Справа № 255/14059/13-а
Суддя: Блохін А. А.
Дата ухвалення: 2014-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Алтухова О.С.
Суддя-доповідач - Блохін А. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2014 року справа №255/14059/13-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд в складі колегії:
головуючого судді Блохіна А.А., суддів
Міронової Г.М., Юрко І.В., розглянувши в
порядку письмового провадження
апеляційну скаргу прокурора міста
Донецька на постанову Ворошиловського
районного суду м. Донецька від 18
листопада 2013 року у справі № 255/14059/13-а
за позовом ОСОБА_2 до Донецької міської
ради про визнання відмови
неправомірною, скасування рішення та
зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О
В И В:

08 листопада 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Донецької міської
ради, у якому просив суд визнати
відмову Донецької міської ради від
17.09.2013 року вих. № 01/3-4588 неправомірною;
скасувати рішення Донецької міської
ради від 01.02.2013 № 27/106 «Про затвердження
меж парку «Студентський» на території
міста Донецька» в частині земельної
ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,1111га;
зобов'язати Донецьку міську раду
розглянути питання щодо продажу
ОСОБА_2 земельної ділянки по АДРЕСА_1
площею 0,1111га.

Постановою Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 18 листопада 2013 року
у справі № 255/4059/13-а позов задоволено.
Визнано відмову Донецької міської
ради від 17.09.2013 року № 01/3-4588вих.
неправомірною. Рішення Донецької
міської ради від 01.02.2013 року № 27/106
«Про затвердження меж парку
«Студентський» на території міста
Донецька» в частині земельної ділянки
по АДРЕСА_1 площею 0,1111га скасовано.
Зобов'язано Донецьку міську раду
розглянути питання щодо продажу
ОСОБА_2 земельної ділянки по АДРЕСА_1
площею 0,1111га.

Не погодившись з судовим рішенням,
прокурор м. Донецька звернувся з
апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просив скасувати
постанову та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позовних вимог
у повному обсязі.

Сторони в судове засідання не прибули,
про час, дату та місце апеляційного
розгляду справи повідомлені належним
чином, тому за приписами п. 2 ч. 1 ст. 197
КАС України суд апеляційної інстанції
розглядає справу у порядку письмового
провадження.

Колегія суддів заслухала
суддю-доповідача, перевірила матеріали
справи, обговорила доводи апеляційної
скарги і встановила наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в
разі встановлення під час
апеляційного провадження порушень,
допущених судом першої інстанції, які
призвели до неправильного вирішення
справи.

Згідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

За нормою п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України суд
апеляційної інстанції скасовує
рішення суду першої інстанції та
ухвалює нове якщо встановить порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Як встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_2 є власником індивідуального
житлового будинку АДРЕСА_1, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на нерухоме майно від 29.04.2013
року індексний номер 3062042 (а.с.6).

За договором купівлі - продажу № 3607 від
11.04.2008 року позивачем також була
придбана земельна ділянка площею 0,1000
га по АДРЕСА_1, що підтверджується
державним актом на право власності на
земельну ділянку, зареєстрованим в
Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 04 від
06.05.2008 року (а.с.9). Згідно вказаного акту
цільове призначення земельної ділянки
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд.

Згідно технічного паспорту на садибний
(індивідуальній) житловий будинок № 11
по вулиці Солов'яненка м. Донецька
вбачається, що фактична площа
земельної ділянки складає 0.2111 га. На
земельній ділянці розташований
житловий будинок, сторожка та огорожа.(
а.с. 10-18)

У зв'язку із цим, позивач звернувся до
Донецької міської ради з приводу
викупу земельної ділянки по АДРЕСА_1.

Листом заступника міського голови від
17.09.2013 року за № 01/3-4588вих Донецька
міська рада повідомила позивача про
неможливість продажу земельної
ділянки. Як підставу відмови міська
рада зазначала Програму розвитку
земельних відносин та охорони земель
на 2011-2015 роки, затверджену рішенням
міської ради від 14.01.2011 року № 3/36 на
виконання рішення міської ради від
23.12.2009 року № 40/37. Враховуючи матеріали
з інвентаризації меж парку
«Студентський» на території міста
Донецька, 01.02.2013 року Донецькою міською
радою прийнято рішення № 27/106 «Про
затвердження меж парку «Студентський»
на території міста Донецька». Земельну
ділянку по вул. Солов'яненко включено
до території парку «Студентський» у
місті Донецьку. Пунктом 2
вищезазначеного рішення міською радою
вирішено виключити на території парку
«Студентський» господарську
діяльність, яка перешкоджає чи може
перешкоджати його використанню за
цільовим призначенням, а також
негативно впливає на природний стан
цих земель.

Своє рішення про задоволення позовних
вимог суд першої інстанції мотивував
тим, що вказану відмову вважає
неправомірною, а рішення Донецької
міської ради від 01.02.2013 року № 27/106 «Про
затвердження меж парку «Студентський»
на території міста Донецька» в
частині земельної ділянки по АДРЕСА_1
площею 0,1111га таким, що підлягає
скасуванню. Суд першої інстанції
вважав, що позивач має право на
придбання земельної ділянки, що
знаходиться в його фактичному
користуванні, понад норму безоплатної
передачі у власність за
цивільно-правовими угодами. Крім того,
суд першої інстанції зазначив, що
рішення Донецької міської ради від
01.02.2013 року № 27/106 «Про затвердження меж
парку «Студентський» на території
міста Донецька» в частині земельної
ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,1111 га
порушує права позивача та не дозволяє
реалізувати гарантоване Конституцією
право власності на землю.

Колегія суддів частково погоджується з
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 140 Конституції України
визначено, що місцеве самоврядування є
правом територіальної громади -
жителів села чи добровільного
об'єднання у сільську громаду жителів
кількох сіл, селища та міста -
самостійно вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється
територіальною громадою в порядку,
встановленому законом, як
безпосередньо, так і через органи
місцевого самоврядування: сільські,
селищні, міські ради та їх виконавчі
органи.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
сільські, селищні, міські ради є
органами місцевого самоврядування, що
представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють
від їх імені та в їх інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами.

Так, за приписами п. 34 ст. 26 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» виключно на пленарних
засіданнях сільської, селищної,
міської ради вирішуються в тому числі
питання регулювання земельних
відносин.

Згідно з частиною першою статті 59
вищевказаного Закону рада в межах
своїх повноважень приймає нормативні
та інші акти у формі рішень.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Донецької міської ради від
01.02.2013 року № 27/106 «Про затвердження
меж парку «Студентський» на території
міста Донецька» установлено та
затверджено межі парку «Студентський»
у м. Донецьку згідно додатку. Виключено
на території парку «Студентський»
господарську діяльність, яка
перешкоджає чи може перешкоджати його
використанню за цільовим призначенням,
а також негативно вливає на природній
стан цих земель. Зазначене рішення було
прийнято на виконання рішення міської
ради від 23.12.2009 року № 40/37, Програми
розвитку земельних відносин та охорони
земель на 2011-2015 роки, затвердженої
рішенням міської ради від 14.01.2011 року №
3/36, враховуючи матеріали з
інвентаризації меж парку
«Студентський» на території міста
Донецька.

Рішення міської ради від 23.12.2009 року №
40/37, Програма розвитку земельних
відносин та охорони земель на 2011-2015
роки, затверджена рішенням міської
ради від 14.01.2011 року № 3/36, які до
теперішнього часу не оскаржені.

У відповідності до частин першої та
четвертої статті 70 цього Кодексу
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Технічний паспорт на садибний
(індивідуальній) житловий будинок № 11
по вулиці Солов'яненка м. Донецька не є
належним доказом у розумінні ст. 70 КАС
України, який підтверджує факт
використання позивачем понад норму
земельної ділянки площею 0,1111 га саме на
момент прийняття рішення Донецькою
міською радою від 01.02.2013 року № 27/106.
Тому позивачем не доведено яким чином
рішення Донецької міської ради від
01.02.2013 року № 27/106 і які його права
порушує.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає правомірним прийняття
Донецькою міською радою рішення від
01.02.2013 року № 27/106 «Про затвердження меж
парку «Студентський» на території
міста Донецька», адже останнє
приймалось компетентним органом, у
передбачений законом спосіб, на
підставі норм чинного на той час
законодавства. Окрім того, оспорюване
рішення було прийнято з урахуванням
матеріалів з інвентаризації меж парку
«Студентський» на території міста
Донецька, розробленої комунальним
підприємством «Донецькі міські
земельні ресурси».

Відтак, позовні вимоги про скасування
рішення Донецької міської ради від
01.02.2013 року № 27/106 «Про затвердження меж
парку «Студентський» на території
міста Донецька» є необґрунтованими та
не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання
відмови Донецької міської ради від
17.09.2013 року № 01/3-4588вих неправомірною
та зобов'язання Донецьку міську раду
розглянути питання щодо продажу
ОСОБА_2 земельної ділянки по АДРЕСА_1
площею 0,1111га, колегія суддів зазначає
наступне.

Як відзначалось вище, відповідно до п. 34
ст. 26 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» виключно на
пленарних засіданнях сільської,
селищної, міської ради вирішуються
питання регулювання земельних
відносин.

Між тим, заява позивача про продаж
земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею
0,1111га, в порушення п. 34 ст. 26 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», у встановленому порядку
розглянута не була. Лист за підписом
заступника міського голови від 17.09.2013
року за № 01/3-4588вих, яким повідомлено
позивача про неможливість продажу
земельної ділянки, не є належним
способом розгляду такої заяви.

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що позовні вимоги в цій частині
підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було неповно встановлено
фактичні обставини справи, надано
невірну оцінку дослідженим доказам, що
призвело до неправильного вирішення
справи.

У зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу
прокурора м. Донецька задовольни
частково, постанову Ворошиловського
районного суду м. Донецька від 18
листопада 2013 року - скасувати та
прийняти нову, якою позовні вимоги
задовольнити частково.

Відповідно до п. 1, 4 ч. 1 ст. 202 КАС
України підставами для скасування
постанови суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Судова колегія вважає, що суд першої
інстанції неповно з'ясував обставини
справи, що мають значення для справи,
порушив норми матеріального та
процесуального права, що обумовлює
задоволення апеляційної скарги,
скасування постанови суду першої
інстанції, прийняття постанови про
часткове задоволення позову.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 195, 196, 198, 202,
205, 207, 211, 212 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

П О С Т А
Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора міста
Донецька на постанову Ворошиловського
районного суду м. Донецька від 18
листопада 2013 року у справі № 255/14059/13-а
задовольнити частково.

Постанову Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 18 листопада 2013 року
у справі № 255/4059/13-а - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до
Донецької міської ради задовольнити
частково.

Визнати відмову Донецької міської
ради від 17.09.2013 року, викладену у листі
за № 01/3-4588вих неправомірною.

Зобов'язати Донецьку міську раду
розглянути заяву ОСОБА_2
щодо продажу йому земельної ділянки по
АДРЕСА_1 площею 0,1111га.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції
за наслідками апеляційного перегляду в
порядку письмового провадження
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копії особам, які
беруть участь у справі та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом 20 днів після
набрання нею чинності.

Головуючий суддя
А.А. Блохін

Судді
Г.М. Міронова

І.В. Юрко