Справа № 2а-10301/11/1370
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2014-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2014 року
Справа №
130587/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Багрія В.М.,

суддів
Кухтея Р.В., Старунського Д.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Старосамбірському районі
Львівської області на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 3.10.2011 року в
справі за позовом управління
Пенсійного фонду України в
Старосамбірському районі Львівської
області до відділу державної
виконавчої служби Старосамбірського
районного управління юстиції
Львівської області про визнання
неправомірними дій та скасування
постанови,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2011 року управління
Пенсійного фонду України в
Старосамбірському районі Львівської
області звернулося до суду з позовом до
відділу державної виконавчої служби
Старосамбірського районного
управління юстиції Львівської області
про визнання дій неправомірними та
скасування постанови.

Позивач просив визнати неправомірними
дії державного виконавця та скасувати
постанову відповідача від 31.08.2011 року,
якою виділено в окреме провадження
постанову про стягнення з боржника
виконавчого збору від 15.04.2011 року ВП №
25030283.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 3.10.2011 року в
задоволенні позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції
оскаржило управління Пенсійного фонду
України в Старосамбірському районі
Львівської області, яке просить її
скасувати та прийняти нове рішення про
задоволення позову.

В обґрунтування апеляційних вимог
зазначає, що суд першої інстанції
порушив норми матеріального та
процесуального права та прийшов до
невірного висновку про відмову у
задоволенні позову. Вважає, що
постанова відповідача є безпідставною
та незаконною, оскільки управлінням
Пенсійного фонду України в
Старосамбірському районі Львівської
області рішення виконано в межах
компетенції управління шляхом видачі
розпорядження про нарахування і
виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії та
повідомило про це відповідача листом
від 28.04.2011 року №3017/06-05.

Особи, які беруть участь в розгляді
справи, про дату, час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином, в
судове засідання не прибули, що дає
підстави для розгляду справи в порядку
письмового провадження за наявними в
ній матеріалами.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

В справі встановлено, що 15.04.2011 року
начальником відділу державної
виконавчої служби Старосамбірського
районного управління юстиції
Львівської області винесено постанову
ВП № 25030283 про стягнення з управління
Пенсійного фонду України в
Старосамбірському районі Львівської
області виконавчого збору у розмірі 1360
грн. Дана постанова позивачем не
оскаржувалась.

Згідно постанови начальника відділу
державної виконавчої служби
Старосамбірського районного
управління юстиції Львівської області
від 31.08.2011 року ВП № 25030283 виділено в
окреме провадження постанову про
стягнення з боржника виконавчого збору
від 15.04.2011 року в сумі 1360 грн.

Відмовляючи позивачу в задоволенні
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що при винесенні постанови від
31.08.2011 року відповідач діяв відповідно
до вимог Закону України «Про виконавче
провадження», тому підстав для
визнання неправомірними дій та
скасування постанови про виділення в
окреме провадження постанови про
стягнення з боржника виконавчого збору
немає.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції та
вважає їх правильними з огляду на
наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до п.1 ст.28 Закону України
«Про виконавче провадження», у разі
невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. У разі невиконання
боржником у той самий строк рішення
немайнового характеру виконавчий збір
стягується в розмірі сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - фізичної особи і в
розмірі вісімдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян з боржника -
юридичної особи. У зазначених розмірах
виконавчий збір стягується з боржника
також у разі повернення виконавчого
документа без виконання за письмовою
заявою стягувача та у разі
самостійного виконання боржником
рішення після початку його примусового
виконання, зокрема шляхом
перерахування коштів безпосередньо на
рахунок стягувача. Постанова про
стягнення виконавчого збору може бути
оскаржена в десятиденний строк у
порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з п.7 ст.28 Закону України «Про
виконавче провадження», у разі
завершення виконавчого провадження з
виконанням рішення немайнового
характеру та в разі закінчення
виконавчого провадження з підстав,
передбачених статтею 49 цього Закону,
якщо виконавчий збір не стягнуто,
державний виконавець не пізніше
наступного робочого дня після
завершення (закінчення) такого
виконавчого провадження відкриває
виконавче провадження за постановою
про стягнення виконавчого збору.

Як видно з матеріалів справи, позивач
не оспорює постанову ВП № 25030283 від
15.04.2011 року про стягнення з управління
Пенсійного фонду України в
Старосамбірському районі Львівської
області виконавчого збору у розмірі 1360
грн.

За таких обставин, відповідач при
виділенні в окреме провадження
постанови про стягнення з боржника
виконавчого збору згідно постанови від
31.08.2011 року ВП № 25030283 діяв згідно вимог
п.7 ст.28 Закону України «Про виконавче
провадження».

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду першої
інстанції без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Постанова суду першої інстанції
відповідає матеріалам справи,
правильно застосованим нормам
матеріального та процесуального права,
тому підстав для її скасування колегія
суддів не знаходить.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують,
а тому підставою для скасування або
зміни оскаржуваної постанови бути не
можуть.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 200, 205, 206, 254
КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Старосамбірському районі Львівської
області залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 3.10.2011 року в
справі № 2а-10301/11/1370 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий:
В.М. Багрій

Судді :
Р.В. Кухтей

Д.М. Старунський