Справа № 824/1813/14-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2014-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 травня 2014 року м. Чернівці
справа № 824/1813/14-а

Чернівецький окружний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Анісімова О.В.,

секретаря судового засідання -
Кордобан А.В.,

за участі:

представника позивача - Шапки В.П.,

представника відповідача - Каменецької
Х.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом селянського (фермерського)
господарства Боднара Георгія
Мафтейовича до Головного управління
Держземагентства у Чернівецькій
області про визнання протиправними дії
та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Селянське (фермерське) господарство
Боднара Георгія Мафтейовича (далі -
позивач або СФГ Боднар Г.М.) звернулося
до суду з адміністративним позовом до
головного управління Держземагентства
у Чернівецькій області (далі -
відповідач або Держземагентство) про
визнання протиправними дії щодо
неприйняття по суті рішення за
наслідками розгляду заяви від 04.03.2014 р.
про надання дозволу на виготовлення
проекту землеустрою щодо надання в
оренду земельної ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності для ведення
фермерського господарства та
зобов'язання повторно розглянути заяву
від 04.03.2014 р. про надання дозволу на
виготовлення проекту землеустрою щодо
надання в оренду земельної ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності для ведення
фермерського господарства.

Позовні вимоги позивач обґрунтував
тим, що він 04.03.2014 р. звернувся до
Держземагентства з письмовою заявою
про надання в оренду з метою ведення
фермерського господарства земельну
ділянку для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
площею - 15 га, яка знаходиться в
адміністративних межах Неполоківської
селищної ради Кіцманського району
Чернівецької області. Однак відповідач
відмовив у задоволенні заяви, через
невідповідність поданих документів
вимогам чинного законодавства. Вважає
такі дії відповідача протиправними та
просить суд зобов'язати
Держземагентство повторно розглянути
його заяву від 04.03.2014 р.

Відповідач щодо задоволення позову
заперечив.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
суду пояснив наступне.

Так, позивач є фермерським
господарством в сфері рослинництва
починаючи з 1994 р. та має в постійному
користуванні земельну ділянку площею 10
га, відповідну сільськогосподарську
техніку і все необхідне для роботи в
цій сфері.

Протягом 2011-2013 р.р., позивач на підставі
рішення Неполоковецької селищної ради
користувався земельною ділянкою
сільськогосподарського призначення
загальною площею - 15 га. Однак, 04.02.2014 р.
дане рішення селищної ради скасоване
господарським судом Чернівецької
області.

У зв'язку із зазначеним, з метою
продовження користування
вищезазначеною земельною ділянкою,
позивач 04.03.2014 р. звернувся до
Держземагентства з письмовою заявою
про надання в оренду з метою ведення
фермерського господарства земельну
ділянку для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
площею - 15 га, яка знаходиться в
адміністративних межах Неполоківської
селищної ради Кіцманського району
Чернівецької області (поза межами
населеного пункту с. П'ядиківці). До
заяви додав копію виписки з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців серії АБ
№889768, копію схематичного плану
земельної ділянки - об'єкту оренди.

Відповідачем у задоволені заяви
позивача від 04.03.2014 р. про надання в
оренду земельної ділянки відмовлено,
оскільки передача даної земельної
ділянки в оренду, здійснюється за
результатами проведення земельних
торгів. У зв'язку із не проведенням
таких земельних торгів, відповідач
вважає, що СФГ Боднар Г.М. не має право
на отримання земельної ділянки в
оренду.

Позивач вважає, що зазначена відмова
відповідача не відповідає чинному
законодавству, оскільки вона
суперечить вимогам Земельного кодексу
України від 25.10.2001 р., №2768-III (далі - ЗК
України), Закону України «Про
фермерське господарство» від 19.06.2003 р.,
№973-IV (далі - Закон №973). Крім цього, при
прийнятті оскаржуваного рішення
відповідач діяв всупереч процедурі
встановленої Методичними
рекомендаціями щодо порядку
реалізації головними управліннями
Держземагентства в областях, містах
Києві та Севастополі повноважень з
передачі земельних ділянок
сільськогосподарського призначення
державної власності у власність або
користування (на безконкурентних
засадах) для всіх потреб, затверджених
наказом Державного агентства
земельних ресурсів України від 28.02.2013
р., №72 «Про деякі питання реалізації
повноважень з питань передачі земель
сільськогосподарського призначення
державної власності для всіх потреб»
(далі - Методичні рекомендації) в
частині строків прийняття рішення та
форми його прийняття (позивач вважає,
що таке рішення приймається у вигляді
наказу).

