Справа № 806/201/14
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2014-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 травня 2014 р.
м.Житомир

справа № 806/201/14

категорія 6.2

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Нагірняк М.Ф. ,

секретаря
- Шкорботун Ю.О. ,

за участі представника прокуратури
Дедяєвої О.І,

представника позивача Самсоновича І.К.,

представника відповідача Самолюка В.В.,

представника третьої особи
Комісарчука О.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у м. Житомирі
адміністративну справу

за позовом Прокурора Попільнянського
району в інтересах держави в особі
Житомирської обласної державної
адміністрації і Державної інспекції
сільського господарства в Житомирські
області

до Попільнянської районної
державної адміністрації Житомирської
області, третя особа: Фермерське
господарство "Дівоол",

про визнання не чинним та скасування
розпорядження від 01.08.2012 р. №431.,

встановив:

Прокурор Попільнянського району в
інтересах держави звернувся з позовом
до Попільнянської районної державної
адміністрації Житомирської області
про визнання не чинним та скасування
розпорядження від 01.08.2012 р. №431 щодо
надання дозволу Фермерському
господарству "Дівоол" на розробку
проекту землеустрою про відведення
земельної ділянки з метою надання у
користування на умовах оренди для
ведення фермерського господарства із
земель запасу Романівської сільської
ради.

В судовому засіданні представник
прокуратури позовні вимоги підтримала
в повному обсязі і зазначила, що
оскаржуване розпорядження
Попільнянською районною державною
адміністрацією винесено із порушенням
вимог земельного законодавства, так як
розпорядження спірною земельною
ділянкою можливо лише за результатами
земельних торгів, які відносно
вказаної земельної ділянки не
проводилися.

Представник Позивача позовні вимоги та
доводи прокуратури підтримав в повному
обсязі.

Представник Відповідача,
Попільняньскої районної державної
адміністрації, проти позову заперечив
і зазначив, що жодного розпорядження
вказаною земельною ділянкою не
відбулося, відповідним розпорядженням
лише надано дозвіл Фермерському
господарству "Дівоол" на розробку
проектів землеустрою про відведення
земельної ділянки з метою передачі її в
оренду для ведення фермерського
господарства поза межами населеного
пункту із земель запасу Романівської
сільської ради Попільнянського району.
На думку представника Відповідача, не
було жодних підстав, передбачених ст.123
Земельного кодексу України, для
відмови в наданні такого дозволу.

Представник Третьої особи,
Фермерського господарства "Дівоол", в
судовому засіданні проти позову
заперечив і зазначив, що господарство
зверталося лише щодо дозволу на
виготовлення проекту відведення
земельної ділянки, а не щодо
безпосередньої оренди зазначеної
спірної земельної ділянки. Розробку
такого проекту, на думку представника
третьої особи, господарство намагалося
здійснити на свій комерційний ризик.

Розглянувши подані сторонами
документи та матеріали, заслухавши
пояснення представників прокуратури і
Позивача та заперечення представників
Відповідача і Третьої особи, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги та заперечення на них,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд
приходить до висновку, що позов не
підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини, що виникли між
сторонами по даній справі регулюються
правовими нормами Земельного кодексу
України , що були чинні на день
виникнення таких відносин.

В судовому засіданні встановлено та не
заперечується сторонами, що відповідно
до оскаржуваного розпорядження
Попільняньскої районної державної
адміністрації №431 від 01.08.2012 р. надано
дозвіл Фермерському господарству
"Дівоол" на розробку проекту
землеустрою про відведення земельної
ділянки орієнтовною площею 22,32га з
метою передачі її в користування на
умовах оренди для ведення фермерського
господарства поза межами населеного
пункту із земель запасу Романівської
сільської ради Попільнянського району.

Таке оскаржуване розпорядження
винесено за результатами звернення
керівника Фермерського господарства
"Дівоол" і ним (розпорядженням)
дозволено заявнику на договірних
умовах із відповідною землевпорядною
організацією замовити розробку такого
проекту землеустрою.

За приписами статті 31 Земельного
Кодексу України юридичні особи, в тому
числі фермерські господарства, можуть
мати земельні ділянки для ведення
фермерського господарства на умовах
оренди.

Правовими нормами ст.12 Закону України
"Про фермерське господарство" прямо
передбачено, що землі фермерського
господарства можуть складатися із:

- земельної ділянки, що належить на
праві власності фермерському
господарству як юридичній особі;

- земельних ділянок, що належать
громадянам - членам фермерського
господарства на праві приватної
власності;

- земельної ділянки, що
використовується фермерським
господарством на умовах оренди.

Жодних посилань щодо укладання
договору оренди певної земельної
ділянки, в тому числі для здійснення
фермерської діяльності чи інших цілей,
в оскаржуваному розпорядженні не
міститься, а тому доводи прокуратури,
як Позивача по даній справі, в цій
частині є безпідставними.

В розумінні вимог ст.22 Земельного
кодексу України земельні ділянки для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва, в
тому числі фермерського господарства,
відносяться до земель
сільськогосподарського призначення.

Відповідно до положень статті 122
Земельного кодексу України (в редакції
на день винесення оскаржуваного
розпорядження) передача земельних
ділянок із земель державної власності
у власність або у користування за
межами населених пунктів для
сільськогосподарського використання
належала до повноважень районних
державних адміністрацій, до яких
відноситься і Відповідач.

Як зазначено в ст.124 Земельного кодексу
України (в редакції на день винесення
оскаржуваного розпорядження), передача
в оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній власності,
здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади
згідно з їх повноваженнями,
визначеними статтею 122 цього Кодексу,
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки.

Безспірно, вказана правова норма
зазначає, що передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній власності, здійснюється за
результатами проведення земельних
торгів, крім випадків, встановлених
частинами другою, третьою статті 134
цього Кодексу.

Така передача в оренду земельних
ділянок, що перебувають у державній
власності, юридичним особам
здійснюється в порядку, встановленому
статтею 123 цього Кодексу.

Разом з тим, як зазначено в ст.123
Земельного кодексу України, ст.ст.20,30
Закону України "Про землеустрій",
розробка проекту землеустрою, його
погодження та затвердження в
установленому порядку є обов'язковою
умовою для передачі в оренду земельних
ділянок, що перебувають у державній
власності, юридичним особам та передує
такому рішенню.

В розумінні вимог ч.3 ст.123 Земельного
кодексу України (в редакції на день
винесення оскаржуваного
розпорядження) Відповідач зобов'язаний
був у місячний строк розглянути
клопотання Фермерського господарства
"Дівоол" і дати дозвіл на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки або надати
мотивовану відмову у його наданні.

При цьому слід зазначити, що
законодавець в даній правовій нормі
прямо зазначає єдину підставу для
відмови у наданні такого дозволу, а
саме - лише невідповідність місця
розташування земельної ділянки
вимогам законів, прийнятих відповідно
до них нормативно-правових актів, а
також генеральним планам населених
пунктів, іншій містобудівній
документації, схемам землеустрою і
техніко-економічним обґрунтуванням
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
утворень, проектам землеустрою щодо
впорядкування території населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Вказана правова позиція зазначена
також в постанові Верховного суду
України від 15.10.2013року про перегляд з
підстав неоднакового застосування
одних і тих самих норм права у подібних
правовідносинах, а саме ст.123
Земельного кодексу України, судових
рішень у справі за позовом Одеського
державного аграрного університету до
Молодіжненської сільської ради
Овідіопольсокого району Одеської
області.

В даній постанові Верховний суд прямо
зазначив, що відмова в наданні дозволу
на розробку документації із
землеустрою допускається виключно із
підстав, визначених частиною третьою
статті 123 Земельного кодексу України.

Ні в позовній заяві, ні в поясненнях
представника прокуратури в судовому
засіданні не наведено жодних доказів
такої невідповідності місця
розташування спірної земельної,
ділянки орієнтовною площею 22,32 га,
вимогам законів, прийнятих відповідно
до них нормативно-правових актів, а
також генеральним планам населених
пунктів, іншій містобудівній
документації, схемам землеустрою і
техніко-економічним обґрунтуванням
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
утворень, проектам землеустрою щодо
впорядкування території населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Одночасно суд вважає також
безпідставними доводи прокуратури, що
оскаржуване розпорядження слід
розцінювати як реалізацією
Відповідачем права державної
власності на вказану земельну ділянку,
виходячи із наступного.

Оскаржуване розпорядження не містить
жодного волевиявлення Відповідача про
умови, порядок та інші обов'язкові
складові передачі певної земельної
ділянки в оренду Фермерському
господарству "Дівоол". Прийняття
оскаржуваного розпорядження не
призвело і не могло призвести до
переходу права оренди на вказану
земельну ділянку до Фермерського
господарства "Дівоол".

Правовий статус оскаржуваного
розпорядження обмежується виключно
дозволом на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки та не призводить до переходу
права оренди на неї, так як не є
реалізацією Відповідачем права
державної власності на вказану
земельну ділянку.

Лише після виготовлення проекту
землеустрою, його погодження шляхом
прийняття додатково ще розпорядження
Відповідача про затвердження такого
розробленого проекту землеустрою, та
прийняттям ще одного розпорядження
Відповідача можуть визначатися
обов'язкові умови передачі такої
земельної ділянки в оренду та
укладання при цьому відповідного
договору оренди земельної ділянки.

Саме такі можливі подальші
розпорядження Відповідача за своєю
суттю можуть свідчити про реалізацією
Відповідачем права державної
власності на вказану земельну ділянку
відносно Фермерського господарства
"Дівоол" чи іншої особи.

Зазначене свідчить, що неврахування
Позивачем наведених правових норм
Земельного кодексу України та Закону
України "Про оцінку земель" стали
підставою для звернення із вказаним
позовом, а тому доводи, які наведені в
позові, не ґрунтуються на вимогах
чинного земельного законодавства, є
безпідставними і задоволенню не
підлягають.

Відповідно до вимог ст.94 КАС України
судові витрати стягненню не
підлягають.

Керуючись ст.ст.2,86,94,158-163,167,186,254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,

постановив:

В задоволенні позову Прокурора
Попільнянського району про визнання не
чинним та скасування розпорядження
Попільнянської районної державної
адміністрації від 01.08.2012р. №431
відмовити.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Головуючий суддя
М.Ф. Нагірняк

Повний текст постанови виготовлено: 12
травня 2014 р.