Справа № 2а-25603/10/0570
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/7751/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційні скарги Жовтневої
міжрайонної державної податкової
інспекції міста Маріуполя та Державної
податкової адміністрації України

на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 07.12.2010

та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 24.01.2011

у справі № 2а-25603/10/0570

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Еккаунт енд Едвайс»

до 1. Жовтневої міжрайонної державної
податкової інспекції міста Маріуполя,

2. Державної податкової
адміністрації України

про визнання дій та рішення
протиправними, зобов'язання вчинити
певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 07.12.2010,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 24.01.2011, позов задоволено частково.
Визнано протиправним рішення
Жовтневої МДПІ м.Маріуполя про
анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість ТОВ
«Еккаунт енд Едрайс» з 11.10.2010.
Зобов'язано ДПА України внести зміни до
реєстру платників податку на додану
вартість в частині поновлення
реєстрації в реєстрі платників податку
на додану вартість ТОВ «Еккаунт енд
Едрайс». У задоволенні решти позову
відмовлено.

Жовтнева МДПІ м.Маріуполя та ДПА
України подали касаційні скарги, в яких
просять скасувати вказані судові
рішення та прийняти нове рішення про
відмову в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача про обставини,
необхідні для ухвалення судового
рішення судом касаційної інстанції,
дослідивши доводи касаційних скарг,
матеріали справи, судові рішення, суд
касаційної інстанції дійшов висновку,
що касаційні скарги не підлягають
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що правовою підставою для
анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість податковою
інспекцією в акті від 11.10.2010 № 8
визначено п.п. «в» п. 9.8 ст. 9 Закону
України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР (у
редакції Закону України від 25.03.2005 №
2505-IV). Фактичною підставою податковою
інспекцією визначено факт подання
позивачем останньої податкової
декларації з податку на додану
вартість за червень 2010 року,
незнаходження підприємства за
юридичною адресою та наявність на
підприємстві 5-ти працюючих осіб.

Суд касаційної інстанції вважає за
правильне погодитися з висновками
судів попередніх інстанцій про
необхідність задоволення позову, з
огляду на те, що анулювання податковою
інспекцією реєстрації платника
податку на додану вартість здійснено
за відсутності законних підстав.

Пункт 9.8 ст. 9 Закону України «Про
податок на додану вартість», зокрема
п.п. «в» цього пункту, на який
посилається податкова інспекція, не
передбачає такого випадку для
анулювання реєстрації платника
податків як факт виписки платником
податку податкових накладних, за якими
не задекларовано податкових
зобов'язань, обсяг яких за
оподатковуваними операціями перевищує
суму, визначену у п.п. 2.3.1 п. 2.3 ст. 3
Закону України «Про податок на додану
вартість».

Податковий орган мав право анулювати
реєстрацію платника податку на додану
вартість на підставі вказаної вище
норми закону виключно у випадках, які
визначені у цьому пункті.

Відповідно до п.п. «в» пункту 9.7. статті 9
Закону України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) підставою для
анулювання реєстрації платника
податку на додану вартістю є
реєстрація особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість,
платником єдиного податку або набуття
такою особою статусу суб'єкта інших
спрощених систем оподаткування, які
визначають особливий порядок
нарахування чи сплати податку на
додану вартість, відмінний від тих, що
встановлені цим Законом, чи звільняють
таку особу від сплати цього податку за
рішенням суду або з будь-яких інших
причин.

При цьому словосполучення «з будь-яких
інших причин» законодавцем вжито у
такій граматичній конструкції як
«особа, зареєстрована як платник
податку, стає суб'єктом інших спрощених
систем оподаткування, які звільняють
таку особу від сплати цього податку за
рішенням суду або з будь-яких інших
причин».

Отже, п.п. «в» пункту 9.7. статті 9 Закону
України «Про податок на додану
вартість» містить вичерпний перелік
випадків, за яких податкова інспекція
анулює реєстрацію платника податку на
додану вартість, до якого не входить
такий випадок як наявність будь-якої
іншої причини, що не визначена у цьому
Законі, та який не підлягає розширеному
тлумаченню.

З огляду на викладене, касаційна скарга
залишається без задоволення, а
оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційні скарги Жовтневої
міжрайонної державної податкової
інспекції міста Маріуполя та Державної
податкової адміністрації України
залишити без задоволення, а постанови
Донецького окружного
адміністративного суду від 07.12.2010 та
ухвали Донецького апеляційного
адміністративного суду від 24.01.2011 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав,
передбачених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за заявою про перегляд даної
ухвали, поданою через Вищий
адміністративний суд України у
порядку, встановленому статтями 236-2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Н.Г. Пилипчук

Судді
Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун