

Враховуючи вищенаведене та те, що нові
податкові повідомлення-рішення на
підставі Рішення ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області про
результати розгляду первинної скарги
№3826/10/04-36-10-04-09 не виносились, суд
погоджується з позицією відповідача,
що єдиним належним способом захисту
своїх порушених прав та інтересів
позивачем у даному випадку є
оскарження податкових
повідомлень-рішень від 19.07.2013 року
№ та №.

Судом встановлено, що відповідач не
визнає включення суми сплаченого ПДВ
до податкового кредиту відповідно до
податкових накладних отриманих ПП
ПМТЗ «Буд-Сервіс» від ТОВ «СТР», ФОП
ОСОБА_3, та вважає, що у ПП ПМТЗ
«Буд-Сервіс» відсутнє право на
формування валових витрат по операціям
з придбання ТМЦ від ТОВ «СТР», ФОП
ОСОБА_3 з підстав того, що підчас
перевірки було встановлено
нереальність здійснення господарських
операцій в частині придбання ПП ПМТЗ
«Буд-Сервіс» товару у ТОВ «СТР», ФОП
ОСОБА_3 та подальшої реалізації ДП
«Схід ГЗК»

Судом встановлено, що відповідач в
якості обґрунтування своїх доводів
посилається на акт 26.12.2012 року
№5720/22-9/37450138 про неможливість
проведення зустрічної звірки TOB «СТР»
за період лютий, квітень, травень,
червень 2012 року, в якому встановлено, що
товариство не знаходиться за адресою,
на підставі чого складено акт з питання
юридичного та фактичного місце
незнаходження №1727/22-9/37450138 від 24.12.2012
року та направлено запит до ГВПМ ДПІ у
Печерському районі м. Києва ДПС №1329/9/22-9
від 24.12.2012 року. Відповідач також
посилається на те, що в ході проведення
аналізу матеріалів податкової
звітності, реєстраційних документів,
звітів та інших документів встановлено
відсутність основних фондів,
управлінського або технічного
персоналу, оборотних коштів,
виробничих активів, складських
приміщень, транспортних засобів при
значних обсягах реалізації товарів
(робіт, послуг). Також, в ході проведення
перевірки не встановлено факт
отримання товарів (послуг) TOB «Сучасні
торговельні рішення» від
контрагентів-продавців, у зв'язку з
наданням для перевірки договорів про
господарську діяльність, актів
приймання-передачі товару,
довіреностей, документів, що
засвідчують транспортування,
зберігання товарів, а також інших
первинних документів. Згідної поданої
до ДПІ форми 1ДФ кількість працюючих в
перевіряємому періоді 4 особи.
Враховуючи загальний обсяг доходів від
реалізації товарів (робіт, послуг),
фізично не можливо здійснювати обсяг
роботи. Окрім того відповідач
посилався на відсутність документів,
які передбачені умовами договору, а
саме заявок, паспортів якості,
сертифікатів відповідності,
товарно-транспортних накладних та
подорожніх листи, документів щодо
використання в господарській
діяльності. Також відповідач зазначив
про відсутність паспортів якості,
сертифікатів відповідності, договір
перевезення та розрахунків за усним
договором на постачання товарів
(Респіратор «Пелюсток») укладеним між
TOB «СТР» та ФОП ОСОБА_3, подорожніх
листів.

Оскільки в процесі перевірки факт
реального здійснення господарської
діяльності ПП ПМТЗ «Буд-Сервіс» з ФОП
ОСОБА_3 та TOB «СТР» не підтвердився
перевіркою, то податковий орган
прийшов до висновку про заниження
податку на додану вартість всього у
сумі 166666,67 грн., заниження податку на
прибуток в розмірі 385000 грн.

Вищенаведена позиція відповідача
спростовується з огляду на наступне.

Позивач в перевіряємий період мав
взаємовідносини TOB «Сучасні
торговельні рішення» на підставі
договору поставки № 280312СТР-1 від 28
березня 2012 (копія міститься в
матеріалах справи). Фактичне
здійснення господарських операцій
сторонами за зазначеним договором у
спірний період підтверджено належним
чином оформленими первинними
документами, які надавалися до
перевірки та копії яких містяться в
матеріалах справи, а саме: видаткова
накладна № 273 від 02.04.2012 р. та податкова
накладна № 135 від 02.04.2012 р. на суму 59 494,00
грн., в т.ч. ПДВ 9 915,67 грн.; видаткова
накладна № 294 від 04.04.2012 р. та податкова
накладна № 136 від 04.04.2012 р. на суму 59 863,40
грн., в т.ч. ПДВ 9 977,23 грн.; видаткова
накладна № 303 від 04.04.2012 р. та податкова
накладна № 137 від 04.04.2012 р. на суму 59 944,00
грн., в т.ч. ПДВ 9 990,67 грн.; видаткова
накладна № 304 від 06.04.2012 р. та податкова
накладна № 138 від 06.04.2012 р. на суму 59 824,50
грн., в т.ч. ПДВ 9 970,75 грн.; видаткова
накладна № 309 від 09.04.2012 р. та податкова
накладна № 139 від 09.04.2012 р. на суму 59 904,00
грн., в т.ч. ПДВ 9 984,00 грн.; видаткова
накладна № 337 від 10.04.2012 р. та податкова
накладна № 140 від 10.04.2012 р. на суму 59 879,40
грн., в т.ч. ПДВ 9 979,90 грн.; видаткова
накладна № 338 від 10.04.2012 р. та податкова
накладна № 141 від 10.04.2012 р. на суму 59 944,40
грн., в т.ч. ПДВ 9 990,73 грн.; видаткова
накладна № 339 від 12.04.2012 р. та податкова
накладна № 142 від 12.04.2012 р. на суму 59 998,43
грн., в т.ч. ПДВ 9 999,74 грн.; видаткова
накладна № 340 від 13.04.2012 р. та податкова
накладна № 143 від 13.04.2012 р. на суму 54 804,52
грн., в т.ч. ПДВ 9 134,09 грн.; видаткова
накладна № 341 від 14.04.2012 р. та податкова
накладна № 144 від 12.04.2012 р. на суму 59 971,20
грн., в т.ч. ПДВ 9 995,20 грн.; видаткова
накладна № 342 від 17.04.2012 р. та податкова
накладна № 145 від 17.04.2012 р. на суму 59 572,80
грн., в т.ч. ПДВ 9 928,80 грн.; видаткова
накладна № 343 від 17.04.2012 р. та податкова
накладна № 146 від 17.04.2012 р. на суму 59 950,80
грн., в т.ч. ПДВ 9 991,80 грн.; видаткова
накладна № 344 від 19.04.2012 р. та податкова
накладна № 147 від 17.04.2012 р. на суму 59 879,40
грн., в т.ч. ПДВ 9 979,90 грн.; видаткова
накладна № 345 від 19.04.2012 р. та податкова
накладна № 148 від 19.04.2012 р. на суму 59 518,85
грн., в т.ч. ПДВ 9 919,81 грн.; видаткова
накладна № 346 від 20.04.2012 р. та податкова
накладна № 149 від 20.04.2012 р. на суму 59 976,00
грн., в т.ч. ПДВ 9 996,00 грн.; видаткова
накладна № 347 від 25.04.2012 р. та податкова
накладна № 150 від 25.04.2012 р. на суму 59 934,50
грн., в т.ч. ПДВ 9 989,08 грн.; видаткова
накладна № 348 від 26.04.2012 р. та податкова
накладна № 151 від 26.04.2012 р. на суму 47 539,80
грн., в т.ч. ПДВ 7 923,30 грн. Розрахунки за
вказаним договором здійснювались у
безготівковій формі, що
підтверджується банківськими
виписками за 29.05.2012, за 31.05.2012, за 16.05.2012
року, копії яких містяться в матеріалах
справи. На підтвердження
оприбуткування отриманих ТМЦ на складі
позивача до суду були надані картки
складського обліку матеріалів №00152 -
№00163, №00171 - №00175, №00178 - №00181, №00184 -
№00186, №00191 - №00195.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 181 ГК України
допускається укладення господарських
договорів у спрощений спосіб, тобто
шляхом обміну листами, факсограмами,
телеграмами, телефонограмами тощо, а
також шляхом ствердження прийняття до
виконання замовлень, якщо законом не
встановлено спеціальні вимоги до форми
та порядку укладення даного виду
договорів.

Згідно вказаної норми ГК України
позивачем у спрощений спосіб (в усній
формі) було укладено договір з ФОП
ОСОБА_3 на постачання товарів
(Респіратор «Пелюсток»). Фактичне
здійснення господарських операцій
сторонами за зазначеним договором у
спірний період підтверджено належним
чином оформленими первинними
документами, які надавалися до
перевірки та копії яких містяться в
матеріалах справи, а саме: видаткова
накладна № 3098 від 13.04.2012 р. та податкова
накладна № 3185 від 12.04.2012 р. на суму 41
844,00 грн., в т.ч. ПДВ 6 974,00 грн.; видаткова
накладна № 3099 від 13.04.2012 р. та податкова
накладна № 3186 від 12.04.2012 р. на суму 41
844,00 грн., в т.ч. ПДВ 6 974,00 грн.; видаткова
накладна № 3100 від 13.04.2012 р. та податкова
накладна № 3187 від 12.04.2012 р. на суму 41
844,00 грн., в т.ч. ПДВ 6 974,00 грн.;
видаткова накладна № 3101 від 13.04.2012 р. та
податкова накладна № 3188 від 12.04.2012 р. на
суму 41 844,00 грн., в т.ч. ПДВ 6 974,00 грн.;
видаткова накладна № 3102 від 13.04.2012 р. та
податкова накладна № 3189 від 12.04.2012 р. на
суму 41 844,00 грн., в т.ч. ПДВ 6 974,00 грн.;
видаткова накладна № 3103 від 13.04.2012 р. та
податкова накладна № 3190 від 12.04.2012 р. на
суму 41 844,00 грн., в т.ч. ПДВ 6 974,00 грн.;
видаткова накладна № 3104 від 13.04.2012 р. та
податкова накладна № 3191 від 12.04.2012 р. на
суму 41 844,00 грн., в т.ч. ПДВ 6 974,00 грн.;
видаткова накладна № 3105 від 13.04.2012 р. та
податкова накладна № 3192 від 12.04.2012 р. на
суму 41 844,00 грн., в т.ч. ПДВ 6 974,00 грн.;
видаткова накладна № 3106 від 13.04.2012 р. та
податкова накладна № 3193 від 12.04.2012 р. на
суму 45 648,00 грн., в т.ч. ПДВ 7 608,00 грн.
Розрахунки за вказаним договором
здійснювались у безготівковій формі,
що підтверджується банківською
випискою по особовому рахунку за 12.04.2012
року, копія якої була надана до
перевірки та міститься в матеріалах
справи. На підтвердження
транспортування отриманих за
наведеним вище договором ТМЦ до суду
було надано копію товарно-транспортної
накладної від 13.04.2012 р. №13/04-1, згідно
якої замовником є ПП ПМТЗ «Буд-Сервіс»,
вантажоотримувач ПП ПМТЗ «Буд-Сервіс»
з зазначенням переадресування на
адресу ДП «Східний
гірничо-збагачувальний комбінат»
м.Жовті Води.

Отримані від вищенаведених
контрагентів ТМЦ в подальшому були
використані ПП ПМТЗ «Буд-Сервіс» у
власній господарській діяльності, а
саме на виконання умов договорів
укладених між позивачем та ДП «Східний
гірничо-збагачувальний комбінат» на
підтвердження чого до суду були надані
копії наступних документів: договору
підряду №1043/05 про закупівлю робіт за
державні кошт від 21.12.2011 р., договору
підряду №1173/05 від 23.11.2012 р., договору
підряду № 1286/05 від 18.12.2012 р., договору
підряду №1293/05 від 27.12.2012 р., договору
підряду № 501/05 від 28.05.2012 р., договору
підряду №994/05 від 26.10.2012 р., договору
підряду №750/05 від 01.08.2012 р., договору
підряду №342/05 від 06.04.2012 р., договору
підряду №244/05 від 28.03.2012 р., договору
підряду №600/05 від 19.06.2012 р., договору
підряду №598/05 від 08.06.2012 р., договору
підряду №1170/05 від 17.12.2012 р., договору
підряду №150/05 про закупівлю робіт за
державні кошти від 13.02.2012 р.; та на
підтвердження виконання наступних
договорів, копії яких містяться в
матеріалах справи: договору підряду №2
від 15.08.2005 укладеного з ТОВ «Гарант
Метиз Інвест», договору №44 на
проведення безкоштовного капітального
ремонту власних житлових будинків і
квартир інвалідів Великої Вітчизняної
війни за рахунок субвенції з
Державного бюджету місцевому бюджету
на надання пільг від 02.09.2013 року,
договору підряду №3 від 02.04.2012 р.
укладеного з ТОВ «НПП «Тетра». На
підтвердження виконання умов
наведених договорів до суду були
надані копії актів виконаних
будівельних робіт. Розрахунки за
вказаними договорами здійснювались у
безготівковій формі, що
підтверджується банківськими
виписками, копії яких містяться в
матеріалах справи.

Відносно посилань про не підтвердження
факту постачання товару внаслідок
ненадання до перевірки
товарно-транспортних накладних,
технічної документації (технічного
паспорту, сертифікатів якості тощо),
актів приймання-передачі по
взаємовідносинам з TOB «СТР», ФОП ОСОБА_3,
суд зазначає наступне.

Відповідно до інформаційного листа
Вищого адміністративного суду України
від 01.11.2011 р. N1936/11/13-11 сама собою
наявність або відсутність окремих
документів, а так само помилки у їх
оформленні не є підставою для
висновків про відсутність
господарської операції, якщо з інших
даних вбачається, що фактичний рух
активів або зміни у власному капіталі
чи зобов'язаннях платника податків у
зв'язку з його господарською
діяльністю мали місце. В матеріалах
справи містяться копії первинних
документів, виписаних TOB «Сучасні
торговельні рішення», СГ ОСОБА_3 на
підтвердження поставки ТМЦ (податкових
та видаткових накладних), банківських
виписок та документів, які
підтверджують фактичне надходження
товарів від постачальника до ПП ПМТЗ
«Буд-Сервіс». До суду також були надані
картки складського обліку матеріалів,
що підтверджують оприбуткування
позивачем отриманих від контрагентів
ТМЦ.

Суд зауважує, що невиконання чи
неналежне виконання умов зобов'язання
однією із сторін господарського
договору в частині надання
товарно-транспортних накладних не може
впливати на податковий кредит покупця,
підтверджений первинними документами,
зокрема податковими накладними.

Щодо посилань відповідача на те, що
товар отриманий від ФОП ОСОБА_3 не
постачався і не розвантажувався на
перевіряємому підприємстві, суд вважає
за необхідно зазначити наступне. З
пояснень позивача та наявних в
матеріалах справи документів
вбачається, що згідно
товарно-транспортної накладної № 13/04-1
ФОП ОСОБА_9 повинен був перевезти товар
від Замовника - ФОП ОСОБА_3 до
Вантажоодержувача - ПП «ПМТЗ
«Буд-сервіс» з переадресуванням місця
доставки - ДП «Східний
гірничо-збагачувальний комбінат».
13.04.2012 товар був поставлений на адресу
ДП «Схід ГЗК», прийнятий директором ПП
ПМТЗ «Буд-сервіс» з оформленням
відповідних товаро-транспортних та
видаткових документів. В подальшому
вказаний товар був переданий ДП «Схід
ГЗК», як Покупцю ПП ПМТЗ «Буд-Сервіс» за
договором № 1143/13 від 06.01.2012. Таким чином
доводи відповідача про відсутність
поставки ТМЦ від ФОП ОСОБА_3 позивача на
підставі дефектів у оформленні
товарно-транспортної накладної є
безпідставними.

Як на час укладення вищевказаних
правочинів Позивача із TOB «СТР», ФОП
ОСОБА_3 так і під час їх виконання,
сторони були належним чином
зареєстрованими та були платниками
податку на додану вартість, ні
установчі документи контрагентів
позивача, ні їх свідоцтва про
реєстрацію платником податку на додану
вартість не визнані в установленому
порядку недійсними.

Окрему увагу суд вважає за необхідне
звернути на ту обставину, що відповідач
складаючи акт перевірки позивача
керувався актом 26.12.2012 року №5720/22-9/37450138
про неможливість проведення
зустрічної звірки TOB «СТР» за період
лютий, квітень, травень, червень 2012
року, в якому встановлено, що
товариство не знаходиться, на підставі
чого складено акт з питання юридичного
та фактичного місце незнаходження
№1727/22-9/37450138 від 24.12.2012 року.

