Справа № 752/1938/14-а
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2014-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
752/1938/14-а Головуючий у 1-й
інстанції: Чередніченко Н.П.
Суддя-доповідач: Петрик І.Й.
У Х В А Л А

Іменем України

07 травня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого суддіПетрика
І.Й.СуддівБорисюк Л.П., Ключковича
В.Ю.,При секретарі судового
засіданняВаляєвій Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Управління
пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва на
постанову Голосіївського районного
суду м. Києва від 18 лютого 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_6 до Управління
пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва про
зобов'язання виплатити грошову
допомогу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 пред'явив позов до Управління
пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва, в якому
просить визнати дії відповідача про
відмову в виплаті грошової допомоги
в розмірі десяти місячних пенсій
незаконними та протиправними та
зобов'язати відповідача здійснити
нарахування та виплату грошової
допомоги в розмірі десяти місячних
пенсій.

Постановою Голосіївського районного
суду м. Києва від 18 лютого 2014 року
позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції відповідача
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення яким у задоволені позовних
вимог позивачу відмовити. В
обґрунтування апеляційної скарги
апелянт вказує, що судом першої
інстанції неповно з'ясовано обставини,
що мають значення для справи, судове
рішення прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду - без змін з таких підстав.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 198, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову або
ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та
матеріалів справи, суд першої
інстанції дійшов висновку про
задоволення позовних вимог.

Із такою правовою позицією суду першої
інстанції колегія суддів може
погодитись із огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивач працював в період з 30.12.1981 р.
по 01.04.1987 р. в Київському
науково-дослідному інституті
отоларингології на посаді молодшого
наукового співробітника відділення
запальних захворювань. Під час роботи
фактично виконував роботу
лікаря-отоларинголога в ЛОР-відділенні
клінічної лікарні № 23 ім. М. І. Калініна,
що підтверджується довідкою від
28.08.2013 р. № 129.

Крім того, відповідно до записів в
трудовій книжці, 07.02.1980 року позивач
призначений на посаду
лікаря-отоларинголога в ОРВХ.

Фактично позивача було допущено до
роботи лікаря-отоларинголога в
ЛОР-відділенні клінічної лікарні № 23
ім. М. І. Калініна.

Відповідно до ст. 24 КзпП України
трудовий договір вважається укладеним
і тоді, коли наказу чи розпорядження не
було видано, але працівника фактично
було допущено до роботи.

Відповідно до пункту 71 розділу XV
"Прикінцеві положення" Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" особам, які на
день досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону,
працювали в закладах та установах
державної або комунальної форми
власності на посадах, робота на яких
дає право на призначення пенсії за
вислугу років відповідно до пунктів "е"
- "ж" статті 55 Закону України "Про
пенсійне забезпечення", і мають
страховий стаж (для чоловіків - 35 років,
для жінок - 30 років) на таких посадах, а
також якщо вони до цього не отримували
будь-яку пенсію, при призначенні пенсії
за віком виплачується грошова
допомога, яка не підлягає
оподаткуванню, у розмірі їх десяти
місячних пенсій станом на день її
призначення.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів
України від 23 листопада 2011 р. N 1191 "Про
затвердження Порядку обчислення
страхового стажу, що дає право на
призначення грошової допомоги, та її
виплати" встановлено, що до страхового
стажу, що визначає право на виплату
грошової допомоги, зараховуються
періоди роботи в закладах та установах
державної та комунальної форми
власності на посадах, робота на яких
дає право на призначення пенсії за
вислугу років відповідно до пунктів "е"
і "ж" статті 55 Закону України "Про
пенсійне забезпечення".

Стаття 55 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" встановлює, що право на
пенсію за вислугу років мають
працівники освіти, охорони здоров'я та
соціального забезпечення при
наявності спеціального стажу роботи
від 25 до 30 років за переліком, що
затверджується у порядку, який
визначається Кабінетом Міністрів
України, незалежно від віку.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 4 листопада 1993 р. N 909 "Про перелік
закладів і установ освіти, охорони
здоров'я та соціального захисту і
посад, робота на яких дає право на
пенсію за вислугу років" встановлено
перелік закладів і установ освіти,
охорони здоров'я та соціального
захисту і посад, робота на яких дає
право на пенсію за вислугу років,
зокрема робота в лікарняних закладах
на посаді лікаря та середнього
медичного персоналу (незалежно від
найменування посад).

Відповідно до ст. 19 Конституції
України посадові особи мають діяти в
межах та спосіб, передбачений
законами України.

Як встановлено судом та
підтверджується довідкою від 28.08.2013 р.
№ 129 позивач під час своєї роботи в
період з 30.12.1981 р. по 01.04..1987 р. фактично
виконував роботу
лікаря-отоларинголога в ЛОР-відділенні
клінічної лікарні № 23 ім. М. І. Калініна.
На підтвердження перебування на посаді
лікаря в закладі охорони здоров'я
свідчить і те, що позивача було
фактично допущено до роботи лікаря, в
зв'язку з чим він, перебуваючи у
трудових відносинах, виконував роботу
лікаря у закладі охорони здоров'я, тим
самим обіймаючи посаду лікаря.

За таких обставин колегія суддів
зазначає, що відповідач Управління
Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва діяло не
в межах та спосіб, передбачений
законами України, необґрунтовано, без
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки, доводи апеляційних скарг
висновків суду не спростовують, то
колегія суддів апеляційної інстанції
підстав для його скасування не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.41, 160, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва на
постанову Голосіївського районного
суду м. Києва від 18 лютого 2014 року
залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського районного
суду м. Києва від 18 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
в порядку ст. 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
Петрик І.Й.

Судді:
Борисюк Л.П.

Ключкович В.Ю.

.

Головуючий суддя
Петрик І.Й.

Судді:
Борисюк Л.П.

Ключкович В.Ю.