Справа № 802/892/14-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2014-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

05 травня 2014 р.
Справа № 802/892/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Богоноса М.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання:
Боровської Т.А.

представника позивача:
Кирилюка Д.В.

відповідача: не
прибув;

третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Вінницькій області

до: ОСОБА_3

про: зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

25.03.2014 року до Вінницького окружного
адміністративного суду звернувся
позивач - Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Вінницькій області (далі - ІДАБК у
Вінницькій області) з адміністративним
позовом до відповідача - ОСОБА_3 (далі -
ОСОБА_3). У позовній заяві позивач
просить зобов'язати гр. ОСОБА_3 знести
за власний рахунок самочинно збудовані
гараж розміром 7,1 м * 4,0 м, сарай розміром
13,2 м *3,5 м, прибудову до житлового
будинку розміром 1,8 м * 4,8 м по АДРЕСА_1.

Позовні вимоги Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Вінницькій області обґрунтовані тим,
що будівництво гаражу розміром 7,1 м * 4,0
м, сараю розміром 13,2 м *3,5 м та прибудови
до житлового будинку розміром 1,8 м * 4,8 м
за вказаною адресою, яке проводиться
відповідачем, здійснюється з
порушенням, а саме ст. 9 Закону України
"Про архітектурну діяльність", ст. 34
Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності" та згідно з
ст.376 ЦК України має ознаки самочинного
будівництва. В установлений строк
відповідач добровільно не виконала
вимоги, встановлені приписом № 7 від
01.02.2013 року, тому такі об'єкти
підлягають знесенню в результаті
прийнятого рішення суду, регламентуючи
своє право на звернення до суду
відповідно до ч.1 ст.38 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності». В доповнення позивач
зазначив, що проведення позапланових
перевірок щодо дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил на
обєкті будівництва по АДРЕСА_1
здійснено на підставі звернення гр.
ОСОБА_2

Ухвалою Вінницького окружного
адміністративного суду від 28.04.2014 року
залучено до справи третю особу, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача - ОСОБА_2

Представник позивача, у судовому
засіданні, надав пояснення, які
повністю співпадають із позицією, яка
викладена у позовній заяві. Позов
підтримав та просив задовольнити в
повному обсязі.

Відповідач у судове засідання 05.05.2014
року не з'явилась, хоча про дату, час та
місце судового засідання повідомлена
належним чином. У наданих письмових
запереченнях від 07.04.2014 року відповідач
зазначає, що вказані позивачем
підстави для прийняття рішення про
знесення самочинного будівництва
відсутні. Вимоги припису про усунення
порушень №7 від 01.02.2013 року
відповідачем частково виконані, а саме
вжито заходи щодо оформлення права
власності на нерухоме майно - земельну
ділянку. Також, позивач вказує, що
законні права та інтереси інших осіб
при будівництві сараю, гаражу,
прибудови до житлового будинку не
порушені, протипожежні відстані
дотримані, відстань від межі
сусіднього будинковолодіння становить
2м, що не суперечать вимогам чинного
законодавства, а тому за відсутності
всіх обставин, необхідних для
ухвалення рішення про знесення
самочинного будівництва - відсутні
підстави для задоволення позову.

Третя особа ОСОБА_2 висловився про
задоволення позову та ухвалення
рішення про знесення самочинного
будівництва, мотивуючи тим, що
відповідач не мала дозволу на
проведення будівельних робіт, відтак
незаконно здійснені будівництво
гаражу, сараю та прибудови до житлового
будинку підлягає знесенню.

Дослідивши матеріали справи у їх
сукупності, заслухавши пояснення
представника позивача та третьої
особи, оцінивши інші докази, які є у
справі, суд приходить до переконання,
що заявлений адміністративний позов
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

01.02.2013 року Інспекцією Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Вінницькій області за зверненням гр.
ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) було проведено
позапланову перевірку законності
виконання будівельних робіт на
забудові садиби по АДРЕСА_1.

За результатами позапланової
перевірки дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил під час
виконання будівельних робіт на об'єкті
будівництва за адресою: АДРЕСА_1,
складено акт перевірки від 01.02.2013 року,
в якому зафіксовано виконання
будівельних робіт з будівництва гаражу
розміром 7,1 м * 4,0 м, сараю розміром 13,2 м
*3,5 м та прибудови до житлового будинку
розміром 1,8 м * 4,8 м без документів, що
надають право на виконання цих робіт,
що є порушенням статті 9 Закону України
"Про архітектурну діяльність" та статті
34 Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності".

