Справа № 826/1265/14
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва, 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 квітня 2014 року м. Київ
№826/1265/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Костенка Д.А., за
участю секретаря судового засідання
Левченко І.В., розглянувши в письмовому
провадженні справу за позовом
Державної податкової інспекції у
Оболонському районі Головного
управління Міндоходів у м.Києві (далі -
ДПІ) до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "Гекта",
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мехпромресурс" про
визнання недійсним правочину,
стягнення в дохід держави коштів в сумі
2144400 грн.,

в с т а н о в и в:

ДПІ згідно з пп.20.1.30 п.20.1 ст.20 ПК
звернулася до суду з позовом, в якому
просить:

- визнати недійсним договір
купівлі-продажу №1307/2010-1 від 13.07.2010,
укладений між ТОВ "ТД "Гекта" і ТОВ
"Мехпромресурс";

- стягнути з ТОВ "Мехпромресурс" на
користь ТОВ "ТД "Гекта" кошти в сумі 2144400
грн., одержані за договором
купівлі-продажу №1307/2010-1 від 13.07.2010;

- стягнути з ТОВ "ТД "Гекта" на користь
держави кошти в сумі 2144400 грн.

Під час розгляду справи представник
позивача підтримала позов. Позов
обґрунтовано тим, що договір
купівлі-продажу №1307/2010-1 від 13.07.2010,
укладений між ТОВ "ТД "Гекта" і ТОВ
"Мехпромресурс", суперечить вимогам ч.ч.
1, 3, 5 ст. 203 ЦК, оскільки поставок товарів
від підприємств-постачальників ТОВ
"Мехпромресурс" не відбулося, тому такі
правочини здійснені без мети настання
реальних наслідків, а кошти, що
надійшли на ра-хунок ТОВ "ТД "Гекта" від
ТОВ "Мехпромресурс" в сумі 2083400 грн., є
безповоротною фінансовою допомогою.

Представник відповідача - ТОВ "ТД
"Гекта" - не визнав позов, надав письмові
запе-речення, в яких просить відмовити
в його задоволенні, стверджуючи про
фактичність вико-нання і реальність
настання правових наслідків за
договором купівлі-продажу №1307/2010-1 від
13.07.2010, що підтверджується відповідними
первинними документами, а також
встано-влено в постанові Окружного
адміністративного суду міста Києва від
25.11.2013 по справі №826/17711/13-а, залишеній
без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 13.02.2014 .

Відповідач - ТОВ "Мехпромресурс" -
заперечень чи інших матеріалів до суду
не на-дав, явку свого представника до
судового засідання не забезпечив;
поштова кореспонденція повернулася
без вручення відповідачу з незалежних
від суду причин - за закінченням
терміну зберігання згідно з довідками
пошти на конвертах, у зв'язку з чим та
згідно з ч. 11 ст. 35 КАС судові повістки
вважаються врученими належним чином.

Згідно з ч. 6 ст. 128 КАС суд продовжив
розгляд справи у письмовому
провадженні.

Заслухавши пояснення представників
сторін, які прибули до судового
засідання, дос-лідивши матеріали
справи, суд дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову, виходячи з такого.

Судом встановлено, що між ТОВ "ТД
"Гекта", в особі директора Вакуленко
С.А., і ТОВ "Мехпромресурс", в особі
директора ОСОБА_2, укладено договір
купівлі-продажу №1307/2010-1 від 13.07.2010,
згідно з яким Продавець (ТОВ "ТД "Гекта")
передає у влас-ність Покупця (ТОВ
"Мехпромресурс"), а Покупець приймає і
своєчасно оплачує цукор-пісок
виробництва України (ДСТУ 4623:2006) в
строки і на умовах, передбачених в
цьому Договорі.

Також між ТОВ "ТД "Гекта", в особі
директора Вакуленко С.А., і ТОВ
"Мехпром-ресурс", в особі директора
ОСОБА_2, укладено додаткову угоду №1 від
01.09.2010, згідно з якою п. 2.1 викладено в
наступній редакції: "Ціна на товар,
кількість визначається по
до-мовленості Сторін на кожну партію
Товару окремо, і фіксується у вантажних
і інших фінан-сових документах".

Судом встановлено, що на виконання
цього договору ТОВ "ТД "Гекта"
відвантажено на користь ТОВ
"Мехпромресурс" товар (цукор-пісок) в
загальній кількості 315,212 тон на
загальну вартість 2144400 грн. (у т.ч. ПДВ -
357400 грн.), про що сторонами оформлено
видаткові накладні: від 14.07.2010 №РН-1407-02
на суму 61000 грн., від 18.08.2010 №1808-05 на суму
157000 грн., від 23.09.2010 №РН-0002310 на суму 51630,38
грн., від 29.09.2010 №РН-0002903 на суму 129600 грн.,
від 30.09.2010 №РН-0003004 на суму 270216 грн., від
01.10.2010 №РН-00235 на суму 64800 грн., від 04.10.2010
№РН-00238 на суму 129600 грн., від 06.10.2010
№РН-00237 на суму 53760 грн., від 07.10.2010
№РН-00241 на суму 130400 грн., від 07.10.2010
№РН-00242 на суму 130400 грн., від 07.10.2010
№РН-00243 на суму 130400 грн., від 07.10.2010
№РН-00270 на суму 13220 грн., від 08.10.2010
№РН-00244 на суму 130400 грн., від 15.10.2010
№РН-00271 на суму 139200 грн., від 21.10.2010
№РН-00268 на суму 156420 грн., від 26.10.2010
№РН-00273 на суму 71100 грн., від 27.10.2010
№РН-00275 на суму 144000 грн., від 30.10.2010
№РН-00278 на суму 7110 грн. та №РН-00286 на
суму 174143,62 грн.

ТОВ "Мехпромресурс" на протязі
липня-жовтня 2010р. здійснено
перерахування на користь ТОВ "ТД "Гекта"
коштів в сумі 2144400 грн. в оплату за
цукор-пісок, у т.ч. ПДВ - 357400 грн. Згідно з
актом ДПІ від 16.10.2013 №583/26-54-22-03/37047746 "Про
результати документальної планової
виїзної перевірки ТОВ "ТД "Гекта" з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.07.2010 по
31.12.2012, валютного та іншого
законо-давства за період з 01.07.2010 по
31.12.2012", копія якого наявна у справі,
кредиторсь-ка/дебіторська
заборгованість між сторонами договору
відсутня; відповідні платіжні
доку-менти відображені в акті
перевірки.

Також судом встановлено, що у зв'язку з
придбанням ТОВ "Мехпромресурс" товарів,
останнім виписано податкові накладні
на загальну суму 2144400 грн. (у т.ч. ПДВ -
357400 грн.), перелік яких детально
відображено в акті перевірки.

Статтею 203 ЦК встановлено загальні
вимоги, додержання яких є необхідним
для чинності правочину, а саме:

- зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодав-ства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам (ч. 1);

- особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності (ч. 2);

- волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі (ч. 3);

- правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом (ч. 4);

- правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним (ч. 5);

- правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей
(ч. 6).

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК недійсний
правочин не створює юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані з його
недійсністю. У разі недійсності
правочину кожна із сторін зобо-в'язана
повернути другій стороні у натурі все,
що вона одержала на виконання цього
право-чину, а в разі неможливості
такого повернення, зокрема тоді, коли
одержане полягає у корис-туванні
майном, виконаній роботі, наданій
послузі, - відшкодувати вартість того,
що одержа-но, за цінами, які існують на
момент відшкодування.

Частиною 1 ст. 207 ГК визначено, що
господарське зобов'язання, що не
відповідає ви-могам закону, або вчинено
з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільст-ва, або
укладено учасниками господарських
відносин з порушенням хоча б одним з
них гос-подарської компетенції
(спеціальної правосуб'єктності), може
бути на вимогу однієї із сторін, або
відповідного органу державної влади
визнано судом недійсним повністю або в
частині.

Згідно із ст. 208 ГК якщо господарське
зобов'язання визнано недійсним як таке,
що вчинено з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства, то за наявності наміру в
обох сторін - у разі виконання
зобов'язання обома сторонами - в доход
держави за рішенням суду стягується
все одержане ними за зобов'язанням, а у
разі виконання зобов'я-зання однією
стороною з другої сторони стягується в
доход держави все одержане нею, а також
все належне з неї першій стороні на
відшкодування одержаного. У разі
наявності наміру лише у однієї із
сторін усе одержане нею повинно бути
повернено другій стороні, а одержане
останньою або належне їй на
відшкодування виконаного стягується
за рішенням суду в доход держави (ч. 1).

У разі визнання недійсним зобов'язання
з інших підстав кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні
все одержане за зобов'язанням, а за
неможливості повернути одержане в
натурі - відшкодувати його вартість
грошима, якщо інші наслідки
недійсності зобов'язання не
передбачені законом (ч. 2).

Оцінивши наявні у справі докази, суд
дійшов висновку про необґрунтованість
доводів ДПІ про недійсність договору
купівлі-продажу від 13.07.2010 №1307/2010-1 з
огляду на відсутність належних доказів
недодержання в момент вчинення
правочину сторонами цього договору
вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203
ЦК, а також відсутність належних
доказів завідомо суперечливої
інтересам держави і суспільства мети
вчинення правочину.

