Справа № 816/677/14
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2014-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 р.Справа № 816/677/14

Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Макаренко Я.М. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання
Гончаровій С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Полтавської ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області на постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від
20.03.2014р. по справі № 816/677/14

за позовом ПАТ "Управління
механізації будівництва №23"

до Полтавської ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 20 березня
2014 року адміністративний позов ПАТ
"Управління механізації будівництва
№23" задоволено в повному обсязі.
Податкові повідомлення-рішення
Полтавської об'єднаної державної
податкової інспекції № від 25
січня 2014 року та № від 25 січня 2014
року визнано протиправними та
скасовано. Стягнуто з Державного
бюджету України на користь ПАТ
"Управління механізації будівництва №
23" витрати зі сплати судового збору у
сумі 1827,00 грн.

Полтавська ОДПІ Головного управління
Міндоходів у Полтавській області, не
погодившись з постановою суду першої
інстанції, подала апеляційну скаргу,
вважає, що суд при винесенні цього
судового рішення порушив норми
матеріального і процесуального права
та просить суд апеляційної інстанції
постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 20.03.2014р.
скасувати, прийняти нове судове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Сторони в судове засідання апеляційної
інстанції не з'явилися, про дату, час та
місце апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, причини
неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України,
неприбуття в судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час та місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у
разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи у їх
сукупності, постанову суду першої
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню , виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що ПАТ «УМБ №23»
зареєстроване як юридична особа 28.06.1996
року Полтавською районною державною
адміністрацією у встановленому
законом порядку, перебуває на обліку у
Полтавській ОДПІ з 29.06.1996 та є
платником податку на додану вартість.

Згідно реєстраційних документів,
видами діяльності позивача за КВЕД -2010
є: 42.11 Будівництво доріг і автострад;
41.20 будівництво житлових і нежитлових
будівель; 43.12 Підготовчі роботи на
будівельному майданчику; 43.99 Інші
спеціалізовані будівельні роботи; 46.90
Неспеціалізована оптова торгівля; 49.41
Вантажний автомобільний транспорт.

Для виконання зазначених видів
господарської діяльності підприємство
має основні фонди (в тому числі
виробничі механізми, грейдери,
екскаватори, котки, тощо), виробничі
приміщення, що розташовані за адресою:
Полтавська область, Полтавський район,
с. Терешки, вул. Шевченка 11. До складу
зазначених виробничих приміщень
входять нежитлові будівлі, які
використовуються підприємством для
ведення господарської діяльності.
Належні підприємству нежитлові
будівлі знаходяться на орендованій
земельній ділянці.

Полтавською МДПІ проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку ПАТ «УМБ №23» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинах з
ТОВ «Укрдорсервіс - Центр ЛТД» за
серпень 2012 року, за результатами якої
складено акт перевірки №2/22/04715606 року
від 08.01.2014 року .

Перевіркою встановлено порушення
позивачем ст.ст.138,185, 188, 198 Податкового
кодексу України, в результаті чого
занижено податок на додану вартість в
сумі 26985,0 грн. за серпень 2012 року та
занижено податок на прибуток в сумі
28333,0 грн. за ІІІ квартал 2012 року.

Підставою для зазначеного висновку
слугувало те, що первинні
бухгалтерські документи щодо
здійснення господарських операцій, за
рахунок яких сформовано спірний
податковий кредит та валові витрати,
оформлені не належним чином. Зокрема, у
договорі постачання нафтопродуктів №5
від 12.06.2012 року та відповідних
податкових накладних не співпадає
адреса Покупця та інформація про
директора підприємства, що, як на думку
податкового органу, свідчить про
нікчемність оподаткованих правочинів.
Позивачем для перевірки не було надано
відповідачу копії паспортів якості
заводу виробника на поставлену
продукцію, що відповідно до умов
вищевказаного договору є обов'язковими
первинними документами при здійсненні
фінансово - господарської діяльності.
Не було надано для перевірки також
копій журналу довіреностей для
ідентифікації особи, що отримала товар
за відповідними видатковими
накладними та товарно- транспортними
накладними, не надано договору про
надання послуг з перевезення вантажу,
хоча в товарно - транспортних накладних
зазначено підприємство перевізника
ТОВ «Сінтайл». Вказане, як на думку
відповідача, свідчить про нереальність
оподаткованих господарських операцій.
Укладені за участі ТОВ «Укрдорсервіс -
Центр ЛТД» правочини не спрямовані на
настання реальних правових наслідків.
Податковий кредит та валові витрати,
сформовані позивачем за рахунок
господарських операцій з ТОВ
«Укрдорсервіс - Центр ЛТД», є
недійсними, оскільки такі операції
полягали лише у їх документальному
оформленні.

На підставі висновків акту перевірки
Полтавською ОДПІ 25.01.2014 року прийнято
податкове повідомлення - рішення
№, яким позивачу збільшено
грошове зобов'язання з податку на
прибуток в сумі 28 333 грн. та застосовано
штрафні (фінансові) санкції в сумі 14166,50
грн.; податкове повідомлення - рішення
№ від 25.01.2014 року, яким збільшено
грошове зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 26985,0 грн. та
застосовано штрафні (фінансові)
санкції в сумі 13492,50 грн.

Задовольняючи позовні вимоги та
скасовуючи податкові
повідомлення-рішення Полтавської
об'єднаної державної податкової
інспекції, суд першої інстанції
виходив з того , що відповідачем не
доведений факт порушення позивачем
ст.ст.138,185, 188, 198 Податкового кодексу
України.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
задоволення позовних вимог, виходячи з
наступного.

Положеннями п. 44.1 ст. 44 Податкового
кодексу України визначено, що для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Згідно п.п.138.1.1 п.138.1 ст.138 Податкового
кодексу України витрати операційної
діяльності включають: собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та інші витрати
беруться для визначення об'єкта
оподаткування з урахуванням пунктів
138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5
статті 140, статей 142 і 143 та інших статей
цього Кодексу, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку.

Відповідно до п.п.138.2 ст.138 Кодексу,
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Згідно 138.4. ст.138 Податкового кодексу
України Витрати, що формують
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг, крім
нерозподільних постійних
загальновиробничих витрат, які
включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

Згідно п.п. 139.1.9. п.139.1 ст.139 Податкового
кодексу України витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Розділ V Податкового кодексу України
визначає платників податку на додану
вартість, об'єкт оподаткування, дату
виникнення податкових зобов'язань,
порядок визначення бази оподаткування,
розміри ставок податку, порядок
визначення суми податку та строки
проведення розрахунків тощо.

Відповідно до вимог стаття 185.1
Податкового Кодексу України об'єктом
оподаткування є операції платників
податку з:

а) постачання товарів, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу, у тому числі операції з
передачі права власності на об'єкти
застави позичальнику (кредитору), на
товари, що передаються на умовах
товарного кредиту, а також з передачі
об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу;

в) ввезення товарів (супутніх послуг) на
митну територію України в митному
режимі імпорту або реімпорту (далі -
імпорт);

г) вивезення товарів (супутніх послуг) у
митному режимі експорту або реекспорту
(далі - експорт);

ґ) з метою оподаткування цим податком
до експорту також прирівнюється
постачання товарів (супутніх послуг),
які перебувають у вільному обігу на
території України, до митного режиму
магазину безмитної торгівлі, митного
складу або спеціальної митної зони,
створених згідно з положеннями глав 35 -
37 Митного кодексу України;

д) з метою оподаткування цим податком
до імпорту також прирівнюється
постачання товарів (супутніх послуг)
з-під митного режиму магазину
безмитної торгівлі, митного складу або
спеціальної митної зони, створених
згідно з положеннями глав 35 - 37 Митного
кодексу України, для їх подальшого
вільного обігу на території України;

е) постачання послуг з міжнародних
перевезень пасажирів і багажу та
вантажів залізничним, автомобільним,
морським і річковим та авіаційним
транспортом.

Згідно статті 187.1. Податкового Кодексу
України датою виникнення податкових
зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі
експорту товарів - дата оформлення
митної декларації, що засвідчує факт
перетинання митного кордону України,
оформлена відповідно до вимог митного
законодавства, а для послуг - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт постачання послуг платником
податку.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається: дата тієї події, що
відбулася раніше; дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно з пунктами 198.3, 198.6 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Стаття 200 Податкового кодексу України
регламентує порядок визначення суми
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або відшкодуванню з Державного
бюджету України (бюджетному
відшкодуванню), та строки проведення
розрахунків.

Відповідно до п. 200.1 цієї статті сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Згідно з п. 200.2 цієї статті при
позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду (п. 200.3).

Згідно п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу
України, якщо в наступному податковому
періоді сума, розрахована згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне
значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджету України, а в
разі отримання від нерезидента послуг
на митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем товарів/послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Отже, від'ємне значення як категорія
Кодексу - це також математична
(об'єктивна) категорія; різниця між
зменшуваним (податкове зобов'язання) та
від'ємником (податковим кредитом).
Від'ємне (позитивне) значення є
результатом математичної дії
-"віднімання", и в силу дії об'єктивних
законів не може бути змінено будь-чиєю
волею.

Відповідно до пункту 201.8 статті 201
Податкового кодексу України право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Пунктом 184.1 статті 184 Податкового
кодексу України визначено, що
реєстрація діє до дати анулювання
реєстрації платника податку, яка
проводиться шляхом виключення з
реєстру платників податку

Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні " № 996 від 16.07.1999
визначено, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Первинні та
зведені облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Системний аналіз наведених правових
норм свідчить про те, що податкова
накладна як звітний податковий
документ, що є підставою для включення
покупцем до податкового кредиту сум
податку на додану вартість, сплачених
(нарахованих) у зв'язку з придбанням
товарів (робіт, послуг), має таке
юридичне значення при обов'язковій
умові нарахування податку та
виписування податкової накладної
особою, яка зареєстрована як платник
податку на додану вартість в порядку,
встановленому статтею 9 Закону України
"Про податок на додану вартість".

З матеріалів справи вбачається, що між
Публічним акціонерним товариством
«Управління механізації будівництва
№23» та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Укрдорсервіс - Центр
ЛТД» укладено договір №06 постачання
нафтопродуктів від 16.05.2012 року та
придбано бітум шляховий БНД 60/90 для
ведення господарської діяльності з
будівництва (ремонту ) доріг. Придбання
бітуму шляхового БНД 60/90 оформлено
згідно наступних первинних документів:
видаткова накладна №46 від 05.08.2012 року
на суму 120873 грн. щодо поставки бітуму
шляхового БНД 60/90 та видаткова накладна
№50 від 13.08.2012 року на суму 139300,0 грн. щодо
поставки бітуму шляхового БНД 60/90.

На виконання даного договору ТОВ
«Укрдорсервіс - Центр ЛТД» оформлено
товарно-транспортні накладні від 05.08.2012
року від 13.08.2012 року, податкові
накладні №1 від 01.08.2012 року на суму 72,62
грн. в тому числі ПДВ 12,10 грн.;№3 від
03.08.2012 року на суму 20000 грн. в тому числі
ПДВ 3333,33 грн.;№5 від 05.08.2012 року на суму
100764,38 грн. в тому числі ПДВ 16794,06 грн.;№9
від 13.08.2012 року на суму 139300 грн. в тому
числі ПДВ 23216,67 грн.

Публічним акціонерним товариством
«Управління механізації будівництва
№23» за отриманий шляховий бітум
сплачені грошові кошти відповідними
платіжними дорученнями №553 від 08.08.2012
року, №559 від 08.08.2012 року, №586 від 15.08.2012
року, №604 від 17.08.2012 року, №627 від 27.08.2012
року, №631 від 28.08.2012 року, №637 від 29.08.2012
року, №654 від 31.08.2012 року, №672 від 05.09.2012
року, №676 від 07.09.2012 року, №679 від 07.09.2012
року, №730 від 14.09.2012 року.

Придбаний бітум шляховий БНД 60/90 в
подальшому використаний нашим
підприємством для виконання
будівельних робіт по ремонту вулиць
відповідно до договорів:

- договір №21/60 від 15.05.2012 року на
виконання робіт по поточному ремонту
вулично- дорожньої мережі (вул.
Київська, Червоноармійська, Береста,
Леніна, Фрунзе, Менжинського, Гоголя,
Гончаренко, Пушкіна, Першотравнева,
Індустріальна, Батюка, провул.
Лєбєдєвої та інші вулиці) в м. Охтирка,
замовник УЖКГ Охтирської міської ради -
виконано робіт на суму 32696,40 грн.

- договір №53 від 26.07.2012 року на
виконання робіт по поточному ремонту
доріг по вулиці Загорулько в м.
Богодухів, замовник КП
«Богодухівжитло» - виконано робіт на
суму 89971,20 грн.

- додаткова угода №1/58 від 01.08.2012 року до
договору №41 від 05.07.2012 року на
виконання робіт по ремонту
асфальтобетонного покриття на
території Охтирського пивоварного
заводу, замовник ПАТ «Охтирський
пивоварний завод» - виконано робіт на
суму 28290 грн.

- договір №61 від 08.08.2012 року на
виконання робіт по поточному ремонту
доріг по вулиці Чапаєва в м. Богодухів,
замовник КП «Богодухівжитло» -
виконано робіт на суму 97969,20 грн.

- договір №54 від 13.08.2012 року на
виконання робіт по поточному ремонту
доріг по вулиці Катукова в м. Богодухів,
замовник КП «Богодухівжитло» -
виконано робіт на суму 89982 грн.

- договір №32/72 від 15.08.2012 року на
виконання робіт по поточному ремонту
вимощення навколо будівлі Охтирського
управління Державної казначейської
служби України, замовник Охтирське
управління Державної казначейської
служби України - виконано робіт на суму
4009.20 грн.

- договір №64 від 17.08.2012 року на
виконання робіт по поточному ремонту
доріг по вулиці Охтирська від будинку
№1 до будинку №73 в м. Богодухів,
замовник КП «Богодухівжитло» -
виконано робіт на суму 94988,40 грн.

- договір №57 від 17.07.2012 року на
виконання робіт по реконструкції
міського реабілітаційного центру
дітей-інвалідів до 18 років по вул.
Калініна 27-А в м. Полтава, замовник ТОВ
«СТОП» - виконано робіт на суму 174342 грн.

- договір №69 від 04.09.2012 року на
виконання робіт по поточному ремонту
вулиці Полтавської та вулиці Жовтневої
Тахтаулівської сільської ради,
замовник Тахтаулівська сільська рада -
виконано робіт на суму 16683,60 грн.

В підтвердження виконання робіт по
перелічених договорах складено акти
приймання виконаних будівельних робіт
за формою КБ-2в, Довідки про вартість
виконаних будівельних робіт за формою
КБ-3, акти списання сировини - бітуму
шляхового БНД 60/90.

Зазначені виконані будівельні роботи з
поточного ремонту вулиць відповідають
предмету діяльності ПАТ «Управління
механізації будівництва №23» та
отриманій ним ліцензії на право
провадження господарської діяльності
у сфері створення об'єктів архітектури.
Необхідно зазначити, що виконання
зазначених будівельних робіт (період
виконання серпень-вересень 2012 року)
співпадає із отриманням (завчасним,
супутнім) та використанням бітуму
шляхового, який саме в серпні 2012 року
постачало ТОВ «Укрдорсервіс - Центр
ЛТД» нашому підприємству.

Виконані ПАТ «Управління механізації
будівництва №23» будівельні роботи за
переліченими договорами прийняті
Замовником (Генпідрядником), а подальше
правильне включення цих виконаних
робіт до складу валових доходів і
податкових зобов'язань з ПДВ у
відповідні податкові періоди - визнано
Полтавською об'єднаною державною
податковою інспекцією в Акті
перевірки. Зазначені факти та
документи у своїй сукупності
підтверджують реальність здійснення
господарських операцій з придбання
бітуму шляхового у ТОВ «Укрдорсервіс -
Центр ЛТД» та подальшого його
використання в будівельній діяльності
нашого підприємства.

ТОВ «Укрдорсервіс - Центр ЛТД» на
момент здійснення господарських
операцій зареєстровано в Єдиному
державному реєстрі, має свідоцтво про
реєстрацію платника податку на додану
вартість.

Колегія суддів зазначає, що податкові
накладні оформлені належним чином,
крім того з актів перевірок вбачається,
що порушень при їх оформленні
перевіряючими у ході проведення
перевірки не встановлено.

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку , що
господарські операції позивача з ТОВ
«Укрдорсервіс - Центр ЛТД» мали
реальний характер, пов'язані з
господарською діяльністю позивача, а
відтак позивачем правомірно віднесено
суми податку, сплаченого у зв'язку з
придбанням товару до податкового
кредиту та сформовано валові витрати .

Посилання податкового органу про
відсутність копій паспортів якості
заводу виробника на поставлену
продукцію, що, як на думку податкового
органу, ставить під сумнів реальність
придбання позивачем бітуму, до уваги
судом не приймаються , оскільки
позивачем надано суду такі паспорти
якості.

Також, колегією суддів критично
оцінено твердження відповідача, що
укладений між позивачем та ТОВ
«Укрдорсервіс - Центр ЛТД» правочин є
недійсними (нікчемними) відповідно до
приписів статті 228 ЦК України, як такі,
що порушують публічний порядок,
виходячи з наступного.

Відповідно до абзацу 1 частини 2 статті
215 ЦК України недійсним є правочин, якщо
його недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин).

Відповідно до статті 228 ЦК України
правочин вважається таким, що порушує
публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним.

Відповідно до пункту 18 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 06
листопада 2009року № 9 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» при
кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК
України має враховуватися вина, яка
виражається в намірі порушити
публічний порядок сторонами правочину
або однією зі сторін. Доказом вини може
бути вирок суду, постановлений у
кримінальній справі, щодо знищення,
пошкодження майна чи незаконного
заволодіння ним тощо.

В процесі розгляду даної справи,
зазначені факти апеляційним судом
встановлено не було та відповідачем не
було надано доказів на підтвердження
недотримання сторонами в момент
укладення договорів вимог,
встановлених частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203
ЦК України, що є підставою для визнання
правочинів недійсними.

Правовідносини між позивачем та ТОВ
«Укрдорсервіс - Центр ЛТД» не були
безтоварними, а укладались з метою
реального настання позитивних
наслідків для обох сторін, за ними
реально було отримано матеріальні
цінності та перераховано грошові
кошти.

Посилання Полтавської ОДПІ на
відсутність договору про надання
послуг з перевезення вантажу, у той час
коли в товарно - транспортних накладних
зазначено перевізником ТОВ "Сінтайл",
що не може бути беззаперечним доказом
того, що така поставка взагалі не
відбувалась, оскільки з наявних у
матеріалах справи товарно -
транспортних накладних можливо
встановити, який товар перевозився,
коли , куди і ким.

З пояснень позивача вбачається , що
договір №06 постачання нафтопродуктів
від 16.05.2012 року надавався посадовим
особам Полтавської об'єднаної
державної податкової інспекції при
проведенні перевірки, адже первинні
документи по взаємовідносинах з
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Укрдорсервіс - Центр
ЛТД» формувалися відповідно до
зазначеного договору,але в акті про
результати документальної
позапланової перевірки №2/22/04715606 від
08.01.2014 року посадовими особами
Полтавської об'єднаної державної
податкової інспекції зазначено, що між
підприємствами укладався тільки
Договір №5 постачання нафтопродуктів
від 12.06.2012 року. Однак, між ТОВ
«Укрдорсервіс - Центр ЛТД» та ПАТ
«Управління механізації будівництва
№23» Договір №5 постачання
нафтопродуктів також укладався, але
укладався в 2013 році - 12.06.2013 року.
Відсутність інформації про Договір №06
постачання нафтопродуктів від 16.05.2012
року в акті про результати
документальної позапланової перевірки
№2/22/04715606 від 08.01.2014 року стала причиною
прийняття посадовими особами
Полтавської об'єднаної державної
податкової інспекції неправомірного
висновку про дефектність складеної
первинної документації.

Податковий орган посилається на те, що
відповідно до облікових карток АІС
«Податковий блок» та інформації
вказаної в Договорі №5 постачання
нафтопродуктів від 12.06.2012 року
директором підприємства виступав
ОСОБА_2, а юридична адреса підприємства
27500, Кіровоградська область, м.
Світловодськ, вул. Крупської 15, а тому
ОСОБА_3 не мав повноважень підписувати
Договір №06 постачання нафтопродуктів
від 16.05.2012 року та зазначати юридичну
адресу підприємства-постачальника 38762,
Полтавський район, с. Терешки, вул.
Шевченка 18, що свідчить про нікчемність
(фіктивність) правочину.

Однак, як вбачається з матеріалів
справи ОСОБА_2 тільки 07.12.2012 року став
директором ТОВ «Укрдорсервіс - Центр
ЛТД», а 03.01.2013 року підприємство взяте
на облік Світловодською об'єднаною
державною податковою інспекцією у
зв'язу із зміною юридичної адреси, нова
юридична адреса ТОВ «Укрдорсервіс -
Центр ЛТД» - 27500, Кіровоградська
область, м. Світловодськ, вул. Крупської
15. Таким чином, на момент укладання
Договору №06 постачання нафтопродуктів
від 16.05.2012 року ОСОБА_3 як директор ТОВ
«Укрдорсервіс - Центр ЛТД» мав право
підпису на документах, юридична ж
адреса підприємства на той момент - 38762,
Полтавський район, с. Терешки, вул.
Шевченка 18, а тому наведені посилання
податкового органу є помилковими.

Посилання відповідача те, що
відповідною перевіркою ТОВ
"Укрдорсервіс - Центр ЛТД" не
підтверджено реальність господарських
операцій по ланцюгу постачання з ТОВ
"Адіантум", суд не бере до уваги,
оскільки Податковий кодекс України не
ставить право платника ПДВ на
податковий кредит в залежність від дій
або бездіяльності його контрагентів.
Якщо контрагенти не виконали свого
зобов'язання по сплаті податку до
бюджету, це тягне відповідальність та
негативні наслідки саме для цієї особи.

Відповідно до п. 15.1 ст. 15 Податкового
кодексу України платниками податків
визнаються фізичні особи (резиденти і
нерезиденти України), юридичні особи
(резиденти і нерезиденти України) та їх
відокремлені підрозділи, які мають,
одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операції), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок із сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно п. 6.1 ст. 16 Податкового кодексу
України платник податків, крім іншого,
зобов'язаний вести в установленому
порядку облік доходів і витрат,
складати звітність, що стосується
обчислення і сплати податків та зборів;
подавати до контролюючих органів у
порядку, встановленому податковим та
митним законодавством, декларації,
звітність та інші документи, пов'язані
з обчисленням і сплатою податків та
зборів; сплачувати податки та збори в
строки та у розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи тощо.

Таким чином, як випливає з
вищенаведеного, сама по собі несплата
податку продавцем (у тому числі у разі
ухилення від сплати) при фактичному
здійсненні господарської операції не
впливає на податковий кредит покупця.

Зазначене узгоджується з практикою
Верховного Суду України, викладеною у
постановах від 09 вересня 2008 року у
справі № 21-500во08 та від 01 червня 2010 року
у справі № 21-573во10.

Згідно ст.1 Закону України «Про
ратифікацію Конвенції про захист прав
і основних свобод людини 1950 року,
Першого Протоколу та Протоколів 2, 4, 7, 11
до Конвенції» ст.17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» від 23.02.2006 року, Україна визнала
джерелом права рішення Європейського
суду з прав людини, а також юрисдикцію
цього суду в усіх питаннях, що
стосуються тлумачення і застосування
Конвенції. Рішення Європейського суду
є частиною національного
законодавства і є обов'язковим для
правозастосування органами
правосуддя.

Рішенням Європейського суду з прав
людини від 22 січня 2009 року у справі
«Булвес» АД проти Болгарії (заява №
3991/03) визначено, що платник податку не
повинен нести наслідків невиконання
постачальником його зобов'язань зі
сплати податку і в результаті
сплачувати ПДВ другий раз, а також
сплачувати пеню. На думку
Європейського суду, такі вимоги стали
надмірним тягарем для платника
податку, що порушило справедливий
баланс, який повинен підтримуватись
між вимогами суспільного інтересу та
вимогами захисту права власності.

Стаття 19 Конституції встановлює, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Отже, податкові органи не можуть
нараховувати податок на додану
вартість та накладати штрафні санкції
на покупця при несплаті цього податку
продавцем, оскільки чинне
законодавство не встановлює підстав
для такого нарахування та накладення
штрафних санкцій.

Однак факт порушення
контрагентом-постачальником позивача
своїх податкових зобов'язань може бути
підставою для висновку про
необґрунтованість заявлених платником
податку вимог про надання податкової
вигоди -відшкодування ПДВ з державного
бюджету, якщо податковий орган доведе,
зокрема, що платник податку діяв без
належної обачності й обережності і
йому мало бути відомо про порушення,
які допускали його контрагенти, або що
діяльність платника податку
спрямована на здійснення операцій,
пов'язаних з податковою вигодою,
переважно з контрагентами, які не
виконують своїх податкових
зобов'язань.

Сукупний аналіз вищезазначених норм
Податкового кодексу України свідчить
про те, що право на податковий кредит
виникає у платника податків лише після
одержання податкової накладної,
оскільки це єдиний документ первинного
бухгалтерського та податкового обліку,
що містить у собі суму ПДВ, яку можливо
відобразити в податкових деклараціях з
ПДВ.

Норми Податкового кодексу України не
пов'язують виникнення права на
податковий кредит з особливостями
оподаткування постачальників 2-го чи
іншого ланцюга.

Діючим законодавством не передбачений
і не визначений обов'язок підприємства
встановлювати ланцюг суб'єктів
підприємницької діяльності, з якими
контрагенти такого підприємства мали
договірні відносини, а також
підприємству не надано право вимагати
від його контрагентів такої
інформації.

Тобто, колегія суддів зазначає, що
позивач виконав усі необхідні умови,
передбачені Податковим кодексом
України, які надають йому правові
підстави для формування валових витрат
і нарахування податкового кредиту , в
його діях не має порушень вимог
Податкового кодексу України,
відповідно позивачем правомірно
віднесено ці суми до валових витрат та
сформовано податковий кредит.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
відповідач відповідно до ч. 2 ст. 71
Кодексу адміністративного судочинства
України правомірність винесених
податкових повідомлень - рішень
належним чином в суді не довів , у
зв'язку з чим податкові
повідомлення-рішення Полтавської
об'єднаної державної податкової
інспекції № від 25 січня 2014 року та
№ від 25 січня 2014 року не
відповідають вимогам чинного
законодавства та підлягають
скасуванню, а позовні вимоги є
правомірними, обґрунтованими і такими,
що підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Полтавської ОДПІ
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області залишити без
задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 20.03.2014р.
по справі № 816/677/14 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло
З.Г.Судді(підпис) (підпис) Макаренко Я.М.
Тацій Л.В. Повний текст ухвали
виготовлений 05.05.2014 р.