У зв'язку із викладеним, представник
позивача просив суд позов задовольнити
у повному обсязі.

Представник відповідача суду пояснила
наступне.

Так, 07.03.2014 р. до Держземагентства
надійшла заява позивача про надання в
оренду з метою ведення фермерського
господарства земельну ділянку для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
площею - 15 га, яка знаходиться в
адміністративних межах Неполоківської
селищної ради Кіцманського району
Чернівецької області (поза межами
населеного пункту с. П'ядиківці) із
додатками, а саме: копією виписки з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців,
копії викопіювання місцезнаходження
земельної ділянки та копії
схематичного плану земельної ділянки.

Відповідачем йому відмовлено у наданні
в оренду цієї земельної ділянки,
оскільки відповідно до положень ч.2
ст.124 ЗК України та Методичних
рекомендацій така земельна ділянка
надається в оренду виключно за
результатами торгів, які не
проводились.

Також, представник відповідача суду
пояснила, що при вчиненні оскаржуваних
дій Держземагентством положення
Методичних рекомендацій у частині
строків прийняття рішення та форми
його прийняття не порушувались.

У зв'язку із зазначеним просила суд у
задоволенні позову відмовити.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно
та повно з'ясувавши обставини справи,
об'єктивно оцінивши докази, що мають
юридичне значення для вирішення спору
по суті, суд встановив наступне.

Так, відповідно до матеріалів справи
СФГ Боднар Г.М. є фермерським
господарством в сфері рослинництва та
згідно акту на право власності на
земельну ділянку серії ЧВ №000159 від
18.05.1994 р. є власником земельної ділянки
площею 10 га, яка знаходяться на
території Неполоковецької селищної
Ради народних депутатів.

Відповідно до рішення Неполоковецької
селищної ради Кіцманського району
Чернівецької області №225-7/2011 "Про
укладення угоди про платне
користування земельною ділянкою з ФГ
Боднара Г.М." позивач, на підставі угод
про платне користування земельною
ділянкою, користувався, для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва за рахунок земель селищної
ради, яка знаходиться в с. П'ядиківці (за
межами населеного пункту), земельною
ділянкою площею 15,0 га.

Рішенням господарського суду
Чернівецької області від 04.02.2014 р. у
справі № 926/1164/13 рішення
Неполоковецької селищної ради
Кіцманського району Чернівецької
області №225-7/2011 "Про укладення угоди
про платне користування земельною
ділянкою з ФГ Боднара Г.М" скасоване, а
отже відпали правові підстави для
користування позивачем земельною
ділянкою площею 15,0 га, яка знаходиться
в с. П'ядиківці (за межами населеного
пункту).

04.03.2014 р. СФГ Боднар Г.М. звернувся до
Держземагентства з письмовою заявою
про надання в оренду з метою ведення
фермерського господарства земельну
ділянку для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
площею - 15 га, яка знаходиться в
адміністративних межах Неполоківської
селищної ради Кіцманського району
Чернівецької області (поза межами
населеного пункту с. П'ядиківці). До
зазначеної заяви позивачем додано
копію виписки з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців серії АБ №889768, копією
викопіювання місцезнаходження
земельної ділянки-об'єкту оренди та
копією схематичного плану земельної
ділянки-об'єкту оренди.

Листом від 08.04.2014 р., №0-24-0.31-1279/2-14
Держземагентством відмовлено позивачу
у наданні в оренду з метою ведення
фермерського господарства земельну
ділянку для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
площею - 15 га, яка знаходиться в
адміністративних межах Неполоківської
селищної ради Кіцманського району
Чернівецької області (поза межами
населеного пункту с. П'ядиківці), у
зв'язку із невідповідністю поданих
документів вимогам чинного
законодавства. Згідно змісту даного
листа нормативною підставою для такої
відмови стала ч.2 ст.124 ЗК України,
згідно якої оренда земельних ділянок,
що перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється за
результатами проведення земельних
торгів.

