Справа № 802/263/14-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2014-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 802/263/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Томчук А.В.
Суддя-доповідач: Білоус О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Білоуса О.В.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І.

при секретарі: Сокольвак Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Бершадської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у Вінницькій області на
постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 19 лютого 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Бершадської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у Вінницькій області про визнання
протиправною та скасування вимоги , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулась до Вінницького
окружного адміністративного суду з
позовом до Бершадської ОДПІ
(Чечельницького відділення) про
визнання протиправною та скасування
вимоги. Позовні вимоги мотивовано тим,
що 30.12.2013р. вона отримала вимогу
Бершадської ОДПІ ГУ Міндоходів №Ф-629-02
від 16.12.213р. про сплату боргу (недоїмки) у
сумі 9844,61 грн. Вважаючи зазначену
вимогу протиправною, просила визнати
її такою та скасувати.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 19.02.2014 року
позов задоволено. Не погоджуючись із
рішенням суду першої інстанції,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить суд скасувати постанову
Вінницького окружного
адміністративного суду від 19.02.2014 року,
та прийняти нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог, посилаючись при цьому на неповне
з'ясування обставин, які мають значення
для справи та порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного
вирішення спору.

В судове засідання представник
апелянта (відповідача) не з'явився, хоча
про час та місце розгляду справи
повідомлявся своєчасно та належним
чином. Про причини неявки в судове
засідання суд не повідомив, клопотань
про відкладення розгляду справи не
направляв.

Представник позивача в судовому
засіданні апеляційну скаргу не визнав
у повному обсязі, проти її задоволення
заперечив, вважаючи рішення суду
першої інстанції законним,
обґрунтованим і таким, що відповідає
фактичним обставинам справи. Просив
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а рішення суду першої
інстанції - без змін.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а рішення суду
першої інстанції необхідно залишити
без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку. При цьому в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Частиною 1 ст. 195 КАС України
встановлено, що суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, Фізична
особа-підприємець ОСОБА_3 перебуває на
обліку в УПФУ у Чечельницькому районі
Вінницької області та з 01.01.2012р.
являється платником єдиного податку.

З листа УПФУ у Чечельницькому районі
Вінницької області №72-06/44 від 10.02.2014р.
вбачається, що з 23.04.2008р. ОСОБА_3
відповідно до ч.1 ст.17 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" призначено
пенсію за віком як матері інваліда з
дитинства. Згідно пенсійного
посвідчення позивача їй призначена
пенсія за віком довічно ( а.с.8).

Бешадською ОДПІ ГУ Міндоходів
здійснено нарахування мінімального
страхового внеску за 2013 рік та
винесено вимогу про сплату боргу
№Ф-629-02 від 16.12.2013р. За наслідками
адміністративного оскарження вимога
залишена без змін, а скарга ОСОБА_3 - без
розгляду.

Вирішуючи по суті існуючий спір, суд
першої інстанції керувався тим, що
відповідно до статті 1 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" (надалі - Закон),
страхові внески - це кошти
відрахувань на соціальне
страхування, збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування та
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування,
сплачені (які підлягають сплаті) згідно
із законодавством, що діяло раніше;
надходження від сплати єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, що
спрямовуються на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Згідно пункту четвертого статті 4 "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов`язкове державне
соціальне страхування" (надалі - Закон
№2464-VI), платниками єдиного внеску є
фізичні особи - підприємці, в тому
числі ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Частиною четвертою цієї ж норми
встановлено, що особи, зазначені у
пункті 4 частини першої цієї статті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно визначення, наведеного у статті
1 Закону України "Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування", пенсіонер - це особа, яка
відповідно до цього Закону отримує
пенсію, довічну пенсію, або члени її
сім'ї, які отримують пенсію в разі
смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

Отже, чинним законодавством
передбачено, що для отримання пільги
щодо не сплати єдиного внеску
необхідно одночасне існування
наступних умов: наявність статусу
фізичної особи-підприємця, яка обрала
спрощену систему оподаткування;
наявність статусу пенсіонера за віком
або інвалідністю; отримання відповідно
до закону пенсії або соціальної
допомоги; відсутність статусу
учасника добровільної системи
загальнообов`язкового державного
соціального страхування.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_3 зареєстрована, як фізична
особа-підприємець, перебуває на обліку
в управлінні Пенсійного фонду України
у Чечельницькому районі та на
податковому обліку у Бершадській ОДПІ.

При цьому з матеріалів справи не
встановлено, що позивач, у
відповідності до статті 12 Закону
України "Про загальнообов`язкове
державне пенсійне страхування" (далі
Закон №1058-IV), уклала з Пенсійним фондом
України у Чечельницькому районі
Вінницької області договір про
добровільну участь у системі
загальнообов`язкового державного
соціального страхування.

В зв`язку з тим, що ОСОБА_3 отримує
пенсію за віком, а частина 4 статті 4
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов`язкове
державне соціальне страхування" не
містить застережень щодо її
незастосування до осіб, яким пенсію за
віком призначено на пільгових умовах,
зокрема, на підставі статті 17 Закону
України "Про пенсійне забезпечення",
підстави для нарахування єдиного
внеску у податкового органу у відсутні.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються вищенаведеним,
матеріалами справи, а тому колегією
суддів відхиляються, оскільки не дають
підстав для висновку про порушення
судом першої інстанції норм права, які
призвели до неправильного вирішення
справи, тобто прийнята постанова
відповідає матеріалам справи та
вимогам закону, і підстав для її
скасування не вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову -без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо задоволення
заявлених вимог у спосіб та межах,
визначених законом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Бершадської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у Вінницькій області, - залишити без
задоволення, а постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від 19
лютого 2014 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
08 травня 2014 року .

Головуючий
Білоус О.В.

Судді
Курко О. П.

Совгира Д. І.