Суд вважає посилання відповідача на
наведений вище акт перевірок
безпідставними, оскільки з аналізу
норм права вбачається, що податковим
законодавством не передбачено право
відповідача при складанні акту
перевірки одного платника податків
приймати за основу акт перевірки
іншого платника податків, як підставу
для висновку про наявність порушення з
боку першого. Дана позиція також
відображена в рішенні Вищого
адміністративного суду України від
13.12.2012р. №К/9991/32048/12.

Суд звертає увагу на те, що відповідно
до п.п. 138.1.1. п.138.1 ст.138 Податкового
кодексу України витрати операційної
діяльності включають: собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та інші витрати
беруться для визначення об'єкта
оподаткування з урахуванням пунктів
138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5
статті 140, статей 142 і 143 та інших статей
цього Кодексу, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку.

Відповідно до п.138.2. ст. 138 Податкового
кодексу України витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу. У разі якщо платник
податку здійснює виробництво товарів,
виконання робіт, надання послуг з
довготривалим (більше одного року)
технологічним циклом виробництва за
умови, що договорами, укладеними на
виробництво таких товарів, виконання
робіт, надання послуг, не передбачено
поетапної їх здачі, до витрат звітного
податкового періоду включаються
витрати, пов'язані з виробництвом таких
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг у цьому періоді. Платник податку
для визначення об'єкта оподаткування
має право на врахування витрат,
підтверджених документами, що складені
нерезидентами відповідно до правил
інших країн.

Також суд зазначає, що формування
податкового кредиту платником ПДВ
здійснюється відповідно до п.198.3
Податкового кодексу України, згідно
якого податковий кредит звітного
періоду складається із сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку у зв'язку з придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно п.198.2 Податкового кодексу
України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п.198.6 Податкового кодексу
України до складу податкового кредиту
підлягають включенню суми сплаченого
(нарахованого) податку, що підтверджені
податковими накладними чи митними
деклараціями (іншими подібними
документами).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
бухгалтерський обік та фінансову
звітність в Україні» (надалі Закон №996)
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

У відповідності до п.2 ст. 3 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Правила податкового обліку
визначаються відповідними
нормативними документами, що
регламентують порядок оподаткування в
Україні.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.95р. № 88 і зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від
05.06.95р. за № 168/704, первинні документи - це
письмові свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Згідно ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкуванням оброблених даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Пунктом 2.4 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку №88, який
наведено вище, встановлено, що первинні
документи (на паперових і
машинозчитуваних носіях інформації)
для надання їм юридичної сили і
доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.

Судом встановлено, що на підтвердження
факту виконання умов договорів
укладених позивачем з TOB «СТР», ФОП
ОСОБА_3 було виписано на адресу ПП ПМТЗ
«Буд-Сервіс» податкові та видаткові
накладні, копії яких наявні в
матеріалах справи. Наведені документи
відповідають вимогам Закону № 996 - вони
складені на паперових носіях, мають всі
необхідні реквізити, передбачені
нормами даного закону, підписані
відповідальними особами та скріплені
печатками сторін, що брали участь у
здійсненні господарської операції та
підтверджують факт надання
контрагентами позивача ПП ПМТЗ
«Буд-Сервіс» ТМЦ (послуг), які в
подальшому були використані позивачем
в своїй господарській діяльності.
Позивач до матеріалів справи надав
банківські виписки, які в повній мірі
підтверджують витрати понесені
позивачем в результаті оплати по
договорами, укладеним з зазначеними
контрагентами. Наявність зазначених
документів та їх відповідність вимогам
діючого законодавства також
підтверджується в самому акті
перевірки позивача.

На момент складання вказаних
документів ПП ПМТЗ «Буд-Сервіс» та TOB
«СТР», ФОП ОСОБА_3 були зареєстровані в
якості платників ПДВ, що
підтверджується матеріалами справи і
не заперечується відповідачем.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про
автомобільний транспорт»
товарно-транспортну накладну повинен
мати перевізник для пред'явлення
особам, які уповноважені здійснювати
контроль на автомобільному транспорті
та у сфері безпеки руху. Вказаним
законом допускається можливість мати
інший встановлений законодавством
документ на вантаж, крім
товарно-транспортних накладних. Таким
документом, в свою чергу є видаткова
накладна. Отже, за наявності
документів, які підтверджують фактичне
отримання позивачем товарів та
використання їх у власній
господарській діяльності, ненадання
такого документу як
товарно-транспортна накладна, не може
бути єдиною підставою для висновків
про відсутність документального
підтвердження податного кредиту та
підтвердження реальності здійснення
господарських операцій з придбання
товару, оскільки відповідною
транспортною документацією
обов'язково мають бути підтверджені
витрати з послуг по перевезенню
вантажів, а не послуги з придбання ТМЦ.

Позивач до матеріалів справи надав
копії податкових та видаткових
накладних, копії, картки складського
обліку матеріалів. Наведені документи
підтверджують факт надходження
товарів від постачальників до
позивача.

Таким чином, дані обставини свідчать
про те, що ПП ПМТЗ «Буд-Сервіс» мав
достатні і передбачені Податковим
кодексом України підстави для
віднесення суми сплаченого на користь
постачальників ПДВ до складу
податкового кредиту та включення
вартості отриманих товарів до складу
валових витрат.

Щодо висновку податкового органу про
нереальність здійснення господарських
операцій в частині придбання ПП ПМТЗ
«Буд-Сервіс» товару у TOB «СТР», ФОП
ОСОБА_3 та подальшої реалізації ДП
«Схід ГЗК», оскільки надані до
перевірки документи не свідчать про
реальне здійснення господарських
операцій платником податку у
відповідності до ч.1 ст.203, ч.1 ст.207, ст.215,
ч.1 ст.216 Цивільного кодексу України та
порушують публічний порядок,
суперечать інтересам держави та
суспільства, вчинені удавано з метою
ухилення від сплати податків третіми
особами, суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин
є правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним. Згідно
ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є
правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин). У цьому разі визнання такого
правочину недійсним судом не
вимагається.

Відповідно до ст.ст. 219, 220, 221, 224, 228 ЦК
України, недійсними, зокрема є
правочини в разі недодержання вимоги
закону про нотаріальне посвідчення
одностороннього правочину,
недодержання сторонами вимоги про
нотаріальне посвідчення договору,
вчинення правочину малолітньою особою
за межами її цивільної дієздатності в
разі відсутності його схвалення
батьками, усиновлювачем або опікуном,
правочин, вчинений без дозволу органу
опіки та піклування в порядку ст. 71 ЦК
України, правочин, що порушує публічний
порядок, тобто спрямований на
порушення конституційних прав і свобод
людини і громадянина, знищення,
пошкодження майна фізичної або
юридичної особи, держави, Автономної
Республіки Крим, територіальної
громади, незаконне заволодіння ним.

Також відповідно до ст. 234 ЦК України
фіктивним є правочин, який вчинено без
наміру створення правових наслідків,
які обумовлювалися цим правочином.
Фіктивний правочин визнається судом
недійсним, а відповідно до ст. 27
Господарського кодексу України
господарське зобов'язання, що не
відповідає вимогам закону, або вчинено
з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, або
укладене учасниками господарських
відносин з порушенням хоча б одним з
них господарської компетенції
(спеціальної правосуб'єктності), може
бути на вимогу однієї із сторін або
відповідного органу державної влади
визнано судом недійсним повністю або в
частині.

З аналізу наведених норм суд приходить
до висновку, що відповідно до
презумпції правомірності правочину
укладений між сторонами правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом (нікчемні
правочини).

Відповідно до пункту 18 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 06
листопада 2009 року № 9 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» при
кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК
України має враховуватися вина, яка
виражається в намірі порушити
публічний порядок сторонами правочину
або однією зі сторін. Доказом вини може
бути вирок суду, постановлений у
кримінальній справі, щодо знищення,
пошкодження майна чи незаконного
заволодіння ним тощо.

