Справа № 825/1601/13-а
Суддя: Грищенко Т.М.
Дата ухвалення: 2014-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
825/1601/13-а Головуючий у
1-й інстанції: Бородавкіна С.В.
Суддя-доповідач: Грищенко Т.М.
У Х В А Л А

Іменем України

29 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Грищенко
Т.М.,

суддів
Лічевецького І.О., Мацедонської В.Е.,

при секретарі Киш С.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, згідно ч.1 ст. 41 КАС України,
апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 10 грудня 2013
р. у справі за адміністративним позовом
Державної податкової інспекції у м.
Чернігові ГУ Міндоходів у
Чернігівській області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення
податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

ДПІ у м. Чернігові Головного
Управління Міндоходів у Чернігівській
області звернулося до Чернігівського
окружного адміністративного суду з
позовом до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу
по податковому боргу по орендній платі
з фізичних осіб в сумі 43304,72 грн., який
виник на підставі грошового
зобов'язання визначеного ДПІ у м.
Чернігові в податковому
повідомленні-рішенні від 27.02.2012 №.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 10 грудня 2013
року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, ФОП ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу, в якій просить апеляційну
інстанцію скасувати незаконну, на його
думку, постанову суду першої інстанції
та постановити нову про відмову в
позові у повному обсязі.

В своїй апеляційній скарзі апелянт
посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
незаконність та необ'єктивність
судового рішення, що є підставами для
його скасування.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з огляду на
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
фізична особа-підприємець ОСОБА_2
зареєстрований Виконавчим комітетом
Чернігівської міської ради 27.01.1995 р. та
з 19.08.2005 знаходиться на обліку у ДПІ у м.
Чернігові як платник податків.

Державною податковою інспекцією у м.
Чернігові була проведена
документальна позапланова невиїзна
перевірка з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 за період з
01.10.2008 по 28.11.2011, за результатами якої
складено акт №3594/17/НОМЕР_1 від 09.12.2011, в
якому контролюючим органом
встановлено порушення позивачем
наступних вимог податкового
законодавства: ст.13, 14 Декрету та пп.14.1.72
п.14.1 ст.14, п.274.1 ст.274, п.286.2 ст.286, п.287.1 ст.287
Податкового кодексу України, яким
позивачем було занижено оподаткований
дохід за 2009 рік на суму 1616,32 грн. та в
січні-жовтні 2011 році не нараховано та
не сплачено до бюджету земельний
податок (орендну плату) в розмірі 39367,00
грн.

За висновками акта перевірки ДПІ у м.
Чернігові винесено податкове
повідомлення-рішення від 27.02.2012 №,
яким відповідачу збільшено суму
грошового зобов'язання з орендної
плати з фізичних осіб на 43304,72 грн., з
них: +39367,00 грн. - за основним платежем та
3937,72 грн. - за штрафними санкціями.

ФОП ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом
до Державної податкової інспекції у м.
Чернігові Державної податкової служби
про визнання нечинним та скасування
податкового повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Чернігові від 27.02.2012 №.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 24.05.2013 позов
було задоволено , проте постановою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 09.07.2013 було
скасовано постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від
24.05.2013 та відмовлено ФОП ОСОБА_2 в
задоволенні адміністративного позову.
Згідно ухвали Вищого
адміністративного суду України,
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 09.07.2013 -
залишено без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, між
позивачем (орендар) та Чернігівською
міською радою (орендодавець) був
укладений договір оренди земельної
ділянки НОМЕР_2 від 28.01.2010 року, на
період до 25.12.2014 року, відповідно до
якого, орендодавець надає орендарю в
строкове платне користування земельну
ділянку в м. Чернігові для
обслуговування об'єкту нерухомості -
власної залізничної колії по АДРЕСА_1,
загальна площа якої становить 1,5593га,
нормативна грошова оцінка - 1486948,48грн.

