Справа № 495/2569/14-а
Суддя: Прийомова О. Ю.
Дата ухвалення: 2014-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 495/2569/14-а
ПОСТАНоВА

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

05 травня 2014 року
м.
Білгород-Дністровський

Суддя Білгород -Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
Прийомова О.Ю.,

Розглянувши у порядку скороченого
провадження цивільну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Білгород-Дністровському та
Білгород-Дністровському районі про
визнання рішення про припинення
виплати пенсії неправомірною,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача Управління Пенсійного
фонду України в м.
Білгород-Дністровському та
Білгород-Дністровському районі про
визнання неправомірною відмови №7 від
26.02.2014 року у виплаті йому дострокової
пенсії за віком, як батькові, який
виховав п'ятеро або більше дітей до
шести років, а також зобов'язати
відповідача відновити йому виплату
вказаної пенсії починаючи з лютого 2014
року, вказуючи що 28.04.2011 року йому було
призначено виплату дострокової пенсії
за віком, як батькові, який виховав
п'ятеро або більше дітей до
шестирічного віку відповідно до п.3
розділу ХV «Прикінцеві положення» ЗУ
«Про загальнообов'язкове пенсійне
страхування» та ст. 17 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення", яку він отримував до
лютого місяця 2014 року.

26 лютого 2014 року відповідачем винесено
рішення №7 про припинення виплати
пенсії, з посиланням на те, що мати,
тобто його дружина ОСОБА_4 вже
використала право на призначення
пенсії (незалежно від виду) до
досягнення віку, передбаченого статтею
26 ЗУ «Про загальнообов'язкове пенсійне
страхування», то батько не має права на
призначення дострокової пенсії за
віком.

Вважає, що рішення ПФУ є
необґрунтованим, неправомірним та
таким що грубо порушує його законні
права та інтереси, а також суперечить
ст. 19 Конституції України, ст. 17 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» та
п. 3розділу ХV «Прикінцеві положення» ЗУ
«Про загальнообов'язкове пенсійне
страхування», оскільки вважає що його
дружина не скористалася правом на
призначення їй пенсії, як мати, яка
виховала п'ятеро або більше дітей до
шестирічного віку, а надала згоду на
використання такої пільги йому, в
зв'язку із чим й звернувся до суду за
захистом своїх прав.

Розгляд справи здійснювався суддею
одноособово, без проведення судового
засідання та виклику осіб, які беруть
участь у справі, що відповідає
положенням ч. 4 ст. 183 -2 КАС України.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши
докази, які є в матеріалах справи,
оцінивши повідомлені позивачами
обставини, заперечення відповідача,
наявність достатніх підстав, суд
приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 28.04.2011 року
позивачу було призначено виплату
дострокової пенсії за віком, як
батькові, який виховав п'ятеро або
більше дітей до шестирічного віку
відповідно до п.3 розділу ХV «Прикінцеві
положення» ЗУ «Про загальнообов'язкове
пенсійне страхування» та ст. 17 ЗУ «Про
пенсійне забезпечення, яку він
отримував до лютого місяця 2014 року.

26 лютого 2014 року Управління Пенсійного
фонду України в м.
Білгород-Дністровському та
Білгород-Дністровському районі
винесено рішення №7 про припинення
виплати пенсії, з посиланням на те, що
мати, яка народила та виховала п'ятеро
дітей до шестирічного віку - ОСОБА_4 у
віці 44 роки призначено пенсію за
вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55
ЗУ «Пенсійне забезпечення» з 04.05.2007
року, то батько не має права на
призначення дострокової пенсії за
віком. /а.с. 5/

Згідно до п.3 розділу ХV «Прикінцеві
положення» ЗУ «Про загальнообов'язкове
пенсійне страхування» тимчасово до
ухвалення відповідного закону жінки,
які народили п'ятеро або більше дітей і
вихвали їх до шестирічного віку, мають
право на призначення дострокової
пенсії за віком, але не раніш ніж за
п'ять років до досягнення пенсійного
віку, передбаченого ст. 26 цього Закону,
за наявності не менше 15 років
страхового стажу.

За вибором матері або в разі її
відсутності, якщо виховання п'ятьох або
більше дітей здійснювалось батьком,
йому призначається дострокова пенсія
за віком, але не раніше ніж за п'ять
років до досягнення пенсійного віку,
передбаченого ст. 26 цього Закону, за
наявності не менш не 20 років страхового
стажу.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Відповідно до п. 2 вказаної статті в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Стаття 55 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» визначає окремі
категорії працівників інших галузей
народного господарства, які мають
право на пенсію за вислугу років.
Відповідно до п. «е» вказаної статті
право на пенсію за вислугу років мають
право працівники освіти, охорони
здоров'я та соціального забезпечення
при наявності спеціального стажу
роботи від 25 до 30 років за переліком, що
затверджується у порядку, який
визначається Кабінетом Міністрів
України, незалежно від віку.

Так, дружині позивача, ОСОБА_4 було
призначено пенсію за вислугу років
відповідно до п. «е» ст. 55 ЗУ «Про
пенсійне забезпечення», що зазначає
відповідач в своєму рішенні №7 від
26.02.2014 року.

Крім того, з 28.04.2011 року по лютий 2014 року
позивачеві, згідно його особистої
заяви дострокова пенсія вже була
призначена та виплачувалась, що
відповідач не заперечує та не зазначає
про незаконність раніше виплаченої
пенсії.

Отже, оскільки відповідачем не надано
доказів, того що дружина позивача
ОСОБА_4 скористалася своїм правом саме
на призначення дострокової пенсії, що
призначена як матері, яка народила та
виховала п'ятеро дітей до шестирічного
віку, то вимоги позивача є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись
вимогами ст. 17 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення», ст. 26 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», ст.10 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», ст.ст. 7-9, 11, 71, 158, 160, 162, 163,
183-2, КАС України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Білгород-Дністровському та
Білгород-Дністровському районі про
визнання рішення про припинення
виплати пенсії неправомірною -
задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України у м.
Білгород-Дністровському та
Білгород-Дністровському районі про
припинення виплати пенсії ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 за віком, як батькові, який
виховав п'ять або більше дітей до
шестирічного віку.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у м.
Білгород-Дністровському та
Білгород-Дністровському районі
відновити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 виплату
пенсії за віком, як батькові, який
виховав п'ять або більше дітей до
шестирічного віку, починаючи з лютого
2014 року.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. Якщо апеляційна
скарга не була подана у строк,
встановлений статтею 186 КАС України,
постанова суду набирає законної сили
після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом.

С У Д Д Я :