Справа № 819/2472/13-а
Суддя: Осташ А. В.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/2472/13-a

11 березня 2014 року
м. Тернопіль

Тернопільський окружний
адміністративний суд, в складі
головуючого судді Осташа А.В. при
секретарі Костецькій Н.Т.

за участю:

представників позивача - Шев»як В.І.,
Халупко В.М.;

представника відповідача - Стецько Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні залі суду місті Тернополі
адміністративну справу

за позовною заявою Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Богдан-Авто Тернопіль»

до Тернопільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Тернопільській області

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень форми «Р» від 9
жовтня 2013 року № та № ,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Богдан-авто
Тернопіль» (далі по тексту - ТОВ
«Богдан-Авто Тернопіль» або позивач)
звернувся в суд з адміністративним
позовом до Тернопільської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Тернопільській області (далі -
Тернопільська ОДПІ або відповідач) про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень форми
«Р» від 9 жовтня 2013 року № та
№.

Представники позивача в обґрунтування
позовних вимог пояснили, що вважає
безпідставним висновок податкового
органу щодо завищення податкового
кредиту у зв'язку з порушенням порядку
заповнення податкових накладних, а
саме в зв'язку з тим, що в єдиному
державному реєстрі податкових
накладних цифровий підпис на квитанції
не відповідають підпису уповноваженої
особи зазначеної в податковій
накладній.

Свою позицію в цій частині
представники позивача обґрунтували
тим, що оскільки податкові накладні
зареєстровані в ЄРПН, відповідають
вимогам п. 201.1 ст. 201 ПК України, та у
Позивача відсутні підстави для подання
заяви із скаргою (Додатком 8 до
Декларації) на ТОВ «Хюндай Мотор
Україна», а також для не включення
податкових накладних до складу
податкового кредиту.

Щодо встановлених податковим органом
порушень податкового законодавства та
визначення податкового зобов'язання по
податку на прибуток приватних
підприємств, представники ТОВ
Богдан-Авто Тернопіль» пояснили, що
оскільки позивач отримував позику у
встановленому порядку від фінансової
установи, він мав право відносити до
складу валових витрат проценти,
сплачені за такою позикою у
відповідних періодах відповідно до
вимог підпункту 138.10.5 пункту 138.10 статті
138 Податкового кодексу України.

З врахуванням викладеного,
представники позивача позовні вимоги
підтримали в повному обсязі та просили
скасувати оспорювані податкові
повідомлення-рішення.

Представники відповідача позовні
вимоги не визнали, проти позову
заперечили, посилаючись на те, що
оспорювані податкові
повідомлення-рішення Тернопільської
ОДПІ прийняті у відповідності до вимог
чинного законодавства.

Так, податковий орган вважає, що не
можна включати до складу податкового
кредиту суми ПДВ по податкових
накладних, отриманих від контрагентів
та складених з порушеннями, а саме:
невідповідністю цифрового
електронного підпису та підпису на
податкових накладних, виданих
контрагентами.

Крім того, представники відповідача
зазначили, що позивачем не
оподатковано податком на прибуток
безповоротну фінансову допомогу в сумі
4313633 грн., отриману від ТОВ «Компанія з
управління активами «Фюжн Капітал
Партнер», яке діє від імені та за
рахунок ПАТ «Закритий
недиверсифікований венчурний
корпоративний інвестиційний фонд
«Богдан Капітал» на підставі договору
про управління активами
корпоративного інвестиційного фонду,
яке не є фінансовою установою, та в
такий спосіб безпідставно до валових
витрат віднесено сплачені відсотки за
отриманою безповоротною фінансовою
допомогою в сумі 645 694 грн.

З врахуванням викладеного представник
податкового органу просив відмовити в
задоволенні позову.

Крім пояснень представників сторін,
судом також досліджені письмові
докази, наявні у матеріалах справи, які
подані позивачем, відповідачем, а також
витребувані з ініціативи суду.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні пояснення представників
позивача та відповідача, дослідивши
подані суду письмові докази, оцінивши
їх за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що позов
підлягає до задоволення, з наступних
міркувань.

