Справа № 813/2553/14
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2014-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/2553/14
о 12 год. 57 хв. м. ЛьвівЛьвівський
окружний адміністративний суд, суддя
Гавдик З.В., секретар судового
засідання Саковець Б.П., розглянувши в
судовому засіданні адміністративну
справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1, за участю Прокуратури
м. Львова, прокурор - Бойко Н.І.до
Ралівської сільської ради
Самбірського району Львівської
області, представник - не прибув
Самбірської районної державної
адміністрації Львівської області,
представник - не прибув про виділення
земельної частки (паю) в натурі
23.09.2010 року позивач - ОСОБА_1 звернувся
до Самбірського міськрайонного суду з
адміністративним позовом до
Ралівської сільської ради
Самбірського району Львівської
області, за участю третьої особи
Самбірської районної державної
адміністрації Львівської області, в
якому просив виділити половину паю
(0,25га) земельної частки у першому ряді в
урочищі «Виставка» по АДРЕСА_1, (0,29 га)
також по АДРЕСА_2, або на урочищі коло
«Сіраківської», а решту (0,54 га) в іншому
місці. Також позивач просив
компенсувати всі судові витрати і
понесені матеріальна та моральні
17.02.2014 року ухвалою Самбірського
міськрайонного суду Львівської
області відкрито провадження у даній
адміністративній справі та поновлено
позивачу процесуальний строк
звернення до суду і призначено
попереднє судове засідання.
04.03.2014 року Самбірським міськрайонним
судом Львівської області залучено до
участі у даній справі другого
відповідача - Самбірську районну
державну адміністрацію Львівської
області та у зв'язку з чим вирішено
справу передати на розгляд до
Львівського окружного
адміністративного суду.
26.03.2014 року дана справа на дійшла до
Львівського окружного
адміністративного суду.
Вищевказані позовні вимоги
обґрунтовані, тим що позивач звертався
до голови Ралівської сільської ради
Бучко В.М., який сказав позивачу про те,
що може брати пай в урочищі «Виставка»
по АДРЕСА_2, сказавши писати заяву до
райдержадміністрації. Позивачу при
поданні заяви голові Самбірської РДА
Харо І.І., останній усно сказав, що
мішати фермеру ОСОБА_4 (правонаступнику
колгоспу) не буде, а у письмовій формі
дав відповідь за № 852 від 17.06.1996 року, що
ця земля буде паюватися згідно
встановленого порядку.
Позивач звернувся до голови Ралівської
сільської ради Бучка В.М. із запитання
чому йому відмовлено, а людям надали
землю по 0,25 - 0,30 га. на що голова
повідомив позивача, що цю землю дають
тимчасово - до часу проведення
паювання. Позивачу залишили земельну
ділянку 0,11 га разом з дорогою та ще
Голова комісії по розгляду звернень
позивача ОСОБА_5 сказав позивачу щоб
забирав земельну ділянку 0,11 га, бо і та
позивачу не належить, та прокурор може
Голова Ралівської сільської ради Бучко
В.М. на заяву позивача від 15.04.1997 року
надав позивачу відповідь про те, що
фермерське господарство ОСОБА_4 не дає
згоду на виділення землі. Протягом
тривалого часу землевпорядник та
голова Ралівської сільської ради
говорили, що ця земля не надасться під
паювання, однак в цей ж час видавали
документи на приватизацію цих же
Позивач зазначає, що йому на праві
приватної власності належить земельна
частка (пай) у розмірі 1,08 умовних
кадастрових гектарів згідно
Сертифікату на право на земельну
частку (пай), виданого на підставі
розпорядження голови Самбірської
райдержадміністрації за № 514 від 21.08.1996
року в замін виданого у 1994 -1995 роках
також Сертифікату по Львівщині, та
прийнятого на підставі затверджених у
1993-1994 роках Ралійською сільською радою
списків осіб, які мають право на
середню земельну частку (пай).
Позивач вважає, що його право на
виділення земельної частки (паю) у
натурі є гарантованим і не виділення
такої є порушенням його прав.
Позивач в судовому засідання позовні
вимоги підтримав в повному обсязі
надав суду додаткові пояснення, просив
суд позов задоволити повністю.
Прокурор в інтересах позивача в
судовому засідання позовні вимоги
підтримала частково, вказала про право
позивача на приватизацію
вищезазначених земельних ділянок
згідно ст.ст. 25, 118 та абз. 2 пункту 8
Перехідних положень Земельного
Відповідач - Ралівська сільська рада
Самбірського району Львівської
області, повідомлена належним чином
про дату, час та місце розгляду справи,
однак прибуття уповноваженого
представника в судове засідання не
забезпечила. Не прибуття відповідача -
суб'єкта владних повноважень в судове
засідання не є безумовною підставою
для відкладення розгляду справи.
Відповідач - Самбірська районна
державна адміністрація Львівської
області подала заперечення в якому
зазначила, що згідно заяви ОСОБА_1,
клопотання Ралівської сільської ради
та на підставі сертифікату на право на
земельну частку (пай) серія ЛВ №0075664 від
28 травня 1997 року головою районної
державної адміністрації видано
розпорядження від 25.10.2000 року № 914
надати гр. ОСОБА_1 дозвіл на складання
проекту відведення земельної частки
(паю) для ведення особистого підсобного
Позивачу роз'яснено, що виготовлення
проекту відведення земельної частки
(паю) на території району здійснює
Самбірський районний відділ № 21
Львівської філії Державного
підприємства по земельних ресурсах, а
також повідомлено, що виготовлену
технічну документацію із землеустрою
слід подати на затвердження у
Самбірську районну державну
Гр. ОСОБА_1 також було роз'яснено, що з
питань розподілу земельної частки (паю)
та її місцезнаходження йому слід
звернутись до Ралівської сільської
Згідно з інформацією Ралівської
сільської ради встановлено, що гр.
ОСОБА_1 звертався з питанням виділення
йому земельної частки (паю) у
відповідному урочищі.
Однак, сільською радою було відмовлено
заявнику у виділені частини земельної
частки (паю) у запропонованому ним
урочищі, оскільки відповідно до
проекту роздержавлення і приватизації
земель с/г кооперативу «Ралівський»
вказана ділянка знаходиться в межах
населеного пункту с. Ралівка і не може
надаватись як частина земельної частки
(паю), та запропоновано гр. ОСОБА_1
виділення земельної частки (паю) в
інших урочищах, що знаходяться за
межами населеного пункту.
За повідомленням сільської ради гр.
ОСОБА_1 з невідомих причин
відмовляється від виділення йому
земельної частки (паю) у запропонованих
З огляду на викладене вказаний
відповідач просив відмовити повністю в
задоволенні адміністративного позову
про виділення земельної частки (паю) в
натурі, однак прибуття уповноваженого
представника в судове засідання не
забезпечив, хоча повідомлений належним
чином про дату, час та місце розгляду
справи. Не прибуття відповідача -
суб'єкта владних повноважень в судове
засідання не є безумовною підставою
для відкладення розгляду справи.
Заслухавши обґрунтування позивача,
прокурора, безпосередньо, всебічно,
повно та об'єктивно дослідивши наявні у
справі докази, давши їм оцінку, суд
21.08.1996 року розпорядженням голови
Самбірської районної державної
адміністрації за № 514 «Про видачу
сертифікатів на право на земельну
частку (пай) особам, що мають право на
середню земельну частку згідно ст. 6
Земельного Кодексу України по
Ралійській сільській раді народних
депутатів» вирішено зареєструвати і
видати на право на земельну частку (пай)
в тому числі позивачу, як особі, яка має
право на середню частку в
сільськогосподарському кооперативі
28.05.1997 року головою Самбірської
районної державної адміністрації
підписано сертифікат на право на
земельну частку (пай) серії ЛВ № 0075664,
згідно якого позивачу, як члену
сільськогосподарського кооперативу
«Равлівський» належить право на
земельну частку (пай) у землі, яка
перебуває у колективній власності
цього ж кооперативу розміром 1,08 га.
Вказаний сертифікат зареєстрований
28.05.1997 року за № 616.
15.04.1997 року позивач звернувся до
відповідача - Ралівської сільської
ради Самбірського району Львівської
області із заявою в якій просив
прийняти міри з приводу виділення
позивачу земельної частки (паю) в
урочищі «Виставка» по АДРЕСА_2,
оскільки звертався про це протягом
12.05.1997 року перший заступник голови
райдержадміністрації повідомив
позивача про те, що йому потрібно
звернутись повторно із заявою у
виконком сільської ради осіню, після
30.06.1997 року відповідачем - Ралівською
сільською радою Самбірського району
Львівської області видано позивачу
довідку про те, що рішенням сесії № 2
від 05.10.1997 року позивачу було виділено
земельну ділянку розміром 0,11 га на
умовах тимчасового користування до 3-х
років, враховуючи дорогу.
16.07.1997 року за № 74 Фермерське
господарство ОСОБА_4 звернулось до
відповідача - Ралівської сільської
ради Самбірського району Львівської
області із заявою в якій просило внести
зміни в земельні частки (паї) оскільки
працівники господарства частину
земель в урочищі «Виставка» взяли
особисте користування.
13.10.1997 року сільський голова
відповідача повідомив позивача про те,
що в заяві від 15.04.1997 року про виділення
середньої земельної частки (паю) в
урочищі «Виставка» відмовлено, так як
вказана ділянка виділяється в ІІІ
чергу, та фермерське господарство
ОСОБА_4 не погоджується надати вказану
земельну ділянку для виділення паю,
вказана земельна ділянка виділена
зазначеному господарству згідно листа
останнього за № 74 від 16.07.1997 року.
02.02.2000 року позивач звернувся до
відповідача - Ралівської сільської
ради Самбірського району Львівської
області із заявою в якій просив
прийняти міри з приводу виділення
позивачу земельної частки (паю) в
урочищі «Виставка» по АДРЕСА_2,
оскільки в його зверненнях з 1995-1996
років відмовлено, йому надано лише 0,11
га з «дорогою», а іншим особам в цьому ж
урочищі роздано по 0,25-0,30 га.
01.07.2008 року відповідачем - Ралівською
сільською радою Самбірського району
Львівської області повідомлено
позивача про те, що позивачу на умовах
оренди терміном на 1 рік виділено
земельну ділянку розміром 0,11 га в с.
Ралівка в урочищі «Виставка».
12.08.2008 року відповідачем - Ралівською
сільською радою Самбірського району
Львівської області видано довідку
позивачу про те, що його земельна
ділянка знаходиться в урочищі
«Виставка» по АДРЕСА_2 та становить 0,14
га в тому числі дорога.
18.07.2008 року начальник головного
управління земельних ресурсів у
Львівській області повідомив голову
Самбірської районної державної
адміністрації про те, що земельна
ділянка позивача знаходиться в урочищі
«Виставка», на ділянку потрібно
виготовити державний акт на право
власності на землю в замін сертифікату
на земельну частку (пай).
22.08.2008 року голова Самбірської районної
державної адміністрації повідомив
позивача про те, що його земельна
ділянка знаходиться в урочищі
«Виставка», на ділянку потрібно
виготовити державний акт на право
власності на землю в замін сертифікату
на земельну частку (пай).
Спірні правовідносини регулюються
Конституцією України, Земельним
кодексом України, Кодексом
адміністративного судочинства
Згідно ст. 13 Конституції України,
кожний громадянин має право
користуватися природними об'єктами
права власності народу відповідно до
закону. Держава забезпечує захист прав
усіх суб'єктів права власності і
господарювання, соціальну
спрямованість економіки. Усі суб'єкти
права власності рівні перед законом.
Згідно ст. 14 Конституції України, земля
є основним національним багатством, що
перебуває під особливою охороною
держави. Право власності на землю
гарантується. Це право набувається і
реалізується громадянами, юридичними
особами та державою виключно
відповідно до закону.
Згідно ст. 19 Конституції України,
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Згідно ст. 41 Конституції України, кожен
має право володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
Згідно Указу Президента України «Про
невідкладні заходи щодо прискорення
земельної реформи у сфері
сільськогосподарського виробництва»
від 10.11.1994 року за N 666/94, який діяв на
момент виникнення спірних
правовідносин, кожному члену
підприємства, кооперативу, товариства
видається сертифікат на право
приватної власності на земельну частку
(пай) із зазначенням у ньому розміру
частки (паю) в умовних кадастрових
гектарах. Кожний член колективного
сільськогосподарського підприємства,
сільськогосподарського кооперативу,
сільськогосподарського акціонерного
товариства має право безперешкодно
вийти з нього та одержати безкоштовно у
приватну власність свою частку землі
(пай) у натурі (на місцевості), що
засвідчується державним актом на право
приватної власності на землю.