В ході розгляду даної справи судом
встановлено, що укладені між позивачем
та TOB «СТР», ФОП ОСОБА_3 не віднесено
законом до нікчемних, також відсутні
судові рішення про визнання їх
недійсними.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідач, приймаючи
оскаржувані в даній справі рішення, не
міг керуватися лише припущеннями щодо
недійсності укладених договорів, а
його позиція про те, що дані договори
очевидно суперечать інтересам держави
та суспільства, не підкріплені
належними доказами.

Суд зазначає, що виходячи з положень
ст.207, 208 Господарського кодексу
України, правочин, який вчинено з метою
за відомо суперечною інтересам держави
і суспільства, водночас суперечить
моральним засадам суспільства, а тому
згідно з ч. 1 ст. 203 та ч. 2 ст. 215
Цивільного кодексу України є
нікчемним.

З наданих до суду документів
встановлено, що ПП ПМТЗ «Буд-Сервіс» та
TOB «СТР», ФОП ОСОБА_3 при вчиненні угоди
були зареєстровані як платники податку
на додану вартість. Тобто, виходячи зі
змісту пункту 201.8 Податкового кодексу
мали право на нарахування податку та
складання податкових накладних,
оскільки таке право надається виключно
особам, зареєстрованим як платники
податку.

Крім того, ПП ПМТЗ «Буд-Сервіс» та TOB
«СТР», ФОП ОСОБА_3 належним чином
оформили договірні правовідносини та
на виконання вимог податкового
законодавства оформили первинні
документи бухгалтерської та
податкової звітності.

В акті перевірки відсутні посилання на
докази, які підтверджують, що ПП ПМТЗ
«Буд-Сервіс» було відомо про можливі
порушення TOB «СТР», ФОП ОСОБА_3 та їх
постачальниками вимог податкового
законодавства.

Отже, будь-які умисні дії з боку
позивача та його посадових осіб
стосовно ухилення від сплати податків
шляхом укладення нікчемного правочину
- відсутні.

Також суд відмічає, що відповідачем ні
в акті перевірки, ні в судовому
засіданні не надано будь-яких доказів,
які б вказували на невідповідність
угод позивача актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Судом встановлено, що правові
наслідки, обумовлені розглядуваними
правочинами, реально настали для всіх
сторін цих угод (позивачем було
отримано ТМЦ, а постачальниками
отримані кошти за ТМЦ).

Відтак, суд не вбачає в діях позивача
щодо укладення угод із TOB «СТР», ФОП
ОСОБА_3 та відображенні таких операцій
в податковому обліку ПП ПМТЗ
«Буд-Сервіс» мети суперечної інтересам
держави та суспільства.

На підтвердження нереальності
здійснення господарських операцій між
ПП ПМТЗ «Буд-Сервіс» та TOB «СТР»
відповідач посилається на
неможливість фактичного здійснення TOB
«СТР» господарської діяльності через
відсутність у нього основних фондів,
управлінського або технічного
персоналу, оборотних коштів,
виробничих активів, складських
приміщень, транспортних засобів при
значних обсягах реалізації товарів
(робіт, послуг), про що було зазначено в
акті про неможливість проведення
зустрічної звірки TOB «СТР».

Судом відхиляються ці доводи
відповідача, адже

по-перше, неможливо достеменно зробити
висновок про наявність чи відсутність
активів у підприємства тільки на
підставі звітності, у якій не
задекларовані відповідні активи,
такими доказами мають бути саме
первинні документи;

по-друге, відповідно до чинного
законодавства відсутність
постачальників за юридичною адресою
ніяким чином не впливає на дійсність
укладених ними угод;

по-третє, для проведення операцій
купівлі-продажу товарів наявність
власних транспортних засобів,
складських приміщень не є обов'язковим,
ці активи можуть орендуватися, крім
того, навіть наявність орендованих
активів для посередника не є
обов'язковою, адже товар може
поставлятися транспортом первинного
постачальника на склад кінцевого
покупця, а функція посередника
полягатиме у пошуку товару, покупця,
укладенні угод та організації
проведення операцій купівлі-продажу, у
такому випадку відсутня необхідність
винаймати і технічний персонал. Отже,
висновок відповідача про неможливість
проведення TOB «СТР» господарських
операцій з ПП ПМТЗ «Буд-Сервіс» є лише
припущенням. Натомість, як зазначалося
вище, первинні документи повністю
підтверджують реальність проведених
між ПП ПМТЗ «Буд-Сервіс» та TOB «СТР»
господарських операцій.

У листі Вищого адміністративного суду
України від 02.06.2011 року №742/11/13-11 «Щодо
однакового застосування
адміністративними судами окремих
приписів Податкового кодексу України
та Кодексу адміністративного
судочинства України» зазначено, що
оцінюватися при дослідженні факту
здійснення господарської операції
повинні відносини безпосередньо між
учасниками тієї операції, на підставі
якої сформовані дані податкового
обліку. Не є обов'язковою передумовою
для визначення контролюючими органами
грошових зобов'язань визнання
недійсними (у тому числі нікчемними)
правочинів, які укладалися за ланцюгом
між попередніми посередниками, через
ланцюг яких декларувався рух товарів
чи послуг, нібито придбаних останнім у
такому ланцюгу платником податку. При
цьому відносини між учасниками
попередніх ланцюгів постачань товарів
та послуг не мають безпосереднього
впливу на дослідження факту реальності
господарської операції, вчиненої між
останнім у ланцюгу постачань платником
податків та його безпосереднім
контрагентом.

Податковий кодекс України виникнення у
платника податку на додану вартість
права на податковий кредит не ставить у
залежність від дотримання вимог
податкового законодавства іншими
суб'єктами господарювання. Несплата
продавцем податку на додану вартість
до бюджету, у разі фактичного
здійснення господарської операції, не
впливає на формування податкового
кредиту покупцем та не є підставою для
позбавлення останнього права на
відшкодування цього податку, якщо він
виконав усі передбачені законом умови
отримання такого відшкодування і має
всі документальні підтвердження
розміру заявленого податкового
кредиту. Така правова позиція
викладена, зокрема, в постановах
Верховного Суду України від 22.10.2010 р.,
від 31.01.2011р.

Зазначена правова позиція
узгоджується із практикою
Європейського Суду з прав людини. Так, у
справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії"
(заява №3991/03) Європейський Суд з прав
людини у своєму рішенні від 22.01.2009 р.
зазначив, що платник податку не повинен
нести наслідків невиконання
постачальником його зобов'язань зі
сплати податку і в результаті
сплачувати ПДВ другий раз, а також
сплачувати пеню. На думку Суду, такі
вимоги стали надмірним тягарем для
платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватись між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту прав власності.

Таким чином, судом відхиляються доводи
відповідача про те, що правочини
укладені позивачем та його
контрагентами не мають реального
характеру через те, що за ланцюгом між
попередніми контрагентами не
підтверджено реальність здійснення
господарських відносин, оскільки
відносини між учасниками попередніх
ланцюгів постачань товарів та послуг
не мають безпосереднього впливу на
дослідження факту реальності
господарської операції, вчиненої між
останнім у ланцюгу постачань платником
податків та його безпосереднім
контрагентом.

За результатом розгляду справи, судом
не встановлено фактів, які б свідчили
про те, що зміст договорів не
відповідає дійсним намірам сторін і, що
ці наміри спрямовані на ухилення від
сплати податків за
фінансово-господарськими результатами
виконання зазначених договорів.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач належним чином та в повному
обсязі не довів правомірність
винесених податкових
повідомлень-рішень від 19.07.2013 № та
від 19.07.2013 №.

З урахуванням вищевикладених обставин,
суд вважає, що вимоги позивача
правомірні, обґрунтовані і підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Отже, документально підтверджені
позивачем судові витрати - судовий збір
підлягає стягненню з Державного
бюджету України на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 69, 71, 94, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Приватного
підприємства "Підприємство
матеріального-технічного забезпечення
"Буд-Сервіс" до Верхньодніпровської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень - задовольнити в
повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Верхньодніпровської ОДПІ від 19.07.2013
№ та від 19.07.2013 №.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Приватного підприємства
"Підприємство
матеріального-технічного забезпечення
"Буд-Сервіс" судовий збір у розмірі 487
(чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку та
строки, зазначені в ст.186 КАС України та
набирає законної сили відповідно до ст.
254 КАС України.

Повний текст постанови складено 23
квітня 2014 року.

Суддя
І.В. Юхно