Справа № 755/8980/14-а
Суддя: Катющенко В. П.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 755/8980/14-а
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

"02" квітня 2014 р. суддя
Дніпровського районного суду м. Києва
Катющенко В.П. розглянувши матеріали
позовної адміністративної позовної
заяви ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Дніпровської районної у м. Києві
державної адміністрації, Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат про
визнання протиправною бездіяльність,
про призначення, нарахування
(здійснення перерахунку) та виплату
одноразової компенсації, та щорічної
допомоги на оздоровлення особі, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, -

В С Т А Н О В
И В:

28 березня 2014 року до Дніпровського
районного суду м. Києва надійшла
адміністративна позовна заява ОСОБА_1
до Управління праці та соціального
захисту населення Дніпровської
районної у м. Києві державної
адміністрації, Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат про визнання
протиправною бездіяльність, про
призначення, нарахування (здійснення
перерахунку) та виплату одноразової
компенсації, та щорічної допомоги на
оздоровлення особі, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

01 квітня 2014 року у відповідності до
вимог ст. 15-1 КАС України вказана
позовна заява була передана в
провадження судді Катющенко В.П.

Вивчивши матеріали поданого
адміністративного позову, вважаю, що
позов не відповідає вимогам
адміністративного судочинства
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 106 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у позовній заяві зазначаються:
найменування адміністративного суду,
до якого подається позовна заява; ім'я
(найменування) позивача, поштова
адреса, а також номер засобу зв'язку,
адреса електронної пошти, якщо такі є;
ім'я (найменування) відповідача,
посада і місце служби посадової чи
службової особи, поштова адреса, а
також номер засобу зв'язку, адреса
електронної пошти, якщо такі відомі;
зміст позовних вимог згідно з
частинами четвертою і п'ятою статті 105
цього Кодексу і виклад обставин, якими
позивач обґрунтовує свої вимоги, а в
разі подання позову до декількох
відповідачів, - зміст позовних вимог
щодо кожного з відповідачів; у разі
необхідності - клопотання про
звільнення від сплати судового збору;
про звільнення від оплати правової
допомоги і забезпечення надання
правової допомоги, якщо відповідний
орган відмовив особі у забезпеченні
правової допомоги; про призначення
судової експертизи; про витребування
доказів; про виклик свідків тощо;
перелік документів та інших
матеріалів, що додаються.

Частиною 1, 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Звертаючись до Дніпровського
районного суду м. Києва ОСОБА_1
відповідно до заявлених позовних вимог
просить суд:

1) визнати протиправною
бездіяльність та зобов`язати
Управління праці та соціального
захисту населення Дніпровської
районної у м. Києві державної
адміністрації і Київський міський
центр по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат здійснити
перерахунок, нарахувати та виплатити
позивачу щорічну допомогу на
оздоровлення, у розмірі 5 (п`ять)
мінімальних заробітних плат, в порядку
та на умовах, визначених положеннями
статті 48 Закону України від 28 лютого 1991
року №796-ХІІ, за період починаючи з 1996
року по 2013 рік включно, що дорівнює 85
(вісімдесят п`ять) розмірам мінімальних
заробітних плат;

2) визнати протиправною
бездіяльність та зобов`язати
Управління праці та соціального
захисту населення Дніпровської
районної у м. Києві державної
адміністрації і Київський міський
центр по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат здійснити
перерахунок, нарахувати та виплатити
позивачу одноразову компенсацію як
інваліду ІІІ групи з числа учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, який став
інвалідом внаслідок Чорнобильської
катастрофи в розмірі 30 (тридцять)
мінімальних заробітних плат;

3) зобов`язати Управління праці та
соціального захисту населення
Дніпровської районної у м. Києві
державної адміністрації і Київський
міський центр по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат в
подальшому нараховувати та
виплачувати позивачу щорічну допомогу
на оздоровлення, у розмірі 5 (п`ять)
мінімальних заробітних плат, в порядку
та на умовах, визначених положеннями
статті 48 Закону України від 28 лютого 1991
року №796-ХІІ;

Відповідно до частини першої та другої
статі 99 Кодексу адміністративного
судочинства України, адміністративний
позов може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами. Для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюються шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналась або повинна була дізнатись
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Як передбачено положенням статті 100
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається
без розгляду, якщо суд на підставі
позовної заяви та доданих до неї
матеріалів не знайде підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними, про що постановляється
ухвала. Позовна заява може бути
залишена без розгляду як на стадії
вирішення питання про відкриття
провадження в адміністративній справі
без проведення судового засідання, так
і в ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Як вбачається з позовних вимог ОСОБА_1,
остання просить суд визнати
протиправною бездіяльність та
зобов`язати відповідачів здійснити
перерахунок, нарахувати та виплатити
їй щорічну допомогу на оздоровлення, у
розмірі 5 (п`ять) мінімальних заробітних
плат, в порядку та на умовах, визначених
положеннями статті 48 Закону України
від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ, за період
починаючи з 1996 року по 2013 рік включно.

У позовній заяві щодо застосування
строків звернення до
адміністративного суду позивач
посилається на те, що у відповідності
до пункту і) пункту а) частини 1 статті VІ
Віденської конвенції строк позовної
давності для звернення до суду з метою
захисту своїх прав на відшкодування
ядерної шкоди, спричиненої тілесному
здоров`ю, складає тридцять років з дня
ядерного інциденту. Статтею 76 ЗУ «Про
використання ядерної енергії та
радіаційну безпеку» від 08 лютого 1995
року №39/95-ВР встановлено, що право на
подання позову про відшкодування
ядерної шкоди, заподіяної життю і
здоров`ю особи, не обмежується строком
давності.

Відповідно до частини першої
статті 46 Конституції України громадяни
мають право на соціальний захист, що
включає право на забезпечення їх у разі
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 46 Конституції
України пенсії, інші види соціальних
виплат та допомоги, що є основним
джерелом існування, мають
забезпечувати рівень життя, не нижчий
від прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Основні положення щодо
реалізації конституційного права
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, на охорону
їхнього життя і здоров'я, створення
єдиного порядку визначення категорій
зон радіоактивно забруднених
територій, умов проживання і трудової
діяльності на них, соціального захисту
потерпілого населення визначені та
закріплені в Законі України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

За вимог ст. 48 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», одноразова компенсація
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.

Таким чином, виплата, уповноваженими
органами державної влади, одноразової
компенсації учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи та щорічної
допомоги на оздоровлення, відноситься
до основних положень реалізації
конституційного права громадян на
соціальний захист.

Посилання позивача на норми Віденської
конвенції та ЗУ «Про використання
ядерної енергії та радіаційну безпеку»
в частині застосування строків
звернення до адміністративного суду,
не можуть бути прийняті судом, оскільки
позивачем вимог про відшкодування
ядерної шкоди, заподіяної життю і
здоров`ю особи, не заявлялось. Вимоги
позивача виключно стосуються
реалізації конституційного права
позивача на соціальний захист як
постраждалому внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Аналізуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позивачу слід
обґрунтувати свої позовні вимоги в
частині визнання протиправною
бездіяльність та зобов`язання
відповідачів здійснити перерахунок,
нарахувати та виплатити позивачу
щорічну допомогу на оздоровлення за
період саме з 1996 року, з урахуванням
вимог ст. 99, 100 КАС України, або подати до
суду заяву про визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, з
відповідними обґрунтуваннями щодо
пропуску позивачем строку звернення до
адміністративного суду.

Крім того, суд звертає увагу позивача
на те, що відповідно до відповіді
Управління праці та соціального
захисту населення Дніпровської
районної у м. Києві від 24 вересня 2013
року, позивач перебуває на обліку в
Управлінні з 2003 року як особа, яка
постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС 1
категорії ІІІ групи інвалідності.

В той же час, позивач просить суд
визнати протиправною бездіяльність та
зобов`язати відповідачів здійснити
перерахунок, нарахувати та виплатити
позивачу щорічну допомогу на
оздоровлення за період з 1996 року, в той
час як позивач перебуває на обліку у
відповідача 1 лише з 2003 року.

Крім того, позивач просить суд визнати
протиправною бездіяльність та
зобов`язати відповідачів здійснити
перерахунок, нарахувати та виплатити
одноразову компенсацію як інваліду ІІІ
групи з числа учасників ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, який став інвалідом внаслідок
Чорнобильської катастрофи в розмірі 30
(тридцять) мінімальних заробітних плат.

В той же час, як вбачається з відповіді
Управління праці та соціального
захисту населення Дніпровської
районної у м. Києві від 24 вересня 2013
року, компенсація за шкоду заподіяну
здоров`ю, особам які стали інвалідами
внаслідок аварії на ЧАЕС при
встановленні ІІІ групи інвалідності,
була виплачена позивачу за місцем її
роботи в розмірі 189 гривень.

Позивачем же у позовній заяві не
звернуто увагу на дані обставини та
необґрунтовані вимоги до відповідачів
щодо зобов`язання останніх здійснити
виплату одноразової компенсації як
інваліду ІІІ групи з числа учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, який став
інвалідом внаслідок Чорнобильської
катастрофи в розмірі 30 (тридцять)
мінімальних заробітних плат.

Відповідно до ст. 108 Кодексу
адміністративного судочинства України
суддя встановивши, що позовну заяву
подано без додержання вимог,
встановлених ст. 106 цього Кодексу,
постановляє ухвалу про залишення
позовної заяви без руху, у якій
зазначаються недоліки позовної заяви,
спосіб їх усунення і встановлюється
строк, достатній для усунення
недоліків.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, про необхідність залишення
позовної заяви без руху та надати строк
позивачу для усунення зазначених в
ухвалі недоліки.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 106, 108 Кодексу адміністративного
судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення
Дніпровської районної у м. Києві
державної адміністрації, Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат про
визнання протиправною бездіяльність,
про призначення, нарахування
(здійснення перерахунку) та виплату
одноразової компенсації, та щорічної
допомоги на оздоровлення особі, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, залишити без руху.

Надати можливість позивачу виправити
недоліки в строк не більше ніж п`ять
днів з дня отримання позивачем копії
ухвали, про що у вказаний термін надати
суду документальні підтвердження.

Попередити, що у випадку не виконання
вимог цієї ухвали, позовна заява буде
вважатися неподаною та підлягає
поверненню.

Суддя: