Справа № 805/726/14
Суддя: Спасова Н.В.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2014 р.
Справа №805/726/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 11 год.10
хв.

Донецький окружний адміністративний
суд у складі

головуючого судді Спасової Н.В.

при секретарі судового засідання
Нартові Д.В.,

за участю :

представник позивача - Мальцева В.В.,

представника відповідача Чернявської
О.Д.,

представника третьої особи
Чернявської О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі судових засідань
Донецького окружного
адміністративного суду,
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Геннліх Україна" до
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області, третя особа на боці
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
Східна митниця Міндоходів про
скасування податкових
повідомлень-рішень від 23.10.2013 року № 15,
16,-

В С Т А Н О В И
В :

В січні 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Геннліх Україна"
(надалі позивач, ТОВ "Геннліх Україна")
звернулось до суду з позовом до
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області (надалі відповідач,
ГУ Міндоходів) про скасування
податкових повідомлень-рішень від
23.10.2013 №15, 16, якими донараховані
податкові зобов'язання зі сплати мита
та податку на додану вартість на
загальну суму 79003,16 грн. Позовні вимоги
мотивовані тим, що відповідачем з метою
здійснення контролю за своєчасністю,
достовірністю, повнотою нарахування та
сплати податків і зборів, проведено
документальну невиїзну перевірку щодо
митного оформлення товарів -
«набивочний ущільнюючий шнур ICP 908 - 10х10
мм» та «вироби зі спеціального
зносостійкого, термостійкого гнучкого
пластику, які мають форму спіралі F506»,
оформлених ТОВ «Геннліх Україна»
протягом 2011-2012 років. За результатом
перевірки складений акт від 30.09.2013 №
10/3/05992211/4, у висновку якого
зазначено, що позивачем було порушено
вимоги Закону України від 05.04.2001 «Про
Митний тариф України» в частині
невірної класифікації товарів згідно
Української класифікації товарів
зовнішньоекономічної діяльності
(надалі УКТ ЗЕД), що призвело до
недоборів митних платежів. На підставі
цього акту відповідачем були прийняті
спірні податкові повідомлення-рішення,
з якими не погоджується позивач та
зазначає, що під час здійснення митного
оформлення у 2011-2012 роках зі сторони
митного органу ніяких зауважень щодо
невірної класифікації товару згідно
УКТЗЕД не було і, оскільки митні
процедури було завершено та товар було
випущено у вільний обіг, у відповідача
у 2013 році не було підстав для
віднесення товару до іншої товарної
номенклатури згідно УКТЗЕД,
нарахування податкових зобов'язань та
винесення податкових повідомлень -
рішень.

Відповідач проти позову заперечив,
надав суду письмові заперечення проти
позовної заяви. Вказував, що доводи
адміністративного позову не
спростовують ані повноважень органів
доходів та зборів на здійснення
процедур митного контролю після
завершення митного оформлення товарів,
ані порушень, допущених позивачем.
Вважає висновки акта перевірки
обґрунтованими, а спірні податкові
повідомлення - рішення, таким, що
прийняті правомірно. (т.2 а.с.40-47)

Протокольною ухвалою суду від 26.02.2014
року до участі у справі, у якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
боці відповідача, було залучено Східну
митницю Міндоходів.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
надав пояснення аналогічні
викладеному у позовній заяві. Просив
про задоволення позову. Відповідаючи
на запитання суду пояснив, що протягом
2011-2013 років позивач імпортував один і
той же товар, на підставі одних й тих
самих документів. Рішення митного
органу про визначення коду товару
позивачем не оскаржувалося. В
подальшому, після прийняття
зазначеного рішення, позивач
здійснював ввіз товару, декларуючи
його за кодом, визначеним митницею.

Представник відповідача та третьої
особи проти позову заперечувала,
надала пояснення аналогічні
викладеному в письмових запереченнях,
просила відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши представників сторін та
третьої особи, дослідивши матеріали
справи, встановивши обставини, що мають
значення для вирішення справи та
перевіривши їх доказами, наданими
сторонами, визначившись із правовими
нормами, що підлягають застосуванню до
спірних правовідносин, суд дійшов
наступного.

Судом встановлено, що товариство з
обмеженою відповідальністю «Геннліх
Україна», ,
зареєстровано в якості юридичної особи
24.03.2008 року Дніпровською районною у
місті Києві державною адміністрацією.
Місцезнаходження юридичної особи: 84100,
Донецька область, місто Слов'янськ,
вулиця Краматорська, будинок 15. (т.1
а.с.16-28)

02.05.2010 року між ТОВ «Геннліх Україна» та
компанією-нерезидентом Hennlich industrietechnik
spol. S.r.o. (Чеська республіка) був
укладений контракт №1 на поставку
товарів, зокрема набивочного
ущільнюючого шнуру ICP 908-10x10 мм та
виробів зі спеціального зносостійкого,
термостійкого гнучкого пластику, які
мають форму спіралі F 506.

За період з 10.02.2011 по 27.08.2012 р. позивачем
здійснювалось ввезення на митну
територію України у режимі ІМ-40 товарів
за вищевказаним зовнішньоекономічним
контрактом та були оформлені вантажні
митні декларації (надалі ВМД) на ці
імпортовані товари. Всього 22 ВМД, за
якими ввезено вироби зі спеціального
зносостійкого, термостійкого гнучкого
пластику, які мають форму спіралі F 506»
та 1 ВМД, за якою заявлений набивочний
ущільнюючий шнур ICP 908-10x10. У графі 33 (код
товару) вказаних ВМД було зазначено код
згідно УКТ ЗЕД 3926 90 97 90. (т.1 а.с.54-250, т.2
а.с.1-8)

У жовтні 2012 року під час митного
оформлення товару вироби зі
спеціального зносостійкого,
термостійкого гнучкого пластику, які
мають форму спіралі F 506, Рішенням
відповідача про визначення коду товару
від 03.10.2012 №КТ-76-2012 змінено
заявлений позивачем код товару 3926 90 97 90
згідно УКТ ЗЕД зі ставкою ввізного мита
0% на код товару 3916 90 11 90 згідно УКТ ЗЕД
зі ставкою ввізного мита 5%. (т.2 а.с.14-15)

Вищезазначене рішення позивачем не
оскаржувалось.

З 3.10.2012 по цей час митне оформлення
вказаного товару здійснюється
Позивачем за кодом 3916 90 11 90 згідно УКТ
ЗЕД, що підтверджується наданими до
суду копіями митних декларацій.( т.2
а.с.78-113)

На підставі положень Митного кодексу
2012 року, Податкового кодексу України,
згідно наказу Головного управління
Міндоходів у Донецькій області від
06.09.2013 № 172, відповідачем була проведена
документальна невиїзна перевірка
дотримання ТОВ «Геннліх Україна»
законодавства з питань державної
митної справи під час митного
оформлення товарів «набивочний
ущільнюючий шнур ICP 908-10x10 мм» та «вироби
зі спеціального зносостійкого,
термостійкого гнучкого пластику, які
мають форму спіралі F 506» за період з
10.02.2011 по 27.08.2012.

Про дату початку та місце проведення
перевірки керівника ТОВ «Геннліх
Україна» Тесленко В.М. письмово
повідомлено рекомендованим листом
Відповідача від 10.09.2013 №3125/10/05-99-22-08 з
повідомленням про вручення та отримано
особисто керівником підприємства
12.09.2013, про що свідчить відмітка та
підпис на екземплярі рекомендованого
повідомлення про вручення до згаданого
вище листа.

За результатами проведеної перевірки,
було складено акт документальної
невиїзної перевірки від 30.09.2013 №
10/3/05992211/4.

Актом перевірки дотримання ТОВ
«Геннліх Україна» вимог законодавства
України з питань державної митної
справи на підставі аналізу
товаросупровідної документації
відповідачем виявлено порушення
позивачем правил класифікації товарів,
здійснено самостійну його
класифікацію за кодом 3916 90 11 90 замість
коду 3926 90 97 90 УКТ ЗЕД за ВМД №№
700000013/2011/000319 від 04.03.2011, 700000013/2011/000374 від
17.03.2011, 700000013/2011/000582 від 14.04.2011,
700000013/2011/000658 від 27.04.2011, 700000013/2011/000735 від
13.05.2011, 700000013/2011/000868 від 02.06.2011,
700000013/2011/000949 від 17.06.2011, 700000013/2011/001032 від
04.07.2011, 700000013/2011/001154 від 21.07.2011,
700000013/2011/001195 від 29.07.2011, 700000013/2011/001280 від
10.08.2011, 700000013/2011/001401 від 02.09.2011,
700000013/2011/001577 від 04.10.2011, 700000013/2011/001816 від
15.11.2011, 700000013/2012/000055 від 16.01.2012,
700150000/2012/000161 від 22.02.2012, 700150000/2012/000344 від
21.03.2012, 700150000/2012/000398 від 29.03.2012,
700150000/2012/000547 від 23.04.2012, 700150000/2012/000877 від
13.06.2012, 700150000/2012/001006 від 04.07.2012,
700150000/2012/001344 від 27.08.2012.

Внаслідок зміни коду товару, у зв'язку
зі зміною ставки мита відповідно до
закону України «Про Митний тариф
України» з 0% до 5%, здійснено розрахунок
податкового зобов'язання по кожній ВМД,
за якою здійснено митне оформлення
спірного товару та результати
відображено у додатку 1 та 2 до Акту. (т.1
а.с.29-41)

На підставі акту перевірки від 30.09.2013 №
10/3/05992211/4, за допущені порушення
закону України 05.04.2001 №2371-ІІІ «Про
Митний тариф України», податковим
органом ТОВ «Геннліх Україна»
визначені суми податкових зобов'язань,
а саме:

- податковим повідомленням - рішенням
№15 від 23.10.2013 року позивачу визначено
суму податкового зобов'язання за
платежем: мито на товари, що ввозяться
на територію України суб'єктами
підприємницької діяльності у розмірі 65
836,05 грн., у тому числі за основним
платежем - 52 668,84 грн., за штрафними
санкціями - 13 167,21 грн. (т.1 а.с. 14);

- податковим повідомленням - рішенням
№16 позивачу визначено суму
податкового зобов'язання за платежем:
податок на додану вартість з товарів,
ввезених на територію України
суб'єктами господарювання у розмірі 13
167,11 грн., у тому числі за основним
платежем - 10 533,69 грн., за штрафними
санкціями - 2 633,42 грн. (т.1 а.с.13)

Зазначені податкові
повідомлення-рішення оскаржувалися
позивачем в адміністративному порядку,
проте скаргу ТОВ «Геннліх Україна»
Міністерством доходів і зборів України
було відхилено. (т.1 а.с.46-51)

Не погодившись із прийнятими
податковими повідомленнями-рішеннями,
позивач звернувся до суду з даним
позовом.

Щодо встановлення фактичних обставин
справи спору між сторонами немає. Спір
полягає у правомірності визначення
органом доходів та зборів сум
податкового зобов'язання та винесення
податкових повідомлень-рішень за
митними деклараціями, митне оформлення
яких завершено.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами,
суд виходить з наступних мотивів та
положень законодавства.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 543 Митного кодексу
України, в редакції Закону України від
13.03.2012 № 4495-VI, який був чинним на момент
проведення перевірки та визначення
податкових зобов'язань оспорюваними
податковими повідомленнями-рішеннями
(надалі Митного кодексу України 2012
року) безпосереднє здійснення
державної митної справи покладається
на органи доходів і зборів. При цьому,
митниця, у розумінні ст. 546 МК України є
митним органом, який у зоні своєї
діяльності забезпечує виконання
завдань, покладених на органи доходів і
зборів.

Згідно із ст. 544 Митного кодексу України
призначенням органів доходів і зборів
є створення сприятливих умов для
розвитку зовнішньоекономічної
діяльності, забезпечення безпеки
суспільства, захист митних інтересів
України.

Здійснюючи державну митну справу,
органи доходів і зборів, поряд з іншими,
виконують завдання з забезпечення
справляння митних платежів, контроль
правильності обчислення, своєчасності
та повноти їх сплати, застосування
заходів щодо їх примусового стягнення
у межах повноважень, визначених цим
Кодексом, Податковим кодексом України
та іншими актами законодавства
України, організації застосування
гарантій забезпечення сплати митних
платежів.

Відповідно до пп. 1, 17, 18, 19 п.6 Положення
про Головне управління Міндоходів у
Донецькій області, затвердженого
наказом Міністерства доходів і зборів
України від 17.04.2013 №47, ГУ Міндоходів у
Донецькій області серед іншого має
право проводити відповідно до
законодавства перевірки платників
податків і звірки; визначати у
передбачених ПКУ суми податкових та
грошових зобов'язань платників
податків; порушувати в установленому
законом порядку питання притягнення до
відповідальності осіб, винних у
порушенні податкового, митного,
бюджетного законодавства та
законодавства про єдиний внесок;
застосовувати до платників податків
передбачені законом фінансові
(штрафні) санкції.

Згідно листа Міністерства доходів і
зборів від 21.06.2013 №9069/7/99-99-22-02-03-17 «Про
проведення перевірок» головним
управлінням в областях делеговано
право проводити документальні
перевірки з питань державної митної
справи.

Тобто, відповідач у справі - суб'єкт
владних повноважень, якому делеговано
право здійснювати управлінські
функції відносно митних інтересів
України.

За приписами ст. 336 Митного кодексу
України 2012 року, до форм митного
контролю, що здійснюються
безпосередньо посадовими особами
органів доходів і зборів, належать,
зокрема проведення документальних
перевірок дотримання вимог
законодавства України з питань
державної митної справи, у тому числі
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати митних платежів.

При цьому, відповідно до ч.2 ст. 3 Митного
кодексу 2012 року у разі, якщо
законодавством України передбачена
можливість використання митних
формальностей без подання митної
декларації, застосовуються норми
законів України та інших
нормативно-правових актів з питань
державної митної справи, чинні на день
виконання таких формальностей.

Згідно із ст. 345 Митного кодексу України
2012 року документальна перевірка - це
сукупність заходів, за допомогою яких
органи доходів і зборів переконуються
у правильності заповнення митних
декларацій, декларацій митної вартості
та в достовірності зазначених у них
даних, законності ввезення
(пересилання) товарів на митну
територію України або на територію
вільної митної зони, вивезення
(пересилання) товарів за межі митної
території України або за межі
території вільної митної зони, а також
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати митних платежів.

Документальні перевірки дотримання
вимог законодавства України з питань
державної митної справи, у тому числі
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати митних платежів,
проводяться органами доходів і зборів
з урахуванням строків давності,
визначених статтею 102 Податкового
кодексу України.

Органи доходів і зборів мають право
здійснювати митний контроль шляхом
проведення документальних виїзних
(планових або позапланових) та
документальних невиїзних перевірок
дотримання законодавства України з
питань державної митної справи щодо:

1) правильності визначення бази
оподаткування, своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати митних платежів;

2) обґрунтованості та законності
надання (отримання) пільг і звільнення
від оподаткування;

3) правильності класифікації згідно з
УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено
митне оформлення;

4) відповідності фактичного
використання переміщених через митний
кордон України товарів заявленій меті
такого переміщення та/або
відповідності фінансових і
бухгалтерських документів, звітів,
договорів (контрактів), калькуляцій,
інших документів підприємства, що
перевіряється, інформації, зазначеній
у митній декларації, декларації митної
вартості, за якими проведено митне
оформлення товарів у відповідному
митному режимі;

5) законності переміщення товарів через
митний кордон України, у тому числі
ввезення товарів на територію вільної
митної зони або їх вивезення з цієї
території.

Під час проведення документальної
перевірки посадові особи органу
доходів і зборів повинні реалізовувати
визначені цим Кодексом повноваження
виключно в обсязі, необхідному для
з'ясування питань перевірки.

Результати перевірки оформлюються
актом (довідкою) та є підставою для
самостійного визначення органом
доходів і зборів суми податкового
зобов'язання підприємства щодо сплати
митних платежів, застосування заходів,
передбачених законами України.

За приписами ст. 354 Митного кодексу
України результати перевірок
оформлюються у формі акта або довідки,
які підписуються посадовими особами
органу доходів і зборів та керівником
підприємства, що перевірялося, або
уповноваженою ним особою. У разі
встановлення під час перевірки
порушень складається акт. Якщо такі
порушення відсутні, складається
довідка. За результатами зустрічної
звірки складається довідка.

При цьому, в акті перевірки
зазначаються факти заниження і факти
завищення податкових зобов'язань
підприємства. Рішення щодо
правильності визначення заявлених у
митних деклараціях кодів товарів
згідно з УКТ ЗЕД, їх митної вартості та
країни походження, підстав для
звільнення від оподаткування окремими
документами не оформляються, а
зазначаються в акті про результати
перевірки.

Відповідно п.1 ст. 41 Податкового кодексу
України, контролюючими органами є
органи доходів і зборів - центральний
орган виконавчої влади, що забезпечує
формування єдиної державної
податкової, державної митної політики
в частині адміністрування податків і
зборів, митних платежів та реалізує
державну податкову, державну митну
політику, забезпечує формування та
реалізацію державної політики з
адміністрування єдиного внеску,
забезпечує формування та реалізацію
державної політики у сфері боротьби з
правопорушеннями при застосуванні
податкового та митного законодавства,
а також законодавства з питань сплати
єдиного внеску (далі - центральний
орган виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику), його
територіальні органи.

Підпунктом 20.1.4. пункту 20.1 статті 20
Податкового кодексу України визначено
право контролюючих органів проводити
відповідно до законодавства перевірки
і звірки платників податків (крім
Національного банку України), у тому
числі після проведення процедур
митного контролю та/або митного
оформлення.

У відповідності до п.п. 54.3.2, 54.3.6 п. 54.3 ст.
54 Податкового кодексу України
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму грошових
зобов'язань, зменшення (збільшення)
суми бюджетного відшкодування та/або
зменшення від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків,
передбачених цим Кодексом або іншим
законодавством, якщо дані перевірок
результатів діяльності платника
податків та результати митного
контролю, отримані після закінчення
процедури митного оформлення та
випуску товарів, свідчать про
заниження або завищення суми його
податкових зобов'язань, заявлених у
податкових (митних) деклараціях,
уточнюючих розрахунках.

За приписами п. 123.1 ст.123 Податкового
кодексу України, у разі якщо
контролюючий орган самостійно
визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, - тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
у розмірі 25 відсотків суми визначеного
податного зобов'язання, завищеної суми
бюджетного відшкодування.

З системного аналізу наведених
положень законодавства України
випливає висновок про те, що орган
доходів і зборів має право: проводити
перевірки щодо правильності
обчислення та сплати платниками
податків та митних платежів, у тому
числі за митними деклараціями, митне
оформлення яких закінчено; перевіряти
правильність класифікації згідно з УКТ
ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне
оформлення та при виявленні порушень
митного законодавства в частині
невірного зазначення при декларуванні
коду товару, самостійно, без винесення
окремого рішення про визначення коду
товару, змінювати його класифікацію; у
випадках, якщо невірна класифікація
товарів згідно УКТ ЗЕД призвела до
недобору податків та митних платежів,
донараховувати податкові зобов'язання
та застосовувати штрафні санкції.

Крім того, суд зазначає, що відповідно
до положень Міжнародної конвенції про
спрощення та гармонізацію митних
процедур у редакції протоколу від
26.06.1999 року, до якого Україна
приєдналась згідно із Законом України
від 05.10.2006 № 227-У (далі - Конвенція),
основними принципами митного
оформлення є мінімізація процедур
митного контролю для випуску товарів
та можливість стягнення платежів
шляхом здійснення поглибленого аудиту
по закінченню операцій митного
контролю (п.Е3 Р4, п.3.30, 3.33, 3.40, 3.41 розділу
2).

Згідно із положеннями стандартного
правила 4.14 Конвенції, у випадках, коли
контролюючий орган виявляє, що помилки,
допущені у декларації на товари або при
нарахуванні мит та податків
призведуть або призвели до стягнення
або призначення суми мит та податків
меншої, ніж це встановлено
законодавством, він виправляє помилки
та стягує недоплачені суми.

Наведеними положеннями міжнародного
права, які підлягають застосуванню на
території України, також визначено
право контролюючого органу
донарахувати неотримані платежі за
митними деклараціями, митне оформлення
яких завершене.

Враховуючи вищевикладене, оскільки
судом встановлено правомірність
проведення відповідачем перевірки
позивача за митними деклараціями,
митне оформлення яких закінчене, та
донарахування за результатами такої
перевірки сум податків та митних
платежів, суд приходить до висновку про
необґрунтованість заявленого ТОВ
«Геннліх-Україна» позову.

При цьому, суд відхиляє доводи позивача
щодо «погодження» посадовими особами
спеціалізованого відділу митниці під
час митного оформлення імпорту товару
у 2011 -2012 роках кодів товарів згідно УКТ
ЗЕД, вказаних позивачем у митних
деклараціях, оскільки при дослідженні
у судовому засіданні оригіналів цих
декларацій та відповідних витягів з
програмно-інформаційного комплексу
«Інспектор-2006», експлуатація якого
здійснюється відповідно до наказу
Держмитслужби України від 25.01.2007 №48,
зазначені твердження позивача були
спростовані. Зокрема, судом
встановлено, що митне оформлення
спірних товарів було здійснено
одноособово посадовою особою
підрозділу митного оформлення, без
будь-яких погоджень та перевірки
правильності визначення кодів товарів
посадовими особами спеціалізованих
підрозділів. ( т.2 а.с.137-193)

Крім того, законодавством України з
питань державної митної справи, що було
чинним на момент митного оформлення
декларацій, що підлягали перевірці, не
передбачалось «погодження» коду
товару, про яке стверджує позивач.

Митне оформлення товарів
здійснювалось за нормами Митного
кодексу України 2002 року, а ВМД
№№700150000/2012/000877 від 13.06.2012, 700150000/2012/001006
від 04.07.2012, 700150000/2012/001344 від 27.08.2012 за
нормами Митного кодексу України 2012
року.

Єдиним можливим шляхом здійснення
класифікації товарів безпосередньо
митним органом є прийняття Рішення про
класифікацію товарів відповідно до ст.
313 Митногго кодексу України 2002 року та
ст. 69 Митного кодексу України 2012 року.

Форму такого рішення станом на момент
здійснення митного оформлення було
передбачено наказом Держмитслужби
України від 07.08.2007 року № 667 «Про
затвердження Порядку роботи відділу
контролю митної вартості та
класифікації товарів регіональної
митниці, митниці при вирішенні питань
класифікації товарів, що переміщуються
через митний кордон України»
(зареєстровано у Міністерстві юстиції
України 21.08.2007 за №968/14235) та наказом
Міністерства фінансів України від
30.05.2012 №650 «Про затвердження Порядку
роботи відділу митних платежів,
підрозділу митного оформлення митного
органу та митного поста при вирішенні
питань класифікації товарів, що
переміщуються через митний кордон
України» (зареєстровано у Міністерстві
юстиції України 02.12.2012 за №1085/21397).

Митницею за період з 10.02.2011 по 27.08.2012
будь-яких Рішень про визначення коду
товарів «набивочний ущільнюючий шнур
ICP 908-10x10 мм» та «вироби зі спеціального
зносостійкого, термостійкого гнучкого
пластику, які мають форму спіралі F 506»
не приймались, а код товару 3926 90 97 90
згідно УКТ ЗЕД заявлявся декларантом
Позивача самостійно у графі 33
вантажної митної декларації, що
відповідає п. 5.3 розділу І Інструкції
про порядок заповнення ВМД,
затвердженої наказом Держмитслужби
України від 09.07.1997 року № 307 (у редакції,
що діяла на момент здійснення митного
оформлення) та п.3.3 розділу І Порядку
заповнення митних декларацій на бланку
єдиного адміністративного документа,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 30.05.2012 №651.

Лише у жовтні 2012 року при митному
оформленні товару «вироби зі
спеціального зносостійкого,
термостійкого гнучкого пластику, які
мають форму спіралі F 506», заявленого за
митною декларацією від 02.10.2012
№700150000/2012/01550 Східною митницею
прийнято Рішення про визначення коду
товару від 03.10.2012 №КТ-776-2012, за
яким заявлений код товару 3926 90 97 90
згідно УКТ ЗЕД змінено на код 3916 90 11 90
згідно УКТ ЗЕД.

Зважаючи на викладене, доводи позивача
про «погодження» митним органом
протягом 2011-2012 років коду товарів, суд
знаходить необґрунтованими.

Стосовно посилань позивача на судову
практику Вищого адміністративного
суду України та Верховного Суду
України суд зазначає наступне.

Приведені судові рішення, ґрунтуються
на ст. 69 МК України 2002 року та Законі
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», які на даний час втратили
чинність.

Правовим обґрунтуванням дій митниці в
спірному випадку є наведені положення
Податкового та МК України 2012 року, які
закріплюють повноваження митних
органів, як контролюючих, зокрема, із
здійснення контрольно-перевірочних
заходів при вирішенні класифікаційних
питань вже оформлених у митному
відношенні товарів (чого не було в
попередніх нормативно правових актах).

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідачем в межах наданих
повноважень та у спосіб визначений
законодавством проведено
донарахування сум митних платежів, що
підлягали сплаті до держбюджету.

Стосовно посилання позивача про
несвоєчасне повідомлення відповідачем
про проведення перевірки та твердження
про те, що таким чином ТОВ
«Геннліх-Україна» було позбавлено
можливості самостійно здійснити
перевірку та донарахувати суми
податкового зобов'язання, суд зазначає
наступне.

Судом встановлено, що перевірка
позивача проводилась з 09.09.2013 року по
16.09.2013 року. (т.1 а.с.30)

Про дату початку та місце проведення
перевірки відповідач повідомив
позивача листом від 10.09.2013 року, який
був отриманий уповноваженою особою ТОВ
«Геннліх-Україна» 12.09.2013 року.(т.1 а.с.18,19)

11.10.2013 року позивачем були надані
заперечення до акту документальної
перевірки (а.с.42 т.1)

Відповідно до ч. 4 ст. 351 Митного кодексу
України 2012 року, документальна
невиїзна перевірка проводиться
посадовими особами органу доходів і
зборів в приміщенні цього органу за
умови направлення керівнику
відповідного підприємства або
відповідному громадянину
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення або особистого вручення
зазначеним особам чи уповноваженим
ними представникам під розписку
письмового повідомлення про дату
початку та місце проведення перевірки.

Вказаний обов'язок відповідачем було
виконано. При цьому, чинне
законодавство України з питань
державної митної справи не містить
положень щодо строків направлення
такого повідомлення.

Разом з тим, позивачу було відомо про
невірну класифікацію товарів, митне
оформлення яких завершено, ще 03.10.2012
(тобто з моменту винесення Рішення про
визначення коду товару №КТ-776-2012).

Відповідно до п.50.1 ст. 50 Податкового
кодексу України у разі якщо у майбутніх
податкових періодах (з урахуванням
строків давності, визначених статтею 102
цього Кодексу) платник податків
самостійно (у тому числі за
результатами електронної перевірки)
виявляє помилки, що містяться у раніше
поданій ним податковій декларації
(крім обмежень, визначених цією
статтею), він зобов'язаний надіслати
уточнюючий розрахунок до такої
податкової декларації за формою
чинного на час подання уточнюючого
розрахунку.

Платник податків має право не подавати
такий розрахунок, якщо відповідні
уточнені показники зазначаються ним у
складі податкової декларації за
будь-який наступний податковий період,
протягом якого такі помилки були
самостійно (у тому числі за
результатами електронної перевірки)
виявлені.

Платник податків, який самостійно (у
тому числі за результатами електронної
перевірки) виявляє факт заниження
податкового зобов'язання минулих
податкових періодів, зобов'язаний, за
винятком випадків, установлених
пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок
і сплатити суму недоплати та штраф у
розмірі трьох відсотків від такої суми
до подання такого уточнюючого
розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати у
складі декларації з цього податку, що
подається за податковий період,
наступний за періодом, у якому виявлено
факт заниження податкового
зобов'язання, збільшену на суму штрафу
у розмірі п'яти відсотків від такої
суми, з відповідним збільшенням
загальної суми грошового зобов'язання
з цього податку.

Якщо після подачі декларації за
звітний період платник податків подає
нову декларацію з виправленими
показниками до закінчення граничного
строку подання декларації за такий
самий звітний період або подає у
наступних податкових періодах
уточнюючу декларацію внаслідок
виконання вимог пункту 169.4 статті 169
цього Кодексу, то штрафи, визначені у
цьому пункті, не застосовуються.

Однак, відповідно до п. 50.2. ст. 50
Податкового кодексу України платник
податків під час проведення
документальних перевірок не має права
подавати уточнюючі розрахунки до
поданих ним раніше податкових
декларацій за будь-який звітний
(податковий) період з відповідного
податку і збору, який перевіряється
контролюючим органом.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позивач мав змогу протягом майже
року (з 03.10.2012 - моменту винесення
Рішення про визначення коду товару
№КТ-776-2012 до 09.09.2013 року - початку
проведення перевірки) самостійно
донарахувати суми податкових
зобов'язань відповідно до ст. 50
Податкового кодексу України, проте
цього не зробив з невідомих суду
причин. Інших обґрунтувань щодо
порушення його прав, внаслідок того, що
позивач дізнався про перевірку 12.09.2013,
ним не надано, свої права щодо надання
письмових заперечень на акт перевірки
та скарг на прийняті податкові
повідомлення-рішення ТОВ
«Геннліх-Україна» реалізовано у
повному обсязі. Зважаючи на викладене,
суд відхиляє зазначені доводи
позивача, оскільки не вбачає порушення
його прав у даному випадку.

Відповідно до ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Зважаючи на викладене, оскільки
відповідач довів правомірність дій та
прийнятих податкових повідомлень -
рішень відповідно до пункту 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, судом не встановлено будь-яких
порушень з його боку, суд приходить до
висновку про відмову у задоволенні
позову ТОВ "Геннліх Україна".

На підставі викладеного, керуючись ст.
2, ст. 7-11, ст. 17-20, ст. 69-72, ст. 86, ст. 94, ст. 122 -
154, ст. 158-163, ст. 167, ст. 185, ст. 186, ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю "Геннліх
Україна" до Головного управління
Міндоходів у Донецькій області, третя
особа на боці відповідача, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору Східна митниця Міндоходів про
скасування податкових
повідомлень-рішень від 23.10.2013 року № 15
та № 16 - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Донецький окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У випадку подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Постанова складена та підписана у
нарадчій кімнаті, її вступну та
резолютивну частини проголошено у
судовому засіданні 01 квітня 2014 року, в
присутності представників сторін та
третьої особи. Повний текст постанови
виготовлений 07 квітня 2014 року.

Суддя
Спасова Н.В.