Справа № 807/3988/13-а
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

18 лютого 2014 рокум. Ужгород№ 807/3988/13-а

Закарпатський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Луцович М.М.

при секретарі судового засідання -
Симканич Ю.В.

за участю сторін:

представника позивача - Секерня О.В.

представника відповідача - Стасишин
І.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Закарпатського
окружного адміністративного суду
адміністративну справу за позовною
заявою Управління Пенсійного фонду
України в Тячівському районі до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Тячівському
районі про стягнення заборгованості та
зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ :

Управління Пенсійного фонду України в
Тячівському районі звернулось до
Закарпатського окружного
адміністративного суду з позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Тячівському
районі, яким просить суд зобов'язати
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання України в
Тячівському районі вчинити дії по
підписанню актів щомісячних звірок
витрат по особовим справам потерпілих
за період з 01.01.2012 року по 30.09.2013р. та в
подальшому до настання обставин з яким
Закон України "Про пенсійне
забезпечення" пов'язує виникнення,
зміну чи припинення спірних
правовідносин та стягнути з відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в Тячівському
районі витрати з виплати пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання у розмірі
201072,21 грн.

19.12.2013 року під час судового засідання
представник позивача надав суду заяву
про уточнення позовних вимог
відповідно до якої просив суд
зобов'язати відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в Тячівському
районі вчинити дії по підписанню актів
щомісячних звірок витрат по особовим
справам потерпілих ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17,
ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_11, ОСОБА_20 за
період з 01.01.2012 року по 30.09.2013р. та в
подальшому до настання обставин з яким
Закон України "Про пенсійне
забезпечення" пов'язує виникнення,
зміну чи припинення спірних
правовідносин та стягнути з відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в Тячівському
районі витрати з виплати пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання у розмірі
201072,21 грн. в т.ч. основний розмір
виплаченої пенсії -36762,46 грн., щомісячна
цільова виплата громадянам з
мінімальними доходами -4219,92 грн.,
державна адресна допомога - 156034,49 грн.,
доставка пенсії -2390,98 грн., та допомога
на поховання - 1664,36 грн. (а.с.108).

Позовні вимоги мотивовані тим, що на
виконання Порядку відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, за період з
січня 2012 року по вересень 2013 року
включно управлінням Пенсійного фонду
України у Тячівському районі
Закарпатської області включено в
акти щомісячної звірки витрати по
особових справах потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання на загальну суму 201072 грн.
21 коп. Однак, вказану суму відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Тячівському
районі Закарпатської області
відмовляється включати в акти звірки
та не бере до відшкодування. Відмова
відповідача розцінюється управлінням
Пенсійного фонду України у Тячівському
районі Закарпатської області як
безпідставна та така, що суперечить
чинному законодавству України.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав заявлені позовні
вимоги у повному обсязі та надав суду
пояснення, що відтворюють зміст
позовної заяви,доповнень та уточнень
до неї.

Представник відповідача в судовому
засіданні не погодився із заявленими
позовними вимогами з мотивів,
викладених в наданих суду письмових
запереченнях (а.с. 85-91).

Заслухавши пояснення учасників
судового процесу, повно, всебічно,
об'єктивно дослідивши надані у справу
докази, надавши їм юридичну оцінку, суд
прийшов до висновку, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - Основ)
встановлено, що загальнообов'язкове
державне соціальне страхування - це
система прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ в Україні
залежно від страхового випадку є такі
види загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням; медичне страхування;
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності; страхування на випадок
безробіття.

За пенсійним страхуванням згідно зі
статтею 25 Основ надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: пенсії за віком, по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (в тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, крім передбачених п. 4
цієї статті; медичні
профілактично-реабілітаційні заходи;
допомога на поховання пенсіонерів.
За страхуванням від нещасного випадку
на виробництві та професійного
захворювання відповідно до пункту 4
цієї статті надається, зокрема, такий
вид соціальних послуг та матеріального
забезпечення, як пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

У частині 4 статті 26 Основ встановлено,
що якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Враховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсія у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, призначається внаслідок
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тобто тим, хто має надавати
застрахованій особі матеріальну
допомогу чи соціальні послуги,
відповідно до статті 25 Основ, є Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків.

Згідно таблиць розбіжностей до актів
щомісячної звірки витрат по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, за січень 2012 - вересень 2013
року (а.с.58-67), які підписані обопільно
представниками управління Пенсійного
фонду України у Тячівському районі
Закарпатської області та відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Тячівському
районі Закарпатської області, суми
витрат на виплату основного розміру
виплаченої пенсії -36762,46 грн., щомісячна
цільова виплата громадянам з
мінімальними доходами -4219,92 грн.,
державна адресна допомога - 156034,49 грн.,
доставка пенсії -2390,98 грн., та допомога
на поховання - 1664,36 грн. .

Суд зазначає, що правове регулювання
питань відшкодування шкоди потерпілим,
які отримали каліцтво за межами
України і переїхали в Україну на
постійне місце проживання, і не є
застрахованими в Україні, здійснюється
у відповідності до Міжнародної Угоди,
підписаної 09.09.1994 р. державами
колишнього Союзу РСР, країнами СНД.

Відповідно до статті 2 цієї Угоди
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникові внаслідок трудового
каліцтва, іншого ушкодження здоров'я,
смерті, проводиться роботодавцем
сторони, законодавство якої
поширювалось на працівника під час
отримання каліцтва, іншого ушкодження
здоров'я, смерті.

Питання надання пенсій, в тому числі і
пенсій по інвалідності, регулюються
Угодою про гарантії прав громадян
держав-учасниць СНД в галузі
пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Відповідно до Угоди про гарантії прав
громадян держав-учасниць СНД в галузі
пенсійного забезпечення від 13.03.1992
(далі - Угода) держави-учасниці
Співдружності мають зобов'язання щодо
непрацездатних осіб, які отримали
право на пенсійне забезпечення на
їхній території або на території інших
республік за період їх входження до
складу СРСР і реалізують це право на
території держав-учасниць Угоди.

Згідно зі статтею 5 Угоди, ця Угода
поширюється на всі види пенсійного
забезпечення громадян, які встановлені
або будуть встановлені законодавством
держав-учасниць Угоди.

Статтею 3 Угоди передбачено, що усі
витрати, пов'язані із здійсненням
пенсійного забезпечення за цією
Угодою, несе держава, що надає
забезпечення.

Відповідно до частини 2 статті 2
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
закону.

Отже, пенсії по інвалідності внаслідок
трудового каліцтва або професійного
захворювання, якщо страховий випадок
стався на території держав-учасниць
Угоди, призначаються за законодавством
України і виплачуються з коштів
Пенсійного фонду України. Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України зобов'язаний
відшкодовувати органам Пенсійного
фонду України витрати на виплату
пенсій, якщо нещасний випадок стався на
території держав-учасниць Угоди.

Таким чином позивачем було правомірно
включено в таблиці розбіжностей до
актів звірки видатки в розмірі 43135,62
грн., що пов'язані з виплатою та
доставкою пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсій у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, а тому позовні вимоги в
цій частині підлягають задоволенню.

Пунктом 2 статті 7 ("Прикінцеві
положення") Закону України "Про
страхові тарифи на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
(який діяв на момент виникнення спірних
відносин), що набрав чинності з 01.04.2001
встановлено, що фонд сплачує страхові
виплати та надає соціальні послуги
працівникам (членам їх сімей), які
потерпіли на виробництві до 01.04.2001, з
того часу, коли відповідні
підприємства передали в установленому
порядку фонду документи, що
підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено в судовому
порядку.

Потерпілі, документи яких не передані
до фонду, продовжують отримувати
належні виплати та соціальні послуги
від свого роботодавця, Пенсійного
фонду України та Фонду соціального
страхування України. При цьому кошти,
виплачені потерпілому
страхувальником, зараховуються фондом
у рахунок його страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і фондом у
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

Частиною 2 статті 24 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" закріплене
аналогічне правило - якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Пунктами 5, 6, 7 Порядку відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України та правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань від 04.03.2003 р. №5-4/4,
встановлено, що органи Пенсійного
фонду щомісяця проводять з
відділеннями виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків звірку витрат по
особових справах потерпілих, складають
акт щомісячної звірки, в якому
визначають загальну суму витрат, що
підлягає відшкодуванню, та до 15 числа
місяця, наступного за звітним, подають
його відповідно головним управлінням
Пенсійного фонду і управлінням
виконавчої дирекції Фонду на місцях.

Що стосується позовної вимоги в
частині зобов'язання відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в Тячівському
районі вчинити дії по підписанню актів
щомісячних звірок витрат по особовим
справам потерпілих ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17,
ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_11, ОСОБА_20 за
період з 01.01.2012 року по 30.09.2013 року та в
подальшому до настання обставин з яким
Закон України "Про пенсійне
забезпечення" пов'язує виникнення,
зміну чи припинення спірних
правовідносин, то суд вважає за
необхідне зазначити наступне.

Відповідно п.6 Порядку відшкодування
Фондом соціальною страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному Фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, затвердженого
постановою Правлінь Пенсійного фонду
України та Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 р. № 5-44,
встановлено, що Головні управління
Пенсійного фонду та Управління
виконавчої дирекції Фонду на підставі
акту щомісячної звірки витрат за
особовими справами потерпілих,
узагальнюють і узгоджують довідку про
відшкодування Фондом Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, та до 20
числа місяця наступного за звітним,
подають її відповідно до Пенсійного
фонду та Фонду соціального страхування
від нещасних випадків.

Фонд соціального страхування від
нещасних випадків, на підставі довідки
Головних управлінь Пенсійного фонду та
Управлінь виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на централізованому рівні, до
25 числа місяця наступного за звітним,
перераховують відповідні кошти
Пенсійному фонду (п.7 цього Порядку).

