Справа № 2-а-5761/09/2170
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2014 р.м.ОдесаСправа №
2-а-5761/09/2170

Категорія: 10.1 Головуючий в 1 інстанції:
Хом'якова В.В.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі:

головуючого - Танасогло Т.М.

суддів - Бойка А.В.

- Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 08 серпня 2011
року у справі за адміністративним
позовом Управління Пенсійного фонду
України в Суворовському районі м.
Херсона до ОСОБА_2, за участю третьої
особи без самостійних вимог Управління
Державної автомобільної інспекції
УМВС України в Херсонській області, про
стягнення несплаченого збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2009 року Управління
Пенсійного Фонду (далі УПФ) України в
Суворовському районі м. Херсона
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2
про стягнення несплаченого збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування в сумі 2 376,17 грн. з операції
по придбанню легкового автомобіля.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
вказував, що відповідачем не сплачено
при реєстрації легкового автомобіля
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування в сумі 2376,17 грн., чим
порушено Закон України «Про збір на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та Постанови КМУ №1740 від
03 листопада 1998 року «Про затвердження
Порядку сплати збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування з
окремих видів господарських операцій».

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 08 серпня 2011
року стягнуто з ОСОБА_2 на користь УПФ
України в Суворовському районі м.
Херсона 2 376,17 грн. несплаченого збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться
питання про скасування судового
рішення в зв'язку з тим, що воно
постановлено з порушенням норм
матеріального права, а також що у
зв'язку з тим, що висновки суду не
відповідають обставинам справи.

Відповідно до приписів ст. 197 КАС
України встановлено, що суд
апеляційної інстанції, може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд за їх участю, а
також у разі неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги ОСОБА_2, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах позовних вимог і
доводів апеляційної скарги, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини справи.

12 вересня 2007 року ОСОБА_2 придбала
легковий автомобіль у ОСОБА_3

Комісією у складі представників
органів Пенсійного Фонду України в
Херсонській області було проведено
позапланову перевірку щодо
перерахування збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування з
операцій при відчужені нових легкових
автомобілів за період з 01 січня 2007 року
по 31 березня 2008 року, результати якої
відображені в акті №20 від 09 червня 2008
року.

З акту №20 вбачається, що за
результатами перевірки реєстраційних
справ нових легкових автомобілів,
реєстрів МВ РЕР м. Херсона УДАІ по
реєстрації транспортних засобів та
виписок ГУДК України у Херсонській
області щодо фактичного надходження
коштів від операцій по відчуженню
легкових автомобілів за вказаний
період, по 300 справам виявлені
розбіжності між сумами збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій при відчужені
нових легкових автомобілів,
зазначеними у квитанціях платників,
які знаходяться у реєстраційних
справах МВ РЕР м. Херсона УДАІ, та
фактичними сумами цього збору, що
надійшли на рахунок пенсійного фонду.

Дані по виявленим розбіжностям
наведені у додатку №2 до акту
перевірки, відповідно до якого дата
перерахування коштів - 12 вересня 2007
року; підлягало сплаті та наявна
квитанція на дану суму - 2 376,17 грн.; №
платіжного доручення - 15; ПІБ покупця -
ОСОБА_2; назва банківської установи -
«Райффайзен Банк Аваль»; фактична дата
надходження коштів - відсутня; фактично
надійшло збору - 0,00 грн.; розбіжність
між сумою, що підлягала сплаті, та
сумою, яка фактично надійшла - 2 376,17 грн.

Вказані у додатку №2 розмір збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, який підлягав сплаті з
операції по реалізації відповідачу
вказаного легкового автомобіля, а
також сума цього збору, яка фактично
поступила до пенсійного фонду,
сторонами не оспорюються.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
виходив що, з ОСОБА_2 зобов'язана
сплатити збір в сумі 2376,17 грн. на
обов'язкове державне пенсійне
страхування з операції купівлі-продажу
легкового автомобілю «Мазда-3», яка
проведена між відповідачем та ОСОБА_3,
так як даний не був сплачений.

Судова колегія вважає ці висновки суду
першої інстанції не правильними і
такими, що не відповідають вимогам
Кодексу адміністративного судочинства
України, Закону України «Про збір на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та Постанови КМУ №1740 від
03 листопада 1998 року «Про затвердження
Порядку сплати збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування з
окремих видів господарських операцій».

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
вказується, що рішення суду першої
інстанції є неправильним, підлягає
скасуванню з відмовою у задоволенні
позовних вимог, оскільки ОСОБА_2, при
покупки автомобілю, здійснила переказ
грошових коштів на рахунок УПФ України
в Суворівському районі м. Херсона, в
оплату збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування, в сумі 2376,17грн.,
що підтверджується квитанцією
Райфайзен Банк Аваль» №15 від 12 вересня
2007 року. Зазначена квитанція містить
всі необхідні реквізити для здійснення
переказу готівкових кошт відповідача
на рахунок позивача. Тому у ОСОБА_2
відсутній обов'язок здійснення
повторного переказу спірних коштів.

Судова колегія приймає до уваги ці
доводи апелянта, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 12
вересня 2007 року ОСОБА_2 придбала
легковий автомобіль «Мазда 3» у ОСОБА_3,
що підтверджується копією біржової
угоди №720415.

Відповідно до ст. 67 Конституції України
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Згідно ст. 14 Закону України «Про
систему оподаткування» збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування віднесений до
загальнодержавних податків і зборів
(обов'язкових платежів).

Статтею 4 вищевказаного Закону
передбачено, що платниками податків і
зборів (обов'язкових платежів) є
юридичні і фізичні особи, на яких
згідно з законами України покладено
обов'язок сплачувати податки і збори
(обов'язкові платежі).

Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про
систему оподаткування» визначено, що
сплата податків і зборів (обов'язкових
платежів) провадиться у порядку,
встановленому цим Законом та іншими
законами України.

Відповідно до п.7 ст. 1 Закону України
«Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування» платниками
збору є юридичні та фізичні особи при
відчуженні легкових автомобілів, крім
легкових автомобілів, якими
забезпечуються інваліди, та тих
автомобілів, які переходять у
власність спадкоємцям за законом.

Статтею 9 Закону України «Про систему
оподаткування» передбачено, що
встановлений обов'язок платників
податків сплачувати передбачені
законами України суми податків, зборів.

Пунктом 12 Порядку сплати збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування з окремих видів
господарських операцій, затвердженого
Постановою КМУ №1740 від 03 листопада 1998
року, передбачено, що платниками збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій відчуження
легкових автомобілів є підприємства,
установи та організації всіх форм
власності, а також фізичні особи, які
набувають право власності на легкові
автомобілі, тобто покупці.

Виходячи з вищевказаного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції відносно того, що
ОСОБА_2, при покупці автомобіля «Мазда
3», виступала як платник збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій відчуження
легкових автомобілів, а отже
зобов'язана була сплатити відповідний
збір.

Поряд з цим, колегія суддів приймає
доводи апелянта щодо сплати
зазначеного збору в сумі 2 376,17 грн.,
виходячи з наступного.

Відповідно до Правил державної
реєстрації та обліку автомобілів,
автобусів, а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів та
мотоколясок, затверджених Постановою
КМУ від 07 вересня 1998 року №1388, державна
реєстрація транспортних засобів
проводиться за умови сплати їх
власниками передбачених
законодавством податків і зборів
(обов'язкових платежів), а також
внесення в установленому порядку
платежів за проведення огляду
транспортних засобів, державну
реєстрацію (перереєстрацію), зняття з
обліку, відшкодування вартості бланків
реєстраційних документів та номерних
знаків.

З матеріалів справи вбачається, що
придбаний відповідачем автомобіль
«Мазда 3» був зареєстрований в органах
Державтоінспекції, якою було проведено
оцінку транспортного засобу для
визначення державного мита.

Документами, які підтверджують факт
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), є платіжні документи
банківських установ, через які
проводяться ці платежі - платіжні
доручення, квитанції, тощо.

Слід зазначити, що в матеріалах справи
міститься квитанція «Райффайзен Банк
Аваль» про сплату збору до пенсійного
фонду, яка знаходиться в реєстраційній
справі на придбаний відповідачем
автомобіль №15 від 12 вересня 2007 року.

Відповідно до пп.«а» п.8.7.1 ст. 8 Закону
України «Про систему оподаткування»,
активи платника податків звільняються
з податкової застави з дня отримання
податковим органом копії платіжного
документа, завіреного обслуговуючим
банком, що засвідчує факт
перерахування до бюджету повної суми
податкового зобов'язання.

Згідно пп.16.3.1 п.16.3 ст. 16 Закону України
«Про систему оподаткування»,
нарахування пені платнику податку
закінчується у день прийняття банком,
обслуговуючим платника податків,
платіжного доручення на сплату суми
податкового боргу.

Статтею 1087 ЦК України передбачено, що
розрахунки за участю фізичних осіб, не
пов'язані із здійсненням ними
підприємницької діяльності, можуть
провадитися у готівковій або в
безготівковій формі за допомогою
розрахункових документів у
електронному або паперовому вигляді.

Згідно із ч.2 ст. 12 Закону України «Про
систему оподаткування», фінансові
установи виконують доручення
платників податків і зборів
(обов'язкових платежів) на
перерахування податків і зборів
(обов'язкових платежів) до бюджетів у
встановлений законом термін.

Відповідно до п.16.1 ст. 16 Закону України
«Про платіжні системи та переказ
коштів в Україні» до документів на
переказ відносяться розрахункові
документи, документи на переказ
готівки, міжбанківські розрахункові
документи, клірингові вимоги та інші
документи, що використовуються в
платіжних системах для ініціювання
переказу.

Згідно п.17.1 ст. 17 зазначеного Закону
форми розрахункових документів,
документів на переказ готівки для
банків, а також міжбанківських
розрахункових документів
встановлюються Національним банком
України. Реквізити електронних та
паперових документів на переказ,
особливості їх оформлення, обробки та
захисту встановлюються Національним
банком України.

Форма квитанції про переказ готівкових
коштів установою (підрозділом) банку
затверджено додатком 6, Постанови
Національного банку України, від 14
серпня 2003 року, №337 «Про затвердження
Інструкції про касові операції в
банках України».

Як вбачається з матеріалів справи,
квитанція «Райфайзен Банк Аваль» №15
від 12 вересня 2007 року, згідно якої
ОСОБА_2, при покупки автомобілю,
здійснила переказ грошових кошт на
рахунок пенсійного фонду, на оплату
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування, в сумі 2 376,17 грн. - містить
всі необхідні реквізити для здійснення
переказу готівкових кошт відповідача
на рахунок позивача, зокрема, дата
здійснення операції, найменування
платника, найменування отримувача, код
отримувача, банк отримувача, сума
грошових кошт та інші розрахункові
реквізити.

Зазначена квитанція №15 від 12 вересня
2007 року за формою відповідає додатку 6,
Постанови Національного банку України,
від 14 серпня 2003 року №337 «Про
затвердження Інструкції про касові
операції в банках України», скріплена
печаткою банківської установи та
підписана касиром банку.

Статтями 22, 24 Закону України «Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні» передбачено, що при
використанні розрахункового документа
ініціювання переказу вважається
завершеним з моменту прийняття банком
платника розрахункового документа на
виконання. Банки мають забезпечувати
фіксування дати прийняття
розрахункового документа на виконання.
Обслуговуючий платника банк
зобов'язаний перевірити відповідність
номера рахунка платника і його коду
(ідентифікаційного номера, за його
наявності, тощо) та приймати цей
документ до виконання тільки у разі їх
збігу. Крім цього, обслуговуючий
платника банк перевіряє повноту,
цілісність та достовірність цього
розрахункового документа в порядку,
встановленому Національним банком
України. У разі недотримання
зазначених вимог відповідальність за
шкоду, заподіяну платнику,
покладається на банк, що обслуговує
платника. При використанні документа
на переказ готівки ініціювання
переказу вважається завершеним з
моменту прийняття до виконання банком
або іншою установою - членом платіжної
системи документа на переказ готівки
разом із сумою коштів у готівковій
формі. Прийняття документа на переказ
готівки до виконання засвідчується
підписом уповноваженої особи банку або
іншої установи - члена платіжної
системи чи відповідним чином
оформленою квитанцією.

Відповідно до п. 32.3 ст. 32 Закону України
«Про платіжні системи та переказ
коштів в Україні» банки зобов'язані
виконувати доручення клієнтів, що
містяться в документах на переказ,
відповідно до реквізитів цих
документів та з урахуванням положень,
встановлених п.22.6 ст. 22 цього Закону.

Таким чином, перелічені норми діючого
законодавства, в їх сукупності,
вказують про те, що діючим
законодавством чітко пов'язується факт
виконання обов'язку платника
податку по сплаті
податку(обов'язкового збору) із фактом
прийняття банком, обслуговуючим
платника податків(обов'язкових зборів),
платіжного доручення(квитанції про
переказ готівкових кошт) на сплату
відповідної суми податку(обов'язкового
збору).

Після цього, обов'язок платника податку
(обов'язкового збору) по сплаті
податку(обов'язкового збору)
припиняється належним виконанням, і
одночасно виникає інший обов'язок,
передбачений ст. 12 Закону України «Про
систему оподаткування» та ст.ст. 24, 32
Закону України «Про платіжні системи
та переказ коштів в Україні» - обов'язок
банківської установи по перерахуванню
цієї суми до Державного бюджету
України чи іншого одержувача.

Виходячи з всього вищезазначеного,
колегія судді вважає, що необхідно
відмовити пенсійному фонду у
задоволенні позовних вимог, оскільки
ОСОБА_2 при покупки автомобіля,
здійснила переказ грошових кошт у
розмірі 2 376,17 грн. на рахунок Управління
Пенсійного фонду України в
Суворівському районі м. Херсона.

Враховуючи, що судом першої інстанції
порушені норми матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, а також, що висновки суду не
відповідають обставинам справи, судова
колегія, керуючись п.п.3, 4 ч.1 ст. 202 КАС
України вважає необхідним, скасовуючи
постанову суду першої інстанції,
прийняти нову постанову, якою
відмовити у задоволенні позовні вимоги
УПФ України в Суворовському районі м.
Херсона.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.3 ч.1 ст. 198; п.3, п.4
ч.1 ст. 202; ч.2 ст. 205; ст. 207; ч.5 ст. 254 КАС
України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити повністю.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 08 серпня 2011
року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у
задоволенні позовних вимог Управління
Пенсійного фонду України в
Суворовському районі м. Херсона -
відмовити у повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які брали
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
Т.М. Танасогло

Суддя:
А.В. Бойко

Суддя:
О.В. Яковлєв