01.02.2013 року позивачем складено
протокол про адміністративне
правопорушення, передбачене ч.1 ст.96
КупАП, винесено припис від 01.02.2013 р. №7,
яким зобов'язано відповідача привести
об'єкт будівництва у відповідність до
норм чинного законодавства у сфері
містобудування в строк до 30.12.2013 року.

Постановою від 13.02.2013р. №152 відповідача
притягнуто до адміністративної
відповідальності шляхом накладення
штрафу у розмірі 255 грн., який
відповідачем сплачено в повному
обсязі.

Згідно акту від 27.02.2014р. № 142-ПП
позивачем проведена позапланова
перевірка виконання вимог припису від
01.02.2013 року № 7, яким задокументовано
факт невиконання вимог вказаного
припису, що є порушенням п.3 ч.4 ст.41
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності», пп.3 п. 11 та
абз. 3 п. 14 Порядку здійснення
архітектурно-будівельного контролю,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 23.05.2011 року № 533. У
зв'язку із зазначеним, позивач
звернувся із даним позовом до суду.

Оцінюючи встановлені обставини та
доводи сторін, суд зазначає, що
відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про
архітектурну діяльність» від 20.05.1999 №
687-ІV передбачено, що будівництво (нове
будівництво, реконструкція,
реставрація, капітальний ремонт)
об'єкта архітектури здійснюється
відповідно до затвердженої проектної
документації, державних стандартів,
норм і правил.

Процедуру здійснення заходів,
спрямованих на дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил під час
виконання підготовчих і будівельних
робіт та ліцензійних умов провадження
господарської діяльності, пов'язаної
із створенням об'єктів будівництва
визначає Порядок здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю (далі - Порядок), затверджений
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 553 від 23.05.2011 року.

Відповідно до пп.1,3 п.2 Порядку
державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється за дотриманням,
зокрема, вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, проектної
документації, будівельних норм,
державних стандартів і правил,
технічних умов, інших нормативних
документів під час виконання
підготовчих і будівельних робіт,
архітектурних, інженерно-технічних і
конструктивних рішень, застосування
будівельної продукції, вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, інших вимог, установлених
законодавством, будівельними нормами,
правилами та проектною документацією,
щодо створення об'єкта будівництва.

У відповідності до ст. 34 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» замовник має право
виконувати будівельні роботи після: 1)
направлення замовником повідомлення
про початок виконання будівельних
робіт Державній
архітектурно-будівельній інспекції
або її територіальному органу за
місцезнаходженням об'єкта будівництва
- щодо об'єктів, будівництво яких
здійснюється на підставі будівельного
паспорта, які не потребують реєстрації
декларації про початок виконання
будівельних робіт або отримання
дозволу на виконання будівельних робіт
згідно з переліком об'єктів
будівництва, затвердженим Кабінетом
Міністрів України. Форма повідомлення
про початок виконання будівельних
робіт та порядок його подання
визначаються Кабінетом Міністрів
України; 2) реєстрації відповідною
інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю
декларації про початок виконання
будівельних робіт - щодо об'єктів
будівництва, що належать до І - III
категорій складності; 3) видачі
замовнику відповідною інспекцією
державного архітектурно - будівельного
контролю дозволу на виконання
будівельних робіт - щодо об'єктів
будівництва, що належать до IV і V
категорій складності.

Судом встановлено, що 01.02.2013 року
Інспекцією Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Вінницькій області за зверненням гр.
ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) було проведено
позапланову перевірку законності
виконання будівельних робіт на
забудові садиби по АДРЕСА_1.

За результатами позапланової
перевірки дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил під час
виконання будівельних робіт на об'єкті
будівництва за адресою: АДРЕСА_1,
складено акт перевірки від 01.02.2013 року,
в якому зафіксовано виконання
будівельних робіт з будівництва гаражу
розміром 7,1 м * 4,0 м, сараю розміром 13,2 м
*3,5 м та прибудови до житлового будинку
розміром 1,8 м * 4,8 м без документів, що
надають право на виконання цих робіт,
що є порушенням статті 9 Закону України
"Про архітектурну діяльність" та статті
34 Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності".

