Справа № 353/1859/13-а
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 р.
Справа № 876/1253/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Дяковича В.П.,

суддів:
Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тлумацького
районного суду Івано-Франківської
області від 26 грудня 2013 року у справі
№2а-353/74/13 за позовом ОСОБА_1 до
Будзинської сільської ради, ОСОБА_2 про
визнання незаконним та скасування
рішення,-

ВСТАНОВИВ:

23 грудня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з адміністративним позовом, яким
просила визнати мотиви пропущення
строку звернення до суду поважними та
поновити строк звернення до суду;
визнати незаконним та скасувати
рішення №3 Будзинської сільської Ради
народних депутатів від 22.01.1992 року «Про
розгляд заяв, що поступили до виконкому
сільської ради народних депутатів» в
частині задоволення заяви ОСОБА_2;
визнати незаконним та скасувати
рішення Будзинської сільської ради
народних депутатів №69 від 23.11.1993 року
«Про хід приватизації земельних
ділянок Будзинської сільської Ради
народних депутатів» в частині надання
земельної ділянки для ведення
підсобного господарства площею 0,1669 га
ОСОБА_2; визнати незаконним та
скасувати державний акт на право
приватної власності на землю від 22.06.1994
року виданий ОСОБА_2.

Ухвалою Тлумацького районного суду
Івано-Франківської області від 26
грудня 2013 року адміністративний позов
ОСОБА_1 до Будзинської сільської ради,
ОСОБА_2 про визнання незаконним та
скасування рішення - залишено без
розгляду.

Позивач подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана ухвала
винесена з порушенням норм
процесуального права, неповністю
досліджені обставини справи, просить
ухвалу скасувати.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що підтвердженням поважності
причин пропуску строку звернення до
суду є її звернення в прокуратуру та в
міліцію та їх розгляд в цих структурах
тривалий час, який вона не могла
передбачити. Вважає, що строк розгляду
цих заяв у відповідних органах мав бути
врахований при підрахунку, виходячи з
шестимісячного строку звернення до
суду. Також, вважає, що залишаючи
позовну заяву без розгляду, суд
позбавив її права на судовий захист,
оскільки ні прокуратура, ні міліція не
дали правову оцінку законності
прийнятого рішення №3 Будзинської
сільської Ради народних депутатів від
22.01.1992 року, не дав можливості в
судовому порядку перевірити
діяльність Будзинської сільської ради,
на відповідність прийнятого нею
рішення Конституції України та законів
України, не підтвердив і не спростував
законність видачі акту на право
власності на землю, щ порушує її права
як громадянина України.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, хоча належним чином були
повідомленні про місце та час розгляду
справи, а тому колегія суддів вважає
можливим розглянути дану справу згідно
з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Судова колегія перевіривши матеріали
справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає що вона не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
ухвалу без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що після смерті
матері позивачки, ОСОБА_3, яка померла в
ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачка успадкувала за
законом житловий будинок, який належав
матері в АДРЕСА_1.

За господарством матері рахувалася
земельна ділянка площею 0,58 га.

Рішенням тринадцятої сесії шостого
демократичного скликання Будзинської
сільської ради від 03.01.2013 року
позивачці було надано дозвіл на
виготовлення технічної документації
на приватизацію земельної ділянки для
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд
площею 0,18 га в АДРЕСА_1, для ведення
особистого селянського господарства
площею 0,18 га в урочищі «За потічком», і
площею 0,22 га в урочищі «Над гаєм».

З даним рішенням позивач звернулася до
ДЗК в Тлумацькому районі для
виготовлення технічної документації
по приватизації земельних - ділянок.
Однак коли вона звернулась в службу
ДЗК, щоб забрати технічну документацію
для послідуючого затвердження її на
сесії Будзинської сільської ради їй
повідомили, що житель с. Мостище ОСОБА_2
надав в службу ДЗК державний акт на
право приватної власності на землю,
який був виданий Будзинською сільською
Радою народних депутатів 22 червня 1994
року, в якому, на плані меж показана
земельна ділянка площею 0,1669 га, що
відповідає площі земельної ділянки,
яка надавалась їй в приватну власність
в урочищі «За потічком».

Після чого позивач звернулася із
заявою в Прокуратуру Тлумацького
району, та 11.04.2013 року отримала
відповідь, якою констатувалось що
існує таке рішення Будзинської
сільської Ради народних депутатів 22
червня 1994 року. Після чого звернулась в
міліцію, однак ніякої перевірки
законності прийняття даного рішення
проведено не було. 23 грудня 2013 року
позивач звернулася до суду з позовом.

Суд своєю ухвалою від 26 грудня 2013 року
залишив позовні вимоги без розгляду.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Частинами 1 та 2 ст. 99 КАС України
визначено, що адміністративний позов
може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами. Для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Пунктом 5 частини 1 статті 107 КАС України
передбачено, що суддя, після одержання
позовної заяви, з'ясовує чи подано
адміністративний позов у строк,
установлений законом.

Частиною 1 статті 100 КАС України
визначено, що адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
його подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Згідно ст. 103 КАС України перебіг
процесуального строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач просить суд поновити строк
звернення до суду, однак, разом з тим, не
посилається на причини пропуску такого
строку. Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що спірне рішення
сільської ради було прийнято в період,
коли була жива її матір, однак вона
ніяких зауважень з приводу цього не
робила, що свідчить про те, що вона
погоджувалась із даним рішенням тощо.

Враховуючи викладене, оскільки
позивачем пропущено строк звернення до
суду та не надано суду доказів
поважності причин пропуску такого
строку, суд погоджується з висновком
суду першої інстанції щодо залишення
позовних вимог без розгляду.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку про те, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи, виніс ухвалу у
відповідності до норм матеріального та
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції.

Керуючись статтями ст. 160, 195, 197, 198 п.1, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а ухвалу Тлумацького
районного суду Івано-Франківської
області від 26 грудня 2013 року у справі
№2а-353/74/13 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь в справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Л.П. Іщук

Т.В. Онишкевич