Справа № 804/4993/14
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2014-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
05 травня 2014 р. Справа № 804/4993/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді
при секретарі судового засідання
представника позивача ОСОБА_1
представника відповідача Сириці
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_3 до Відділу державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції про скасування
рішення № 7127703 від 23.10.2013 року та
зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного
адміністративного суду надійшов позов
ОСОБА_3 до Відділу державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно
реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції, в якому позивач
просить:

- скасувати рішення Відділу державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
Дніпропетровського МУЮ про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень № 7127703 від 23.10.2013 p.;

- зобов'язати Відділ державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
Дніпропетровського МУЮ зареєструвати
право власності на нерухоме майно:
«квартира АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 (ДРФОПП
НОМЕР_1).

В обґрунтування позову, позивач
зазначив, що всупереч тому, що позивач
має всі докази, які засвідчують
виникнення його право власності на
нерухоме майно: «квартира АДРЕСА_1»,
уповноваженим органом з реєстрації
речових прав на нерухоме майно,
безпідставно було відмовлено в
реєстрації права власності на нерухоме
майно.

Відповідач надав заперечення, в яких
зазначив, що відповідно до відомостей
Реєстру речових прав на нерухоме майно,
право власності на зазначену квартиру
набуто на підставі рішення суду за
іншою особою, а тому, дії державного
реєстратора Мудрак В.В. відповідають
вимогам чинного законодавства про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно і відповідно, позовні
вимоги задоволенню не підлягають.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечував,
просив в задоволенні
адміністративного позову відмовити.

Заслухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступних висновків.

22 вересня 2004 року між ОСОБА_3, надалі -
позивач та Приватним підприємством
«Приватна фірма «Віктор-13», надалі -
підприємство, було укладено Договір
про інвестування житлового
будівництва № 16.

Відповідно до умов вище вказаного
Договору, позивач, як безпосередній
інвестор зобов'язувався взяти участь у
інвестуванні будівництва житлового
будинку, за адресою: АДРЕСА_2 а
підприємство, як безпосередній
забудовник зобов'язувалось
організувати будівництво житлового
будинку, ввести його в експлуатацію та
передати позивачу у власність квартиру
АДРЕСА_1 загальною площею - 61,1 м. кв.,
розташовану на 10-му поверсі.

В порядку, визначеному умовами
вказаного вище договору, підприємством
було організовано будівництво
житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2
та відповідно до Акту прийому-передачі
житлової площі, яка будується, за
адресою: АДРЕСА_1 від 25.05.2012 року
вказана житлова площа була передана
позивачу.

Також, підприємство виконало договірні
зобов'язання в частині вводу в
експлуатацію буднику та підготовки
технічної документації.

Після закінчення будівництва
житлового будинку за вказаною адресою
та введення його в експлуатацію, задля
проведення державної реєстрації права
власності позивача на нерухоме майно,
Позивачем через довірену особу -
ОСОБА_5, яка діяла на підставі
довіреності № 1258, виданої приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу - ОСОБА_6
, було направлено до Відділу державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління Юстиції необхідний для
проведення державної реєстрації права
власності, пакет документів, перелік
яких, зазначено у картці прийому заяви
на реєстрацію № 3253682 від 07.10.2013 p.

Проте, відповідно до рішення про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень № 7127703 від 23.10.2013 р., на
підставі п. п. 16, 23 ст. 24 ЗУ «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», державним
реєстратором прав на нерухоме майно,
Мудрак В.В., було відмовлено у державній
реєстрації права власності на вказане
нерухоме майно так, як на вказане
житлове приміщення вже зареєстроване
право власності за другою особою, та на
вказане нерухоме майно накладено
арешт.

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 182 Цивільного кодексу України,
право власності та інші речові права на
нерухомі речі, обтяження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень",
державна реєстрація прав є
обов'язковою. Інформація про права на
нерухоме майно та їх обтяження
підлягає внесенню до Державного
реєстру прав.

Згідно ст. 4 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень",
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також,
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме:

1) право власності на нерухоме майно;

2) право володіння; право користування
(сервітут); право користування
земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб
(емфітевзис); право забудови земельної
ділянки (суперфіцій); право
господарського відання; право
оперативного управління; право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки; право
користування (найму, оренди) будівлею
або іншими капітальними спорудами, їх
окремими частинами; іпотека; довірче
управління майном;

3) інші речові права відповідно до
закону;

4) податкова застава, предметом якої, є
нерухоме майно, та інші обтяження.