Згідно ст. 38 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», у разі виявлення факту
самочинного будівництва об'єкта,
перебудова якого з метою усунення
істотного відхилення від проекту або
усунення порушень законних прав та
інтересів інших осіб,істотного
порушення будівельних норм є
неможливою, посадова особа відповідної
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
видає особі, яка здійснила (здійснює)
таке будівництво, припис про усунення
порушень вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів і правил з
визначенням строку для добровільного
виконання припису. У разі якщо особа в
установлений строк добровільно не
виконала вимоги, встановлені у приписі,
інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю
подає позов до суду про знесення
самочинно збудованого об'єкта та
компенсацію витрат, пов'язаних з таким
знесенням. За рішенням суду самочинно
збудований об'єкт підлягає знесенню з
компенсацією витрат, пов'язаних із
знесенням об'єкта, за рахунок особи, яка
здійснила (здійснює) таке самочинне
будівництво.

Разом з тим, позовні вимоги про
знесення самочинно збудованого об'єкту
містобудування може бути пред'явлено
Інспекцією до суду у разі, якщо особа в
установлений строк добровільно не
виконала вимоги, встановлені у приписі
про усунення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил із
визначенням строку для добровільного
виконання припису, та/або якщо
перебудова об'єкта є неможливою.

В ході судового розгляду
адміністративної справи судом
встановлений факт часткового
виконання відповідачем вимог припису
№ 7 від 01.02.2013 року, а саме гр. ОСОБА_3
здійснювалися заходи щодо оформлення
права власності на нерухоме майно
майно - земельну ділянку.

Як вбачається із акту перевірки
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил від
27.02.2014 року та не заперечується
позивачем, зазначено, що гр. ОСОБА_3
здійснювалися заходи щодо оформлення
права власності на нерухоме майно
майно - земельну ділянку та вжиття
ОСОБА_3 всіх можливих заходів по
виконанню припису можна розглядати як
підставу для звільнення від
відповідальності за ухилення від
виконання або несвоєчасне виконання
припису.

Оскільки позивач не заперечує
часткового виконання припису та
відповідно здійснення заходів щодо
оформлення самочинного будівництва, а
відповідач бажає його здійснити, суд
доходить висновку про передчасність
вимог Інспекції про знесення
самочинного будівництва.

Окрім вказаного, представник позивача
не зміг пояснити чому перебудова
об'єктів самочинного будівництва є
неможливою та не довів наявності
підстав для застосування до гр. ОСОБА_3
такого виняткового заходу для усунення
виявлених порушень, як знесення
самочинного будівництва.

Під час розгляду справи судом
встановлено, що матеріали перевірки
(акти, приписи) не містять будь-яких
посилань на те, що гараж розміром 7,1 м *
4,0 м, сарай розміром 13,2 м *3,5 м та
прибудова до житлового будинку
розміром 1,8 м * 4,8 м побудовано без
додержання архітектурних, санітарних,
екологічних, протипожежних та інших
вимог і правил.

Крім того, надані листи з Калинівського
міжрайонного управління ГУ
Держсанепідемслужби у Вінницькій
області та служби
наглядово-профілактичного
обслуговування Калинівського району
при управлінні Держтехногенбезпеки у
Вінницькій області не беруться судом
до уваги, оскільки вказані документи на
момент перевірки були відсутні, а також
не дотримання архітектурних,
санітарних, екологічних, протипожежних
та інших вимог не ставились у вину
відповідачу.

Приймаючи до уваги те, що Інспекцією не
надано суду жодного доказу в
підтвердження істотного порушення
будівельних норм і правил з боку
відповідача, суд приходить до висновку
про відсутність законних підстав для
знесення самочинно збудованого гараж
розміром 7,1 м * 4,0 м, сараю розміром 13,2 м
*3,5 м та прибудови до житлового будинку
розміром 1,8 м * 4,8 м.

