Справа № 754/4762/14-а
Суддя: Журавська О. В.
Дата ухвалення: 2014-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/245/14
Справа №754/4762/14-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

12.05.2014 року Суддя Деснянського
районного суду м. Києва Журавська О.В.,
розглянувши у скороченому провадженні
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Києві
державної адміністрації, Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат про
визнання протиправною бездіяльності
та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

25.03.2014 року ОСОБА_1, в особі свого
представника за довіреністю ОСОБА_2,
звернувся до суду з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної в м. Києві державної
адміністрації, Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат, в якому просить
визнати протиправною бездіяльність
відповідачів та зобов'язати
відповідачів здійснити перерахунок,
нарахування та виплатити йому щорічну
допомогу на оздоровлення у розмірі 5
(п'яти) мінімальних заробітних плат, в
порядку та на умовах, визначених
положеннями ст. 48 Закону України від
28.02.1991 року № 796-ХІІ, за період починаючи
з 1996 року по 2013 рік включно, що дорівнює
85 (вісімдесяти п'яти) розмірам
мінімальних заробітних плат.

Крім того, ОСОБА_1 просить визнати
протиправною бездіяльність Управління
праці та соціального захисту населення
Деснянської районної в м. Києві
державної адміністрації, Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат, а також
зобов'язати відповідачів здійснити
перерахунок, нарахування та виплату
йому одноразової компенсації, як
інваліду ІІІ групи з числа учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, який став
інвалідом внаслідок Чорнобильської
катастрофи, в розмірі 30 (тридцяти)
мінімальних заробітних плат.

Також, позивач просить зобов'язати
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної в м. Києві державної
адміністрації та Київський міський
центр по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат в подальшому
нараховувати та виплачувати йому
щорічну допомогу на оздоровлення у
розмірі 5 (п'яти) мінімальних заробітних
плат, в порядку та на умовах, визначених
положеннями ст. 48 Закону України від
28.02.1991 року № 796-ХІІ.

Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що
він є особою, постраждалою внаслідок
аварії на ЧАЕС 1 категорії та має 3 групу
інвалідності, у зв'язку з чим перебуває
на обліку в Управлінні Пенсійного
фонду України в Деснянському районі м.
Києва.

Крім того, він як постраждала особа
внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії
перебуває на обліку в Управлінні праці
та соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Києві
державної адміністрації. У
відповідності до ст. 48 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» він має
право на отримання щорічної допомоги
на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних
заробітних плат.

Як зазначає в позові позивач, щорічну
допомогу на оздоровлення він отримує
не в повному обсязі, як це передбачено
Законом, тому він звернувся до
Управління праці та соціального
захисту населення у Деснянському
районі м. Києва з вимогою здійснити
відповідний перерахунок вказаних
виплат, однак йому було в цьому
відмовлено.

На думку позивача, сума щорічної
допомоги на оздоровлення у розмірі 5
мінімальних заробітних плат за період
з 1996 року по 2013 рік, включно, дорівнює 85
розмірам мінімальних заробітних палат,
які ОСОБА_1 просить відповідачів
нарахувати та виплатити йому в повному
обсязі.

Також, ОСОБА_1 зазначає, що як інвалід 3-ї
групи з числа учасників ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, який став інвалідом внаслідок
Чорнобильської катастрофи, він має
право на отримання одноразової
компенсації в розмірі 30 мінімальних
заробітних плат, однак зазначена
компенсація йому виплачена не була.

Посилаючись на викладені обставини та
порушення відповідачами його
Конституційних прав, ОСОБА_1 просить
задовольнити його вимоги в повному
обсязі.

Ухвалою суду від 12.05.2014 року позовні
вимоги ОСОБА_1 про визнання
протиправною бездіяльності та
зобов'язання здійснити перерахунок,
нарахування та виплату одноразової
компенсації, як інваліду ІІІ групи з
числа учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС, який став
інвалідом внаслідок Чорнобильської
катастрофи в розмірі 30 (тридцяти)
мінімальних заробітних плат, а також
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату щорічної допомоги на
оздоровлення за 1996-2012 роки, - залишені
без розгляду.

Стороною відповідача - Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат - до суду
надано заперечення щодо позовних вимог
ОСОБА_1, відповідно до яких дії Центру
відповідають вимогам діючого
законодавства, а тому підстав для
проведення перерахунку немає, крім
того просить застосувати строк
позовної давності.

Стороною відповідача - Управління
праці та соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Києві
державної адміністрації - до суду
надано заперечення щодо позовних вимог
ОСОБА_1, відповідно до яких дії
Управління відповідають вимогам
діючого законодавства, а тому підстав
для проведення перерахунку немає, крім
того просить застосувати строк
позовної давності.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України
скорочене провадження застосовується
у адміністративних справах про
оскарження фізичними особами рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень щодо обчислення,
призначення, перерахунку, здійснення,
надання, одержання пенсійних виплат.

Згідно із п. 4. ч. 1 ст. 183-2 КАС суддя
розглядає справу в порядку скороченого
провадження одноособово, без
проведення судового засідання та
виклику осіб, які беруть участь у
справі. За результатами розгляду
справи у скороченому провадженні
суддя, оцінивши повідомлені позивачем,
відповідачем обставини, за наявності
достатніх підстав приймає законне та
обґрунтоване судове рішення.

Вивчивши письмові матеріали справи,
оцінивши зібрані по справі докази, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
ОСОБА_1 підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є особою
постраждалою внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії,
3-ї групи інвалідності, та перебуває на
обліку в Управлінні праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Києві
державної адміністрації.

У відповідності до ч. 4 ст. 48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в редакції від 06.06.1996 року учасникам
ліквідації наслідків на
Чорнобильській АЕС 1 категорії 3 групи
інвалідності виплачується щорічна
допомога на оздоровлення в розмірі 4-х
мінімальних заробітних плат.

Позивачу у 2013 році Управлінням праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Києві
державної адміністрації було
нараховано щорічну допомогу на
оздоровлення в іншому розмірі, ніж це
встановлено Законом, а саме: у
відповідності до Постанови Кабінету
Міністрів України за № 562 від 12 липня 2005
року - в розмірі 90 грн.

В той же час, основні положення щодо
реалізації конституційного права
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, зокрема,
соціальний захист потерпілого
населення, визначені Законом України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

У відповідності до п. 30 ст. 71 Закону
України «Про державний бюджет України
на 2007 рік» дія ч. 4 ст. 48 Закону була
зупинена. Названий пункт бюджетного
закону визнано неконституційним
згідно з Рішенням Конституційного Суду
України від 09.07.2007 року. Тобто з 09 липня
2007 року була відновлена дія норми ч. 4
ст. 48 Закону.

Законом України «Про державний бюджет
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28.12.2007
року статтю 48 Закону викладено в новій
редакції, а саме: одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та сім'ям,
які втратили годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.

Рішенням Конституційного суду України
від 22.05.2008 року вказана зміна визнана
неконституційною. Таким чином, з 22.05.2008
року була відновлена дія попередньої
редакції ст. 48 Закону.

Крім того, у Законі України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» викладено основні
положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я. Пільги, компенсації, гарантії
є видом соціальної допомоги і
необхідною складовою конституційного
права на достатній життєвий рівень,
таким чином звуження змісту та обсягу
права, наданого Законом - є
безпідставним.

В Рішенні Конституційного Суду України
від 09.07.2007 року вказано, що зі змісту
наведених положень Конституції
України та Бюджетного кодексу України
вбачається, що Закон про Державний
бюджет України як правовий акт, чітко
зумовлений поняттям бюджету як плану
формування та використання фінансових
ресурсів, має особливий предмет
регулювання, відмінний від інших
законів України - він стосується
виключно встановлення доходів та
видатків держави на загальносуспільні
потреби, зокрема, видатків на
соціальний захист і соціальне
забезпечення, тому цим законом не
можуть вноситися зміни, зупинятися дія
чинних законів України, а також
встановлюватися інше (додаткове)
правове регулювання відносин, що є
предметом регулювань інших законів
України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що реалізація особою права, яке
пов'язане з отриманням бюджетних
коштів і базується на нормах
спеціальних нормативно-правових актів
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань. Тобто посилання
представника відповідача на
правомірність своїх дій, оскільки
виплата позивачу щорічної допомоги на
оздоровлення здійснювалась в межах
розмірів бюджетних асигнувань, - є
необґрунтованими і судом до уваги не
приймаються.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конституції
України - права і свободи людини та їх
гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.
Держава відповідає перед людиною за
свою діяльність. Утвердження і
забезпечення прав і свобод людини є
головним обов'язком держави.

