Справа № 812/1825/14
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2014-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ковальова Т.І.
Суддя-доповідач - Яковенко М.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року справа №812/1825/14

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючий суддя:
Яковенко М.М.

судді :
Гайдар А.В., Ханова Р.Ф.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Луганського обласного відділення
фонду соціального захисту інвалідів на
ухвалу Луганського окружного
адміністративного суду від 14 квітня 2014
року про повернення позовної заяви по
справі № 812/1825/14 за позовом Луганського
обласного відділення фонду
соціального захисту інвалідів до
Приватного підприємства «Смерч» про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені, -

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою Луганського окружного
адміністративного суду від 14 квітня 2014
року позов Луганського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів повернуто позивачу, згідно
п.1 ч.3 ст.108 КАС України (а.с.27-28).

Позивач не погодився з ухвалою суду
першої інстанції та звернувся з
апеляційною скаргою в якій зазначив, що
суд прийняв незаконну, необґрунтовану
ухвалу та порушив вимоги норм
процесуального права, просив ухвалу
суду першої інстанції скасувати та
направити справу до суду першої
інстанції для розгляду по суті (а.с.30-31).
Апелянт зазначає, що ним були усунуті
недоліки позовної заяви з поясненнями
та документами, вказує, що після
витребування судом по заявленому
клопотанню позивача необхідних
доказів, він зможе обчислити як розмір
санкцій так і пені, а тому підстав для
повернення позову внаслідок не
виконання ухвали без руху, у суду
першої інстанції не було.

Розгляд справи здійснювався в порядку
письмового провадження, з урахуванням
приписів п.1 ч.1 ст.197 КАС України.
Апелянт просив розглянути справу за
відсутності повноваженого
представника Фонду. Колегія суддів
зазначає, що неявка в судове засідання
сторін не є перешкодою для вирішення
спірного питання за наявними
матеріалами.

Колегія суддів заслухавши доповідь
судді-доповідача, дослідивши матеріали
справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила
наступне.

Ухвалою Луганського окружного
адміністративного суду від 17 березня
2014 року позовну заяву Луганського
обласного відділення фонду
соціального захисту інвалідів до
Приватного підприємства «Смерч» про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені, - залишено без руху та
запропоновано надати у строк до 17
квітня 2014 року усунути недоліки
позовної заяви, шляхом надання суду :1)
уточненої позовної заяви, у якій буде
визначено :

- розмір позовних вимог, виражений у
певному цифровому еквіваленті (у
грошовому розмірі);

- момент, коли позивачу стало відомо про
порушення Приватним підприємством
«Смерч» законодавства та, якщо строк
звернення до суду з адміністративним
позовом позивачем пропущено - вказати
поважність причин такого пропуску;

2) докази в підтвердження
місцезнаходження юридичної особи
Приватного підприємства «Смерч»
(довідки або витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців стосовно
відповідача станом на дату звернення
до суду);

3) докази, що підтверджують
повноваження директора Луганського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів на
підписання позовної заяви.

Копію вищевказаної ухвали суду позивач
отримав 20.03.2014 року, про що свідчить
повідомленням про вручення поштового
відправлення (а.с.16).

09 квітня 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду від
позивача Луганського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів надійшли пояснення,
відповідно до яких зазначено, що про
порушення ПП «Смерч» законодавства про
працю та загальнообов'язкове державне
соціальне страхування позивачу стало
відомо 25.10.2013 року, що підтверджується
актом перевірки додержання суб'єктами
господарювання законодавства про
працю та загальнообов'язкове державне
соціальне страхування № 12-26-107/0074.

Позивач посилається, що не має
можливості провести позапланову
перевірку роботодавця, встановити
неподання відповідачем звіту Ф.10-ПІ,
розрахувати суму позову без допомоги
суду, оскільки підприємство у
відділенні Фонду не зареєстровано,
звіт про зайнятість і працевлаштування
інвалідів форми 10-ПІ до відділення
Фонду не надано.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
позивачем недоліки зазначені в ухвалі
суду від 17 березня 2014 року у повному
обсязі не усунуто, оскільки позивачем
не надано суду належно оформленої
уточненої позовної заяви, з
урахуванням вимог статті 106 КАС
України, у якій визначено розмір
позовних вимог, виражений у певному
цифровому еквіваленті (у грошовому
розмірі).

Колегія суддів зазначає, що
перекладання позивачем свого обов'язку
на суд виконання та за його допомогою
здійснити належний нагляд та контроль
за додержанням законодавства про
працю, зайнятість населення, з метою
контролю за виконанням нормативу
робочих місць, який повинен
здійснюватися позивачем у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України, шляхом проведення перевірки
підприємств щодо реєстрації у Фонді
соціального захисту інвалідів, подання
ними звітів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів, виконання
нормативу робочих місць, призначених
для працевлаштування інвалідів, у тому
числі шляхом зарахування, є
некоректним та безпідставними
вимогами.

Суд першої інстанції правильно
зауважив, що витребування звітів за 2012
рік, які не подавалися до Фонду та, які
Фонд не витребовував самостійно, є
фактично виконання обов'язку і завдань
Фонду, а не забезпечення доказів. Суд не
може здійснювати за позивача
повноваження, які прямо передбачені
його Положенням та іншими нормативно -
правовими актами, оскільки це є
дискреційними повноваженнями
посадових осіб Фонду.

Позивач безпідставно змішує поняття
витребування доказів в порядку КАС
України, з належним виконанням своїх
функціональних обов'язків
передбачених законом. Це є різними
правовими категоріями з різним
правовим (процесуальним)
навантаженням.

Поставленні перед судом завдання щодо
виконання функціональних обов'язків
позивача, збору для позивача певних
доказів, на підставі яких він у
майбутньому зможе встановити можливий
факт допущення порушень з боку
відповідача по створенню нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, у випадку встановлення
такого факту здійснити обчислення
розміру адміністративно-господарської
санкції, пені є безпідставними, та
поставленні в залежність від багатьох
обставин, на які впливають певні
фактори.

Такі вимоги суперечать змісту ст.ст.19, 20
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні», при
чому виходячи з правового змісту
положень цих норм, встановлена
необхідність та обов'язкова можливість
у разі несплати обчислених
адміністративно-господарських санкцій
або пені звернення з позовом до суду, а
в разі неможливості їх сплати за
рішенням суду їх стягнення в
примусовому порядку, в порядку,
передбаченому законом.

Тобто, вимоги суду щодо необхідності
зазначення в позові розмір, який
підлягає стягненню, адміністративно -
господарської санкції (взагалі
невідомо чи порушений норматив
створення робочих місць), та обчислення
пені (правила обчислення якої
визначений в ст.20 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні»), є обґрунтованими
та відповідають вимогам закону та
положенням КАС України, а сформовані
позивачем в позові вимоги є
абстрактними та суперечать логічному
змісту вимогам законодавства.

Крім того, колегія суддів зазначає, що з
огляду на положення ст..254 та 255 КАС
України, ухвала суду від 17.03.2014 року,
якою адміністративний позов було
залишено без руху, є такою, що повинна
була виконуватися в обов'язковому
порядку, як така, що набула законної
сили. Позивач не оскаржив в
установленому законом порядку
зазначену ухвалу та фактично виконав
її частково.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.108 КАС України
позовна заява повертається позивачеві,
якщо: позивач не усунув недоліки
позовної заяви, яку залишено без руху.

Враховуючи вище наведенні положення
норм процесуального законодавства,
колегія суддів приходить до висновку,
що повертаючи позовну заяву внаслідок
не усунення її недоліків викладених в
ухвалі суду про залишення позову без
руху, суд першої інстанції діяв у
відповідності до вимог КАС України.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, рішення прийнято з
дотриманням норм процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, тому підстав для
задоволення апеляційної скарги та
скасування рішення суду не вбачається.

Колегія суддів звертає увагу, що
повернення позову не є перешкодою для
повторного звернення з позовом до суду.

Керуючись ст.ст. 19, 185, 195, 197, 199, 200, 205, 206,
КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Луганського
обласного відділення фонду
соціального захисту інвалідів на -
залишити без задоволення.

Ухвалу Луганського обласного
відділення фонду соціального захисту
інвалідів на ухвалу Луганського
окружного адміністративного суду від
14 квітня 2014 року про повернення
позовної заяви по справі № 812/1825/14 -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками розгляду у письмовому
провадженні набирає законної через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Колегія суддів :
М.М. Яковенко

Р.Ф. Ханова

А.В. Гайдар