Як вбачається з матеріалів справи, в
квітні 2011 року ФОП ОСОБА_2 звернувся до
Господарського суду Чернігівської
області з позовом до Чернігівської
міської ради про припинення
правовідносин із 21.07.2010 року між ним та
Чернігівською міською радою на
підставі договору оренди земельної
ділянки НОМЕР_2 від 28.01.2010 року. Рішенням
Господарського суду Чернігівської
області від 15.06.2011 року позовні вимоги
задоволено, припинено з 21.07.2010 року
правовідносини, як виникли між ФОП
ОСОБА_2 та Чернігівською міською радою.

Разом з тим, Київський апеляційний
господарський суд скасував рішення
суду першої інстанції та прийняв нове,
про відмову у розірванні договору
оренди земельної ділянки НОМЕР_2 від
28.01.2010 року.

Позивачу відомі вказані обставини,
проте рішення Київського апеляційного
господарського суду ним оскаржене не
було.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що оскільки позивач є
орендарем земельної ділянки в АДРЕСА_1
від 28.01.2010 року, тому останній
зобов'язаний сплачувати орендну плату.

При цьому, згідно п. 57.3 ст. 57 Кодексу у
разі визначення грошового зобов'язання
контролюючим органом за підставами,
зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6
пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу,
платник податків зобов'язаний сплатити
нараховану суму грошового зобов'язання
протягом 10 календарних днів, що
настають за днем отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

Відповідно до п.287.1 ст.287 Податкового
кодексу України власники землі та
землекористувачі сплачують плату за
землю з дня виникнення права власності
або права користування земельною
ділянкою.

Відповідно до п. 287.5 ст.287 Податкового
кодексу України податок фізичними
особами сплачується протягом 60 днів з
дня вручення податкового
повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 288.1 ст.288 Податкового
кодексу України підставою для
нарахування орендної плати за земельну
ділянку є договір оренди такої
земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи
місцевого самоврядування, які
укладають договори оренди землі,
повинні до 1 лютого подавати органу
державної податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
переліки орендарів, з якими укладено
договори оренди землі на поточний рік,
та інформувати відповідний орган
державної податкової служби про
укладення нових, внесення змін до
існуючих договорів оренди землі та їх
розірвання до 1 числа місяця, що настає
за місяцем, у якому відбулися зазначені
зміни.

Відповідно до ст.288 Податкового кодексу
України платником орендної плати є
орендар земельної ділянки, об'єктом
оподаткування є земельна ділянка,
надана в оренду, розмір та умови
внесення орендної плати
встановлюються у договорі оренди між
орендодавцем (власником) і орендарем.

Відповідно до пп.59.1 ст.59 Податкового
кодексу України у разі коли платник
податків не сплачує узгодженої суми
грошового зобов'язання в установлені
законодавством строки, орган державної
податкової служби надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Як встановлено вище, сума податкових
зобов'язань ФОП ОСОБА_2 сплачена не
була. Таким чином, відповідно до ст. 59
Податкового кодексу України на адресу
відповідача була направлена податкова
вимога від 21.02.2012 року № 39 в розмірі
43304,72 грн. та була вручена - 25.02.2012 року.

Таким чином, передбачені чинним
законодавством заходи не привели до
погашення податкового боргу, сума
узгодженого податкового боргу в
добровільному порядку відповідачем не
сплачена. Отже, оскільки встановлено
порушення відповідачем вимог
Податкового кодексу України, суд
першої інстанції правильно прийшов до
висновку, що податковий борг виник саме
внаслідок несплати відповідачем
узгодженого податкового зобов'язання.

За таких обставин судова колегія
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позовні вимоги є цілком
обґрунтованими та підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Доводи ФОП ОСОБА_2, викладені в
апеляційній скарзі, не спростовують
висновків суду першої інстанції, які є
належним чином обґрунтованими та
правомірними.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 - залишити без
задоволення.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 10 грудня 2013
р. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складення в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Т.М.Грищенко

Судді
І.О.Лічевецький

В.Е. Мацедонська

Головуючий суддя
Грищенко Т.М.

Судді:
Лічевецький І.О.

Мацедонська В.Е.