Справа № 2а-12405/11/1370
Суддя: Весельська Т.Ф.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/14094/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Весельської Т.Ф.,

Малиніна В.В.,

Ситникова О.Ф.,

провівши у порядку письмового
провадження касаційний розгляд
адміністративної справи

за позовом ОСОБА_4 до Львівського
обласного центру зайнятості про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,

провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 26 лютого 2013
року, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року ОСОБА_4 пред'явила в
суді позов до Львівського обласного
центру зайнятості (далі - Центр
зайнятості) про визнання протиправними
дій та зобов'язання виплатити грошову
допомогу у розмірі 10 місячних
посадових окладів, як державному
службовцю при виході на пенсію,
відповідно до статті 37 Закону України
від 16 грудня 1993 року № 3723-XII "Про
державну службу" (у редакції, чинній на
час виникнення спірних відносин; далі -
Закон № 3723-XII).

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 30
листопада 2011 року позовні вимоги
задоволено. Визнано протиправними дії
Центру зайнятості щодо відмови у
виплаті ОСОБА_4 грошової допомоги у
розмірі десяти місячних посадових
окладів, відповідно до статті 37 Закону
№ 3723-XII, та зобов'язано відповідача
нарахувати та виплатити позивачу таку
грошову допомогу.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від
26 лютого 2013 року постанову суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення про відмову в задоволенні
позову.

У касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення апеляційного суду,
посилаючись на його необґрунтованість
та неправильне застосування норм
матеріального права й допущені при
розгляді справи порушення норм
процесуального права, а рішення суду
першої інстанції залишити в силі.

В запереченні на касаційну скаргу
відповідач просить залишити без змін
постанову суду апеляційної інстанції,
посилаючись на її законність і
обґрунтованість.

З огляду на те, що особи, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, не з'явилися, суд,
на підставі положень пункту 2 частини
першої статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), здійснює
касаційний розгляд справи в порядку
письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з огляду
на таке.

Судами встановлено, що наказом Центру
зайнятості від 26 вересня 2011 року ОСОБА_4
звільнено з державної служби на
підставі пункту 1 частини першої статті
40 Кодексу законів про працю України
(далі - КЗпП України), у зв'язку зі
скороченням штату працівників. На час
звільнення вона мала понад 20 років
страхового стажу, у тому числі понад 10
років стажу державної служби. З 28
вересня 2011 року позивачу достроково, до
досягнення встановленого
законодавством віку, що дає право на
призначення пенсії, з урахуванням
положень статті 21 Закону України від 16
грудня 1993 року № 3721-XII "Про основні
засади соціального захисту ветеранів
праці та інших громадян похилого віку в
Україні" (у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин; далі -
Закон № 3721-XII), призначено пенсію за
віком відповідно до Закону № 3723-XII.

Вирішуючи спір та, задовольняючи позов,
суд першої інстанції виходив з того, що
достроковий вихід на пенсію за певних
умов не може бути підставою для
позбавлення позивача соціальних
гарантій, установлених іншими
законами, зокрема, права на грошову
допомогу, передбачену статтею 37 Закону
№ 3723-XII у розмірі 10 місячних посадових
окладів.

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції, апеляційний суд виходив з
того, що виплата грошової допомоги на
підставі статті 37 Закону № 3723-XII
можлива лише за наявності стажу
державної служби не менше 10 років та
звільненні державного службовця у
зв'язку з виходом на пенсію. Оскільки
позивач була звільнена з роботи у
зв'язку зі скороченням штату
працівників до досягнення нею
граничного пенсійного віку, а не у
зв'язку з виходом на пенсію, права на
грошову допомогу вона не має.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком апеляційного суду.

Відповідно до частини тринадцятої
статті 37 Закону № 3723-XII державним
службовцям у разі виходу на пенсію за
наявності стажу державної служби не
менше 10 років виплачується грошова
допомога в розмірі 10 місячних
посадових окладів.

Частиною другою статті 37 Закону №
3723-XII передбачено, серед іншого, що на
одержання пенсії державних службовців
мають право особи, які досягли
встановленого законодавством
пенсійного віку, за наявності
страхового стажу для чоловіків - не
менше 25 років, для жінок - не менше 20
років, у тому числі стажу державної
служби - не менше 10 років, та які на час
досягнення пенсійного віку працювали
на посадах державних службовців, а
також особи, які мають не менше 20 років
стажу роботи на посадах, віднесених до
категорій посад державних службовців, -
незалежно від місця роботи на час
досягнення пенсійного віку.

Згідно з частиною першою статті 21
Закону № 3721-XII особам, трудовий договір
з якими розірвано за півтора року до
досягнення пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", або віку, що дає
право на призначення пенсії відповідно
до законів України "Про державну
службу", "Про статус народного депутата
України", "Про прокуратуру", "Про наукову
і науково-технічну діяльність" (за
наявності відповідних умов), з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу у зв'язку із
змінами в організації виробництва і
праці, в тому числі ліквідацією,
реорганізацією, перепрофілюванням
підприємств, установ та організацій,
скороченням чисельності або штату
працівників, а також виявленою
невідповідністю працівника займаній
посаді за станом здоров'я, гарантується
право на достроковий вихід на пенсію за
півтора року до встановленого
законодавством строку, якщо вони мають
страховий стаж, для чоловіків - 25 років,
для жінок - 20 років.

Крім того, як зазначив у своєму рішенні
від 26 листопада 2013 року № 11-рп/2013
Конституційний Суд України у справі за
конституційним зверненням громадянки
ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення
положення частини тринадцятої статті 37
Закону України "Про державну службу" в
системному зв'язку з положеннями
пункту 2 частини першої, частини другої
статті 40 Кодексу законів про працю
України, статті 21 Закону України "Про
основні засади соціального захисту
ветеранів праці та інших громадян
похилого віку в Україні", у разі
дострокового виходу на пенсію
державного службовця з посади в
органах державної влади відповідно до
чинного законодавства державний
службовець за наявності стажу
державної служби не менше 10 років і
страхового стажу, необхідного для
призначення пенсії за віком у
мінімальному розмірі, передбаченого
абзацом першим частини першої статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", має право на отримання
грошової допомоги в розмірі 10 місячних
посадових окладів, яке не пов'язане з
досягненням пенсійного віку,
визначеного в частині першій статті 37
Закону № 3723-XII.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що, оскільки на момент
призначення пенсії державного
службовця ОСОБА_4 набула право на
достроковий вихід на пенсію відповідно
до статті 21 Закону України № 3721-XII, то на
неї поширюються положення частини
тринадцятої статті 37 Закону №
3723-XII, а апеляційний суд помилково
скасував його законне і обґрунтоване
рішення.

Відповідно до статті 226 КАС України суд
касаційної інстанції скасовує судове
рішення суду апеляційної інстанції та
залишає в силі рішення суду першої
інстанції, яке ухвалено відповідно до
закону і скасоване помилково.

Керуючись статтями 222, 226, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від
26 лютого 2013 року скасувати.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 30
листопада 2011 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам у справі та оскарженню не
підлягає.

Судді
Т. Ф. Весельська

В. В. Малинін

О. Ф. Ситников