Речові права на нерухоме майно,
зазначені в пунктах 2 і 3 частини першої
цієї статті, є похідними і реєструються
після державної реєстрації права
власності на таке майно, крім випадків,
передбачених статтею 4-1 цього Закону.

Частиною 2 ст.9 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень",
державний реєстратор встановлює
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства, а
також, відсутність суперечностей між
заявленими та вже зареєстрованими
правами на нерухоме майно та їх
обтяженнями, зокрема: відповідність
відомостей про нерухоме майно, наявних
у Державному реєстрі прав та поданих
документах.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.15 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень",
державна реєстрація прав та їх
обтяжень проводиться в такому порядку,
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень.

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 703 від 22 червня 2011 року затверджено
Порядок державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень (далі -
Порядок, чинний на момент виникнення
спірних правовідносин), пунктом 5 якого,
передбачена обов'язковість подання
документів для проведення державної
реєстрації прав, які повинні
відповідати вимогам, що встановлені
законом, цим Порядком та іншими
нормативно - правовими актами.

Пунктом 7 Порядку встановлено, що для
проведення державної реєстрації прав
заявник подає органові державної
реєстрації прав, нотаріусові заяву про
державну реєстрацію, форму та вимоги до
заповнення якої, встановлює Мін'юст.

Відповідно до п.9 Порядку, заявник під
час подання заяви про державну
реєстрацію пред'являє органові
державної реєстрації прав, нотаріусові
документ, що посвідчує його особу.

Згідно п.12 вищевказаного Порядку, під
час розгляду заяви про державну
реєстрацію і документів, що додаються
до неї, державний реєстратор
встановлює відповідність заявлених
прав і поданих документів вимогам
законодавства, а також, відсутність
суперечностей між заявленими та
зареєстрованими речовими правами на
нерухоме майно, їх обтяженнями,
зокрема, щодо:

1) обов'язкового дотримання письмової
форми правочину та його нотаріального
посвідчення (у встановлених законом
випадках);

2) повноважень заявника;

3) відомостей про нерухоме майно,
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, наявних у Державному реєстрі
прав та поданих документах;

4) наявності обтяжень прав на нерухоме
майно, зареєстрованих відповідно до
закону;

5) наявності факту виконання умов
правочину, з якими закон та/або договір
(угода) пов'язує можливість проведення
державної реєстрації виникнення,
переходу, припинення прав на нерухоме
майно або обтяження таких прав.

Пунктом 16 Порядку передбачено, що за
результатами розгляду заяви про
державну реєстрацію та документів,
необхідних для її проведення,
державний реєстратор приймає рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень або рішення про відмову в
такій реєстрації.

Як встановлено в судовому засіданні та
підтверджується матеріалами справи, а
саме: витягом Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно, Реєстру
прав власності на нерухоме майно,
Державного реєстру іпотек, Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна, державним
реєстратором було встановлено факт
наявності у Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно запису про
державну реєстрацію права власності на
квартиру АДРЕСА_1 за іншою особою, а
саме: Державою України в особі
Міністерства внутрішніх справ України
в оперативному управлінні Головного
управління внутрішніх військ МВС
України. Відповідно до відомостей
Реєстру речових прав на нерухоме майно
право власності на зазначену квартиру
набуто на підставі рішення
Господарського суду міста Києва.

Відповідно до ст. 69 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві, є будь-які фактичні дані,
на підставі яких, суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Вирішуючи питання щодо судового збору,
суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення, ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз.

У зв'язку з чим, судові витрати,
понесені позивачем, не повертаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 162 Кодексу
адміністративного судочинства
України, при вирішені справи по суті,
суд може задовольнити
адміністративний позов повністю або
частково чи відмовити в його
задоволенні повністю, або частково.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 69, 70, 71, 86, 94, 122,
159-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_3 до Відділу державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції про скасування
рішення № 7127703 від 23.10.2013 року
та зобов'язання вчинити певні дії -
відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд шляхом подання
апеляційної скарги до суду першої
інстанції з одночасним направленням
копії апеляційної скарги до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня проголошення постанови, або
протягом десяти днів з моменту
отримання копії постанови, відповідно
до вимог ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної сили у
порядку та у строки, визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя Постанова не набрала
законної сили05.05.14 Суддя З оригіналом
згідно Помічник судді
І.О. Лозицька І.О.
Лозицька Ф.В.Рагімов