Справа № 2а/0270/611/12
Суддя: Борисенко І.В.
Дата ухвалення: 2014-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/49377/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:головуючого
суддіБорисенко І.В.суддів Кошіля
В.В. Моторного О.А.за участю
секретаряГончар Н.О.та представників
сторін: від позивача Ткач В.В.від
відповідачаРоманович С.С.розглянувши у
відкритому судовому
засіданнікасаційну скаргуДержавної
податкової інспекції у Немирівському
районі Вінницької області Державної
податкової службина
постановуВінницького окружного
адміністративного суду від 12.04.2012та
ухвалуВінницького апеляційного
адміністративного суду від 27.06.2012у
справі № 2а/0270/611/12за
позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю
«Немирівлатінвест»доДержавної
податкової інспекції у Немирівському
районі Вінницької
областіпроскасування податкових
повідомлень-рішень ,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Немирівлатінвест»
звернулось до суду з адміністративним
позовом до Державної податкової
інспекції у Немирівському районі
Вінницької області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від 05
вересня 2011 року №, №, №
та від 23 листопада 2011 року №.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 12.04.2012,
залишеною без змін ухвалою Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 27.06.2012, позов задоволено частково,
визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення-рішення від
05.09.2011 року №, від 05.09.2011 року
№, від 23.11.2011 року №, в решті
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями
судів попередніх інстанцій, відповідач
подав касаційну скаргу, в якій просить
їх скасувати та прийняти нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог позивача, оскільки вважає, що
постанову суду першої та ухвалу суду
апеляційної інстанції було прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 25.02.2013 було зупинено
касаційне провадження у справі
№2а/0270/611/12 до закінчення касаційного
провадження у справі №2а/0270/3986/11 за
позовом ТОВ «Немирівлатінвест» до ДПІ
у Немирівському районі Вінницької
області про скасування податкових
повідомлень-рішень.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 23.04.2014 касаційне
провадження у справі №2а/0270/611/12 було
поновлено у зв'язку з постановленням
Вищим адміністративним судом України
ухвали від 12.11.2013 у справі №2а/0270/3986/11.

У судовому засіданні відповідачем було
заявлено клопотання про заміну
відповідача (Державної податкової
інспекції у Немирівському районі
Вінницької області Державної
податкової служби) його
правонаступником - Немирівською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Вінницькій області.

Суд касаційної інстанції, розглянувши
заявлене клопотання, дійшов висновку
про його обґрунтованість та
необхідність його задоволення.

Переглянувши судові рішення в межах
касаційної скарги, заслухавши
пояснення представників сторін,
перевіривши повноту встановлення
судовими інстанціями фактичних
обставин справи та правильність
застосування ними норм матеріального
та процесуального права, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення касаційної скарги,
виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що:

- відповідачем проведено позапланову
виїзну перевірку ТОВ
«Немирівлатінвест» з питань
достовірності нарахування податку на
додану вартість у зменшення податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість наступних (звітних)
податкових періодів за травень 2011 року,
за результатами якої складено акт
№623/23/353365643 від 25 серпня 2011 року;

- за висновками податкового органу,
викладеними в акті перевірки,
позивачем в порушення вимог п.200.4 ст.200
Податкового кодексу України завищено
заявлену суму бюджетного
відшкодування ПДВ у зменшення
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість наступних (звітних)
податкових періодів на суму 60 053 грн. та
в порушення п.198.1, п.198.6 ст.198, п.200.4 ст.200
Податкового кодексу України занижено
податок на додану вартість, що підлягає
сплаті до бюджету, на суму 1 931 824 грн. за
січень 2011 року та п.198.1, п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України завищено
від'ємне значення ПДВ на суму 518 512 грн.

- на підставі вказаного акту перевірки
відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення:

1) № від 05.09.2011, яким позивачу
зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість на 606 053 грн. та застосовано
штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 1
грн.;

2) № від 05.09.2011, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість на 1 931 824
грн. та застосовано штрафну (фінансову)
санкцію в розмірі 1 грн.;

3) № від 05.09.2011, яким позивачу
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість на 518 512
грн. та застосовано штрафну (фінансову)
санкцію в розмірі 3 грн.;

- за результатами адміністративного
оскарження рішенням ДПА у Вінницькій
області №23882/10/25-009 від 17.11.2011 податкові
повідомлення-рішення №, №
від 05.09.2011 залишено без змін, податкове
повідомлення-рішення № від 05.09.2011
в частині застосованих штрафних
(фінансових) санкцій на суму 3 грн.
скасовано, в іншій частині залишено без
змін, збільшено суму завищення
від'ємного значення з податку на додану
вартість, визначену податковим
повідомленням рішенням № від
05.09.2011 на 1 329 609 грн.;

- на виконання вказаного рішення ДПІ у
Немирівському районі прийнято
податкове повідомлення-рішення №
від 23.11.2011, яким позивачу зменшено
розмір від'ємного значення суми
податку на додану вартість на суму 1 329
609 грн.

На думку податкового органу, вказані
порушення мали місце у зв'язку з
неправомірним формуванням позивачем
податкового кредиту за рахунок
постачальників, які по ланцюгу
постачання товару не нараховували та
не сплачували податкові зобов'язання з
ПДВ у зв'язку з неподанням звітності чи
недекларуванням зобов'язань. За
висновками акту перевірки, укладені
між позивачем та його контрагентами
угоди мають ознаки нікчемних
відповідно до п.1 ст.215, ст.203, ст.228
Цивільного кодексу України та є такими,
що порушують публічний порядок та
укладені з метою незаконного
формування податкової звітності, в
тому числі, й податкового кредиту. Крім
того, підставою для прийняття
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень слугували висновки
акту перевірки позивача №90/23/35365643 від
10.03.2011, яким встановлено завищення
залишку від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду, на
суму 2 714 714,00 грн.

Попередні судові інстанції,
відмовляючи в задоволенні позову в
частині визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № від
05.09.2011, виходили з того, що вказане
податкове повідомлення-рішення є
відкликаним згідно пп.60.1.3 п.60.1 ст.60
Податкового кодексу України.

Задовольняючи позов в іншій частині,
суди першої та апеляційної інстанцій
дійшли висновку, що доводи відповідача
про порушення позивачем податкового
законодавства є необґрунтованими та не
підтвердженими належними та
допустимими доказами, з огляду на що
спірні податкові повідомлення-рішення
є протиправними та підлягають
скасуванню.

Суд касаційної інстанції погоджується
з висновками судів попередніх
інстанцій, з огляду на наступне.

Пунктом 200.1 ст.200 Податкового кодексу
України передбачено, що сума податку,
що підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Таким чином, визначення суми
бюджетного відшкодування залежить від
правильності визначення платником
податку сум податкових зобов'язань та
податкового кредиту з податку на
додану вартість.

Згідно п.200.3 ст.200 Податкового кодексу
України при від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди ( тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а при
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

Відповідно до п.200.4 ст.200 Податкового
кодексу України у разі, якщо в
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з п. 200.1 цієї статті,
має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів (послуг)
у попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів (послуг)
або до Державного бюджету України;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Згідно п.198.3 ст.198 ПК України податковий
кредит звітного періоду визначається,
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Із наведеного випливає, що позивач, як
платник податку, самостійно несе
відповідальність за достовірність і
своєчасність обчислення та внесення
ним податку до бюджету відповідно до
законодавства України і не може нести
відповідальність за несплату податків
контрагентом-продавцем товарів та
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, а
визначальним фактором для формування
податкового кредиту платником ПДВ є
рух товарів (послуг) в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності такої особи - платника
податку та наявність у платника
податків виданої йому продавцем товару
податкової накладної, оформленої з
дотриманням вимог чинного
законодавства та яка підтверджує
сплату податку на додану вартість у
складі ціни товару.

Суди попередніх інстанцій дослідили
подані позивачем докази правомірності
формування даних податкового обліку з
податку на додану вартість (а саме -
первинні документи податкової
звітності) та не виявили жодних
порушень при їх складанні, що могли б
мати наслідки дефектності їх форми чи
змісту та втрати статусу первинного
документа.

Судами встановлено фактичне
здійснення господарських операцій між
позивачем та його контрагентами, що
підтверджується наявними у справі
доказами, та не спростовано
відповідачем.

Колегія судів касаційної інстанції
також погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій щодо
безпідставного визнання відповідачем
укладених позивачем договорів
нікчемними з огляду на те, що
податковим органом не надано належних
та допустимих доказів на підтвердження
цих своїх доводів.

Крім того, попередніми судовими
інстанціями визнано безпідставними
доводи відповідача про порушення
позивачем норм податкового закону, які
ґрунтувались на висновках акту
перевірки позивача №90/23/35365643 від 10.03.2011,
оскільки постановою Вінницького
окружного адміністративного суду від
10.10.2011 у справі №2а/0270/3986/11, залишеною
без змін ухвалою апеляційної інстанції
від 08.12.2011, визнано протиправними та
скасовано податкові
повідомлення-рішення, які приймались
на підставі вказаного акту перевірки.
Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 12.11.2013 у справі №2а/0270/3986/11
вказані судові рішення залишені без
змін.

З огляду на усе викладене, колегія
суддів касаційної інстанції вважає
правильним висновок судів попередніх
інстанцій щодо правомірності
формування позивачем даних
податкового обліку з податку на додану
вартість, оскільки доводи відповідача,
які обґрунтовували встановлені
перевіркою порушення позивачем
приписів податкового закону, не
знайшли свого підтвердження в ході
судового розгляду справи попередніми
інстанціями та були спростованими
належними доказами.

Враховуючи вищенаведене, судова
колегія касаційної інстанції
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій, не спростованими
доводами касаційної скарги, про
наявність законних підстав для
часткового задоволення позову.

Суд касаційної інстанції не вбачає
порушень судами попередніх інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, на які посилається відповідач у
касаційній скарзі, та вважає, що суди
попередніх інстанцій повно встановили
обставини справи та надали їм належну
правову оцінку на підставі
законодавства, що підлягало
застосуванню до спірних відносин.

Відповідно до ст. 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин та з урахуванням
викладеного, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не
знаходить підстав, які могли б
призвести до скасування оскаржуваних
судових рішень.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 55, 160, 220, 221, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Допустити заміну відповідача
(Державної податкової інспекції у
Немирівському районі Вінницької
області Державної податкової служби)
його правонаступником - Немирівською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Вінницькій області.

2. Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Немирівському
районі Вінницької області Державної
податкової служби залишити без
задоволення.

3. Постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 12.04.2012 та
ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 27.06.2012
залишити без змін.

4. Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, передбачених статтею 237
Кодексу адміністративного судочинства
України, у порядку та в строки,
встановлені статтями 236 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
І.В. Борисенко

Судді
В.В. Кошіль

О.А. Моторний