Справа № 806/6976/13-а
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Хаюк С.М.
УХВАЛА

іменем України

"16" квітня 2014 р.
Справа № 806/6976/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Хаюка С.М.

суддів:
Бондарчука І.Ф.

Моніча Б.С.,

при секретарі
Степанській А.В. ,

за участю представника Реєстраційної
служби Новоград-Волинського міського
управління юстиції Житомирської
області,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Житомирі апеляційну
скаргу Реєстраційної служби
Новоград-Волинського міського
управління юстиції Житомирської
області на постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
"19" грудня 2013 р. у справі за позовом
ОСОБА_3 до Реєстраційної служби
Новоград-Волинського міського
управління юстиції Житомирської
області про визнання бездіяльності
протиправною, скасування рішення,
зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернувся з
позовом до Реєстраційної служби
Новоград-Волинського міськрайонного
управління юстиції про визнання
протиправною бездіяльності,
скасування рішення від 17.10.2013 р. №6874894,
зобов'язання вчинити дії, мотивуючи
тим, що на підставі рішення
Новоград-Волинського міськрайонного
суду від 21.01.2013 року, встановлено
земельний сервітут на користь ОСОБА_3
щодо земельної ділянки співвласника
житлового будинку АДРЕСА_1, ОСОБА_4

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 19.12.2013 року
позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність
державного реєстратора Реєстраційної
служби Новоград-Волинського
управління юстиції в Житомирській
області щодо відмови в державній
реєстрації рішення
Новоград-Волинського міськрайонного
суду від 21 січня 2013 року, яке набрало
законної сили.

Скасовано рішення Державного
реєстратора прав на нерухоме майно від
17 жовтня 2013 року № 6874894 про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень.

Зобов'язано реєстраційну службу
Новоград-Волинського управління
юстиції провести реєстрацію рішення
Новоград-Волинського міськрайонного
суду від 21 січня 2013 року, яким вирішено
питання встановлення сервітуту.

Стягнуто з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_3, податковий номер
НОМЕР_1, сплачений судовий збір у сумі
206,46 грн.

Не погоджуючись з даною постановою
реєстраційна служба звернулась з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову Житомирського
окружного адміністративного суду та
прийняти нову постанову, якою у позові
відмовити .

Розглянувши справу в межах, визначених
ст. 195 КАС України, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення
представника, перевіривши доводи
апеляційної скарги, матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що рішенням
Новоград-Волинського міськрайонного
суду від 21 січня 2013 року (а.с. 9-10), яке
ухвалою апеляційного суду
Житомирської області від 13 березня 2013
року (а.с. 11-12) і ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 червня 2013 року (а.с. 13)
залишено без змін, встановлено
безоплатний постійний сервітут на
користь ОСОБА_3 щодо земельної ділянки
ОСОБА_4 для визначення проїзду
автомобілем розміром 1,2 м по ширині 7 м
по довжині проїзду.

30.09.3013 року ОСОБА_3 звернувся до
державного реєстратора із заявою за
реєстраційним номером 3184204 про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень для проведення державної
реєстрації іншого речового права
користування (сервітут) на земельну
ділянку, що розташована за адресою
АДРЕСА_1

Рішенням № 6874894 від 17.10.2013 року
державним реєстратором відмовлено у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень у зв'язку з відсутністю
державної реєстрації права власності.

Задовольняючи позовні вимоги , суд
першої інстанції виходив з того , що
своїм рішенням відповідач відмовив в
державній реєстрації не дивлячись на
те, що земельна ділянка, відносно якої
встановлено сервітут для ОСОБА_3, вже
зареєстрована за ОСОБА_4 і вищевказане
рішення суду набрало законної сили.

Відповідно до наказу Державного
комітету України із земельних ресурсів
від 29 грудня 2008 року N 643, затверджено
класифікатор обмежень та обтяжень у
використанні земельних ділянок, а тому
сервітут є обтяженням, яке підлягає
реєстрації.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції ,
враховуючи наступне.

Правові, економічні, організаційні
засади проведення державної
реєстрації речових та інших прав, які
підлягають реєстрації, та їх обтяжень
визначені Законом України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» від 1
липня 2004 року № 1952-IV (у редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин, далі - Закон № 1952-IV).

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону
№ 1952-IV, обов'язковій державній
реєстрації підлягають речові права та
обтяження на нерухоме майно, розміщене
на території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме:

1) право власності на нерухоме майно;

2) право володіння; право користування
(сервітут); право користування
земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб
(емфітевзис); право забудови земельної
ділянки (суперфіцій); право
господарського відання; право
оперативного управління; право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки; право
користування (найму, оренди) будівлею
або іншими капітальними спорудами, їх
окремими частинами; іпотека; довірче
управління майном;

3) інші речові права відповідно до
закону;

4) податкова застава, предметом якої є
нерухоме майно, та інші обтяження.

Речові права на нерухоме майно,
зазначені в пунктах 2 і 3 частини першої
цієї статті, є похідними і реєструються
після державної реєстрації права
власності на таке майно, крім випадків,
передбачених статтею 4-1 цього Закону
(державної реєстрації речових прав на
земельні ділянки державної та
комунальної власності).

Частиною 1 статті 15 Закону № 1952-IV
визначено порядок проведення
державної реєстрації прав та їх
обтяжень: прийняття і перевірка
документів, що подаються для державної
реєстрації прав та їх обтяжень,
реєстрація заяви; встановлення факту
відсутності підстав для відмови в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, зупинення розгляду заяви про
державну реєстрацію прав та/або їх
обтяжень; прийняття рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, відмову в ній або зупинення
державної реєстрації; внесення записів
до Державного реєстру прав; видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону;
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону
№ 1952-IV, записи до Державного реєстру
прав вносяться на підставі прийнятого
рішення про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень.

Згідно із частинами 2, 13 статті 15 Закону
№ 1952-IV, перелік документів для
здійснення державної реєстрації прав
визначається Кабінетом Міністрів
України у Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень;
Порядок державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень, а також
порядок надання інформації з
Державного реєстру прав встановлює
Кабінет Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 22 червня 2011 року № 703, для
проведення державної реєстрації прав
заявник подає органові державної
реєстрації прав, нотаріусові заяву про
державну реєстрацію, форму та вимоги до
заповнення якої встановлює Мін'юст.

Наказом Міністерства юстиції України
№ 595/5 від 17 квітня 2012 року «Про
впорядкування відносин, пов'язаних із
державною реєстрацією речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень», який
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 20 квітня 2012 року за № 590/20903,
затверджені форми заяв, в тому числі і
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень.

Відповідно до пунктів 8, 10, 16, 18, 23
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень, орган
державної реєстрації прав, нотаріус
приймає заяви про державну реєстрацію
в порядку черговості їх надходження
шляхом реєстрації у базі даних про
реєстрацію заяв і запитів з
автоматичним присвоєнням їм
реєстраційного номера, фіксацією дати
та часу їх реєстрації.

Заявник разом із заявою про державну
реєстрацію подає органові державної
реєстрації прав, нотаріусові необхідні
для такої реєстрації документи,
визначені цим Порядком, їх копії,
документ, що підтверджує внесення
плати за надання витягу з Державного
реєстру прав, та документ про сплату
державного мита.

За результатами розгляду заяви про
державну реєстрацію та документів,
необхідних для її проведення,
державний реєстратор приймає рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень або рішення про відмову в
такій реєстрації.

Державний реєстратор на підставі
прийнятого рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень вносить
записи до Державного реєстру прав.

Державний реєстратор приймає рішення
про відмову в державній реєстрації
прав та їх обтяжень виключно за
наявності підстав для відмови в
державній реєстрації прав, що
визначені у Законі України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".

Матеріалами справи підтверджується, що
земельна ділянка належить ОСОБА_4, а сам
сервітут встановлений для проїзду на
транспортному засобі по наявному шляху
на постійній та безоплатній основі для
ОСОБА_3 за рішенням суду
Новоград-Волинського міськрайонного
суду від 21.01.2013 року.

Своїм рішенням відповідач відмовив в
державній реєстрації не дивлячись на
те, що земельна ділянка, відносно якої
встановлено сервітут для ОСОБА_3, вже
зареєстрована за ОСОБА_4 і вищевказане
рішення суду набрало законної сили.

Відповідно до наказу Державного
комітету України із земельних ресурсів
від 29 грудня 2008 року N 643, затверджено
класифікатор обмежень та обтяжень у
використанні земельних ділянок, згідно
якого сервітут є обтяженням, яке
підлягає реєстрації.

Відповідно до ст. 100 Земельного кодексу
України, сервітут може бути
встановлений договором, законом,
заповітом або рішенням суду. Сервітут
може належати власникові
(володільцеві) сусідньої земельної
ділянки, а також іншій конкретно
визначеній особі (особистий сервітут).

Відповідно до ч.1 п.2, Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень"
підлягає державній реєстрації право
володіння; право користування
(сервітут); право користування
земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб
(емфітевзис); право забудови земельної
ділянки (суперфіцій); право
господарського відання; право
оперативного управління; право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки; право
користування (найму, оренди)
будівлею або іншими капітальними
спорудами, їх окремими частинами;
іпотека; довірче управління майном.

Колегія суддів прийшла до висновку, що
суд першої інстанції, дослідивши в
судовому засіданні надані сторонами
по справі докази, обґрунтовано
задовольнив позовні вимоги, так як
сервітут є обтяженням, яке підлягає
реєстрації.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Оскільки постанову Житомирським
окружним адміністративним судом
винесено відповідно до позовних вимог
з правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права
і суд дав правильну оцінку обставинам
справи, то колегія суддів апеляційної
інстанції не знаходить підстав, які
могли б призвести до зміни чи
скасування рішення суду першої
інстанції у даній справі.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому її
потрібно залишити без задоволення, а
постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Реєстраційної
служби Новоград-Волинського міського
управління юстиції Житомирської
області залишити без задоволення, а
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від "19" грудня
2013 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
С.М.Хаюк

судді:
І.Ф.Бондарчук

Б.С. Моніч

Повний текст виготовлено 18.04.2014 року

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ С.М.Хаюк

Повний текст cудового рішення
виготовлено "18" квітня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам:
Реєстраційна служба
Новоград-Волинського міського
управління юстиції Житомирської
області вул.
Замкова,3/6,м.Новоград-Волинський,Житоми
рська область,11700

4-третій особі: - ,