Справа № 806/452/14
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2014-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Іваненко Т.В.
УХВАЛА

іменем України

"06" травня 2014 р.
Справа № 806/452/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Іваненко Т.В.

суддів:
Кузьменко Л.В.

Охрімчук І.Г.,

при секретарі
Зеліковій О.В. ,

за участю сторін:

представника позивача Слівінського
А.О.,

представника відповідача Бистрицької
Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області на постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
"11" березня 2014 р. у справі за позовом
Державного підприємства "Житомирський
бронетанковий завод" до
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області про скасування податкового
повідомлення - рішення ,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2014 року Державне підприємство
"Житомирський бронетанковий завод"
звернулося до суду з адміністративним
позовом, в якому просило визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення від 20.01.2014 р.
№, прийняте Житомирською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Житомирській області.
Позов обґрунтовано тим, що податковий
кредит сформовано на підставі реальних
господарських операцій з ПП
"Агротехкомплект".

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 11.03.2014 року
позов задоволено. Визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення № від
20.01.2014 р., прийняте Житомирською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Житомирській області.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить її скасувати та
постановити нову, якою відмовити в
задоволенні позову. Апеляційна скарга
обґрунтована тим, що позивачем не
надані товарно-транспортні накладні,
які є обов'язковими, а тому є підстави
ставити під сумнівність реальність
господарських операцій.

Представник позивача в судовому
засіданні проти задоволення
апеляційної скарги заперечував. Просив
відмовити в задоволенні. Вважає
рішення суду законним та
обґрунтованим.

Представник відповідача в судовому
засіданні доводи та вимоги
апеляційної скарги підтримала. Просила
задовольнити.

Колегія суддів, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, прийшла до висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Суд встановив, що уповноваженими
особами Житомирської ОДПІ було
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку ДП "Житомирський
бронетанковий завод" з питань
фінансово-господарських
взаємовідносин з ПП "Агротехкомплект"
за березень, червень 2012 року та ТОВ
"Ренесанс-Плюс" за квітень 2012 року, за
результатами якої складено акт
№4265/22-02/07620094 від 31.12.2013 року.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем п.п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України, в
результаті чого ДП "Житомирський
бронетанковий завод" збільшено суму
від'ємного значення податку на додану
вартість на загальну суму 1006130 грн., в
тому числі: за березень 2012 року 611531 грн.
та за червень 2012р. - 394599 грн.

До вказаних висновків податковий орган
прийшов з підстав ненадання позивачем
товарно-транспортних накладних на
підтвердження транспортування
комплектуючих. В поданих
товарно-транспортних накладних
відсутні деякі необхідні відмітки.
Також на запит перевіряючих не подано
документи, що б підтверджували оплату
товару, довіреності на отримання
матеріальних цінностей. Вказане дало
підстави відповідачу вважати, що
господарські операції не були
реальними, а тому формування
податкового кредиту є протиправним.

20.01.2014 року відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення
№, яким зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість у розмірі 1006130 грн.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
протиправність оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення з
огляду на наступне.

Відповідно до п.198.1 статті 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п.198.2 статті 198
Податкового кодексу України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше;

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Для товарів/послуг, постачання
(придбання) яких контролюється
приладами обліку, факт постачання
(придбання) таких товарів/послуг
засвідчується даними обліку.

Відповідно до п.198.6 статті 198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою (за
наявності) податкову накладну, у якій
зазначаються в окремих рядках
обов'язкові реквізити, визначені в п.201.1
статті 201 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.201.8 статті 201
Податкового кодексу України право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Відповідно до п.201.10 статті 201
Податкового кодексу України податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Суд встановив, що між ПП
"Агротехкомплект" (далі - постачальник)
та ДП "Житомирський
ремонтно-механічний завод" (далі -
покупець) укладено договір купівлі -
продажу №24/1 від 19 березня 2010 року
Згідно умов договору постачальник
зобов'язується поставити продукцію, а
покупець зобов'язується в порядку та на
умовах, визначених цим договором,
прийняти та оплатити таку продукцію, на
загальну суму 7560900,00 грн. без ПДВ, крім
того ПДВ - 1512180,00 грн.

Найменування продукції, кількість та
ціна з урахуванням ПДВ визначена в
додатку №1 до договору купівлі-продажу
від 19.03.2010 року №24/1.

Фактичне отримання товару
підтверджується видатковими
накладними, рахунками -фактурами.

Розрахунки з контрагентом проведено,
що підтверджується копіями платіжних
доручень.

За результатом кожної господарської
операції позивачем отримано податкову
накладну, яку потім включено до складу
податкового кредиту.

Також досліджені товарно-транспортні
накладні, що підтверджують фактичне
отримання товару та витяг з журналу
довіреностей.

Наявність отриманого товару в
складських приміщеннях позивача
підтверджується накладними
внутрішнього переміщення одержаних
товарів на виробничих підрозділах
підприємства.

Згідно з ч.1 ст.9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Реальне настання правових наслідків за
угодою підтверджено тим, що за
укладеним договором контрагент
виконує повністю взяті на себе
зобов'язання по продажу та поставці
деталей.

Усі господарські операції, у тому числі
щодо отримання товару від контрагенту
підтверджені первинними документами
позивача, у відповідності до вимог ст.9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
від 16.07.1999р. №996-XIV, які є підставою для
бухгалтерського та податкового обліку.

Отже, наявність підтверджуючих
документів та належним чином оформлені
податкові накладні та первинні
бухгалтерські документи свідчать про
правомірність включення сум ПДВ до
податкового кредиту. Податкові
накладні також оформлена належним
чином та відповідає встановленим
вимогам.

Стосовно неправильного оформлення
товарно-транспортної накладної
колегія суддів зазначає, що Правила
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в Україні, затверджені
наказом Міністерства транспорту
України від 14.10.1997 р. N 363, із змінами і
доповненнями, визначають
товарно-транспортну накладну
обов'язковим документом, що повинен
оформлюватися при перевезенні
вантажів автомобільним транспортом.

Отже, товарно-транспортні накладні
підтверджують факт транспортування
товару, але не є первинними документами
в розумінні ст.1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" та жодним чином не
впливає на правомірність формування
податкового кредиту.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем (апелянтом) не подано
жодного доказу на підтвердження свої
позиції.

На підставі викладеного, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції про безпідставність
та необґрунтованість висновків,
викладених в акті перевірки, а тому
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення є протиправним та
таким, що підлягає скасуванню.

Суд приходить до висновку, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду і не впливають на
правильність прийнятого судового
рішення. Постанову прийнято судом
першої інстанції з додержанням вимог
матеріального та процесуального права,
підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
залишити без задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "11" березня
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Т.В. Іваненко

судді:
Л.В. Кузьменко

І.Г. Охрімчук

Повний текст cудового рішення
виготовлено "07" травня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Державне
підприємство "Житомирський
бронетанковий завод" вул. Дружби
народів,1, смт.Новогуйвинське,
Житомирський район, Житомирська
область,12441

3- відповідачу/відповідачам:
Житомирська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області м-н Перемоги, 2, м.Житомир,10014

4- представник позивача - Слівінський
Артем Олексійович - АДРЕСА_1 - ,