Згідно п. 1.1. Вказівки Держаного
комітету України по земельних ресурсах
«Про складання схем поділу земель
колективної власності на земельні
частки (паї)» від 19.03.97 року за N 17,
який діяв на момент виникнення спірних
правовідносин, обов'язковим було
забезпечити складання силами
спеціалістів районних відділів
земельних ресурсів по скороченій
програмі Схем в тих недержавних
сільськогосподарських підприємствах,
де окремі громадяни, які одержали
сертифікати на право на земельну
частку (пай), бажають одержати її в
натурі. Складання Схем здійснити за
участю керівників і спеціалістів
зазначених підприємств та голів
Згідно Указу Президента України «Про
невідкладні заходи щодо прискорення
реформування аграрного сектора
економіки» від 03.12.1999 року за N 1529/99, який
діяв на момент спірних правовідносин, з
метою забезпечення реалізації
державної аграрної політики,
прискорення реформування та розвитку
аграрного сектора економіки на засадах
приватної власності, відповідно до
частини четвертої статті 13 та
керуючись статтею 102 Конституції
України постановлено:
1. Кабінету Міністрів України, Раді
міністрів Автономної Республіки Крим,
обласним та Севастопольській міській
державним адміністраціям здійснити
організаційні заходи щодо:
в) забезпечення протягом 2000 - 2002 років
видачі в установленому порядку
державних актів на право приватної
власності на землю усім бажаючим
власникам сертифікатів на право на
земельну частку (пай);
3. У ході реалізації положень цього ж
Указу, інших актів Президента України
щодо реформування колективних
сільськогосподарських підприємств та
сільськогосподарських підприємств,
селянських (фермерських) господарств,
господарських товариств,
сільськогосподарських кооперативів,
інших суб'єктів господарювання, які
засновуються на приватній власності, а
також під час укладення договорів
оренди земельних часток (паїв) виходити
з того, що сертифікат на право на
земельну частку (пай) є
правовстановлюючим документом, що
засвідчує право володіти,
користуватися та розпоряджатися
Згідно п. 17. розділу X Земельного
кодексу України, сертифікати на право
на земельну частку (пай), отримані
громадянами, вважаються
правовстановлюючими документами при
реалізації ними права вимоги на
відведення земельної частки (паю) в
натурі (на місцевості) відповідно до
Сертифікати на право на земельну
частку (пай) є дійсними до виділення
власникам земельних часток (паїв) у
натурі (на місцевості) земельних
ділянок та видачі їм державних актів на
право власності на землю.
Згідно ст. 25 цього ж Кодексу, при
приватизації земель державних і
комунальних сільськогосподарських
підприємств, установ та організацій
земельні ділянки передаються
працівникам цих підприємств, установ
та організацій, працівникам державних
та комунальних закладів освіти,
культури, охорони здоров'я,
розташованих на території відповідної
ради, а також пенсіонерам з їх числа з
визначенням кожному з них земельної
Особи, зазначені у частині першій цієї
статті, мають гарантоване право
одержати свою земельну частку (пай),
виділену в натурі (на місцевості).
При обчисленні розміру земельної
частки (паю) враховуються
сільськогосподарські угіддя, які
перебували у постійному користуванні
державних та комунальних
сільськогосподарських підприємств,
установ та організацій, за винятком
земель, що залишаються у державній та
комунальній власності. Загальний
розмір обчисленої для приватизації
площі сільськогосподарських угідь
поділяється на загальну кількість
осіб, зазначених у частині першій цієї
Стаття 70 КАС України встановлює
правила належності доказів, які
визначають об'єктивну можливість
доказу підтверджувати обставину, що
має значення для вирішення справи, а
також правила допустимості доказів, що
визначають легітимну можливість
конкретного доказу підтверджувати
певну обставину у справі. Предметом
доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 КАС
України, є обставини (факти), якими
обґрунтовуються позовні вимоги чи
заперечення та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.
Судом враховуються обґрунтування
позовних вимог позивача та прокурора в
інтересах позивача, оскільки
Конституцією України позивачу
гарантовано право власності на землю,
яке набувається і реалізується
громадянами виключно відповідно до
закону і таке право є непорушним.
Матеріалами справи встановлено, що
позивач є власником сертифікату на
право на земельну частку (пай) серії ЛВ
№ 0075664, згідно якого позивачу, як члену
сільськогосподарського кооперативу
«Равлівський» належить право на
земельну частку (пай) у землі, яка
перебуває у колективній власності
цього ж кооперативу розміром 1,08 га.
15.04.1997 року позивач звернувся до
відповідача - Ралівської сільської
ради Самбірського району Львівської
області із заявою в якій просив
прийняти міри з приводу виділення
позивачу земельної частки (паю) в
урочищі «Виставка» по АДРЕСА_2,
оскільки звертався про це протягом
По суті сертифікат на право на земельну
частку (пай) є правовстановлюючим
документом і підлягав заміні на
державний акт на право приватної
власності на землю, однак в супереч
вимог вищевказаного законодавства
відповідачами протиправно
безпідставно повідомлялось позивача
про необхідність звернутись пізніше,
про виділення земельної ділянки
розміром 0,11 га на умовах тимчасового
користування до 3-х років, враховуючи
Протиправним також є повідомлення
відповідача, що фермерське
господарство ОСОБА_4 не погоджується
надати земельну ділянку для виділення
паю, оскільки земельна ділянка
виділена зазначеному господарству
згідно листа останнього лише від 16.07.1997
року. Крім цього, жодних доказів про
правомірність згаданих заперечень
фермерського господарства ОСОБА_4
відповідачами суду не надано.
Відповідачами не спростовано
виділення іншим особам земельних
часток (паїв) в урочищі «Виставка» по
АДРЕСА_2 по 0,25-0,30 га, про які вказував
Суд вважає необґрунтованими
заперечення відповідача - Самбірської
районної державної адміністрації про
те, що сільською радою позивачу
відмовлено у виділені частини
земельної частки (паю) у
запропонованому ним урочищі, оскільки
відповідно до проекту роздержавлення і
приватизації земель с/г кооперативу
«Ралівський» вказана ділянка
знаходиться в межах населеного пункту
с. Ралівка і не може надаватись як
частина земельної частки (паю), з
посиланням на рішення Ралівської
сільської ради Самбірського району
Львівської області за № 58 від 11.03.2010
року, оскільки не спростовує
вищевказаних фактичних обставин про
надання земель в урочищі «Виставка» на
час спірних правовідносин іншим
фізичним особам та фермерському
Відповідачі також не надали суду
доказів об'єктивної неможливості
невиконання свої повноважень згідно зі
ст. ст. 118, 122 ЗК України.
По суті вищевказані дії відповідачів в
супереч ст. 19 Конституції України,
вчинені не на підставі, не у межах
повноважень та не у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, в супереч меті повноважень з
якою ці повноваження надано, не
обґрунтовано, тобто без урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії),
упереджено, не добросовісно, не
розсудливо, без дотриманням принципу
рівності перед законом, не запобігаючи
протиправній дискримінації, не
пропорційно, зокрема без дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів позивача і цілями,
на досягнення яких спрямовані ці
рішення (дії), не своєчасно тобто з 1997
року по теперішній час порушували
Конституційні принципи та гарантії
права позивача щодо предмету спору.

Позовні вимоги позивача про стягнення
всіх судових витрати і понесених
матеріальних та моральних збитків,
задоволенню не підлягають, оскільки не
підтвердженні позивачем належними та
допустимими доказами.

Таким чином, з урахуванням вимог ст. 162
КАС України, позовні вимоги про
виділення паю та компенсацію всі
судових витрати і понесених
матеріальних та моральних збитків
підлягають задоволенню у спосіб -
зобов'язати Ралівську сільську раду
Самбірського району Львівської
області виділити ОСОБА_1 половину паю
(0,25 га) земельної частки у першому ряді
в урочищі «Виставка» по АДРЕСА_1
Львівської області, 0,29 га по АДРЕСА_2
або на урочищі коло «Сіраківської», а
решту 0,54 га в іншому місці.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Відповідачами
не надано суду жодних належних та
допустимих доказів правомірності
умисного невиконання нормативних
актів на Конституції України.

Згідно ст. 49, 70 КАС України, сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, а відтак
зобов'язані обґрунтовувати належність
та допустимість доказів для
підтвердження своїх вимог або
заперечень.

Розподіл судових витрат згідно ст. 94
КАС України не застосовується,
оскільки позивач звільнений від сплати
судового збору на підставі п. 9 ст. 5
Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 69, 70, 159-163, 167 КАС
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задоволити
частково.

2. Зобов'язати Ралівську сільську раду
Самбірського району Львівської
області виділити ОСОБА_1 половину паю
(0,25 га) земельної частки у першому ряді
в урочищі «Виставка» по АДРЕСА_1
Львівської області, 0,29 га по АДРЕСА_2
або на урочищі коло «Сіраківської», а
решту 0,54 га в іншому місці.

3. В іншій частині адміністративного
позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції може
бути оскаржена до Львівського
апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього ж Кодексу
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень
було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо в суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду першої інстанції,
набирає законної сили у порядку та
строки згідно ст. 254 КАС України.

Постанова складена у повному
обсязі 12.05.2014 року.

Суддя
Гавдик З.В.