Справа № 2а-72/08/0570
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/960/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача
Голубєвої Г.К.

Суддів
Карася О.В.

Рибченка А.О.

при секретарі судового засідання:
Мосійчук І.М.,

розглянувши касаційні скарги
Маріупольської об'єднаної державної
податкової інспекції Донецької
області Державної податкової служби та
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у місті Донецьку
Державної податкової служби

на ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 04.12.2012 року

та постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 09.10.2012 року

по справі № 2-а-72/08/0570

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Маріупольський
металургійний комбінат ім. Ілліча»

до Маріупольської об'єднаної державної
податкової інспекції Донецької
області Державної податкової служби,
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у місті Донецьку
Державної податкової служби

про визнання незаконним податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«Маріупольський металургійний
комбінат ім. Ілліча»
звернулось до суду з позовною заявою до
Маріупольської об'єднаної державної
податкової інспекції Донецької
області Державної податкової служби,
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у місті Донецьку
Державної податкової служби про
визнання незаконним податкового
повідомлення-рішення від 12.04.2007 року №
000001230/2 у сумі 6012045,00 грн.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 09.10.2012 року,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 04.12.2012 року у даній справі позов
задоволено з огляду на правомірність
заявлених вимог.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, відповідачі
подали касаційні скарги, в яких
просять їх скасувати та прийняти нове
рішення, яким у позові відмовити,
оскільки вважають, що постанову та
ухвалу було прийнято з порушенням норм
матеріального права та без належного
врахування всіх обставин справи.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційні
скарги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що посадовими особами
Державної податкової інспекції в м.
Маріуполі проведено виїзну планову
перевірку Відкритого акціонерного
товариства «Маріупольський
металургійний комбінат ім. Ілліча» з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства, за
результатами якої встановлено
порушення позивачем пп.7.4.5 п.7.4 ст.7
Закону України від 03.04.1997 року №168/97-ВР
«Про податок на додану вартість» (далі -
Закон №168/97-ВР).

За результатами перевірки та процедури
адміністративного оскарження
податковим органом прийнято спірне
податкове повідомлення-рішення.

Задовольняючи позов, суди виходили з
наступних мотивів, з чим погоджується
суд касаційної інстанції.

Податковий кредит - сума, на яку платник
податку має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду,
визначена згідно з цим Законом (пункт 1.7
статті 1 Закону №168/97-ВР).

Згідно з підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті
7 Закону №168/97-ВР не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що в матеріалах справи
наявні всі необхідні первинні
документи, які складені у
відповідності до вимог підпункту 7.2.1
пункту 7.2 статті 7 Закону №168/97-ВР, що
підтверджують право позивача на
податковий кредит у відповідний
період. Жодних доказів, які б
підтверджували порушення з боку
позивача при укладанні договору
публічного порядку, відповідачем не
надано. На час укладання договору із
позивачем, його контрагент був
платником ПДВ згідно чинного
законодавства та належним чином
зареєстрованим у Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців, тобто мав достатній
об'єм правоздатності для укладення
спірної угоди.

Доводи відповідача про нікчемність
угоди, укладеної між позивачем та ТОВ
«Газтрейд ЛТД», судами попередніх
інстанцій правомірно не прийняті до
уваги, оскільки в матеріалах справи
відсутні докази на підтвердження
такого факту.

Також судами встановлено, що
постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 21 червня 2012
року по справі №2а-389/08/0570 за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат ім. Ілліча» до Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі м. Києва Державної податкової
служби, за участі третіх осіб які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору - ТОВ «Газтрейд ЛТД» та
Маріупольської об'єднаної державної
податкової інспекції Донецької
області Державної податкової служби,
визнано неправомірними дії Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі м. Києва Державної податкової
служби з виключення Товариства з
обмеженою відповідальністю «Газтрейд
ЛТД» 13.06.2005 року з реєстру платників
податку на додану вартість на підставі
зміни керівника ТОВ «Газтрейд ЛТД».

У відповідності до статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Крім того, статтею 9 Закону України від
23.12.2004 року №2285 «Про Державний бюджет
України на 2005 рік» із змінами та
доповненнями, внесеними Законом
України від 25.03.2005 року №2505 «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2005 рік» та
деяких інших законодавчих актів»
передбачено, що починаючи з 31 березня
2005 року операції з продажу природного
газу, ввезеного на митну територію
України відповідно до
зовнішньоекономічних контрактів, крім
операцій з продажу такого газу для
населення, бюджетних установ та інших
споживачів, що є не платниками цього
податку, оподатковувались за нульовою
ставкою податку на додану вартість.

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про забезпечення споживачів
природним газом» від 27.12.2001 року за №1729
встановлено, що природний газ, ввезений
на митну територію України за
зовнішньоекономічними контрактами,
укладеними на виконання міжнародних
договорів України та оформлений
митними органами в режимі випуску у
вільний обіг із звільненням від
обкладення податком на додану
вартість, реалізується Національною
акціонерною компанією «Нафтогаз
України» - дочірньою компанією «Газ
України» та дочірнім підприємством
«Газ-тепло», а також суб'єктами
господарювання, що мають ліцензію на
провадження господарської діяльності
з постачання природного газу за
регульованим тарифом, із застосуванням
нульової ставки податку на додану
вартість (крім постачання населенню,
бюджетним установам та іншим
споживачам, які не є платниками
зазначеного податку), за наявності
договорів на таке придбання із
зазначенням, кому належить поставлений
газ; договорів на власну поставку
такого газу з обов'язковим зазначенням,
кому належить поставлений газ та
індивідуального податкового номера
споживача-платника податку на додану
вартість; вантажосупровідних
документів, в яких обов'язково
зазначається, кому належить
поставлений газ, суб'єкт
господарювання та його індивідуальний
податковий номер платника податку на
додану вартість.

В матеріалах справи відсутні докази
того, що придбаний позивачем у ТОВ
«Газтрейд ЛТД» газ має імпортне
походження відповідно до
зовнішньоекономічних контрактів,
укладених на виконання міжнародних
договорів.

При цьому, податковим органом всупереч
вимогам частини 2 статті 71 КАС України
не надано жодних доказів, які б
вказували на те, що придбаний позивачем
газ має імпортне походження.

За таких обставин, суди дійшли вірного
висновку щодо наявності підстав для
задоволення позову.

Відповідно до ст. 224 КАС України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Отже, колегія суддів вважає, що в
межах касаційних скарг порушень судами
попередніх інстанції норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому касаційні скарги слід
залишити без задоволення, а
оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційні скарги Маріупольської
об'єднаної державної податкової
інспекції Донецької області Державної
податкової служби та Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у місті Донецьку Державної податкової
служби залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 04.12.2012 року
та постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 09.10.2012 року
по справі №2-а-72/08/0570 залишити без змін.

Справу повернути до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-239 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписКарась О.В. підписРибченко А.О.

Ухвала складена у повному обсязі 18.04.2014
р.