Суд вважає, що Держземагентством
правомірно відмовлено СФГ Боднар Г.М. у
наданні в оренду з метою ведення
фермерського господарства земельну
ділянку для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
площею - 15 га, яка знаходиться в
адміністративних межах Неполоківської
селищної ради Кіцманського району
Чернівецької області (поза межами
населеного пункту с. П'ядиківці). До
зазначеного суд прийшов виходячи із
наступного.

Так, відповідно до п.1 ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. При цьому під
визначенням "на підставі" необхідно
розуміти, що суб'єкт владних
повноважень має бути утворений у
порядку, визначеному Конституцією та
законами України, зобов'язаний діяти на
виконання закону, за умов та обставин,
визначених ним; під визначанням "у
межах повноважень" необхідно розуміти,
що суб'єкт владних повноважень повинен
приймати рішення, а дії вчиняти до
встановлених законом повноважень, не
перевищуючи їх; а під визначенням "у
спосіб" необхідно розуміти, що суб'єкт
владних повноважень зобов'язаний
дотримуватися встановленої законом
процедури і форми прийняття рішення
або вчинення дії і повинен обирати лише
визначені законом засоби.

Згідно із п.1 Положення про Державне
агентство земельних ресурсів України
(далі - Положення), яке затверджене
Указом Президента України від 08.04.2011 р.,
№445/2011 державне агентство земельних
ресурсів України (Держземагентство
України) є центральним органом
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів та топографо-геодезичної і
картографічної діяльності, діяльність
якого спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра аграрної політики та
продовольства України (далі - Міністр),
входить до системи органів виконавчої
влади і забезпечує реалізацію
державної політики у сфері земельних
відносин та топографо-геодезичної і
картографічної діяльності, а
відповідно до п.7 цього ж Положення
Держземагентство України здійснює
свої повноваження безпосередньо і
через утворені в установленому порядку
територіальні органи в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, районах, містах, а також
через міськрайонні, міжміські,
міжрайонні територіальні органи.

На території Чернівецької області
таким територіальним органом є
відповідач, а отже у розумінні КАС
України він є суб'єктом владних
повноважень та зобов'язаний діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЗК України
земельні відносини регулюються
Конституцією України, цим Кодексом, а
також прийнятими відповідно до них
нормативно-правовими актами.

У відповідності до ч.1 ст.6 Закону
України «Про оренду землі» від 06.10.1998 р.,
№161-XIV орендарі набувають права оренди
земельної ділянки на підставах і в
порядку, передбачених Земельним
кодексом України, Цивільним кодексом
України, цим та іншими законами України
і договором оренди землі.

Згідно абз.1 ч.1 ст.116 ЗК України
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом, або за результатами аукціону.

При цьому суд зазначає, що відповідно
до пп.г) п.4 розділу ІІ "Прикінцеві та
перехідні положення" Закону України
"Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
розмежування земель державної та
комунальної власності" від 06.09.2012 № 5245-VI
(набрав чинності з 01.01.2013) у державній
власності залишаються усі землі,
розташовані за межами населених
пунктів, крім земельних ділянок
приватної власності та земельних
ділянок, зазначених у підпункті "а"
пункту 3 цього розділу (земельні
ділянки, на яких розташовані будівлі,
споруди, інші об'єкти нерухомого майна
комунальної власності відповідної
територіальної громади; які
перебувають у постійному користуванні
органів місцевого самоврядування,
комунальних підприємств, установ,
організацій).

Статтею 122 ЗК України визначено
повноваження органів виконавчої влади
та органів місцевого самоврядування
щодо передачі земельних ділянок у
власність або у користування.

Так, відповідно до ч.4 ст.122 ЗК України
центральний орган виконавчої влади з
питань земельних ресурсів у галузі
земельних відносин та його
територіальні органи передають
земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності, крім випадків,
визначених частиною восьмою цієї
статті, у власність або у користування
для всіх потреб.

Згідно Положення таким органом на
території Чернівецької області є
Держземагентство.

Відповідно до матеріалів справи
позивач просив надати йому в оренду
земельну ділянку
сільськогосподарського призначення
державної власності, а отже, враховуючи
вищевикладені нормативні приписи, саме
Держземагентство мало вирішувати
питання щодо оренди цієї земельної
ділянки.

Згідно ч.2 ст. 123 ЗК України особа,
зацікавлена в одержанні у користування
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності за проектом
землеустрою щодо її відведення,
звертається з клопотанням про надання
дозволу на його розробку до
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування,
які відповідно до повноважень,
визначених статтею 122 цього Кодексу,
передають у власність або користування
такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний
розмір земельної ділянки та її цільове
призначення. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування та розмір
земельної ділянки, письмова згода
землекористувача, засвідчена
нотаріально (у разі вилучення
земельної ділянки). Верховній Раді
Автономної Республіки Крим, Раді
міністрів Автономної Республіки Крим,
органам виконавчої влади або органам
місцевого самоврядування, які
передають земельні ділянки державної
чи комунальної власності у
користування відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, забороняється вимагати
додаткові матеріали та документи, не
передбачені цією статтею.

У силу приписів ч.3 ст.123 ЗК України
відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування в межах
їх повноважень у місячний строк
розглядає клопотання і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування земельної ділянки
вимогам законів, прийнятих відповідно
до них нормативно-правових актів, а
також генеральних планів населених
пунктів, іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування території населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

У разі якщо у місячний строк з дня
реєстрації клопотання Верховна Рада
Автономної Республіки Крим, Рада
міністрів Автономної Республіки Крим,
відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у користування
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу, не надав
дозволу на розроблення документації із
землеустрою або мотивовану відмову у
його наданні, то особа, зацікавлена в
одержанні у користування земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності, у місячний
строк з дня закінчення зазначеного
строку має право замовити розроблення
документації із землеустрою без
надання такого дозволу, про що письмово
повідомляє Верховну Раду Автономної
Республіки Крим, Раду міністрів
Автономної Республіки Крим,
відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування. До
письмового повідомлення додається
договір на виконання робіт із
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки.

Дослідженням змісту заяви позивача від
04.03.2014 р. про надання в оренду земельної
ділянки встановлено, що по своєму
змістовому навантаженню вона не є
клопотанням про надання дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки, що
свідчить проте, що СФГ Боднар Г.М. при
подані цієї заяви до Держземагентства
не керувався положеннями ст.123 ЗК
України.

Отримання земельної ділянки державної
форми власності в оренду без одержання
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки відповідно до положень ЗК
України є неможливим.

Крім цього, відповідно до ч.ч.1,2 ст. 124 ЗК
України передача в оренду земельних
ділянок, що перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування згідно з їх
повноваженнями, визначеними статтею 122
цього Кодексу, чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки (у разі продажу права оренди)
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки. Передача в оренду земельних
ділянок, що перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється за
результатами проведення земельних
торгів, крім випадків, встановлених
частинами другою, третьою статті 134
цього Кодексу.

Так, відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 134 ЗК
України не підлягають продажу на
конкурентних засадах (земельних
торгах) земельні ділянки державної чи
комунальної власності або права на них
у разі:

розташування на земельних ділянках
об'єктів нерухомого майна (будівель,
споруд), що перебувають у власності
фізичних або юридичних осіб;

використання земельних ділянок для
потреб, пов'язаних з користуванням
надрами, та спеціального
водокористування відповідно до
отриманих спеціальних дозволів
(ліцензій);

використання релігійними
організаціями, які легалізовані в
Україні, земельних ділянок під
культовими будівлями;

будівництва об'єктів, що в повному
обсязі здійснюється за кошти
державного та місцевих бюджетів;

надання земельних ділянок державним та
комунальним підприємствам, бюджетним
установам, а також господарським
товариствам, у статутному капіталі
яких державна або комунальна частка
акцій (часток, паїв) перевищує 60
відсотків;

надання земельних ділянок
підприємствам, установам і громадським
організаціям у сфері культури і
мистецтв (у тому числі національним
творчим спілкам та їх членам) під
творчі майстерні;

надання земельних ділянок в оренду для
реконструкції кварталів застарілої
забудови, для будівництва соціального
та доступного житла, якщо конкурс на
його будівництво вже проведено;

розміщення іноземних дипломатичних
представництв та консульських установ,
представництв міжнародних організацій
згідно з міжнародними договорами
України;

надання земельної ділянки, викупленої
для суспільних потреб чи примусово
відчуженої з мотивів суспільної
необхідності для забезпечення таких
потреб;

надання земельних ділянок державної
або комунальної власності для потреб
приватного партнера в рамках
державно-приватного партнерства
відповідно до закону;

надання земельної ділянки замість
викупленої для суспільних потреб чи
примусово відчуженої з мотивів
суспільної необхідності та повернення
такої земельної ділянки колишньому
власнику чи його спадкоємцю
(правонаступнику), у разі якщо така
потреба відпала;

будівництва, обслуговування та ремонту
об'єктів інженерної, транспортної,
енергетичної інфраструктури, об'єктів
зв'язку та дорожнього господарства
(крім об'єктів дорожнього сервісу);

створення озеленених територій
загального користування;

будівництва об'єктів забезпечення
життєдіяльності населених пунктів
(сміттєпереробних об'єктів, очисних
споруд, котелень, кладовищ,
протиерозійних, протизсувних і
протиселевих споруд);

передачі громадянам земельних ділянок
для ведення фермерського господарства,
ведення особистого селянського
господарства, ведення садівництва,
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка),
індивідуального дачного будівництва,
будівництва індивідуальних гаражів,
для сінокосіння і випасання худоби, для
городництва;

надання земельних ділянок особам
взамін тих, що були викуплені
(примусово відчужені) для суспільних
потреб чи з мотивів суспільної
необхідності за рішенням органів
державної влади, Ради міністрів
Автономної Республіки Крим та органів
місцевого самоврядування;

розміщення інфраструктури оптових
ринків сільськогосподарської
продукції;

надання земельних ділянок суб'єктам
господарювання, що реалізують
відповідно до Закону України "Про
особливості провадження інвестиційної
діяльності на території Автономної
Республіки Крим" зареєстровані в
установленому порядку інвестиційні
проекти. Надання такої земельної
ділянки у власність здійснюється
згідно із законодавством після
завершення строку реалізації
інвестиційного проекту за умови
виконання суб'єктом господарювання
договору про умови реалізації цього
інвестиційного проекту на території
Автономної Республіки Крим;

надання земельної ділянки, викупленої
для суспільних потреб чи примусово
відчуженої з мотивів суспільної
необхідності для забезпечення таких
потреб;

надання земельної ділянки взамін
викупленої для суспільних потреб чи
примусово відчуженої з мотивів
суспільної необхідності та повернення
такої земельної ділянки колишньому
власнику або його спадкоємцю
(правонаступнику) у разі, якщо така
потреба відпала;

поновлення договорів оренди землі;

використання земельних ділянок для
здійснення концесійної діяльності;

передачі в оренду, концесію майнових
комплексів або нерухомого майна,
розташованого на земельних ділянках
державної, комунальної власності;

надання в оренду земельних ділянок
індустріальних парків керуючим
компаніям цих індустріальних парків;

надання земельних ділянок в інших
випадках, визначених законом.

Земельні торги не проводяться при
наданні (передачі) земельних ділянок
громадянам у випадках, передбачених
статтями 34, 36 та 121 цього Кодексу, а
також передачі земель загального
користування садівницькому товариству
та дачному кооперативу.

Дослідженням матеріалів справи
встановлена відсутність у позивача
підстав визначених ч.ч.2,3 ст.134 ЗК
України для передачі йому земельної
ділянки в оренду не за результатами
земельних торгів. Крім цього, Закон №973
також не містить приписів, які б
надавали позивачеві право на отримання
земельної ділянки державної форми
власності в оренду без проведення
земельних торгів.

При цьому суд зазначає, що позивач у
справі є юридичною особою, а тому право
передбачене для громадян (фізичним
особам) щодо передачі земельних
ділянок для ведення фермерського
господарства без проведення земельних
торгів на нього не розповсюджується.

Відповідно до ст.135 ЗК України, земельні
торги проводяться у формі аукціону, за
результатами проведення якого
укладається договір купівлі-продажу,
оренди, суперфіцію, емфітевзису
земельної ділянки з учасником
(переможцем) земельних торгів, який
запропонував найвищу ціну за земельну
ділянку, що продається, або найвищу
плату за користування нею, зафіксовану
в ході проведення земельних торгів.
Крім цього, відповідно до ч.2 ст.6 Закону
України «Про оренду землі» від 06.10.1998 р.,
№161-XIV у разі набуття права оренди
земельної ділянки на конкурентних
засадах підставою для укладення
договору оренди є результати аукціону.

