Справа № 820/4741/14
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

30 квітня 2014 р.
№ 820/4741/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Бадюков Ю.В.,

при секретарі судового засідання -
Кікоян Г.О.,

за участю представників позивача -
Шатських А.А., Ільяшової Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Харкові адміністративну справу за
позовом

Товариства з обмеженою
відповідальністю "Живджели" до
Державної податкової інспекції у
Київському районі м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Живджели" (далі по
тексту - позивач, ТОВ "Живджели")
звернулося до Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області (далі
по тексту - відповідач, ДПІ у Київському
районі) в якому просить суд визнати
недійсними (скасувати) податкові
повідомлення-рішення від 06.12.2013 року №
на суму 65376, 00 та № на суму
9800, 00 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що
20.11.2013 року посадовими особами ГУ
Міндоходів у Харківській області було
проведено фактичну перевірку магазину,
що належить ТОВ "Живджели" щодо
дотримання норм законодавства з питань
регулювання обігу готівки, порядку
здійснення платниками податків
розрахункових операцій, ведення
касових операцій, наявності ліцензій,
патентів, свідоцтв, у тому числі про
виробництво та обіг підакцизних
товарів, дотримання роботодавцем
законодавства щодо укладення
трудового договору, оформлення
трудових відносин з працівниками
(найманими особами), за результатами
якої складено акт від 20.11.2013 року,
висновки якого про те, що ТОВ "Живджели"
порушило п. 9 ст. 3 Закону 265/95-ВР через не
забезпечення щоденного друкування
фіскального звітного чеку, п. 12 ст. 3
Закону 265/95-ВР про ведення з порушенням
встановленого законом порядку обліку
товарних запасів за місцем їх
реалізації та зберігання та п. 2.6
розділу 2 Положення № 637 через ніби-то
несвоєчасне оприбуткування готівкових
коштів в касу на підставі фіскального
звітного чеку,- є незаконними та такими,
що відповідають дійсним обставинам у
справі, а тому прийняті на підставі
вказаного акта податкові
повідомлення-рішення мають бути
визнані недійсними (скасованими).

Свою правову позицію обґрунтовує тим,
що станом на 01.11.2013 рік на балансі ТОВ
"Живджели" у перевіряємому магазині
рахувався залишок товару на суму 458, 36
грн., інвентаризації товарів під час
перевірки перевіряючими не
проводилася, а тому, на його думку, є
незаконним визначення податківцями
залишків товарів на суму 32688, 00 грн. Крім
того, оскільки всі документи
зберігаються в бухгалтерії
підприємства, а не в приміщенні
магазину позивач не мав можливості за 1
год. 20 хв. надати перевіряючим всі
документи.

По іншому порушенню позивач зазначив,
що згідно z-звіту № 0498 за 13.05.2013 р. перша
розрахункова операція була виконана
реєстратором о 14:29 год., а закриття
зміни сталося 14.05.2013 року об 11:21 год.,
тобто через 20 год. 52 хв., що є меншим за 24
години і не протирічить чинному
законодавству України та йому
відповідає, а тому, як вважає позивач,
ним повністю забезпечено щоденне
друкування фіскального звітного чеку.

Представники позивача в судовому
засіданні підтримали позовні вимоги та
просили задовольнити їх у повному
обсязі з підстав, зазначених у повній
заяві.

Відповідач надав до суду письмові
заперечення, в яких заперечує проти
задоволення вимог позивача щодо
скасування оскаржуваних податкових
повідомлень - рішень, оскільки вони
ґрунтуються на правомірних висновках
акта фактичної перевірки від 20.11.2013 р.
(реєстраційний №646/20/40/22/НОМЕР_3), який
був підписаний без зауважень продавцем
позивача ОСОБА_3 - особою, що фактично
проводить розрахункові операції.

Представник відповідача в судовому
засіданні вказав на необґрунтованість
позову та просив в його задоволенні
відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи та
оцінивши докази у їх сукупності, суд
вважає, що позов не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ
"Живджели" зареєстроване як юридична
особа 30.09.2009 року виконавчим комітетом
Харківської міської ради, що
підтверджується копією свідоцтва про
державну реєстрацію юридичної особи
серії А01 № 422343 є платником ПДВ про що
свідчить копія свідоцтва № 100280186 про
реєстрацію платника податку на додану
вартість від 19.04.2010 року. Для здійснення
власної господарської діяльності
позивачем отримано торговий патент на
провадження торговельної діяльності,
діяльності з надання платних побутових
послуг, торгівлі валютними цінностями,
діяльності у сфері розваг серії ТПВ №
253914, дійсного по 31.03.2018 р.

