Справа № К/9991/14822/12-С
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2014 року
м. Київ К/9991/14822/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: Сіроша
М.В.,

суддів:
Блажівської Н.Є.,

Усенко Є.А.,

розглянувши у порядку попереднього
розгляду касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 6
жовтня 2011 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 25 січня 2012
року у справі за адміністративним
позовом Сімферопольського
міжрайонного природоохоронного
прокурора Автономної Республіки Крим
(далі - Прокурор) до Гаспринської
селищної ради Автономної Республіки
Крим (далі - Селищна рада), треті особи:
Державний концерн «Національне
виробничо-аграрне об'єднання
«Масандра» (далі - Концерн), Державне
підприємство «Лівадія» (далі -
Підприємство), Міністерство аграрної
політики України (далі - Міністерство),
ОСОБА_2,

про визнання нечинним рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2010 року Прокурор звернувся до
суду з адміністративним позовом про
визнання нечинним рішення Селищної
ради № 39 від 14.12.2007 року (далі - Рішення
№ 39) щодо припинення Підприємству
права постійного користування
земельною ділянкою, площею 0,0705 га., в
районі будинку АДРЕСА_1.

На обґрунтування позову зазначив, що
Селищною радою при прийняті
оскаржуваного рішення були порушені
вимоги Земельного кодексу України та
Господарського кодексу України.

Відповідно до статуту Підприємство не
уповноважене самостійно приймати
рішення щодо відчуження майна та
вилучення земельних ділянок для
передачі їх іншим особам.

6 жовтня 2011 року постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим залишеною без змін
ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 25 січня 2012 року, позов задоволений.

Рішення № 39 визнане протиправним та
скасоване.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
першої та апеляційної інстанцій
зазначили, що Підприємство без згоди
органу управління майном не мало
правових підстав на відмову від права
постійного користування земельною
ділянкою. Зазначеним правом у даному
випадку наділене Міністерство як орган
управління державним майном.

Не погоджуючись із судовими рішеннями,
ОСОБА_2 звернувся із касаційною скаргою
про скасування постанови Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим та ухвали
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду і ухвалення
нової постанови про відмову у
задоволенні позову, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, обговоривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій 28.08.1999 року
виконавчий комітет Гаспринської
селищної ради народних депутатів
прийняв рішення № 1598 щодо надання
Підприємству у постійне користування
земельну ділянку, площею 93,32 га., для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

6 грудня 1999 року Підприємством на
підставі зазначеного рішення виданий
державний акт № 002290 на право
постійного користування зазначеною
земельною ділянкою.

Згідно з Статутом Підприємство
створене як державне підприємство
радгосп-завод «Лівадія».

26 грудня 2005 року наказом Міністерства
№ 747 щодо перейменування Державних
підприємств державне підприємство
радгосп-завод «Лівадія» перейменоване
в Підприємство.

Підприємство на добровільних засадах
входить до складу Концерну.

26 червня 2008 року Селищна рада прийняла
Рішення № 29 щодо припинення у
Підприємства права користування
земельною ділянкою, площею 0,0705 га., в
районі будинку АДРЕСА_1.

Зазначене рішення було прийняте на
підставі технічної документації з
землеустрою про складання документів,
які засвідчують право користування
земельною ділянкою, листа Підприємства
№996 від 22.11.2007 року щодо добровільної
відмови від зазначеної земельної
ділянки, акту інвентаризаційного
обстеження земельної ділянки від 20.11.2007
року, рішення Селищної ради № 15 від
27.12.2006 року щодо надання згоди ОСОБА_2 на
складання проекту землеустрою з
відводу земельної ділянки, площею 0,0745
га., у районі будинку АДРЕСА_1, для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд та інших документів,
на підставі ст., ст. 12, 141, 142 Земельного
кодексу України та ст., ст. 26, 33 Закону
України «Про місцеве самоврядування».

Відповідно до п. 1 Рішення № 29
затверджений генеральний план
забудови земельної

ділянки, площею 0,0705 га., у районі
будинку АДРЕСА_1, проектованого щодо
відводу ОСОБА_2 для будівництва і
обслуговування житлового будинку.

Пунктом 2 затверджена технічна
документація з землеустрою з
припинення права користування
Підприємством зазначеною земельною
ділянкою у зв'язку з добровільною
відмовою від неї, переводу у землі
запасу Селищної ради з внесенням змін
до державного акту на право постійного
користування.

Пунктом 3 припинено Підприємству право
постійного користування даною
земельною ділянкою.

Пунктом 4 земельна ділянка переведена в
землі запасу Селищної ради.

Зазначене рішення прийняте Селищною
радою на підставі листа Підприємства
від 22.11.2007 щодо добровільної відмови
від зазначеної земельної ділянки
відповідно до ст. 142 Земельного кодексу
Україна.

15 липня 2010 року Прокурор звернувся до
Селищної ради з протестом щодо
скасування Рішення № 39 у зв'язку з тим,
що воно прийняте у порушення ст. 142
Земельного кодексу України.

31 серпня 2010 року Селищна рада прийняла
рішення № 18 щодо відхилення протесту
Прокурора на Рішення № 39.

Відповідно до ст. 141 Земельного кодексу
України підставою припинення права
користування земельною ділянкою є
добровільна відмова землекористувача
від права користування земельною
ділянкою.

Згідно з ст. 142 цього Кодексу припинення
права власності або права постійного
користування земельною ділянкою у разі
добровільної відмови землекористувача
здійснюється за його заявою до
власника земельної ділянки; власник
земельної ділянки на підставі заяви
землекористувача приймає рішення про
припинення права користування
земельною ділянкою, про що повідомляє
орган державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 84 Земельного
кодексу України не можуть передаватись
у комунальну власність земельні
ділянки, на яких розташовані державні,
в тому числі казенні, підприємства,
господарські товариства, у статутних
фондах яких державі належать частки
(акції, паї), об'єкти незавершеного
будівництва та законсервовані об'єкти.

Згідно з п. 12 Перехідних положень
Земельного кодексу України до
розмежування земель державної та
комунальної власності повноваження
щодо розпорядження землями (крім
земель, переданих у приватну власність
та земель, вказаних у абзаці третьому
цього пункту) за межами населених
пунктів здійснюють відповідні органи
виконавчої влади.

Суди попередній інстанцій встановили,
що землі територіальної громади смт.
Гаспра Автономної Республіки Крим не
розмежовані на землі державної та
комунальної власності, земельна
ділянка, площею 0,0745 га, у районі будинку
АДРЕСА_1, що знаходилась на праві
постійного користування у
Підприємства, на території Селищної
ради, є власністю держави, Селищна рада
не мала повноважень щодо розпорядження
зазначеною земельною ділянкою.

Підприємство без відповідної згоди
Міністерства не мало правових підстав
на відмову від права постійного
користування спірною земельною
ділянкою.

Висновки судів попередніх інстанцій
про задоволення позову є
обґрунтованими.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права під час ухвалення
судових рішень чи вчинення
процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що
судові рішення ухвалені з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, правова оцінка обставинам у
справі дана правильно, підстав для їх
скасування з мотивів, викладених в
касаційній скарзі, немає.

Керуючись ст.,ст. 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 6
жовтня 2011 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 25 січня 2012
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, визначених ст. 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:
Сірош М.В.

Блажівська Н.Є.

Усенко Є.А.