Судом встановлено, що в період з 20
серпня по 10 вересня 2013 року
Тернопільською ОДПІ було проведено
позапланову виїзну перевірку ТОВ
«Богдан-Авто Тернопіль» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 16 травня 2011
року по 30 червня 2013 року, валютного та
іншого законодавства за аналогічний
період.

За результатами перевірки складено акт
від 17 вересня 2013 року №858/22-01/37601435
(а.с.23-54).

Згідно висновків акту перевірки
перевіркою встановлено порушення ТОВ
«Богдан-Авто Тернопіль»:

- п.п. 14.1.257, п.п. 14.1.267 п. 14.1 ст.14, п. 137.10 ст.
137, п.п.138.10.5 п. 138.10 ст. 138 Податкового
кодексу України від 02.12.2010р. № 2755 - VI (із
змінами та доповненнями), далі Кодекс,
внаслідок чого занижено податок на
прибуток в сумі 645694 грн., в тому числі за
4 кв. 2011р. в сумі 3486 грн., за півріччя 2012р.
в сумі 20827 грн., за три квартали 2012р. в
сумі 14269 грн., за 2012 рік в сумі 219583 грн.,
за півріччя 2013 року в сумі 422625 грн.;

- пункту 201.1, п. 201.10 статті 201 Кодексу,
внаслідок чого ТОВ «Богдан - Авто
Тернопіль» занижено податок на додану
вартість в сумі 380189 грн., в тому числі за
серпень 2012 року в сумі 39410 грн., за
вересень 2012 року в сумі 11298 грн., за
жовтень 2012 року в сумі 19172 грн., за
листопад 2012р. в сумі 45268 грн., за червень
2013 року в сумі 265041 грн.

За розглядом акту перевірки
керівництвом Тернопільської ОДПІ
прийнято податкові
повідомлення-рішення, що є предметом
оскарження у даній справі, а саме:

- № ф.Р від 09.10.2013 р. про
збільшення суми грошового зобов'язання
за платежем податок на прибуток на суму
806 246 грн, в т.ч. за основним платежем - 645
694 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 160 552 грн.;

- № ф.Р від 09.10.2013 р. про
збільшення суми грошового зобов'язання
за платежем податок на Ідодану
вартість на суму 475 236,25 грн, в т.ч. за
основним платежем- 380 189 грн., за
штрафними (фінансовими) (санкціями- 95
047,25 грн.

Щодо висновку податкового органу про
порушення позивачем абзацу 9 п. 201.10 ст.
201 ПК України внаслідок включення до
складу податкового кредиту сум ПДВ по
податкових накладних, отриманих від
контрагентів та складених з
порушеннями, а саме: невідповідністю
цифрового електронного підпису та
підпису на податкових накладних,
виданих контрагентами, суд вважає за
необхідне зазначити наступне:

В акті перевірки зазначено, що
податкові накладні видані ТОВ «Хюндай
Мотор Україна», а саме: № 2450 від 27.03.2012;
№ 2152 від 20.04.2012; № 926 від 09.04.2012; № 927 від
09.04.2012; № 2295 від 23.04.2012; № 3088 від 27.04.2012;
№ 123 від 04.05.2012; № 2692 від 29.05.2012.; № 1428 від
15.06.2012.; № 2403 від 26.06.2012; № 2688 від 27.07.2012;
№ 218 від 04.07.2012; № 219 від 04.07.2012; № 2394 від
27.08.2012; № 1095 від 12.09.2012; № 1372 від 14.09.2012;
№ 484 від 04.10.2012; № 804 від 09.10.2012; № 3299 від
31.10.2012; № 930 від 12.11.2012, оформлені з
порушенням вимог абз. 9 п.п. 201.10 ст. 201
Податкового Кодексу в частині
накладення електронного підпису при їх
реєстрації в реєстрі податкових
накладних, а саме - електронний
цифровий підпис, що накладено на
вищенаведених податкових накладних
при їх реєстрації в Єдиному реєстрі
податкових накладних належить одній
особі, а підпис, яким скріплено
податкові накладні при видачі їх
покупцю, належить іншій.

Суд з таким висновком податкового
органу не погоджується виходячи з
наступного:

Відповідно до п.198.6. ст.198 ПК не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку контролюючим органом
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив
у відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної.

Відповідно до п.201.10 ст.201 ПК податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну та
зареєструвати її в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття
його податкової накладної та/або
розрахунку коригування до Єдиного
реєстру податкових накладних є
квитанція в електронному вигляді у
текстовому форматі, яка надсилається
протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової
накладної та/або розрахунку
коригування в електронному вигляді до
центрального органу виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує,
державну податкову і митну політику, є
дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні
та/або розрахунки коригування
сформовано з порушенням вимог,
передбачених відповідно пунктом 201.1
статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192
цього Кодексу, протягом операційного
дня продавцю надсилається квитанція в
електронному вигляді у текстовому
форматі про неприйняття їх в
електронному вигляді із зазначенням
причин.

Якщо протягом операційного дня не
надіслано квитанції про прийняття або
неприйняття, така податкова накладна
вважається зареєстрованою в Єдиному
реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або
розрахунків коригування до податкових
накладних у Єдиному реєстрі податкових
накладних здійснюється не пізніше
п'ятнадцяти календарних днів,
наступних за датою їх складання.

Порядок ведення Єдиного реєстру
податкових накладних встановлюється
Кабінетом Міністрів України. Покупець
має право звіряти дані отриманої
податкової накладної на відповідність
із даними Єдиного реєстру податкових
накладних.

Відсутність факту реєстрації
платником податку - продавцем
товарів/послуг податкових накладних в
Єдиному реєстрі податкових накладних
та/або порушення порядку заповнення
податкової накладної не дає права
покупцю на включення сум податку на
додану вартість до податкового кредиту
та не звільняє продавця від обов'язку
включення суми податку на додану
вартість, вказаної в податковій
накладній, до суми податкових
зобов'язань за відповідний звітний
період.

Виявлення розбіжностей даних
податкової накладної та Єдиного
реєстру податкових накладних є
підставою для проведення
контролюючими органами документальної
позапланової виїзної перевірки
продавця та у відповідних випадках
покупця товарів/послуг.

У разі відмови продавця товарів/послуг
надати податкову накладну або в разі
порушення ним порядку її заповнення
та/або порядку реєстрації в Єдиному
реєстрі покупець таких товарів/послуг
має право додати до податкової
декларації за звітний податковий
період заяву із скаргою на такого
постачальника, яка є підставою для
включення сум податку до складу
податкового кредиту. До заяви
додаються копії товарних чеків або
інших розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку у
зв'язку з придбанням таких
товарів/послуг або копії первинних
документів, складених відповідно до
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", що підтверджують факт
отримання таких товарів/послуг.

Надходження такої заяви із скаргою є
підставою для проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки зазначеного продавця для
з'ясування достовірності та повноти
нарахування ним зобов'язань з податку
за такою операцією.

З оглянутих в судовому засіданні
податкових накладних вбачається, що в
них були заповнені усі необхідні
реквізити, передбачені п.201.1 ст.201 ПК
України, вони пройшли реєстрацію в
єдиному реєстрі податкових накладних,
а тому у позивача не було підстав для
подання скарг на постачальника товару.

Суд вважає, що відповідач прийшов до
помилкового висновку, що електронний
цифровий підпис, що накладається на
податкову накладну при її реєстрації в
Єдиному реєстрі податкових накладних,
та підпис, що скріплює цю податкову
накладну при її видачі покупцю, повинні
належати одній особі, якій делеговано
право підпису податкових накладних,
оскільки такий висновок, ґрунтується
на вибірковому посиланні на частини
норм Порядку ведення Єдиного реєстру
податкових накладних, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 29.12.2010 р. N 1246 (далі по тексту -
Порядок №1246).

Так, згідно абз. 5 п. 5 Порядку №1246 «Для
делегування права підпису податкової
накладної та/або розрахунку
коригування іншій посадовій особі,
продавець отримує засоби електронного
цифрового підпису в акредитованих
центрах сертифікації ключів для такої
особи та подає податковому органові за
місцем реєстрації посилені
сертифікати електронного цифрового
підпису зазначеної особи. У такому разі
електронні цифрові підписи посадових
осіб продавця накладаються у такому
порядку: першим - електронний цифровий
підпис посадової особи, якій
делеговано право підпису податкової
накладної та/або розрахунку
коригування; другим - електронний
цифровий підпис, що є аналогом відбитка
печатки продавця».

Відповідно до п. 1 Порядку №1246 цей
Порядок визначає механізм внесення
відомостей, що містяться у податковій
накладній та/або розрахунку
коригування кількісних і вартісних
показників до неї (далі - податкова
накладна та/або розрахунок
коригування), до Єдиного реєстру
податкових накладних (далі - Реєстр)
платників податку на додану вартість -
продавців товарів (послуг), звіряння
даних, що містяться у виданих платникам
такого податку - покупцям товарів
(послуг) податковій накладній та
розрахунку коригування з відомостями,
які містяться у Реєстрі. Тоді як, форму
податкової накладної та Порядок
заповнення податкової накладної
затверджено наказом Міністерства
фінансів України від 01.11.2011 N 1379,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 22.11.2011 за №1333/20071.

Згідно п. 16 Порядку заповнення
податкової накладної, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 01.11.2011 N 1379, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 22.11.2011 за N
1333/20071 (далі - Порядок №1379) усі
примірники податкової накладної
підписуються особою, уповноваженою
платником податку здійснювати
постачання товарів/послуг, та
скріплюються печаткою такого платника
податку - продавця. Податкова накладна
не підписується покупцем
товарів/послуг і не скріплюється його
печаткою.

Згідно п.7 Порядку № 1246 після
надходження податкової накладної
та/або розрахунку коригування в
електронній формі до Державної
податкової служби здійснюється їх
розшифрування, перевіряється
електронний цифровий підпис,
визначається відповідність
електронного документа формату
(стандарту), затвердженому Державною
податковою службою, та проводиться їх
реєстрація. Відповідно до п.8 Порядку №
1246 для підтвердження прийняття
податкової накладної та/або розрахунку
коригування до реєстрації продавцю
видається квитанція в електронній
формі у текстовому форматі, у якій
зазначаються реквізити зазначених
документів, відповідність
електронного документа формату
(стандарту), затвердженому Державною
податковою службою, результати
перевірки електронного цифрового
підпису, інформація про продавця, дата
та час прийняття, реєстраційний номер,
податковий період, за який подається
податкова накладна та/або розрахунок
коригування. Відповідно до п.9 Порядку
№ 1246 наявність помилок у податковій
накладній є причиною відмови у
прийнятті податкової накладної .

Аналізуючи Порядок № 1246 повністю, а не
вибірково, як це робить Відповідач, суд
приходить до висновку, що надсиланням
квитанції Державна податкова служба
підтверджує, що вона перевірила
електронний цифровий підпис на
податковій накладній, податкова
накладна не містить помилок та
вважається прийнятою. Тобто, податкові
накладні, складені із дотриманням усіх
обов'язкових реквізитів, передбачених
ст. 201 ПК України. Окрім цього,
підтвердженням факту прийняття
податкових накладних до Єдиного
реєстру податкових накладних, є
квитанції в електронному вигляді у
текстовому форматі.

Таким чином, в судовому засіданні не
встановлено порушення позивачем п. 201.10
ст. 201 ПК України, а тому висновок
Тернопільської ОДПІ про заниження
позивачем податку на додану вартість в
сумі 380189 грн. є безпідставним.