ТОВ "Живджели" належить магазин «І сап»,
в якому здійснюється торгівля та
розрахунки із застосуванням
реєстраторів розрахункових операцій
та розташований за адресою: м. Харків,
вул. Академіка Павлова, 44-Б, що не
заперечується представниками сторін в
судовому засіданні та підтверджується
копіями: договору оренди № 21 від 26.02.2013
р., реєстраційного посвідчення №
від 07.10.2011 р., довідки про реєстрацію
книги обліку розрахункових операцій №
від 07.10.2011 р., довідки про
опломбування РРО від 07.10.2011 р.

Судом встановлено, що підставі
направлень від 05.11.2013 р. № 2117, № 2118 та у
відповідності до приписів п. 81.1 ст. 81
Податкового кодексу України фахівцями
ГУ Міндоходів у Харківській області 20
листопада 2013 року проведено фактичну
перевірку господарської одиниці, що
належить позивачу, а саме - магазину «І
сап», розташованого за адресою: м.
Харків, вул. Академіка Павлова, 44-Б щодо
дотримання норм законодавства з питань
регулювання обігу готівки, порядку
здійснення платниками податків
розрахункових операцій, ведення
касових операцій, наявності документа,
що підтверджує державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємств відповідно закону,
ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому
числі про виробництво та обіг
підакцизних товарів, дотримання
роботодавцем щодо укладення трудового
договору, оформлення трудових відносин
з працівниками (найманими особами).

В ході фактичної перевірки встановлені
порушення вимог Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» від 06.07.1995 р. № 265/95-ВР та
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні,
затвердженого постановою правління
Національного банку України від 15.12.2004
р. № 637, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 13.01.2005 р. за № 40/10320, а
саме:

- п. 9 ст. 3 Закону 265/95-ВР - не забезпечено
щоденне друкування фіскального
звітного чеку, зокрема, фіскальний
звітний чек № 0498 за 01.05.2013 р.
роздрукований 14.05.2013 р. За вчинення
зазначеного порушення згідно із п. 4
ст.17 Закону 265/95-ВР передбачено
застосування фінансової санкції (у
вигляді двадцяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян) - 340 грн.;

- п. 12 ст. 3 Закону 265/95-ВР - ведення з
порушенням встановленого законом
порядку обліку товарних запасів за
місцем їх реалізації та зберігання на
загальну суму 32 688, 00 грн., а саме, не
надано будь - яких документів, які б
підтверджували оприбуткування товару
(перелік товару на які відсутні
будь-які документи зазначено у
відомості про результати перевірки
щодо повноти оприбуткування,
реалізації фактичних залишків ТМЦ,
який є додатком № 3 до акту). За вчинення
зазначеного порушення передбачено
застосування штрафної санкції згідно
ст. 20 Закону 265/95-ВР (у розмірі подвійної
вартості неоподаткованих товарів, але
не менше десяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян) 32 688, 00 грн.
х 2 = 65376, 00 грн.;

- п. 2.6 розділу 2 Положення № 637 -
несвоєчасне оприбуткування готівкових
коштів в касу на підставі фіскального
звітного чеку № 0498 від 14.05.2013 р. в сумі
1960, 00 грн. За вчинення даного порушення
передбачено застосування штрафу
згідно приписів абз. 3 ч. 1 ст. 1 Указу
Президента України від 12.06.1995 р. № 436/95
«Про застосування штрафних санкцій за
порушення норм з регулювання обігу
готівки» (у п'ятикратному розмірі
неоприбуткованої суми) - 1960, 00 грн. х 5 =
9800,00 грн.

Вказані порушення зафіксовані в акті
фактичної перевірки від 20.11.2013 р.
реєстраційний № 646/20/40/22/НОМЕР_3, на
підставі висновків якого були винесені
податкове повідомлення - рішення від
06.12.2013 р. № про застосування до
ТОВ «Живджели» штрафних (фінансових)
санкцій у розмірі 65716, 00 грн. та
податкове повідомлення рішення від
06.12.2013 р. № про визначення
штрафних (фінансових) санкцій в сумі 9800,
00 грн.

