Справа № 2а-13546/10/11/0170
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/75074/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача
Голубєвої Г.К.

Суддів
Карася О.В.

Рибченка А.О.

при секретарі судового засідання:
Мосійчук І.М.,

розглянувши касаційну скаргу
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у місті
Сімферополі Автономної Республіки
Крим Державної податкової служби

на ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 10.10.2012 року

та постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 01.03.2012 року

по справі №2а-13546/10/11/0170

за позовом Приватного акціонерного
товариства «Кримський титан»

до Спеціалізованої державної
податкової інспекції по роботі з
великими платниками податків у місті
Сімферополі Автономної Республіки
Крим Державної податкової служби

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство
«Кримський титан» звернулось до суду з
позовною заявою до Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у місті Сімферополі Автономної
Республіки Крим Державної податкової
служби про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 09.03.2010 року
№/0, від 17.05.2010 року №/1, від
05.08.2010 року №/2, від 15.10.2010 року
№/3 про зменшення суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість у розмірі 2086187,00 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 01.03.2012 року,
залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 10.10.2012 року
у даній справі позов задоволено з
огляду на правомірність заявлених
вимог.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, відповідач подав
касаційну скаргу, в якій просить їх
скасувати та прийняти нове рішення,
яким у позові відмовити, оскільки
вважає, що постанову та ухвалу було
прийнято з порушенням норм
матеріального права та без належного
врахування всіх обставин справи.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що посадовими особами
відповідача проведено позапланову
виїзну перевірку ЗАТ «Кримський ТИТАН»
з питань достовірності нарахування сум
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на рахунок у банку за
листопад, грудень 2009 року, яка виникла
за рахунок від'ємного значення ПДВ, що
декларувалось в березні, жовтні,
листопаді 2009 року.

За результатами перевірки встановлено
порушення позивачем вимог пп. 5.12.5 п.5.12
Порядку заповнення та подання
податкової декларації з податку на
додану вартість, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України від 30.05.1997 року №166,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 30.06.2005 року за №702/10982,
пп.7.2.3, пп. 7.2.6 п.7.2 пп. 7.5.1 п.7.5, пп.7.7.2 п.7.2
ст.7 Закону України від 03.04.1997 року №
168/97-ВР «Про податок на додану вартість»
(далі - Закон № 168/97-ВР).

На підставі висновків перевірки та
процедури адміністративного
оскарження відповідачем прийняті
спірні податкові повідомлення-рішення.

Задовольняючи позов, суди виходили з
наступних мотивів, з чим погоджується
суд касаційної інстанції.

Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону №168/97-ВР
податковий кредит - сума, на яку платник
податку має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду,
визначена згідно з цим Законом.

Згідно з підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті
7 Закону №168/97-ВР не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що в матеріалах справи
наявні всі необхідні первинні
документи, які складені у
відповідності до вимог підпункту 7.2.1
пункту 7.2 статті 7 Закону №168/97-ВР, що
підтверджують право позивача на
податковий кредит у відповідний
період.

Підпунктом 7.7.1 пункту 7.7 ст. 7 Закону №
168/97-ВР визначено, що сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду.

Сума бюджетного відшкодування
залежить від правильності визначення
суми податкових зобов'язань та
податкового кредиту, правильність
визначення яких підтверджено
матеріалами справи.

Крім того, як вбачається із висновку
судово-економічної експертизи №64/11 від
30.01.2012 року експертом досліджені
податкові накладні, які позивачем
включено до складу податкового кредиту
лютого, березня 2009 року, суми ПДВ по
яких були враховані при визначення
від'ємного значення об'єкту
оподаткування за березень 2009 року та
встановлено, що всі вказані податкові
накладні відповідають вимогам пп.7.2.1.
ст.7 Закону №168/97-ВР та надійшли до
позивача у відповідних податкових
періодах.

Також, за висновком судово-економічної
експертизи позивачем сума ПДВ, яка
заявлена до бюджетного відшкодування,
сплачена у повному обсязі. Товари,
роботи, послуги суми ПДВ, у вартості
яких включено позивачем до складу
податкового кредиту та в подальшому до
бюджетного відшкодування, отримані
позивачем та використовувалися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності позивача.

Чинне законодавство України не ставить
в залежність виникнення у платника ПДВ
права на податковий кредит від
дотримання вимог податкового
законодавства іншим суб'єктом
господарювання. Невиконання
контрагентом свого зобов'язання зі
сплати ПДВ до бюджету зумовлює
відповідальність та негативні
наслідки саме для цієї особи.

За таких обставин, суди дійшли вірного
висновку щодо наявності підстав для
задоволення позову.

Відповідно до ст. 224 КАС України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Отже, колегія суддів вважає, що в
межах касаційної скарги порушень
судами попередніх інстанції норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому касаційну скаргу слід
залишити без задоволення, а
оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у місті Сімферополі Автономної
Республіки Крим Державної податкової
служби залишити без задоволення.

Ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 10.10.2012 року та постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 01.03.2012 року по
справі №2а-13546/10/11/0170 залишити без змін.

Справу повернути до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-239 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписКарась О.В. підписРибченко А.О.

Ухвала складена у повному обсязі 18.04.2014
р.