Щодо висновку податкового органу про
порушення позивачем п.п. 14.1.257, п.п. 14.1.267
п. 14.1 ст.14, п. 137.10 ст. 137, п.п.138.10.5 п. 138.10 ст.
138 Податкового кодексу України суд
вважає за необхідне зазначити
наступне:

В судовому засіданні встановлено, що
ТОВ «Богдан - Авто Тернопіль»
(Позичальник) було укладено договора
позики з ТОВ «Компанія з управління
активами «Фюжн Кепітал Партнерз»
(Позикодавець), яке діє від імені та за
рахунок ПАТ «Закритий
недиверсифікований венчурний
корпоративний інвестиційний фонд
«Богдан Кепітал» на підставі Договору
про управління активами
корпоративного інвестиційного фонду
№1/КУА-11 від 01.06.2011 року (а.с.193-197), на
загальну суму 4 313,6 тис.грн., а саме:

1) № П-57/11 від 20.10.2011р., сума позики
становить 1131000,00 грн. Відповідно до п.п.
2.2 Договору, Позичальник сплачує
Позикодавцю проценти в розмірі 18,00 %
річних за кожен день користування
позикою з дати зарахування грошових
коштів на рахунок Позичальника.
Грошові кошти були отримані на рахунок
ТОВ «Богдан - Авто Тернопіль» згідно
банківської виписки від 20.10.2011р. № 59.

2) № П-62/11 від 24.10.2011р., сума позики
становить 80000,00 грн. Відповідно до п.п. 2.2
Договору, Позичальник сплачує
Позикодавцю проценти в розмірі 18,00 %
річних за кожен день користування
позикою з дати зарахування грошових
коштів на рахунок Позичальника.
Грошові кошти були отримані на рахунок
ТОВ «Богдан - Авто Тернопіль» згідно
банківської виписки від 24.10.2011р. №231.

3) № П-75/11 від 23.11.2011р., сума позики
становить 45000,00 грн. Відповідно до п.п. 2.2
Договору, Позичальник сплачує
Позикодавцю проценти в розмірі 18,00 %
річних за кожен день користування
позикою з дати зарахування грошових
коштів на рахунок Позичальника.
Грошові кошти були отримані на рахунок
ТОВ «Богдан - Авто Тернопіль» згідно
банківської виписки від 23.11.2011р. №251.

4) № П-91/11 від 28.11.2011р., сума позики
становить 150000,00 грн. Відповідно до п.п.
2.2 Договору, Позичальник сплачує
Позикодавцю проценти в розмірі 18,00 %
річних за кожен день користування
позикою з дати зарахування грошових
коштів на рахунок Позичальника.
Грошові кошти були отримані на рахунок
ТОВ «Богдан - Авто Тернопіль» згідно
банківської виписки від 28.11.2011р. №267.

5) № П-98/11 від 05.12.2011р., сума позики
становить 100000,00 грн. Відповідно до п.п.
2.2 Договору, Позичальник сплачує
Позикодавцю проценти в розмірі 18,00 %
річних за кожен день користування
позикою з дати зарахування грошових
коштів на рахунок Позичальника.
Грошові кошти були отримані на рахунок
ТОВ «Богдан - Авто Тернопіль» згідно
банківської виписки від 05.12.2011р. №98.

6) № П-112/11 від 20.12.2011р., сума позики
становить 25000,00 грн. Відповідно до п.п. 2.2
Договору, Позичальник сплачує
Позикодавцю проценти в розмірі 18,00 %
річних за кожен день користування
позикою з дати зарахування грошових
коштів на рахунок Позичальника.
Грошові кошти були отримані на рахунок
ТОВ «Богдан - Авто Тернопіль» згідно
банківської виписки від 20.12.2011р. №270.