Враховуючи не проведення у даному разі
аукціону, у якому б переміг позивач, у
нього не виникло право на отримання в
оренду земельної ділянки, яка є
предметом дослідження у цій справі, а
тому йому правомірно відмовлено у
задоволенні його заяви.

Щодо процедурних порушень (не
оформлення відмови наказом), які на
думку позивача, допустило
Держземагентство при прийнятті
рішення про відмову у наданні в оренду
земельної ділянки.

Так, п.1.2. Методичних рекомендацій
визначено, що рішення територіальних
органів про надання дозволу на
розроблення документації із
землеустрою чи про затвердження
документації із землеустрою та надання
земельної ділянки у власність або
користування рекомендується приймати
у вигляді наказу. Наказ рекомендується
приймати по кожній земельній ділянці
окремо.

Стосовно випадку, коли при розгляді
клопотання про надання дозволу на
розробку проекту землеустрою
територіальний орган Держземагентства
встановить недотримання вимог,
зазначених у пункті 2.2 цих Методичних
рекомендацій, рекомендовано
інформувати заявника про відмову у
наданні відповідного дозволу із
зазначенням конкретних причин відмови
(п.2.6. Методичних рекомендацій).

Таким чином, аналіз положень ч.3 ст.123 ЗК
України, Методичних рекомендацій,
якими визначено рекомендований
механізм реалізації головними
управліннями Держземагентства в
областях, містах Києві та Севастополі
повноважень з передачі земельних
ділянок сільськогосподарського
призначення державної власності у
власність або користування, свідчить
про те, що надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
оформлюється рішенням (наказом)
повноважного органу, тоді як
мотивована відмова у наданні дозволу
може бути доведена до відома заявника
листом із зазначенням причин відмови.

Отже, у даному разі відповідач порушень
вимог Методичних рекомендацій не
допустив.

При цьому суд зазначає, що Методичні
рекомендації по своїй правовій
природі, не є обов'язковими до
виконання, а носять виключно
рекомендаційний характер, а тому
порушення їх вимог не є підставою для
визнання протиправними тих чи інших
дій. У даному разі суд має надавати
оцінку на предмет відповідності тих чи
інших дій відповідача вимогам ЗК
України. При цьому суд виходить із
переваги змісту над формою.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, а згідно ч.2 ст.71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Позивач по справі не належним чином
обґрунтував ті обставини, на яких
ґрунтуються його вимоги, натомість
відповідач довів правомірність своїх
дій.

За таких обставин, враховуючи
викладене, суд вважає, що позов
селянського (фермерського)
господарства Боднара Георгія
Мафтейовича до головного управління
Держземагентства у Чернівецькій
області про визнання протиправними дії
щодо неприйняття по суті рішення за
наслідками розгляду заяви від 04.03.2014 р.
про надання дозволу на виготовлення
проекту землеустрою щодо надання в
оренду земельної ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності для ведення
фермерського господарства та
зобов'язання повторно розглянути заяву
від 04.03.2014 р. про надання дозволу на
виготовлення проекту землеустрою щодо
надання в оренду земельної ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності для ведення
фермерського господарства - не
підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони - суб'єкта владних повноважень,
суд присуджує з іншої сторони всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати, пов'язані
із залученням свідків та проведенням
судових експертиз.

У зв'язку із відсутністю у цій справі
документально підтверджених судових
витрат, пов'язаних із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз, суд не присуджує судові
витрати.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини постанови.

Керуючись ст.ст.158 - 163, 167 КАС України,
суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову селянського (фермерського)
господарства Боднара Георгія
Мафтейовича до Головного управління
Держземагентства у Чернівецькій
області про визнання протиправними дії
та зобов'язання вчинити певні дії
відмовити у повному обсязі.

Порядок і строки оскарження постанови
визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, а також особи, які не
брали участі у справі, якщо суд вирішив
питання про їхні права, свободи,
інтереси чи обов'язки, мають право
оскаржити в апеляційному порядку
постанови суду першої інстанції
повністю або частково, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
О.В. Анісімов

Повний текст постанови складено 12.05.2014
р.