Справа № 127/7225/14-а
Суддя: Іщук Т. П.
Дата ухвалення: 2014-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №127/7225/14-а
Провадження № 2а/127/316/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2014 року
м.
Вінниця

Суддя Вінницького міського суду
Вінницької області Іщук Т.П.,
розглянувши в порядку скороченого
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Козятині та Козятинському районі
Вінницької області про визнання дій
протиправними та зобов'язання
здійснити перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом в якому
просить визнати дії відповідача
протиправними, зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України у м.Козятині
та Козятинському районі Вінницької
області здійснити перерахунок пенсії з
урахуванням заробітку позивача за
період з 01 березня 1992 року по 31 грудня
1996 року, та виплачувати пенсію з
урахуванням перерахунку з 18 лютого 2014
року. Свої вимоги мотивував тим, що з 02
липня 2011 року перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України у
м. Козятині та одержує пенсію за
вислугу років відповідно до ст. 55
Закону України «Про пенсійне
забезпечення». 18 лютого 2014 року позивач
звернувся до відповідача з вимогою
провести перерахунок пенсії з
врахуванням заробітної плати, яку
позивач отримував в СФГ «ОСОБА_1» в
період 01 березня 1992 року по 31 грудня 1996
року відповідно до довідки КП
«Козятинський трудовий архів». Проте,
відповідач відмовив у проведенні
перерахунку пенсії з підстав того, що
вказане фермерське господарство з
серпня 1994 року по 31 грудня 1996 року
нарахування та сплату збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування не проводило. Дії
відповідача вважає неправомірними.
Законом України «Про селянське
(фермерське) господарство», який діяв
на той час, новостворені СФГ
звільнялись від оподаткування на 3
роки, а в трудонедостатніх селах на 5
років. В січні 1992 року проведена
державна реєстрація СФГ «ОСОБА_1». З
серпня 1994 року СФГ «ОСОБА_1»
зареєстровано в органах Пенсійного
фонду, проте з серпня 1994 року по 31
грудня 1996 року, користуючись
спеціальним режимом оподаткування,
господарство не нараховувало та не
сплачувало збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування. При
цьому, позивач зазначає, що поняття
«збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування» з 1991 по 1996 роки підпадало
під поняття «оподаткування», від якого
СФГ «ОСОБА_1» було звільнено. Просить
визнати протиправними дії відповідача
щодо відмови у перерахунку пенсії з
урахуванням трудового стажу та
отриманої заробітної плати за період з
01 березня 1992 року по 31 грудня 1996 року,
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок пенсії з урахуванням
заробітку позивача за період з 01
березня 1992 року по 31 грудня 1996 року, та
виплачувати пенсію з урахуванням
перерахунку з 18 лютого 2014 року та
допустити постанову суду до негайного
виконання в повному обсязі.

Представником відповідача подане
заперечення на зазначений позов,
відповідно до якого відповідач не
визнає вимог позивача, просить
відмовити у позові з підстав того, що
відповідач діяв в межах чинного
законодавства України. До заробітної
плати для обчислення пенсії
враховується сума виплат, на які
нараховуються внески на обов'язкове
державне пенсійне страхування. При
цьому, селянське (фермерське)
господарство реєструється як платник
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування за своїм місцем
розташування, у встановленому порядку
сплачує збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування з усіх видів
заробітку за членів СФГ. СФГ «ОСОБА_1»
перебуває на обліку в управлінні з
серпня 1994 року, та за період з серпня 1994
року по 31 грудня 1996 року господарство
нарахування та сплату збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування не проводило, а тому
відсутні підстави для здійснення
перерахунку пенсії ОСОБА_1 за період з
серпня 1994 року по 31 грудня 1996 року.

Згідно ч. 4 ст. 183-2 КАС України судя
розглядає справу в порядку скороченого
провадження одноособово, без
проведення судового засідання та
виклику осіб, які беруть участь у
справі.

Дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши надані докази,
приходжу до наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1
одержує пенсію за вислугу років.
Позивач звернувся до відповідача з
заявою щодо проведення перерахунку
пенсії з іншого заробітку, надавши
архівний витяг КП «Козятинський
районний Трудовий архів» від 12 березня
2013 року № 120, відповідно до якого в
документах СФГ «ОСОБА_1», в книзі
нарахування заробітної плати
працівникам, значиться ОСОБА_1 -
директор, із зазначенням розміру
заробітної плати за період з березня 1992
року по грудень 1996 року включно (а. с. 9).
Відповідач листом від 27 лютого 2014 року
№ 360/06-38/02-10 повідомив, що для
обчислення пенсії враховуються суми
виплат (доходу) на які нараховувались
внески на державне соціальне
страхування або збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування. У
зв'язку з тим, що СФГ «ОСОБА_1» з серпня
1994 року по 31 грудня 1996 року нарахування
та сплату збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування не проводило,
відсутні підстави для перерахунку
пенсії (а. с. 7-8). За повідомленням
управління Пенсійного фонду України в
м. Козятин та Козятинському районі від
25 квітня 2014 року №326/03, СФГ «ОСОБА_1» за
період з серпня 1994 року по 31 грудня 1996
року нарахування та сплату збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування не проводило.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади, їх посадові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 КАС України,
провадження в адміністративних
справах здійснюється відповідно до
закону, чинного на час вчинення окремої
процесуальної дії, розгляду і
вирішення справи.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», який набув чинності з
липня 2003 року, до заробітної плати
(доходу) для обчислення пенсії
враховуються суми виплат (доходу),
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, а за періоди до
запровадження обмеження максимального
розміру заробітної плати (доходу), з
якої сплачувалися зазначені внески
(збір), - у межах сум, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
включалися до заробітної плати, з якої
обчислювалася пенсія відповідно до
Закону України "Про пенсійне
забезпечення". Крім того, ст. ст. 1, 19
вказаного закону, визначено, що
страхові внески - кошти відрахувань на
соціальне страхування та збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, сплачені згідно із
законодавством, що діяло раніше; кошти,
сплачені на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
відповідно до цього Закону. Страхові
внески до солідарної системи
нараховуються для членів колективних
та орендних підприємств,
сільськогосподарських кооперативів та
фермерських господарств - на суми
доходу, що розподіляється між членами
колективних, орендних підприємств,
сільськогосподарських кооперативів,
фермерських господарств і підлягає
оподаткуванню податком на доходи
фізичних осіб.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», в редакції, яка
діяла в період 1992-1996 року, право на
трудову пенсію мають особи, зайняті
суспільно корисною працею, при
додержанні інших умов, передбачених
цим Законом особи, які працюють на
підприємствах, в установах,
організаціях, кооперативах, незалежно
від використовуваних форм власності та
господарювання, або є членами
колгоспів та інших кооперативів,- за
умови сплати підприємствами та
організаціями страхових внесків до
Пенсійного фонду України. Тарифи
внесків на соціальне страхування та
порядок їх сплати встановлювався
постановами Верховної Ради України
«Про порядок введення в дію Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
від 06.12.1991 року №1931-ХІІ, від 17 червня 1993
року № 3290-ХІІ зі змінами.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про
селянські (фермерські) господарства», в
редакції, яка діяла в період 1992-1996 року,
новостворені селянські (фермерські)
господарства звільняються від
оподаткування на 3 роки, а в
трудонедостатніх селах - на 5 років.
Відповдіно до ст.28 цього ж закону, члени
селянського (фермерського)
господарства починаючи з 16-річного
віку і особи, які працюють в ньому за
трудовим договором (контрактом,
угодою), підлягають державному
соціальному страхуванню і пенсійному
забезпеченню нарівні з працівниками
сільського господарства. Селянське
(фермерське) господарство реєструється
як платник внесків на державне
соціальне страхування в органах
Пенсійного фонду України і Фонду
соціального страхування України за
своїм місцезнаходженням, у
встановленому порядку сплачує внески
на державне соціальне страхування на
всі види заробітків за членів
селянського (фермерського)
господарства та осіб, які працюють в
ньому за трудовим договором
(контрактом, угодою). Час роботи в
селянському (фермерському)
господарстві членів господарства та
осіб, які працюють у ньому за трудовим
договором (контрактом, угодою ),
зараховується до загального і
безперервного стажу роботи на підставі
записів у трудовій книжці і документів,
що підтверджують сплату внесків на
соціальне страхування. Членам
селянського (фермерського)
господарства та особам, які працюють у
ньому за трудовим договором
(контрактом, угодою), усі види державних
пенсій виплачуються у повному розмірі
без урахування одержуваного заробітку
(доходу).

Як встановлено, позивач, який є ж і
засновником фермерського
господарства, з січня 1992 року обіймав
посаду директора в СФГ «ОСОБА_1»,
державна реєстрація якого проведена
розпорядженням Козятинської районної
державної адміністрації. При цьому, СФГ
«ОСОБА_1», перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
м.Козятині та Козятинському районі з
серпня 1994 року. Однак по 31.12.1996 року
господарство нарахування та сплату
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування не проводило.

Суд звертає увагу на те, що відповідно
до ст. 3, 10 Закону України «Про селянські
(фермерські) господарства», в редакції,
яка діяла в період 1992-1996 року, держава
створює пільгові умови для
кредитування, оподаткування,
страхування, матеріально-технічного
постачання на період трирічного
становлення селянського (фермерського)
господарства, та зобов'язує СФГ
своєчасно вносити земельний податок та
орендну плату за землю. Отже, із змісту
вказаних статей вбачається, що держава
гарантувала дотримання і захист
майнових та інших прав і законних
інтересів селянського (фермерського)
господарства, зокрема, звільняла
новостворені селянські (фермерські)
господарства від плати за землю
протягом трьох років з часу передачі
земельної ділянки у їх власність або
надання у користування, а тому позивач
помилково вважає, що звільнення СФГ від
оподаткування, звільняє СФГ від сплати
страхових внесків до Пенсійного фонду
України, які були передбачені діючим на
той час законодавством, зокрема
Законом України «Про пенсійне
забезпечення» та постановами
Верховної Ради України про порядок
ввведення в дію цього закону. Такий
висновок суду узгоджується з судовою
практикою, відображеною, зокрема, в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 23 січня 2014 № К/800/28093/13. Крім
того, і вказані нормативні акти не
встановлювали пільг фермерським
господарствам по сплаті збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Враховуючи викладене, та той факт, що
позивач особисто зазначає про
ненараховуваня та не сплату збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування СФГ «ОСОБА_1» в період з 1992
року по 1996 рік, що також
підтверджується матеріалами справи,
суд приходить до висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог, адже
відповідач діяв в межах наданих йом у
повноважень.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.
3 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», ст. ст. 3, 10, 27, 28 Закону
України «Про селянські (фермерські)
господарства», ст. ст. 1, 19, 41 Закону
україни «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,ст.ст. 5,
8,9, 17,71,159-163, 183-2 КАС України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України у м. Козятині та
Козятинському районі Вінницької
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Вінницький міський суд Вінницької
області шляхом подання апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя: