Справа № 814/165/13-а
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2013-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Миколаївський окружний
адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

10 червня 2013 року
Справа № 814/165/13-а

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі судді
Малих О.В., розглянувши в порядку
письмового провадження справу за

адміністративним позовом: фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 55200)

до відповідача Первомайської
об'єднаної державної податкової
інспекції Миколаївської області
Державної податкової служби (вул.
Дзержинського, 18, м. Первомайськ,
Миколаївська область, 55213)

про скасування податкових
повідомлень-рішень від 27.12.2012р. № ,
від 27.12.2012р. № , від 27.12.2012р. №
1,

в с т а н о в и в:

Фізичною особи-підприємцем ОСОБА_1
пред'явлено позов до Первомайської
об'єднаної державної податкової
інспекції Миколаївської області
Державної податкової служби про
скасування податкових повідомлень -
рішень від 27.12.2012р. № , від 27.12.2012р.
№ , від 27.12.2012р. № 1.

В обгрунтування своїх вимог позивача
зазначає, що прийняти відповідачем
податкові повідомлення-рішення є
протиправними та підлягають
скасуванню.

Відповідач позовні вимоги не визнав,
зазначив, що податкові
повідомлення-рішення Первомайської
об'єднаної державної податкової
інспекції Миколаївської області
Державної податкової служби від
27.12.2012р. № , від 27.12.2012р. № ,
від 27.12.2012р. № 1 прийняті у
відповідності до чинного
законодавства (арк. спр. 33 - 39).

Представники позивача та відповідача
надали клопотання про розгляд справи в
порядку письмового провадження (арк.
спр. 104, 105).

У відповідності до ч. 4 ст. 122 КАС України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Якщо таке
клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши надані докази, суд дійшов
висновку про те, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з частиною 1 статтю 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України
справою адміністративної юрисдикції є
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п. 5 частини 2 статті 17 КАС
України юрисдикція адміністративних
судів поширюється на спори за
зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України.

Пунктом 7 ч.1 статті 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено коло суб'єктів владних
повноважень, до яких віднесено орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до п.п. 41.1.1 п. 41.1 ст. 41
Податкового кодексу України
контролюючими органами є органи
державної податкової служби - щодо
податків, які справляються до бюджетів
та державних цільових фондів, крім
зазначених у підпункті 41.1.2 цього
пункту, а також стосовно законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладається на органи державної
податкової служби.

Отже, органи державної податкової
служби у відносинах з суб'єктами
господарювання, під час реалізації
своїх завдань та функцій, встановлених
законодавством України, є суб'єктами
владних повноважень. Таким чином,
відповідач є суб'єктом владних
повноважень, а спір який виник між
позивачем та відповідачем є справою
адміністративної юрисдикції та
підлягає розгляду в порядку
адміністративного судочинства.

У період з 03.12.2012 року по 07.12.2012 року
Первомайською об'єднаною державної
податковою інспекцією Миколаївської
області Державної податкової служби
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку дотримання вимог
податкового законодавства фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 за період з
01.10.2009р. по 07.12.2012р.

За результатами перевірки складено акт
№ 5564/172/НОМЕР_3 від 14.12.2012 року за
висновками якого встановлено
порушення:

- п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу
України щодо заниження чистого
оподатковуваного доходу за 2011 рік, в
результаті чого донараховано податок
на доходи фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами за результатами
річного декларування, в сумі 26 675,55 грн.;

- абзацу 4 пункту 293.4 статті 293
Податкового кодексу України, в
результаті чого донараховано єдиний
податок до доходу, отриманого від
здійснення виду діяльності, який не дає
право застосовувати спрощену систему
оподаткування, в сумі 19 058,05 грн.;

- пункту 181.1 статті 181, пункту 183.2 пункту
183.10 статті 183 Податкового кодексу
України щодо неподання у строки
реєстраційної заяви як платника
податку на додану вартість до органу
державної податкової служби та не
нарахування та не сплату податку па
додану вартість на рівні
зареєстрованого платника ПДВ без права
нарахування податкового кредиту та
отримання бюджетного відшкодування за
грудень 2011 року та листопад 2012 року.
Документальною перевіркою
донараховано податкові зобов'язання з
податку на додану вартість в сумі 56 094,00
грн., у тому числі за грудень 2011 року в
сумі 30 683,00 грн. та за листопад 2012 року в
сумі 25 411,00 грн.;

- п.п. «а» п. 19.1 с. 19 Закону України від
22.05.2003 року № 889-IV «Про податок з доходів
фізичних осіб», щодо неналежного
ведення обліку доходів та витрат від
підприємницької діяльності в книзі
обліку доходів та витрат ф.10 протягом
періоду з 01.102009 року по 01.12.2012 року.

На підставі акту перевірки податковим
органом винесено податкове
повідомлення рішення:

- № від 27 грудня 2012 року про
збільшення грошового зобов'язання зі
сплати єдиного податку в сумі 19 058,05 грн.
та застосування штрафних (фінансових
санкцій) в сумі 4 764,51 грн. (арк. спр. 9);

- № від 27 грудня 2012 року про
збільшення грошового зобов'язання з
податку на додану вартість в сумі 56 094,00
грн. та застосування
штрафних(фінансових санкцій) в сумі
16233,50 грн. (арк. спр. 10);

- № від 27 грудня 2012 року про
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку з доходів фізичних осіб в
сумі 26 675,55 грн. та застосування
штрафних (фінансових санкцій) в сумі 6
668,89 грн. (арк. спр. 11).

Не погодившись з рішеннями відповідача
позивач звернувся до суду з цим
позовом.

Стосовно податкового повідомлення
рішення № від 27 грудня 2012 року
про збільшення грошового зобов'язання
зі сплати єдиного податку в сумі 19 058,05
грн. та застосування штрафних
(фінансових санкцій) в сумі 4 764,51 грн.,
суд зазначає наступне:

В Акті перевірки податковий орган
робить висновок про донарахування
єдиного податку в сумі 19 058,05 гривень, в
результаті того, що платником єдиного
податку 2 групи надано послуги СТОВ
«Троянське», яке не є платником єдиного
податку, а є платником фіксованого
сільськогосподарського податку. Тому
на думку відповідача ФОП ОСОБА_1
порушив вимоги абзацу 2 пункту 291.4
статті 291 Податкового кодексу України,
норма якої, передбачає, що суб'єкти
господарювання, які застосовують
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності, поділяються на такі групи
платників єдиного податку:: друга група
- фізичні особи - підприємці, які
здійснюють господарську діяльність з
надання послуг, у тому числі побутових,
платникам єдиного податку та/або
населенню, виробництво та/або продаж
товарів, діяльність у сфері
ресторанного господарства, за умови, що
протягом календарного року
відповідають сукупності таких
критеріїв:не використовують працю
найманих осіб або кількість осіб, які
перебувають з ними у трудових
відносинах, одночасно не перевищує 10
осіб.

На підставі викладеного та керуючись
абз. 4 пункту 293.4 статті 293 Податкового
кодексу України, норма якого
передбачає, що ставка єдиного податку
встановлюється для платників єдиного
податку першої - третьої і п'ятої груп у
розмірі 15 відсотків, до доходу,
отриманого від здійснення видів
діяльності, які не дають права
застосовувати спрощену систему
оподаткування, податковий орган
обчислив та визначив суму єдиного
податку по ставці 15 відсотків від суми
отриманого доходу в листопаді 2012 року в
сумі 127 053,64 гривень (127053,64x15:100=19058,05).

Суд з таким висновком податкового
органу не погоджується оскільки
підпункт 291.5.1 пункту 291.5 статті 291
Податкового кодексу України
передбачає вичерпний перелік видів
діяльності, за здійснення яких суб'єкт
господарювання не може здійснювати
спрощену систему оподаткування та
звітності. Наведені види діяльності
платник податку не застосовував, що
підтверджується довідкою статистики
та свідоцтвом про сплату єдиного
податку № НОМЕР_4 від 15 березня 2012 року,
яким зафіксовано вид діяльності ФОП
ОСОБА_1 як 60.24.0-діяльність
автомобільного вантажного транспорту.

Суд також вважає протиправним
посилання податкового органу на абзаци
2 та 4 пункту 299.15 статті 299 Податкового
кодексу України, як на підставу того, що
ФОН ОСОБА_1 не мав права застосовувати
спрощену систему оподаткування, тому
що, наведені норми, передбачають
анулювання свідоцтва у разі здійснення
видів діяльності, які не дають право на
застосовувати спрощену систему
оподаткування.

На підставі викладеного суд дійшов
висновку, що податкового повідомлення
рішення № від 27 грудня 2012 року
про збільшення грошового зобов'язання
зі сплати єдиного податку в сумі 19 058,05
гривень та застосування
штрафних(фінансових санкцій) в сумі 4
764,51 гривень підлягає скасуванню.

Стосовно податкового повідомлення
рішення № від 27 грудня 2012 року
про збільшення грошового зобов'язання
з податку на додану вартість в сумі 56094
гривень та застосування штрафних
(фінансових санкцій) в сумі 16 233,50
гривень суд назначає наступне.

А пункті 2.6 Акту перевірки «Ведення
обліку придбання та продажу товарів
(робіт, послуг), обчислення, повноти і
своєчасності сплати до бюджету податку
на додану вартість», податковий орган
зазначив про порушення позивачем
вимог статті 1 Указу Президента України
«Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва» від 03.07.1998 року № 727 ( із
змінами та доповненнями, який діяв на
момент спірних правовідносин далі Указ
Президента № 727), а саме: перевищення у
звітному 2011 році суми в 500 тисяч гривень
обсягу виручки від реалізації.

Перевищення складає 215 489,00 грн. на
підставі поданих звітних документів:
звіту суб'єкта малого підприємництва
ОСОБА_1 за період з 01.01.2011 року по 30.09.2011
року реєстраційний номер 37308 від 16.11.2011
року, яким визначено суму виручки від
реалізації в сумі 499 500,00 грн., уточнююча
податкова декларація про майновий стан
і доходи за 2011 рік реєстраційний номер
49102 від 04.10.2012 року, якою платником,
фізичною особою-підприємцем, визначено
суму доходу за 4 квартал 2011 року в сумі
215 489,00 грн.

Відповідно до припису статті 6 Указу
Президента України № 727, тому що,
платники єдиного податку не є
платниками ряду податків, в тому числі
податку на додану вартість. Наведене
підтверджується свідоцтвом платника
єдиного податку № НОМЕР_5 від 20 жовтня
2010 року, яке встановлює юридичний факт,
що ФОП ОСОБА_1 був платником єдиного
податку до 30.09.2011 року, тобто до 4
кварталу 2011 року.

Податковим органом при визначенні суми
перевищення в сумі 215 489,00 грн., взято
дані декларації про майновий стан та
доходи фізичної особи-підприємця за 4
квартал 2011 рік, поданої до
Первомайської ОДПІ 04.10.2012 року, крім
тих, хто знаходиться на спрощеній
системі оподаткування. Наведеним на
думку суду податковий орган порушив
припис підпункту 177.5.2. пункту 177.5 статті
177 Податкового кодексу України, тому що,
фізичні особи-підприємці, які
зареєстровані протягом року в
установленому законом порядку або
перейшли із спрощеної системи
оподаткування на загальну систему
оподаткування чи сплачували
фіксований податок до набрання
чинності цим Кодексом, подають
податкову декларацію за результатами
звітного кварталу, в якому розпочата
така діяльність або відбувся перехід
на загальну систему оподаткування.

Тобто, при переході па загальну систему
оподаткування у 4 кварталі 2011 році ФОП
ОСОБА_1 подав, із запізненням, уточнюючу
декларацію 04.10.2012 року про майновий
стан і доходи фізичної
особи-підприємця, яка не є платником
єдиного податку. Тому, сума 215 489,00 грн.,
яка зазначена в наведеній декларації
не є виручкою від реалізації платника
єдиного податку.

Відсутність перевищення суми
визначеної статтею 1 Указу Президента
України, підтверджується
встановленими в ході перевірки даними,
а саме в Акті перевірки зазначено:
«Перевіркою правильності визначення
обсягу виручки, відображеної в звітах
платника єдиного податку за 2009-2011 роки
з даними про обсяг виручки,
встановленими в ході перевірки,
розбіжностей не встановлено. Обсяг
виручки, відображений в звітах
платника єдиного податку
підтверджується виписками з
розрахункового рахунку».

На підставі викладеного суд вважає, що
податкове повідомлення-рішення №
від 27 грудня 2012 року про
збільшення грошового зобов'язання з
податку на додану вартість в сумі 56 094,00
грн. та застосування
штрафних(фінансових санкцій) в сумі 16
233,50 грн. підлягає скасуванню.

Стосовно податкового повідомлення
рішення № від 27 грудня 2012 року
про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб в сумі 26 675,55 грн. та
застосування штрафних(фінансових
санкцій) в сумі 6 668,89 грн. суд назначає
наступне:

В Акті перевірки податковий орган
робить висновок про те, що платником
податку з доходів фізичних осіб ОСОБА_1
за даними декларації про майновий стан
та доходи, поданої 04.10.2012 року до
Первомайської ОДПІ завищено витрати в
сумі 156 416,00 грн., на підставі чого
збільшено податкове зобов'язання на
суму 26 675,55 грн.

Відповідно до пункту 177.4 статті 177
Податкового кодексу України, до
переліку витрат, безпосередньо
пов'язаних з отриманням доходів,
належать документально підтверджені
витрати, що включаються до витрат
операційної діяльності згідно з
розділом III цього Кодексу.

Пунктом 138.2 статті 138 Податкового
кодексу України встановлено, що
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює
виробництво товарів, виконання робіт,
надання послуг з довготривалим (більше
одного року) технологічним циклом
виробництва за умови, що договорами,
укладеними на виробництво таких
товарів, виконання робіт, надання
послуг, не передбачено поетапної їх
здачі, до витрат звітного податкового
періоду включаються витрати, пов'язані
з виробництвом таких товарів,
виконанням робіт, наданням послуг у
цьому періоді.

Відповідно до довідки статистики та
свідоцтва про сплату єдиного податку №
НОМЕР_4 від 15 березня 2012 року, вид
діяльності ФОП ОСОБА_1 зазначений як «
60.24.0» - діяльність автомобільного
вантажного транспорту.

Позивач надав суду копії документів, що
підтверджують здійснення ним реальних
господарських операцій у періоді що
перевірявся.

Так, факт отримання пального протягом
2011 року на суму 156 415,75 грн. на підставі
укладеного договору, підтверджується
нижченаведеними документами.

Між ФОП ОСОБА_1 та СТОО «Троянське»
укладений договір № 35 від 09.09.2011, згідно
якого СТОО «Троянське» зобов'язано
передати, а ФОП ОСОБА_1 - прийняти і
оплатити нафтопродукти (арк. спр. 70 - 71).

Отримання нафтопродуктів на протязі
2011 року на загальну суму 156 415,75 грн. була
здійснена за накладними № КТ-0000149 від
20.09.2011 року, № КТ-0000158 від 03.10.2011 року, №
КТ-0000170 від 24.10.2011 року (арк. спр. 74 - 76).

На підставі викладеного суд вважає, що
податкове повідомлення-рішення №
від 27 грудня 2012 року про
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку з доходів фізичних осіб в
сумі 26 675,55 грн. та застосування
штрафних (фінансових санкцій) в сумі 6
668,89 грн. підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач не довів суду законність та
обґрунтованість прийнятих рішень.

Натомість позивачем надано суду
достатні докази на підтвердження
позовних вимог. У зв'язку з цим, суд
вважає позовні вимоги обґрунтованими і
такими, що підлягають задоволенню в
повному обсязі, а порушені права та
інтереси позивача такими, що
підлягають судовому захисту.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 17, 71, 94, 98 ,122, 158-163, 167
КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Первомайської об'єднаної державної
податкової інспекції Миколаївської
області Державної податкової служби №
від 27 грудня 2012 року про
збільшення грошового зобов'язання зі
сплати єдиного податку в сумі 19 058,05 грн.
та застосування штрафних (фінансових
санкцій) в сумі 4 764,51 грн.

3. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Первомайської об'єднаної державної
податкової інспекції Миколаївської
області Державної податкової служби №
від 27 грудня 2012 року про
збільшення грошового зобов'язання з
податку на додану вартість в сумі 56 094,00
грн. та застосування
штрафних(фінансових санкцій) в сумі
16233,50 грн.

4. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Первомайської об'єднаної державної
податкової інспекції Миколаївської
області Державної податкової служби №
від 27 грудня 2012 року про
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку з доходів фізичних осіб в
сумі 26 675,55 грн. та застосування
штрафних (фінансових санкцій) в сумі 6
668,89 грн.

Постанова набирає законної сили
після закінчення 10-денного строку з дня
проголошення/отримання постанови, якщо
протягом цього часу не буде подано
апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили постанови
за наслідками апеляційного
провадження.

Порядок та строки апеляційного
оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Апеляційна скарга подається до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через
Миколаївський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень
у випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення встановлених строків
залишається без розгляду, якщо суд
апеляційної інстанції за заявою особи,
яка її подала, не знайде підстав для
поновлення строку.

Суддя
О.В. Малих