При цьому акт фактичної перевірки був
підписаний без зауважень посадовою
особою позивача ОСОБА_3

Пунктом 75.1.3 статті 75 Податкового
кодексу України визначено, що
фактичною вважається перевірка, яка
здійснюється за місцем фактичного
провадження платником податків
діяльності, розташування
господарських або інших об'єктів права
власності такого платника. Така
перевірка здійснюється органом
державної податкової служби щодо
дотримання порядку здійснення
платниками податків розрахункових
операцій, ведення касових операцій,
наявності ліцензій, патентів, свідоцтв,
у тому числі свідоцтв про державну
реєстрацію, виробництва та обігу
підакцизних товарів, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами).

Пунктом 80.7 статті 80 Податкового
кодексу визначено, що фактична
перевірка проводиться двома і більше
посадовими особами органу державної
податкової служби у присутності
посадових осіб суб'єктів
господарювання, його представників,
або в присутності особи, що фактично
здійснює розрахункові операції.
Відповідно до статті 80 кодексу
фактична перевірка здійснюється без
попередження платника податків (особи)
у разі отримання в установленому
законодавством порядку інформації про
порушення вимог законодавства в
частині виробництва, обліку,
зберігання та транспортування спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів та цільового використання
спирту платниками податків, а також
здійснення функцій, визначених
законодавством у сфері виробництва і
обігу спирту, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів.

Відповідно до пункту 81.1 статті 81
кодексу при пред'явленні направлення
платнику податків та/або посадовим
(службовим) особам платника податків
(його представникам або особам, які
фактично проводять розрахункові
операції) такі особи розписуються у
направленні із зазначенням свого
прізвища, імені, по батькові, посади,
дати і часу ознайомлення. У разі
відмови платника податків та/або
посадових (службових) осіб платника
податків (його представників або осіб,
які фактично проводять розрахункові
операції) розписатися у направленні на
перевірку посадовими (службовими)
особами органу державної податкової
служби складається акт, який засвідчує
факт відмови. У такому випадку акт про
відмову від підпису у направленні на
перевірку є підставою для початку
проведення такої перевірки.

Пунктом 86.5. ст. 86 ПК України визначено,
що акт (довідка) про результати
фактичних перевірок, визначених
статтею 80 цього Кодексу, складається у
двох примірниках, підписується
посадовими особами контролюючих
органів, які проводили перевірку,
реєструється не пізніше наступного
робочого дня після закінчення
перевірки. Акт (довідка) про результати
зазначених перевірок підписується
особою, яка здійснювала розрахункові
операції, платником податків та його
законними представниками (у разі
наявності).

Підписання акта (довідки) таких
перевірок особою, яка здійснювала
розрахункові операції, платником
податків та/або його законними
представниками та посадовими особами
контролюючого органу, які проводили
перевірку, здійснюється за місцем
проведення перевірки або у приміщенні
контролюючого органу (абз. 3 п. 86.5. ст. 86
ПК України).

Згідно п. 86.6. ст. 86 ПК України відмова
платника податків або його законних
представників чи особи, яка
здійснювала розрахункові операції, від
підписання акта перевірки або
отримання його примірника не звільняє
платника податків від обов'язку
сплатити визначені контролюючим
органом за результатами перевірки
грошові зобов'язання.

Податкове повідомлення-рішення
приймається керівником податкового
органу (його заступником) протягом 10
робочих днів з дня, наступного за днем
вручення платнику податків акта
перевірки у порядку, передбаченому ст.
58 ПКУ, для надсилання (вручення)
податкових повідомлень-рішень, а за
наявності заперечень посадових осіб
платника податків до акта перевірки
приймається з урахуванням висновку про
результати розгляду заперечень до акта
перевірки - протягом 3 робочих днів,
наступних за днем розгляду заперечень
і надання (надсилання) письмової
відповіді платнику податків (п. 86.8 ст. 86
ПК України).

Суд погоджується із висновками,
викладеними податковим органом в акті
перевірки та винесеними на їх підставі
податковими повідомленнями-рішеннями
виходячи з наступного.

Так, положеннями п. 9 ст. 3 Закону 265/95-ВР
визначено обов'язок суб'єктів
господарювання, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг щоденно друкувати
на реєстраторах розрахункових
операцій (за виключенням автоматів з
продажу товарів (послуг) фіскальні
звітні чеки і забезпечувати їх
зберігання в книгах обліку
розрахункових операцій.

«Щоденно» означає «день в день», «дата
в дату» та не робить будь-яких інших
виключень і не визначає випадків про
можливість роздрукування в наступний
або будь-який інший день.

Зазначена норма враховує особливості
роботи реєстраторів розрахункових
операцій, які повинні забезпечувати
друкування таких звітів за кожен
робочий день.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 18.02.2002 р. № 199 затверджено Вимоги
щодо реалізації фіскальних функцій
реєстраторами розрахункових операцій
для різних сфер застосування (надалі -
Вимоги № 199). У п. 2 зазначених вимог
наведено визначення поняття зміни, під
яким розуміють період роботи
реєстратора від реєстрації першої
розрахункової операції після
виконання z-звіту до виконання
наступного z-звіту.

Пунктом 7 Вимог № 199 передбачено, що всі
режими роботи реєстратора
розрахункових операцій (крім тих, що
забезпечують усунення причин
блокування) повинні блокуватися,
зокрема, у разі перевищення
максимальної тривалості зміни.

Таким чином, максимальна тривалість
зміни не повинна перевищувати 24 годин,
тобто від 0 до 24 год. 00 хв. отже,
тривалість зміни РРО - період часу від
реєстрації першої за день
розрахункової операції до виконання z -
звіти щодня. Тому, якщо на підприємстві
встановлено цілодобовий режим роботи,
то фіскальний звітний чек
роздруковується кожного дня після
закінчення робочої зміни, але не
пізніше 24 год. 00 хв.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме - картки обліку, виданої ТОВ
«Живджели» Департаментом
підприємництва та споживчого ринку
Харківської міської ради від 15.04.2013 р. №
05-4757, режим роботи позивача
встановлений з 10 год. 00 хв. до 22 год. 00 хв.
Проте, фіскальний звітний чек z - звіт №
0498 за 13.05.2013 р. роздрукований 14.05.2013 р. об
11 год. 21 хв., тобто після закінчення
робочої зміни ТОВ «Живджели», на день
наступний, всупереч вимог Закону про
щоденність друку, а тому в порушення п. 9
ст. 3 Закону 265/95-ВР.

Також суд зазначає, що відповідно до
вимог п. 12 ст. 3 Закону №265/95-ВР, суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або безготівковій формі
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені у такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають обліку
обсягів реалізованих товарів (наданих
послуг).

Стаття 6 Закону № 265/95-ВР визначає, що
облік товарних запасів фізичною особою
- підприємцем ведеться у порядку,
визначеному чинним законодавством, а
юридичною особою (її філією,
відділенням, іншим відокремленим
підрозділом) - у порядку, визначеному
відповідним національним положенням
(стандартом) бухгалтерського обліку.
Облік ведеться з урахуванням
особливостей, встановлених для
суб'єктів малого підприємництва.
Обов'язок із ведення обліку товарних
запасів не застосовується до осіб, які
відповідно до законодавства
оподатковуються за правилами, що не
передбачають ведення обліку придбаних
або проданих товарів.

Крім того, п. 2 ст. 3 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999 р. №
996-ХІV передбачено, що бухгалтерський
облік є обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Статтею 2
зазначеного Закону визначено, що він
поширюється на юридичних осіб,
створених відповідно до законодавства
України, незалежно від їх
організаційно-правових форм власності,
а також на представництво іноземних
об'єктів господарської діяльності, які
зобов'язані вести бухгалтерський облік
та подавати фінансову звітність.

Згідно із пунктами 1, 3 і 5 статті 9 Закону
№ 996-ХІV підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи,
інформація, що міститься у прийнятих до
обліку первинних документах,
систематизується на рахунках
бухгалтерського обліку в регістрах
синтетичного та аналітичного обліку
шляхом подвійного запису їх на
взаємопов'язаних рахунках
бухгалтерського обліку. Операції в
іноземній валюті відображаються також
у валюті розрахунків та платежів по
кожній іноземній валюті окремо. Дані
аналітичних рахунків повинні бути
тотожні відповідним рахункам
синтетичного обліку на перше число
кожного місяця. Господарські операції
повинні бути відображені з облікових
регістрах у тому звітному періоді, в
якому вони були здійснені. До
документів, що є підставою для
оприбуткування товару, як правило,
належать накладні та
товарно-транспортні накладні. Такі
документи є підставою для внесення
записів до облікових бухгалтерських
реєстрів Відсутність відповідних
первинних документів, які
підтверджують рух
товарно-матеріальних цінностей, є
порушенням установленого порядку
ведення бухгалтерського обліку.