7) № П-27/12 від 18.01.2012р., сума позики
становить 50000,00 грн. Відповідно до п.п. 2.2
Договору, Позичальник сплачує
Позикодавцю проценти в розмірі 18,00 %
річних за кожен день користування
позикою з дати зарахування грошових
коштів на рахунок Позичальника.
Грошові кошти були отримані на рахунок
ТОВ «Богдан - Авто Тернопіль» згідно
банківської виписки від 18.01.2012р. №312.

8) № П-31/12 від 21.01.2012р., сума позики
становить 37000,00 грн. Відповідно до п.п. 2.2
Договору, Позичальник сплачує
Позикодавцю проценти в розмірі 18,00 %
річних за кожен день користування
позикою з дати зарахування грошових
коштів на рахунок Позичальника.
Грошові кошти були отримані на рахунок
ТОВ «Богдан - Авто Тернопіль» згідно
банківської виписки від 24.01.2012р. №307.

9) № П-100/12 від 18.04.2012р., сума позики
становить 650000,00 грн. Відповідно до п.п.
2.2 Договору, Позичальник сплачує
Позикодавцю проценти в розмірі 18,00 %
річних за кожен день користування
позикою з дати зарахування грошових
коштів на рахунок Позичальника.
Грошові кошти були отримані на рахунок
ТОВ «Богдан - Авто Тернопіль» згідно
банківської виписки від 18.04.2012р. №357.

10) № П-112/12 від 19.04.2012р., сума позики
становить 34800,00 грн. Відповідно до п.п. 2.2
Договору, Позичальник сплачує
Позикодавцю проценти в розмірі 18,00 %
річних за кожен день користування
позикою з дати зарахування грошових
коштів на рахунок Позичальника.
Грошові кошти були отримані на рахунок
ТОВ «Богдан - Авто Тернопіль» згідно
банківської виписки від 19.04.2012р. № 376.

11) № П87-БК/13 від 04.06.2013р., сума
позики становить 1907277,00 грн. Відповідно
до п.п. 2.2 Договору, Позичальник сплачує
Позикодавцю проценти в розмірі 18,00 %
річних за кожен день користування
позикою з дати зарахування грошових
коштів на рахунок Позичальника.
Грошові кошти були отримані на рахунок
ТОВ «Богдан - Авто Тернопіль» згідно
банківської виписки від 04.06.2013р. №701.

12) № П127-БК/13 від 27.06.2013р., сума
позики становить 103556,00 грн. Відповідно
до п.п. 2.2 Договору, Позичальник сплачує
Позикодавцю проценти в розмірі 18,00 %
річних за кожен день користування
позикою з дати зарахування грошових
коштів на рахунок Позичальника.
Грошові кошти були отримані на рахунок
ТОВ «Богдан - Авто Тернопіль» згідно
банківської виписки від 27.06.2013р. №758.

Станом на 30.06.2013р. ТОВ «Богдан - Авто
Тернопіль» повернуло позику в сумі 1 151,0
тис. грн. позичальнику.

Згідно свідоцтва Державної комісії з
цінних паперів та фондового ринку ПАТ
«Закритий недиверсифікований
венчурний корпоративний інвестиційний
фонд «Богдан-Капітал» включений до
державного реєстру фінансових установ,
які надають фінансові послуги на ринку
цінних паперів 02 березня 2009 року ( а.с. 92)
.

Відповідно до пункту 1 статті 1 Закону
України «Про фінансові послуги та
державне регулювання ринків
фінансових послуг» фінансова установа
- юридична особа, яка відповідно до
закону надає одну чи декілька
фінансових послуг, а також інші послуги
(операції), пов'язані з наданням
фінансових послуг, у випадках, прямо
визначених законом, та внесена до
відповідного реєстру в установленому
законом порядку. До фінансових установ
належать банки, кредитні спілки,
ломбарди, лізингові компанії, довірчі
товариства, страхові компанії,
установи накопичувального пенсійного
забезпечення, інвестиційні фонди і
компанії та інші юридичні особи,
виключним видом діяльності яких є
надання фінансових послуг, а у
випадках, прямо визначених законом, -
інші послуги (операції), пов'язані з
наданням фінансових послуг.

Згідно Рішення Державної комісії з
цінних паперів та фондового ринку «Про
затвердження Порядку формування та
ведення державного реєстру фінансових
установ, які надають фінансові послуги
на ринку цінних паперів» №296 від
14.07.2004року, зареєстрованого у
Міністерстві юстиції України 2 серпня
2004 р. за № 957/9556 цей Порядок визначає
умови включення до державного реєстру
фінансових установ професійних
учасників фондового ринку та
корпоративних інвестиційних фондів, що
надають фінансові послуги на ринку
цінних паперів, видачу свідоцтв про
включення до державного реєстру
фінансових установ, які надають
фінансові послуги на ринку цінних
паперів, унесення відповідних змін до
системи реєстру та заміну цих свідоцтв.
Пунктами 1.2., 1.3. та 1.5. Порядку
встановлено, що державний реєстр
фінансових установ, які надають
фінансові послуги на ринку цінних
паперів (далі - Реєстр), - це перелік
адміністративної інформації про
фінансові установи, що формується та
узагальнюється Національною комісією
з цінних паперів та фондового ринку
(далі - Комісія) згідно з вимогами цього
Порядку як система збору, накопичення
та обліку відомостей про ці установи.
Свідоцтво про включення до державного
реєстру фінансових установ, які
надають фінансові послуги на ринку
цінних паперів, форма якого
встановлена додатком 1 до цього Порядку
(далі - Свідоцтво), - документ
установленого зразка, який засвідчує
факт набуття професійним учасником
фондового ринку або корпоративним
інвестиційним фондом статусу
фінансової установи шляхом унесення
інформації про нього до Реєстру. Дія
цього Порядку поширюється на
професійних учасників фондового ринку,
які здійснюють діяльність з надання
фінансових послуг, що входять у перелік
фінансових послуг, визначений статтею 4
Закону України "Про фінансові послуги
та державне регулювання ринків
фінансових послуг". Пунктом 6 частини 1
даної статті встановлено, що
фінансовими послугами вважаються
послуги з надання коштів у позику, в
тому числі і на умовах фінансового
кредиту.

За таких обставин, суд вважає, що ПАТ
«Закритий недиверсифікований
венчурний корпоративний інвестиційний
фонд «Богдан-Капітал» є фінансовою
установою відповідно до вимог Закону
України «Про фінансові послуги та
державне регулювання ринків
фінансових послуг» і має право
надавати позики, визначені у підпункті
14.1.267 пункту 14.1 статті 14 Податкового
кодексу України.

Доводи відповідача про те, що ПАТ
«Закритий недиверсифікований
венчурний корпоративний інвестиційний
фонд «Богдан-Капітал» не є фінансовою
установою, оскільки не зареєстрований
у національній комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг, суд вважає
безпідставними.

Згідно пункту 2 Розпорядження
Державної комісії з регулювання ринків
фінансових послуг України «Про
затвердження Положення про Державний
реєстр фінансових установ» № 41 від
28.08.2003 року, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 11 вересня
2003 року за № 797/8118 дія цього Положення
поширюється на всіх юридичних осіб
(крім банків, професійних учасників
фондового ринку, інститутів спільного
інвестування в частині їхньої
діяльності на фондовому ринку,
фінансових установ, які мають статус
міжурядових міжнародних організацій,
Державного казначейства України та
державних цільових фондів) незалежно
від їх організаційно-правової форми та
форми власності, які відповідно до
Закону України "Про фінансові послуги
та державне регулювання ринків
фінансових послуг" надають одну чи
декілька фінансових послуг, державне
регулювання діяльності з надання яких
належить до компетенції
Нацкомфінпослуг. Статтею 21 Закону
України «Про фінансові послуги та
державне регулювання ринків
фінансових послуг» встановлено, що
державне регулювання ринків
фінансових послуг здійснюється: щодо
ринку банківських послуг та діяльності
з переказу коштів - Національним банком
України; щодо ринків цінних паперів та
похідних цінних паперів (деривативів) -
Національною комісією з цінних паперів
та фондового ринку; щодо інших ринків
фінансових послуг - національною
комісією, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг. Державне регулювання
діяльності з надання фінансових послуг
здійснюється відповідно до цього
Закону та інших законів України.
Системний аналіз даних правових норм
свідчить про те, що фінансові послуги
можуть надавати не тільки фінансові
установи, які зареєстровані у
національній комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг, а й інші фінансові
установи, які зареєстровані у
встановленому порядку Національним
банком України та Національною
комісією з цінних паперів та фондового
ринку.

Крім того, вищенаведені обставини
доводяться інформацією викладеною в
листі Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг від 13 лютого
2014 року №1337/11-9 (а.с.184-185).

Оскільки позивач отримував позику у
встановленому порядку від фінансової
установи, він мав право відносити до
складу валових витрат проценти,
сплачені за такою позикою у
відповідних періодах відповідно до
вимог підпункту 138.10.5 пункту 138.10 статті
138 Податкового кодексу України. Цим
підпунктом встановлено, що до складу
інших витрат відносяться фінансові
витрати, до яких належать витрати на
нарахування процентів (за користування
кредитами та позиками, за випущеними
облігаціями та фінансовою орендою) та
інші витрати підприємства в межах норм,
встановлених цим Кодексом, пов'язані із
запозиченнями (крім фінансових витрат,
які включені до собівартості
кваліфікаційних активів відповідно до
положень (стандартів) бухгалтерського
обліку).

Крім того, як вбачається з акту
перевірки відповідач визнав отримані
позивачем за договорами позики кошти
безповоротною фінансовою допомогою.
Однак суд вважає, що такі висновки
суперечать фактичним обставинам
справи та вимогам підпункту 14.1.257
пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу
України, який визначає безповоротну
фінансову допомогу як: суму коштів,
передану платнику податків згідно з
договорами дарування, іншими подібними
договорами або без укладення таких
договорів; суму безнадійної
заборгованості, відшкодовану
кредитору позичальником після
списання такої безнадійної
заборгованості; суму заборгованості
одного платника податків перед іншим
платником податків, що не стягнута
після закінчення строку позовної
давності; основну суму кредиту або
депозиту, що надані платнику податків
без встановлення строків повернення
такої основної суми, за винятком
кредитів, наданих під безстрокові
облігації, та депозитів до запитання у
банківських установах, а також суму
процентів, нарахованих на таку основну
суму, але не сплачених (списаних); суму
процентів, умовно нарахованих на суму
поворотної фінансової допомоги, що
залишається неповерненою на кінець
звітного періоду, у розмірі облікової
ставки Національного банку України,
розрахованої за кожний день фактичного
використання такої поворотної
фінансової допомоги. Згідно договорів
позики надані за ними кошти підлягають
поверненню у визначені договорами
строки (пункт 4 договорів т. 1 а.с. 90-99), а
тому не можуть підпадати під
визначення безповоротної фінансової
допомоги.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що доводи відповідача про
порушення позивачем вимог підпунктів
14.1.257, 14.1.267 пункту 14.1 статті 14, пункту
137.10 статті 137, підпункту 138.10.5 пункту 138.10
статті 138 Податкового кодексу України є
безпідставними.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

За наведених обставин, суд вважає, що
позовні вимоги підтверджені належними
та допустимими доказами і підлягають
до задоволення повністю.

Якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, відповідно до ч.1
статті 94 Кодексу адміністративного
судочинства України суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 94, 158-167 КАС
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Тернопільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Тернопільській області форми "Р" від 9
жовтня 2013 року № та №.

Повернути з державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Богдан-Авто
Тернопіль" 2 294 грн. сплаченого судового
збору.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 14 березня 2014 року.

Суддя
Осташ А. В.

копія вірна

Суддя
Осташ А. В.