Справа № 819/1479/13-а
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/53940/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого -Мойсюка М.І.,

суддів:Олексієнка М.М.,Тракало В.В.,

при секретарі - Буденку В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_4 до Заліщицького
районного відділу Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Тернопільській області, Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Тернопільській області про
скасування наказів, поновлення на
службі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу, за
касаційними скаргами прокуратури
Тернопільської області і Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Тернопільській області на постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 15 серпня 2013
року і додаткову постанову цього ж суду
від 7 жовтня 2013 року,-

у с т а н о в и л а :

У червні 2013 року ОСОБА_4 звернувся з
позовом до Заліщицького районного
відділу Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Тернопільській області (далі -
Заліщицький РВ УМВС України в
Тернопільській області), Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Тернопільській області (далі - УМВС
України в Тернопільській області) про
скасування наказів, поновлення на
службі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що з липня 1994 року
проходив службу в органах міністерства
внутрішніх справ України.

Наказами № 77 від 23 січня 2013 року і №97
о/с від 30 квітня 2013 року відповідач його
звільнив з органів внутрішніх справ у
запас Збройних сил України за пунктом 64
підпункту «є» Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №114 від 29 липня 1991
року (далі Положення), за порушення
дисципліни.

На думку позивача оскаржувані накази
відповідача, у частині звільнення зі
служби, є незаконними і такими, що
порушують його права, а тому
посилаючись на ці обставини ОСОБА_4
просив про задоволення позову.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 20
червня 2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

Оскаржуваною постановою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 15 серпня 2013 року і додатковою
постановою цього ж суду від 7
жовтня 2013 року позов задоволено
частково.

Скасовано накази УМВС України в
Тернопільській області № 77 від 23
січня 2013 року і №97 о/с від 30 квітня 2013
року, в частині звільнення ОСОБА_4 з
органів внутрішніх справ та запас
Збройних сил України, поновлено на
посаді старшого автоінспектора
відділу державної автомобільної
інспекції міліції громадської безпеки
Заліщицького РВ УМВС України в
Тернопільській області, стягнуто з
відповідача на його користь грошове
забезпечення за час вимушеного прогулу
з 30 квітня 2013 року по день поновлення на
посаді.

Рішення, в частині поновлення
позивача на службі в органах
внутрішніх справ і стягнення грошового
забезпечення за час вимушеного прогулу
за один місяць, допущено до негайного
виконання.

У касаційних скаргах прокуратура
Тернопільської області і УМВС України
в Тернопільській області, посилаючись
на неправильне застосування
апеляційним судом норм матеріального і
порушення норм процесуального права,
просять оскаржувані рішення скасувати
та залишити в силі постанову суду
першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи колегія суддів дійшла висновку
про задоволення скарг з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції і задовольняючи позов
апеляційний суд виходив з того, що
рішення про звільнення позивача зі
служби прийнято без урахуванням
дійсних обставин та в порушення
процедури.

Проте до такого висновку апеляційний
суд дійшов без з'ясування дійсних прав
та обов'язків сторін, в порушення норм
матеріального і процесуального права.

У відповідності зі статтею 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин справи в
адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Як убачається з матеріалів справи,
позивач з липня 1994 року проходив службу
в органах внутрішніх справ, остання
посада перед звільненням - старший
автоінспектор відділу державної
автомобільної інспекції міліції
громадської безпеки Заліщицького РВ
УМВС України в Тернопільській області.

Наказами № 77 від 23 січня 2013 року і №97
о/с від 30 квітня 2013 року відповідач його
звільнив з органів внутрішніх справ та
запас Збройних сил України за пунктом 64
підпункту «є» Положення, за порушення
дисципліни.

З матеріалів справи також вбачається,
що до застосування оскаржуваного
дисциплінарного стягнення, ОСОБА_4
неодноразово притягувався до
дисциплінарної відповідальності, одне
з яких - попередження про неповну
посадову відповідальність,
непрофесійні дії, неналежне виконання
обов'язків , приховування злочину, не
знято.

Разом з тим, як убачається з висновків
службового розслідування від 2 і 17
січня 2013 року, позивач 13 грудня 2012 року
здійснюючи чергування у складі
слідчо-оперативної групи перебував у
стані алкогольного сп'яніння, від
проходження медичної перевірки
останній відмовився.

Окрім того, комісія встановила, що
позивач в порушення службової
дисципліни та законності здійснив
фальсифікацію протоколів про
адміністративні правопорушення.

За приписами пункту 64 підпункту «є»
Положення, особи середнього, старшого і
вищого начальницького складу
звільняються зі служби в запас (з
постановкою на військовий облік) за
порушення дисципліни.

Сутність службової дисципліни,
обов'язки осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ України стосовно її
дотримання, види заохочень та
дисциплінарних стягнень, порядок і
права начальників щодо їх
застосування, а також порядок
оскарження дисциплінарних стягнень
визначає Дисциплінарний статут
органів внутрішніх справ України,
затверджений Законом України від 22
лютого 2006 року №3460-IV (далі -
Дисциплінарний статут).

Відповідно до частини 1 статті 1
Дисциплінарного статуту службова
дисципліна - дотримання особами
рядового і начальницького складу
Конституції і законів України, актів
Президента України і Кабінету
Міністрів України, наказів та інших
нормативно-правових актів
Міністерства внутрішніх справ України,
підпорядкованих йому органів i
підрозділів, та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

Згідно статті 2 Дисциплінарного
статуту під проступком розуміється
невиконання чи неналежне виконання
особою рядового або начальницького
складу службової дисципліни.

За приписами статті 5 Дисциплінарного
статуту, за вчинення дисциплінарних
проступків особи рядового i
начальницького складу несуть
дисциплінарну відповідальність.

Види дисциплінарної відповідальності
визначені статтею 12
Дисциплінарного статуту, відповідно до
якої на осіб рядового і начальницького
складу органів внутрішніх справ за
порушення службової дисципліни може
бути накладено такий вид
дисциплінарного стягнення, як
звільнення з органів внутрішніх справ.
Звільнення з органів внутрішніх справ
є найсуворішим видом стягнення,
рішення про накладення якого має
прийматися з урахуванням тяжкості
вчиненого та попередньої роботи особи.

Системний аналіз обставин справи та
наведених норм матеріального права
дають підстави дійти висновку, що
позивач порушив службову дисципліну,
за яку підлягав звільненню з органів
внутрішніх справ з підстав пункту 64
підпункту «є» Положення.

Такий вид дисциплінарного стягнення
застосований до позивача з урахуванням
тяжкості вчиненого та попередньої його
роботи.

Враховуючи наведене, правових підстав
для задоволення позову не було, а тому
ухвалене апеляційним судом рішення
підлягає скасуванню із залишенням в
силі рішення суду першої інстанції.

Висновки апеляційного суду про те, що в
ході звільнення позивача зі служби
була порушена процедура є помилковими,
такі повністю спростовуються
матеріалами справи.

За приписами статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

Керуючись статтями 223, 226, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційні скарги прокуратури
Тернопільської області і Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Тернопільській області задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 15
серпня 2013 року і додаткову постанову
цього ж суду від 7 жовтня 2013 року
скасувати та залишити в силі постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 20 червня 2013
року.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
М.І. Мойсюк

Судді:
М.М. Олексієнко

В.В. Тракало