З аналізу вищевказаних норм чинного
законодавства суд відзначає, що
підприємством на підставі первинних
документів, які підтверджують факти
здійснення господарських операцій
(зокрема, придбання товару для
подальшої реалізації) обов'язково має
ведеться облік товарних запасів саме
на складах та/або за місцем їх
реалізації.

Ненадання платником податків при
проведенні перевірки для огляду та
звірки з даними бухгалтерського обліку
податкових накладних на товар, що
знаходиться за місцем реалізації
та/або на складах, позбавляє податковий
орган дійти до висновку про
правильність, повноту та своєчасність
ведення такого обліку (в ході перевірки
фахівцями органів доходів і зборів
фіксується товар, що знаходиться за
місцем реалізації (його найменування,
кількість), а відсутність накладних на
нього, або інших первинних документів,
зумовлює неможливість зробити
висновок про його оприбуткування та
відображення у відповідному обліку).

В ході проведення фактичної перевірки
магазину позивача «І сап» не
забезпечено ведення обліку товарних
запасів за місцем реалізації товару, а
саме, під час проведення фактичної
перевірки накладні на товар, або інші
документи, що підтверджують
оприбуткування товарів, надані не були,
що і було зафіксовано в акті фактичної
перевірки від 20.11.2013 р. і
підтверджується відомістю про
результати перевірки щодо повноти
оприбуткування, реалізації та
фактичних залишків ТМЦ при перевірці
господарської одиниці, що належить
позивачу та є додатком до акта
фактичної перевірки.

У статті 20 Закону № 265/95 до суб'єктів
господарювання, що здійснюють
реалізацію товарів, які не обліковані у
встановленому порядку, застосовується
фінансова санкція у розмірі подвійної
вартості необлікованих товарів, які не
обліковані за місцем реалізації та
зберігання, за цінами реалізації, але
не менше десяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

За таких обставин, суд погоджується із
висновком відповідача та
правомірністю застосування фінансових
санкцій за виявлене порушення в
розмірі 65376, 00 грн.

Також суд зазначає, що згідно п. 2.6.
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні,
затвердженого постановою НБУ від
15.12.2004 р. № 637 уся готівка, що надходить
до кас, має своєчасно (у день одержання
готівкових коштів) та в повній сумі
оприбутковуватися. У разі проведення
готівкових розрахунків із
застосуванням РРО або використанням РК
оприбуткуванням готівки є здійснення
обліку зазначених готівкових коштів у
повній сумі їх фактичних надходжень у
книзі обліку розрахункових операцій на
підставі фіскальних звітних чеків РРО
(даних РК).

Як свідчать матеріали фактичної
перевірки позивачем роздрукований
14.05.2013 р. z -звіт № 0498 із загальною сумою
розрахунків 1960,00 грн., запис в книзі
обліку розрахункових операцій
зроблений 13.05.2013 р., а службове
вилучення здійснено 14.05.2013 р. об 11 год. 20
хв. Надані до адміністративного позову
копії документів не спростовують факт
несвоєчасного оприбуткування
готівкових коштів в касу на підставі
фіскального звітного чеку № 0498 в сумі
1960, 00 грн.

У абз. 3 ч. 1 ст. 1 Указу Президента
України "Про застосування штрафних
санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки" від 12.06.1995 р.
№ 436/95 за неоприбуткування (неповне
та/або несвоєчасне) оприбуткування у
касах готівки юридичними особами всіх
форм власності, фізичними особами -
громадянами України, іноземними
громадянами та особами без
громадянства, які є суб'єктами
підприємницької діяльності, а також
постійними представництвами
нерезидентів, через які повністю або
частково здійснюється підприємницька
діяльність визначено штрафну санкцію -
у п'ятикратному розмірі
неоприбуткованої суми.

Згідно статті 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні (стаття 86 КАС України).

За наведених обставин, суд дійшов
висновку, що вимоги стосовно
скасування податкових повідомлень -
рішень від 06.12.2013 року № та №
, як таких, що прийняті з
порушенням норм діючого законодавства
України, не підтверджуються
матеріалами справи, спростовані
відповідачем, а відтак не підлягають
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю "Живджели" до
Державної податкової інспекції у
Київському районі м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень - відмовити у
повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Бадюков Ю.В.