При цьому, суд вважає за необхідне
відзначити, що сам факт невиконання
припису, яким Інспекція ДАБК
обґрунтовує вимогу здійснити знесення
прибудови, не слід вважати законною
підставою для знесення об'єкта
самочинного будівництва (в розумінні
ст.376 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
відповідного документа, який дає право
виконувати будівельні роботи, чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил. Особа, яка здійснила або
здійснює самочинне будівництво
нерухомого майна, не набуває права
власності на нього. Право власності на
самочинно збудоване нерухоме майно
може бути за рішенням суду визнане за
особою, яка здійснила самочинне
будівництво на земельній ділянці, що не
була їй відведена для цієї мети, за
умови надання земельної ділянки у
встановленому порядку особі під уже
збудоване нерухоме майно. Якщо власник
(користувач) земельної ділянки
заперечує проти визнання права
власності на нерухоме майно за особою,
яка здійснила (здійснює) самочинне
будівництво на його земельній ділянці,
або якщо це порушує права інших осіб,
майно підлягає знесенню особою, яка
здійснила (здійснює) самочинне
будівництво, або за її рахунок. На
вимогу власника (користувача)
земельної ділянки суд може визнати за
ним право власності на нерухоме майно,
яке самочинно збудоване на ній, якщо це
не порушує права інших осіб. Особа, яка
здійснила самочинне будівництво, має
право на відшкодування витрат на
будівництво, якщо право власності на
нерухоме майно визнано за власником
(користувачем) земельної ділянки, на
якій воно розміщене. У разі істотного
відхилення від проекту, що суперечить
суспільним інтересам або порушує права
інших осіб, істотного порушення
будівельних норм і правил суд за
позовом відповідного органу державної
влади або органу місцевого
самоврядування може постановити
рішення, яким зобов'язати особу, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
провести відповідну перебудову. Якщо
проведення такої перебудови є
неможливим або особа, яка здійснила
(здійснює) будівництво, відмовляється
від її проведення, таке нерухоме майно
за рішенням суду підлягає знесенню за
рахунок особи, яка здійснила (здійснює)
будівництво. Особа, яка здійснила
(здійснює) самочинне будівництво,
зобов'язана відшкодувати витрати,
пов'язані з приведенням земельної
ділянки до попереднього стану.

Відповідно до пунктів 22 та 24 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30.03.2012р. № 6 «Про
практику застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)» знесення самочинного
будівництва є крайньою мірою і можливе
лише тоді, коли використано усі
передбачені законодавством України
заходи щодо реагування та притягнення
винної особи до відповідальності. Під
істотним порушенням будівельних норм і
правил слід розуміти, зокрема,
недодержання архітектурних,
санітарних, екологічних, протипожежних
та інших вимог і правил, а також зміну
окремих конструктивних елементів
житлового будинку, будівлі, споруди, що
впливає на їх міцність і безпечність.
Знесення нерухомості, збудованої з
істотним відхиленням від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, істотним
порушенням будівельних норм і правил (у
тому числі за відсутності проекту),
можливе лише за умови, що неможлива
перебудова нерухомості відповідно до
проекту або відповідно до норм і
правил, визначених державними
правилами та санітарними нормами, або
якщо особа, яка здійснила (здійснює)
будівництво, відмовляється від такої
перебудови.

Водночас, суд звертає увагу на те, що
звертаючись до суду із вимогою про
знесення прибудови до житлового
будинку розміром 1,8 м * 4,8 м, позивачем не
доведено обставин, які свідчать про
істотність порушення будівельних норм
і правил при її спорудженні (тобто про
недодержання архітектурних,
санітарних, екологічних, протипожежних
та інших вимог і правил), про істотне
відхилення від проекту, суперечність
таких дій суспільним інтересам або
порушення права інших осіб, істотне
порушення будівельних норм і правил
при будівництві, що веде до
неможливості їх усунення або ж про
відмову відповідача усунути такі
порушення.

Зокрема, такі обставини не відображені
в жодному зі складених позивачем актів,
протоколах чи приписах, а також не
доводиться іншими доказами, які
досліджені у даній справі. Відповідно,
суд приходить до висновку, що позивачем
не встановлено та не доведено
існування обставин, визначених ст.376
Цивільного кодексу України, виключно з
якими пов'язані підстави для знесення
самочинного будівництва.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що
ІДАБК у Вінницькій області не надала до
суду достатніх беззаперечних доказів в
обґрунтування обставин, на яких
ґрунтуються її позовні вимоги та нею не
було доведено наявності підстав для їх
задоволення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в
задоволенні позову слід відмовити.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
а також за відсутності витрат позивача
- суб'єкта владних повноважень,
пов'язаних із залученням свідків та
проведенням судових експертиз, судові
витрати стягненню з відповідача не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні вимог адміністративного
позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Богоніс Михайло Богданович