Справа № 9101/87237/2012
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2012-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

29 листопада 2012 рокусправа № 0417/2а-4138/2011

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Ясенової Т.І.

суддів: Головко
О.В. Суховарова А.В.

розглянувши у письмовому провадженні в
м. Дніпропетровську апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Індустріальному районі м.
Дніпропетровська на постанову
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 21.10.2011 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Індустріальному районі м.
Дніпропетровська про визнання
протиправною бездіяльності та
зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ :

28.09.2011 року позивач звернувся до
суду з адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Індустріальному районі м.
Дніпропетровська, в якому позивач
просив визнати бездіяльність
протиправною та зобов'язати
відповідача провести перерахунок та
виплату підвищення до пенсії згідно ст.
6 Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» з розміру, встановленого
ч. 1 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування» за період з 23.07.2011 року.

Постановою Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
21.10.2011 року у задоволення позову
відмовлено.

Постанова суду мотивована тим, що
відповідач правомірно проводив
виплати позивачу з 22.07.2011 року згідно з
вимогами Закону України "Про внесення
змін до Закону України "Про Державний
бюджет України на 2011 рік" від 14 червня
2011 року та Постанови Кабінету
Міністрів України від 06 липня 2011 року
№745 "Про встановлення деяких розмірів
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету", яка набула
чинності 23 липня 2011 року.

З зазначеною постановою суду не
погодився відповідач, який посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову
про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
відповідач при нарахуванні позивачу
підвищення до пенсії передбаченого ст.
6 Закону України „Про соціальний
захист дітей війни" діяв в межах та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваної
постанови суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції вважає, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивач є особою,
на яку поширюється дія абзацу 1 статті 1
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» №2195-ІV від 18 листопада 2004
року, та має статус «дитина війни».

Згідно статті 6 Закону №2195-ІV дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.
Редакція цієї статті набрала чинності
з 1 січня 2006 року.

Згідно з частиною 1 статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" від
09.07.2003 року, №1058-IV мінімальний розмір
пенсії за віком встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Виходячи із змісту статті 6 Закону
України „Про соціальний захист дітей
війни" у якій йдеться саме про
„мінімальний розмір пенсії за віком",
який встановлюється лише за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", та відсутність іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, суд апеляційної
інстанції не бере до уваги, як підставу
для скасування рішення суду - доводи
апеляційної скарги про неможливість
застосування до спірних правовідносин
положень частини 1 статті 28 Закону
України „Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" з
огляду на частину третю цієї статті.
Наявність вказаної норми та
відсутність іншого мінімального
розміру пенсії за віком не можуть бути
підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії та
права на підвищення пенсії виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком, як
це встановлено статтею 6 Закону України
„Про соціальний захист дітей війни".

Відповідно до Закону України "Про
внесення змін до Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік" від
14 червня 2011 року, прикінцеві положення
Закону доповнено пунктом 4, відповідно
до якого встановлено, що у 2011 році норми
і положення статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

06 липня 2011 року Кабінетом Міністрів
України було прийнято Постанову №745
"Про встановлення деяких розмірів
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету", яка набула
чинності 23 липня 2011 року, відповідно до
пункту 6 якої встановлено, що дітям
війни (крім тих, на яких поширюється дія
Законів України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
та "Про жертви нацистських
переслідувань") до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, підвищення проводиться у
розмірі 49,8 гривні.

Отже, починаючи з 23.07.2011 року виплати
особам, які мають статус "дитина війни",
повинні здійснюватись у відповідності
до постанови КМУ № 745.

Враховуючи те, що позивач звертаючись з
позовом просить суд зобов'язати
відповідача провести перерахунок та
виплату підвищення до пенсії згідно
статті 6 Закону України „Про
соціальний захист дітей війни" з
розміру, встановленого частиною 1
статті 28 Закону України „Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування" за період з 23.07.2011 року,
тобто після 22.07.2011 року, суд першої
інстанції зробив вірний висновок про
відмову у задоволенні позову.

При цьому, вимоги апеляційної скарги
відповідача є безпідставними та
необґрунтованими.

На підставі викладеного,
керуючись пунктом 1 частини 1 статті 198,
пунктом 1 статті 200, статтею 206 КАС
України, Дніпропетровський
апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Індустріальному районі міста
Дніпропетровська - залишити без
задоволення.

Постанову Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 21.10.2011 року
- залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Головуючий:
Т.І. Ясенова

Суддя:
О.В. Головко

Суддя:
А.В. Суховаров