Справа № 186/252/14-а
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

24 квітня 2014 рокусправа № 186/252/14-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Нагорної Л.М.

суддів: Мельника
В.В. Юхименка О.В.

за участю секретаря судового
засідання: Федосєєвої Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Першотравенського міського
суду Дніпропетровської області від 25
лютого 2014 року у справі № 186/252/14-а за
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення в м.
Першотравенську Дніпропетровської
області про перерахунок та стягнення
боргу розміру допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку, -

в с т а н о в и в:

10 лютого 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до Управління праці та
соціального захисту населення в м.
Першотравенську Дніпропетровської
області, в якому просила поновити строк
звернення до суду; визнати дії
відповідача по нарахуванню та виплаті
сум допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку на сина
- ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за 2007- 2009 роки -
неправомірними; стягнути з відповідача
суму недоотриманої допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за 2007- 2009 роки. (а.с.2-10)

Ухвалою Першотравенського міського
суду Дніпропетровської області від 25
лютого 2014 року адміністративний позов
ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення в м.
Першотравенську Дніпропетровської
області про перерахунок та стягнення
боргу розміру допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за 2007, 2009 роки залишені без
розгляду у зв'язку з пропуском строку
звернення до суду. (а.с.45-49)

Не погодившись з ухвалою суду першої
інстанції, ОСОБА_1 подала на неї
апеляційну скаргу, в якій просила
скасувати ухвалу Першотравенського
міського суду Дніпропетровської
області від 25 лютого 2014 року та
направити справу до суду для
продовження розгляду. Вважає, що
відповідно до Порядку призначення і
виплати державної допомоги сім'ям з
дітьми не передбачено кінцевий термін
звернення за виплатою допомоги, а тому
положення ч.2 ст. 99 КАС України до неї
застосовуватися не можуть. Крім того,
зазначає, що про своє порушене право
вона дізналася лише після отримання
відповіді на свою письмову заяву та
довідки про доходи. (а.с.40-42)

Відповідач заперечень на апеляційну
скаргу не подавав, ухвалу суду першої
інстанції не оскаржував.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
справи, до судового засідання не
з'явились, клопотань про розгляд справи
за їх участі до суду не надходило, а
тому, відповідно до ст. 41 КАС України,
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного запису не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість ухвали
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених позовних вимог,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

При винесенні рішення суд першої
інстанції виходив з того, позивачем
пропущено без поважних причин
шестимісячний строк звернення до суду
за захистом порушених прав, свобод та
інтересів, передбачений ст. 99 КАС
України.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
адміністративний позов поданий ОСОБА_1
до суду 10 лютого 2014 року, що
підтверджується штампом вхідної
кореспонденції районного суду. При
цьому предметом спору є протиправність
дій Відповідача при призначенні та
виплати допомоги по по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку, а саме - на сина, ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за 2007- 2009 роки. (а.с.2)

Відповідно до абз. 1 ч.2 ст. 5 КАС України
провадження в адміністративних
справах здійснюється відповідно до
закону, чинного на час вчинення окремої
процесуальної дії, розгляду і
вирішення справи.

Як на час подання цього позову, так і на
момент прийняття судом оскаржуваної
ухвали, відповідно до частини першої
статті 99 КАС адміністративний позов
може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами. Частиною другою цієї статті
визначено, що для звернення за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно ст. 100 цього ж Кодексу,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Як зазначає позивач у
адміністративному позові, вона з
серпня 2006 року по серпень 2009 року
перебувала на обліку у Відповідача та
щомісячно отримувала допомогу по
догляду за дитиною.

Та обставина, що Позивач за сплином
більш ніж чотирьох років після
закінчення строку виплати зазначеної
допомоги вирішила звернутись до
відповідача за роз'ясненням, в яких
саме розмірах має виплачуватися
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, та
отримала відповідь на свої запитання,
не свідчить про те, що саме з цього часу
вона дізналась про своє порушене право,
оскільки з даної відповіді не слідує,
що Відповідач вказав на допущені ним
порушення, а лиш підтвердив суми
щомісячної отримуваної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення
трирічного віку, про що Позивачу було
відомо станом на час щомісячного
отримання допомоги, виплата якої
закінчена у серпні 2009 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Всупереч вказаним нормам, позивачем не
було надано жодних доказів на
підтвердження поважності пропуску нею
строку звернення до суду для захисту
своїх порушених прав. Будь-які
об'єктивні чи суб'єктивні обставини не
позбавляли позивача можливості
звернутися до суду, у визначені законом
строки, з відповідним позовом до
відповідача, якщо позивач вважав, що
діями чи бездіяльністю порушуються
його права та законні інтереси.

Більш того, практика Європейського
суду з прав людини, яка відповідно до
ст.17 Закону України "Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини" є
джерелом права, також свідчить про те,
що право на звернення до суду не є
абсолютним і може бути обмеженим, в
тому числі і встановленням строків для
звернення до суду за захистом
порушених прав (наприклад, справа
"Стаббігс та інш. Проти Великобританії"
рішення від 22.10.1996р., "Девеер проти
Бельгії"рішення від 27.02.1980р.).

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про те, що
Позивачем пропущено строк звернення до
суду за захистом своїх порушених прав,
свобод та інтересів без поважних на те
причин, оскільки виплати допомоги по
догляду за дитиною до досягнення
трирічного віку є періодичними, тобто,
щомісячними і про порушені права
Позивач дізнавались при їх отриманні.
Виплата допомоги позивачу Припинена у
серпні 2009 року, однак до суду вона
звернулась лише у лютому 2014 року.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не спростовують зроблений судом першої
інстанції висновок.

При цьому колегія суддів зазначає, що
посилання суду в оскаржуваній ухвалі
на правомірність дій Відповідача при
виплаті Позивачу вказаної допомоги
діяв у межах повноважень, що фактично
не вирішується при залишенні позовної
заяви без розгляду, само по собі не
може слугувати підставою для
скасування вірного по суті рішення.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
вважає за необхідне, апеляційну скаргу
залишити без задоволення, ухвалу суду
першої інстанції залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись п.1
ч.1 ст. 199 ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Ухвалу Першотравенського міського
суду Дніпропетровської області від 25
лютого 2014 року у справі № 186/252/14-а -
залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення, та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Л.М. Нагорна

Суддя:
В.В. Мельник

Суддя:
О.В. Юхименко