Так, позивач стверджує про те, що
додаткова угода №1 від 01.09.2010 підписана
від імені ТОВ "Мехпромресурс" не
уповноваженою особою, оскільки на час
її підписання зас-новником, керівником
і єдиною особою, яка має право вчиняти
юридичні дії від імені ТОВ
"Мехпромресурс" був ОСОБА_3, а отже
ОСОБА_2 не мав ніяких пов-новажень
укладати додаткову угоду.

Однак позивач не просить суд визнати
недійсною додаткову угоду №1 від 01.09.2010,
водночас правомочність підписантів
основного договору купівлі-продажу від
13.07.2010 №1307/2010-1 визнається і не
заперечується сторонами по справі.

Крім того, як визначено в ст. 217 ЦК
недійсність окремої частини правочину
не має наслідком недійсності інших
його частин і правочину в цілому, якщо
можна припустити, що правочин був би
вчинений і без включення до нього
недійсної частини.

Суд зазначає, що зміст додаткової угоди
№1 від 01.09.2010 не впливає на можливість
вчинення правочину в цілому, а саме на
передачу у власність Покупцю товару
(цукор-пісок) та його оплату Покупцем,
тому наявність у позивача сумнівів в
правомочності ОСОБА_2 при підписанні
додаткової угоди №1 від 01.09.2010 згідно із
ст. 217 ЦК не впливає на дійс-ність
договору купівлі-продажу від 13.07.2010
№1307/2010-1.

Таким чином, обставина, на яку
посилається позивач, не свідчить про
недодержання сторонами договору
купівлі-продажу від 13.07.2010 №1307/2010-1
вимог ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК в момент
вчинення правочину, а також не доводить
наявність завідомо суперечливої
інтересам держави і суспільства мети
правочину.

Позивач стверджує про невідповідність
договору купівлі-продажу від 13.07.2010
№1307/2010-1 інтересам держави і
суспільства, оскільки цей правочин не
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Суд зазначає, що юридичний зміст
договору купівлі-продажу від 13.07.2010
№1307/2010-1 не суперечить національному
законодавству і не порушує моральних
засад суспільства. Фактичне виконання
цього договору підтверджується
наданими до перевірки і до суду
первинними документами, складеними на
підтвердження відвантаження товарів
та здійснення їх оплати. Крім цього,
фактичність виконання господарських
операцій за договором купівлі-продажу
від 13.07.2010 №1307/2010-1 підтверджується
постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
25.11.2013 у справі №826/17711/13-а за позовом ТОВ
"ТД "Гекта" до ДПІ про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
25.07.2013 № і від 31.10.2013 №,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 13.02.2014, копії яких наявні у справі.

Твердження позивача про неправомірну
діяльність ТОВ "Мехпромресурс" і
спрямова-ність правочину на
безпідставне формування валових
витрат і податкового кредиту з ПДВ та
не сплату у зв'язку з цим податків до
Державного бюджету України є
безпідставними, оскіль-ки позивач не
надав суду відповідних доказів на
підтвердження несплати ТОВ
"Мехпром-ресурс" податків і зборів за
результатами виконання договору
купівлі-продажу 13.07.2010 №1307/2010-1.
Натомість згідно з наявною у справі
копією постанови Господарського суду
міста Києва від 13.07.2011 у справі №49/124-б
за позовом ТОВ "Фінстрой" до ТОВ
"Мех-промресурс" про банкрутство
останнього, єдиним кредитором на суму
32000 грн. визнано ТОВ "Фінстрой". Інших
кредиторських вимог, у т.ч. ДПІ у
Подільському районі м. Києва,
представник якої був присутнім на
судовому засіданні, не заявлялося і
господарським судом не розглядалися,
що вказує на відсутність
заборгованості перед Державним
бюджетом.

У свою чергу відсутність заниження
податкових зобов'язань ТОВ "ТД "Гекта"
по гос-подарсько-договірним
взаємовідносинам з ТОВ "Мехпромресурс"
підтверджується вищевка-заними
постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
25.11.2013 і ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 13.02.2014 у справі №826/17711/13-а.

З огляду на викладене суд дійшов
висновку, що в ході судового розгляду
справи пози-вач не довів належними
засобами доказування стверджувані ним
обставини спрямованості правочину на
ухилення договірних сторін від сплати
податків і зборів.

Таким чином, твердження позивача про
невідповідність договору
купівлі-продажу від 13.07.2010 №1307/2010-1
інтересам держави і суспільства та про
не спрямованість на реальне настання
обумовлених ним правових наслідків є
безпідставними і спростовуються
вищевикладеним.

Щодо постанови Подільського районного
суду міста Києва від 28.05.2012 по
кримі-нальній справі №2607/7471 по
обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК
України, то даний доказ не є достатньою
підставою для визнання недійсним
договору купівлі-продажу від 13.07.2010
№1307/2010-1 і застосу-вання наслідків його
недійсності, що вбачається з
наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 72 КАС вирок суду в
кримінальній справі або постанова суду
у справі про адміністративний
проступок, які набрали законної сили, є
обов'язковими для адмі-ністративного
суду, що розглядає справу про правові
наслідки дій чи бездіяльності особи,
щодо якої ухвалений вирок або
постанова суду, лише в питаннях, чи мало
місце діяння та чи вчинене воно цією
особою.

Частиною 2 ст. 205 КК України передбачена
кримінальна відповідальність за
фіктивне підприємництво, тобто
створення або придбання суб'єктів
підприємницької діяльності (юри-дичних
осіб) з метою прикриття незаконної
діяльності або здійснення видів
діяльності, щодо яких є заборона,
вчинені повторно або заподіяли велику
матеріальну шкоду державі, банкові,
кредитним установам, іншим юридичним
особам або громадянам.

Згідно з постановою Подільського
районного суду міста Києва від 25.07.2013
ОСОБА_3 у липні 2010р. придбав ТОВ
"Мехпромресурс" з метою прикриття
незаконної діяльності, тобто останній
став на злочинний шлях та вчинив
фіктивне підприємництво, що заподіяло
велику матеріальну шкоду державі на
загальну суму 3270798 грн.

Суд зазначає, що вказана постанова є
належним доказом у питаннях вчинення
фіктив-ного підприємництва ОСОБА_3
Водночас ця постанова не є належним
доказом ухи-лення від сплати податків,
оскільки надана судом кваліфікація дій
особи за ч. 2 ст. 205 КК не передбачає
вчинення особою ухилення від сплати
податків.

Між тим наявність постанови відносно
ОСОБА_7 та кваліфікація дій особи за ч. 2
ст. 205 КК України само по собі не
призводить до недійсності та/або
нікчемності всіх господарських
договорів (зобов'язань) ТОВ
"Мехпромресурс", укладених з моменту
держав-ної реєстрації даного суб'єкта
господарювання, оскільки цивільний
закон таких підстав не встановлює. Крім
того, постанові не зазначено про те, що
матеріальна шкода завдана саме за
результатами виконання договору
купівлі-продажу від 13.07.2010 №1307/2010-1.

Отже, враховуючи встановлені обставини
і наведені мотиви, суд вважає доводи
по-зивача про недійсність договору
купівлі-продажу №1307/2010-1 від 13.07.2010
необґрунтова-ними, що заявлені без
належних і достатніх доказів, які б
достовірно підтверджували відпо-відні
юридичні факти і могли бути підставою
для висновків про недійсність
правочину.

Недостатність доказів і недоведеність
позивачем тих обставин, на які він
посилається у підтвердження своїх
вимог, вказують на необґрунтованість
позову та відсутність підстав для його
задоволення.

Окремо суд зазначає, що зміст позовних
вимог в частині застосування наслідків
недійсності правочину не відповідає
дійсним обставинам справи.

Так, позивач просить стягнути з ТОВ
"Мехпромресурс" на користь ТОВ "ТД
"Гекта" кошти в сумі 2144400 грн., одержані
за договором купівлі-продажу №1307/2010-1
від 13.07.2010, а потім стягнути з ТОВ "ТД
"Гекта" дану суму коштів на користь
держави.

Однак, як встановлено перевіркою і
судом, саме ТОВ "Мехпромресурс"
(Покупець) здійснило оплату товару в
сумі 2144400 грн., тобто ТОВ "Мехпромресурс"
не одержувало коштів в сумі 2144400 грн. за
вказаним договором, що унеможливлює
задоволення цих позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 11, 70, 71, 76, 79, 86, 122, 138,
158-163, 167 КАС

п о с т а н о в и в:

Відмовити Державній податковій
інспекції у Оболонському районі
Головного управ-ління Міндоходів у м.
Києві в задоволенні адміністративного
позову.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку на апеляційне
оскарження. Постанова може бути
оскаржена до Київського апеляційного
адміністративного суду в порядку,
встановленому ст.ст. 185-187 КАС.
Апеляційна скарга на постанову
подається протягом 10 днів з дня
отримання копії її повного тексту.

Суддя
Д.А. Костенко