Статтею 8 Конституції України
передбачено, що в Україні визнається і
діє принцип верховенства права.
Конституція України має найвищу
юридичну силу. Закони та інші
нормативно-правові акти приймаються на
основі Конституції України і повинні
відповідати їй.

Враховуючи положення наведеної
конституційної норми, постанови
Кабінету Міністрів України є
підзаконними нормативними актами, які
не можуть суперечити Конституції та
Законам України, отже при вирішенні
даного спору не підлягає застосуванню
Постанова Кабінету Міністрів від 12.07.2005
року № 562, яка суперечить положенням
Закону і фактично зменшує розміри
соціальних виплат, встановлених
Законом України Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Враховуючи, що чинним законодавством
питання призначення допомоги на
оздоровлення особам, постраждалим
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
покладено на відповідача, а також з
огляду на те, що положення ч. 4 ст. 48
Закону передбачають визначення
розміру мінімальної заробітної
плати на момент виплати, зокрема,
допомога на оздоровлення інвалідам Ш
групи визначена в розмірі 4-х
мінімальних заробітних плат, тому
конкретний розмір допомоги на
оздоровлення підлягає визначенню
Управлінням праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної у м. Києві державної
адміністрації на момент виплати, з
урахуванням сплачених коштів.

При цьому суд враховує, що згідно
рішення Конституційного Суду України
від 25.01.2012 року № 3-рп/2012 суди під час
вирішення справ про соціальний
захист громадян керуються, зокрема,
принципом законності. Цей принцип
передбачає застосування судами
Законів України, а також
нормативно-правових актів відповідних
органів державної влади, виданих на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, в тому числі
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України, виданих у межах його
компенсації, на основі і на виконання
Бюджетного кодексу України, Закону про
Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України.

Водночас, у 2013 році право встановлювати
розмірі щорічної допомоги на
оздоровлення, на виконання Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2013 рік», не було реалізоване Урядом
України.

Що стосується вимог позивача про
зобов'язання Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Києві
державної адміністрації виплатити на
його користь допомоги на оздоровлення,
то суд враховує, що питання виплати
нарахованої Управлінням праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Києві
державної адміністрації щорічної
допомоги на оздоровлення відноситься
до компетенції Київського міського
центру нарахування та здійснення
соціальних виплат.

При таких обставинах, суд вважає
позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов'язання
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної у м. Києві державної
адміністрації виплатити щорічну
допомогу на оздоровлення
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Що стосується вимог ОСОБА_1 в частині
зобов'язання відповідачів в
подальшому нараховувати та
виплачувати йому щорічну допомогу на
оздоровлення в порядку та на умовах,
визначених положеннями ст. 48 Закону
України від 28.02.1991 року № 796-ХІІ, то суд
вважає їх необґрунтованими та такими,
що не підлягають задоволенню, оскільки,
відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України,
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів, тобто звернення до
суду зумовлене наявністю вже порушених
прав, свобод чи інтересів, на захист
яких звертається особа, у зв'язку з чим
визнання будь-якого права на майбутнє є
безпідставним та необґрунтованим.

Оскільки суд частково задовольняє
позовні вимоги, то згідно ст. 90,94 КАС
України судовій збір в розмірі 73 грн. 08
коп. відносить за рахунок коштів
Державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 2, 18, 71, 93, 94, 99, 100, 104, 161-163, 183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України, Конституцією України, Законом
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
рішень Конституційного суду України
№6-рп/2007 від 09.07.2007р., №10-рп/2008 від 22
травня 2008 року, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Визнати неправомірними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Києві
державної адміністрації та Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат щодо
відмови в проведенні перерахунку та
виплати ОСОБА_1 щорічної допомоги на
оздоровлення, передбаченої ст. 48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Києві
державної адміністрації здійснити
ОСОБА_1 перерахунок щорічної допомоги
на оздоровлення за 2013 рік, відповідно
до положень ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», у розмірі
4-х мінімальних заробітних плат, з
урахуванням раніше проведених виплат.

Зобов'язати Київський міський центр по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат здійснити виплату ОСОБА_1
щорічної допомоги на оздоровлення за
2013 рік, відповідно до положень ст. 48
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», у розмірі 4-х мінімальних
заробітних плат, з урахуванням
проведених виплат.

В решті позову - відмовити.

Судовій збір в сумі 73 грн. 08 коп.
віднести за рахунок коштів Державного
бюджету України.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Деснянський районний суд м. Києва
протягом 10 днів з дня отримання її
копії .

Суддя