Таким чином, з наведених положень
вбачається, що сторони відповідно до
вимог зазначеного вище Порядку
позбавлені права на проведення
розрахунків на своєму рівні.

Крім того згаданий вище Порядок не
врегульовує спірних відносин, які
виникли між сторонами, оскільки
встановлене ними правило підписання
актів звірки розрахунків та включення
в них витрат розраховано на
відсутність спору.

Порядком встановлені порядок та
правила підписання актів звірки
розрахунків за наявності відсутності
спору щодо сум виплат, а витрати
понесенні Пенсійним фондом України у
зв'язку з виплатою пенсій передбачених
ст.26 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» підлягають
відшкодуванню Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві.

У випадку відсутності згоди
відповідача на підписання актів
щомісічних звірок витрат, в тому числі
відсутності згоди відповідача
включити зазначені витрати в щомісячні
акти звірок за особовими справами
пенсіонерів, вказані спори мають
вирішуватися у судовому порядку шляхом
подання позовів про стягнення спірних
сум, а не шляхом пред'явлення вимог про
зобовязання відповідача до підписання
актів звірки.

Отже, обраний позивачем у цій справі в
цій частині спосіб захисту
(відновлення) порушеного права є таким,
що не відповідає змісту прав
управління Пенсійного фонду України
щодо відшкодування понесених витрат.

За таких обставин, суд дійшов висновку
про те, що вимоги позивача про
зобовязання відповідача вчинити дії по
підписанню актів звірки є
безпідставними, необгрунтованими та
такими, що не підлягають до
задоволення.

Щодо позовних вимог в частині
відшкодування витрат на виплату та
доставку адресної допомоги, суд
виходить з наступного .

Згідно положень Закону України №1105
встановлено, що страхові виплати мають
бути пов'язані із страховими випадками,
що спричинені ушкодженням здоров'я
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання застрахованої особи.

Виплата щомісячної державної адресної
допомоги не пов'язана із
вищезазначеними страховими випадками,
а тому не повинна відшкодовуватися
фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України.

Відповідно до ст. 21 Закону України № 1105,
фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я, в тому числі
пенсії по інвалідності від трудового
каліцтва або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника з цих причин, при
настанні страхового випадку.

Вирішуючи питання чи здійснюються ці
виплати за рахунок коштів Фонду,
необхідно враховувати те, що
страхування від нещасного випадку є
самостійним видом
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, за допомогою
якого здійснюється соціальний захист,
охорона життя та здоров'я громадян у
процесі їх трудової діяльності.

Одним із основних принципів
страхування від нещасного випадку є
цільове використання коштів, які
відповідно до ст..46 Закону №1105 не
формуються за рахунок Державного
бюджету України, не включаються до його
складу та використовуються виключно за
їх прямим призначенням.

Зважаючи на особливості фінансування
страхування від нещасного випадку,
виключно цільове використання цих
коштів та враховуючи те, що адресна
допомога як окремий вид соціальної
допомоги не входить до складу розміру
пенсії по інвалідності та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, Фонд не може нести
витрати з виплати державної адресної
допомоги.

Аналогічна правова позиція також була
висловлена Верховним Судом України у
постановах від 06.06.2011 року (справа №
21-57а11), від 20.06.2011 (справа №21-59а-11) та від
14.11.2011 (справа №21-343а11).

Частина друга статті 19 Конституції
України зобов'язує органи державної
влади діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією України та законами
України.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дій чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного,
суд дійшов висновку про те, що
позовні вимоги Управління
Пенсійного фонду України в Тячівському
районі Закарпатської області
підлягають до задоволення в частині
стягнення витрат на виплату основного
розміру пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та витрат на доставку
такої у загальному розмірі 43135,62грн., а у
задоволенні решти позовних вимог
слід відмовити.

Керуючись ст. 8, 9, 12, 17, 19, 71, 86 158, 159, 160-163, 167
Кодексу Адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Позовну заяву Управління Пенсійного
фонду України в Тячівському районі -
задовольнити частково.

Стягнути з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Тячівському
районі (90500, м. Тячів, вул. Незалежності,
23 А, код 25450477) на користь управління
Пенсійного фонду України в Тячівському
районі (90500, Закарпатська обл., м. Тячів,
вул.. Робітнича, 18, МФО 312356, код 20449713)
витрати з виплати пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання у розмірі
43135,62 грн. (сорок три тисячі сто тридцять
п'ять грн. 62 коп.).

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду протягом
десяти днів з дня її проголошення, а у
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Апеляційна
скарга подається через Закарпатський
окружний адміністративний суд з
одночасним надсиланням її копії до
суду апеляційної інстанції. У випадках,
встановлених статтею 167 частиною 4 КАС
України десятиденний строк на
апеляційне оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду. У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

СуддяМ.М. Луцович