Справа № 2а-6545/10/14/0170
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/8241/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції в місті Сімферополі
Автономної Республіки Крим

на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 14.06.2010

та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 01.02.2011

у справі № 2а-6545/10/0170

за позовом Фізичної особи -підприємця
ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції в
місті Сімферополі Автономної
Республіки Крим

про визнання недійсним акту про
анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 14.06.2010, залишеною
без змін ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 01.02.2011, позов задоволено. Визнано
протиправним та скасовано акт
Державної податкової інспекції в місті
Сімферополі Автономної Республіки
Крим від 29.04.2010 № 46/17-299 про анулювання
реєстрації платника податку на додану
вартість Фізичної особи -підприємця
ОСОБА_2. Скасовано заходи забезпечення
адміністративного позову шляхом
зупинення дії акту від 29.04.2010 № 46/17-299
про анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість Фізичної
особи -підприємця ОСОБА_2.

ДПІ в місті Сімферополі Автономної
Республіки Крим подала касаційну
скаргу, в якій просить скасувати
вказані судові рішення та ухвалити
нове судове рішення про відмову в
задоволенні позову повністю.
Посилається на порушення судами норм
матеріального права: п.п. 9.8 ст. 9 Закону
України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР, абз. 2 п.
25.2.2 Положення про реєстрацію платників
податку на додану вартість,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від
01.03.2000 № 79, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від 03.04.2000
за № 208/4429.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
судові рішення, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що правовою підставою для
складання акту від 22.04.2010 № 906/17-2 про
анулювання реєстрації Фізичної особи
-підприємця ОСОБА_2 платником податку
на додану вартість податковою
інспекцією визначено положення ст. 9
Закону України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР (в
редакції Закону України від 11.02.2010 №
1814-17). Фактичною підставою контролюючим
органом визначено факт відсутності
платника податку за місцем його
постійного проживання згідно з даними
Довідки про встановлення
місцезнаходження від 27.04.2010 № 1025/26-31, в
якій вказано про незнаходження
позивача за адресою: АДРЕСА_1

Суд касаційної інстанції вважає за
правильне погодитися з висновками
судів попередніх інстанції щодо
необхідності задоволення позову,
оскільки анулювання податковою
інспекцією реєстрації платника
податку на додану вартість здійснено
за відсутності правових підстав.

Статтею 9 Закону України «Про податок
на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР
визначено вичерпний перелік підстав
для анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість, зокрема
пунктом 9.8 вказаної статті встановлено,
що анулювання відбувається у випадках,
якщо:

а) платник податку, який до місяця, в
якому подається заява про анулювання
реєстрації, є зареєстрованим згідно з
положеннями підпункту 2.3.1 пункту 2.3
статті 2 цього Закону більше двадцяти
чотирьох календарних місяців,
включаючи місяць реєстрації, та має за
останні дванадцять поточних
календарних місяців обсяги
оподатковуваних операцій, менші за
визначені зазначеним підпунктом;

б) ліквідаційна комісія платника
податку, оголошеного банкрутом,
закінчує роботу або платник податку
ліквідується за власним бажанням чи за
рішенням суду (фізична особа
позбувається статусу суб'єкта
господарювання);

в) особа, зареєстрована як платник
податку, реєструється як платник
єдиного податку або стає суб'єктом
інших спрощених систем оподаткування,
які визначають особливий порядок
нарахування чи сплати податку на
додану вартість, відмінний від тих, що
встановлені цим Законом, чи звільняють
таку особу від сплати цього податку за
рішенням суду або з будь-яких інших
причин;

г) зареєстрована як платник податку
особа обирає відповідно до цього
Закону спеціальний режим
оподаткування за ставками, іншими, ніж
зазначені у статті 6 та статті 8-1 цього
Закону;

ґ) особа, зареєстрована як платник
податку, не надає податковому органу
декларації з цього податку протягом
дванадцяти послідовних податкових
місяців або подає таку декларацію
(податковий розрахунок), яка (який)
свідчить про відсутність
оподатковуваних поставок протягом
такого періоду, а також у випадках,
визначених законодавством стосовно
порядку реєстрації суб'єктів
господарювання.

Таким чином, законом встановлено
вичерпний перелік випадків, за яких
податкова інспекція анулює реєстрацію
платника податку на додану вартість, до
якого не входить такий випадок як
незнаходження платника податку за
місцем його постійного проживання.

Судами попередніх інстанцій не
встановлено обставин, які б свідчили
про наявність передбачених
законодавством випадків для
анулювання свідоцтва платника податку
на додану вартість, з огляду на що суди
дійшли правильного висновку щодо
безпідставності складання податковим
органом оспорюваного акту від 29.04.2010 №
46/17-299.

Зважаючи на викладене, касаційна
скарга залишається без задоволення, а
оскаржені судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції в місті Сімферополі
Автономної Республіки Крим залишити
без задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 14.06.2010 та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 01.02.2011 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав,
передбачених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за заявою про перегляд даної
ухвали, поданою через Вищий
адміністративний суд України у
порядку, встановленому статтями 236-2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Н.Г. Пилипчук

Судді
Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун