Справа № 592/2132/14-а
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2014-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2014 р.Справа № 592/2132/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Жигилія С.П.

розглянувши порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в м. Сумах на постанову
Ковпаківського районного суду м. Суми
від 03.04.2014р. по справі № 592/2132/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в м. Сумах

про визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

05.03.2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до
Ковпаківського районного суду м. Суми з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Сумах в якому просив:

1) визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах
щодо відмови у здійсненні перерахунку
та виплати ОСОБА_1 щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці у розмірі 90% грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді - голови
Господарського суду Сумської області з
01.07.2013 року по 01.12.2013 року становить 22 710,
60 гривень а з 01.12.2013 року становить 24 116,
40 грн. згідно з довідкою Господарського
суду Сумської області від 13.02.2014 року №
03-40/7/1572 починаючи з 17.09.2013 року без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання з урахуванням раніше
проведених витрат;

2) зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Сумах здійснити
перерахунок та виплатити позивачу
щомісячне довічне грошове утримання
судді у відставці у розмірі 90 %
грошового утримання судді, який працює
на відповідній посаді - голови
Господарського суду Сумської області з
01.07.2013 року по 01.12.2013 року становить 22 710,
60 гривень а з 01.12.2013 року становить 24 116,
40 грн. згідно з довідкою Господарського
суду Сумської області від 13.02.2014 року №
03-40/7/1572 починаючи з 17.09.2013 року без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання з урахуванням раніше
проведених витрат.

Постановою Ковпаківського районного
суду м. Суми від 03.04.2014 року
адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах
щодо відмови у здійсненні перерахунку
та виплати позивачу щомісячного
грошового утримання судді у відставці
у розмірі 90% який працює на відповідній
посаді - голови Господарського суду
Сумської області з 01.07.2013 року по 01.12.2013
року становить 22 710, 60 гривень а з 01.12.2013
року становить 24 116, 40 грн. згідно з
довідкою Господарського суду Сумської
області від 13.02.2014 року № 03-40/7/1572
починаючи з 17.09.2013 року без обмеження
граничного розміру щомісячного
довічного грошового утримання з у
рахуванням раніше проведених витрат.

Зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок та виплатити позивачу
щомісячного грошове утримання судді у
відставці у розмірі 90% грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді голови
Господарського суду Сумської області з
01.07.2013 року по 01.12.2013 року становить 22 710,
60 гривень а з 01.12.2013 року становить 24 116,
40 грн. згідно довідки Господарського
суду Сумської області від 13.02.2014 року №
03-40/7/1572 починаючи з 17.09.2013 року без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання з у рахуванням раніше
проведених витрат.

Відповідач, не погодившись з вказаною
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просив суд
апеляційної інстанції скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нове судове рішення, яким в
задоволенні позову ОСОБА_1. відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги вказав, що позивач перебуває на
обліку в УПФУ в м. Сумах та отримує
щомісячне довічне грошове утримання
судді у відставці згідно з Законом
України "Про статус суддів". Зазначив,
що позивачеві було відмовлено у
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання, оскільки частиною
4 статті 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" здійснення
такого перерахунку у зв'язку зі зміною
розміру суддівської винагороди діючих
суддів передбачено лише для суддів
Конституційного Суду України.

Представник позивача в надісланих до
суду письмових запереченнях просив суд
апеляційної інстанції залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
оскаржувану постанову суду першої
інстанції без змін, справу розглянути
за відсутності позивача або його
представників.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, клопотання
представника позивача про розгляд
справи за відсутності позивача або
його представників, колегія суддів на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
апеляційної скарги рішення суду першої
інстанції, доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що ОСОБА_1 є суддею у
відставці, перебуває на обліку в УПФУ в
м. Сумах та одержує довічне грошове
утримання судді у відставці.

З 01.01.2012 року посадові оклади суддів
місцевих судів було приведено у
відповідність до вимог ст. 129 ЗУ "Про
судоустрій та статус суддів".

Згідно з довідкою Господарського суду
Сумської області № 03/40/7/1572 від 13.02.2014
року, наданої позивачу для проведення
перерахунку довічного грошового
утримання судді у відставці, з 01.07.2013
року розмір його суддівської
винагороди, яка враховується при
призначенні (перерахунку) довічного
грошового утримання суддям у
відставці, складає 22 710 грн. 60 коп.,
посадовий оклад - 11 470 грн. 00 коп.,
надбавка за адміністративну посаду 10% -
1147 грн. 00 коп., надбавка за вислугу років
80% - 10 093 грн. 60 коп., з 01.12.2013 року
становить 24116,40 грн., у т.ч. посадовий
оклад - 12 180 грн. 00 коп., надбавка за
адміністративну посаду 10% - 1218 грн. 00
коп., надбавка за вислугу років 80% - 10 718
грн. 40 коп., всього 24 116 грн. 40 коп. (а.с. 7).

17.02.2014 року ОСОБА_1 звернувся до УПФУ в м.
Сумах із заявою про проведення
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді в розмірі 90
відсотків заробітної плати працюючого
судді (суддівської винагороди)
відповідно довідки Господарського
суду Сумської області № 03/40/7/1572 від
13.02.2014 року. (а.с. 8).

Однак, відповідачем у проведенні
зазначеного перерахунку було
відмовлено з посиланням на те, що
Законом України "Про судоустрій і
статус суддів" не передбачено
проведення перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання діючих
суддів, крім суддів Конституційного
суду. (а.с. 9).

Не погодившись з такими діями
відповідача, позивач звернувся до суду
з даним позовом про їх оскарження,
зобов`язання здійснити перерахунок та
провести відповідні виплати довічного
грошового утримання судді на підставі
вищезазначеної довідки Харківського
апеляційного господарського суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з наявності у
позивача права на перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання в розмірі 90% грошового
утримання судді, працюючого на
відповідній посаді, визначеного у
довідці Господарського суду Сумської
області, з 17.09.2013 року, а також з
неправомірності відмови відповідача у
здійсненні перерахунку пенсії
позивачеві.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцію та
законами України.

Згідно зі статтею 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

У відповідності до статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого суд вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України. Суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

У частині першій статті 126 Основного
Закону України закріплено положення,
згідно з яким незалежність і
недоторканість суддів гарантується
Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення
незалежності суддів, закріплених у
частині першій статті 126 Конституції
України, є надання їм за рахунок
держави матеріального і соціального
захисту, до яких, зокрема, відноситься і
щомісячне довічне грошове утримання.

При прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
передбачених законом гарантій
самостійності судів, незалежності та
правової захищеності суддів.

Правові засади організації судової
влади, загальний порядок забезпечення
діяльності судів та інші питання
судоустрою і статусу суддів
урегульовані Законом України "Про
судоустрій і статус суддів" від 07.07 2010
року.

Гарантії незалежності суддів
закріплені, зокрема, у ч. 4 ст. 47 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів", згідно з якою незалежність
судді забезпечується окремим порядком
фінансування та організаційного
забезпечення діяльності судів,
установленим законом, належним
матеріальним та соціальним
забезпеченням судді.

Як встановлено частиною 1 статті 138
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів" судді, який вийшов у відставку,
після досягнення чоловіками віку 62
роки, жінками - пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", виплачується
пенсія на умовах, передбачених статтею
37 Закону України "Про державну службу",
або за його вибором щомісячне довічне
грошове утримання. До досягнення віку,
встановленого першим реченням цієї
частини, право на пенсію за віком або
щомісячне довічне грошове утримання
мають чоловіки 1955 року народження і
старші після досягнення ними такого
віку: 60 років - які народилися по 31
грудня 1952 року; 60 років 6 місяців - які
народилися з 1 січня 1953 року по 31 грудня
1953 року; 61 рік - які народилися з 1 січня
1954 року по 31 грудня 1954 року; 61 рік 6
місяців - які народилися з 1 січня 1955
року по 31 грудня 1955 року.

Частиною 3 статті 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" (в редакції
згідно з Рішенням Конституційного Суду
України № 3-рп/2013 від 03.06.2013 року)
передбачено, що щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді. За кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного довічного
грошового утримання, збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

У разі зміни розміру грошового
утримання діючих суддів
Конституційного Суду України
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначеного щомісячного
довічного грошового утримання.
Перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання здійснюється з
усієї суми заробітної плати діючих
суддів Конституційного Суду України з
дня виникнення права на відповідний
перерахунок (ч.4 ст.138 Закону України
"Про судоустрій і статус суддів").

Відповідно до ст. 129 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" суддівська
винагорода складається з посадового
окладу та доплат за вислугу років,
перебування на адміністративній
посаді в суді, науковий ступінь, роботу,
яка передбачає доступ до державної
таємниці.

Таким чином, розмір довічного
грошового утримання безпосередньо
пов'язаний із розміром заробітної
плати суддів відповідних судів.

Як зазначив Конституційний Суд України
у мотивувальній частині рішення від 14
грудня 2011 року № 18-рп/2011, щомісячне
довічне грошове утримання судді є
самостійною гарантією незалежності
судді та складовою його правового
статусу. Правова природа щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці та щомісячного грошового
утримання працюючого судді є
однаковою, а самі ці поняття -
однорідними та взаємопов'язаними.
Щомісячне грошове утримання судді,
який, маючи право на відставку,
продовжує працювати на посаді судді,
встановлюється у зв'язку з виконанням
ним своїх обов'язків щодо здійснення
незалежного, неупередженого та
справедливого правосуддя, а щомісячне
довічне грошове утримання судді у
відставці є належним утриманням цього
судді після припинення виконання ним
своїх професійних обов'язків та
особливою формою його соціального
забезпечення.

Матеріалами справи підтверджено, що
згідно з довідкою Господарського суду
Сумської області № 03/40/7/1572 від 13.02.2014
року суддівська винагорода, яка
враховується при обчисленні
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці ОСОБА_1 з
01.07.2013 року, складає 22710 грн. 60 коп., у т.ч.
посадовий оклад - 11 470 грн. 00 коп.,
надбавка за адміністративну посада 10% -
1147 грн. 00 коп., щомісячна доплата за
вислугу років 80% - 10 093 грн., з 01.01.2013 року
становить 24116 грн. 40 коп., у т.ч.
посадовий оклад - 12180 грн. 00 коп.,
надбавка за адміністративну посаду 10% -
1128 грн. 00 коп., надбавка за вислугу років
80% - 10718 грн. 40 коп., всього (а.с. 7).

При цьому, стаж роботи ОСОБА_1, який дає
право на відставку та отримання
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці складає 26
років.

Отже, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
наявність у відповідача обов'язку
здійснити ОСОБА_1 з 17.09.2013 року
перерахунок щомісячного грошового
утримання в розмірі 90% грошового
утримання судді, працюючого на
відповідній посаді, згідно з довідкою
Господарського суду Сумської області
№ 03/40/7/1572 від 13.02.2014 року.

Твердження відповідача про те, що
Законом України "Про судоустрій і
статус суддів" проведення перерахунку
довічного грошового утримання судді
передбачено виключно для суддів
Конституційного Суду України, колегією
суддів не беруться до уваги, з огляду на
таке.

Згідно зі ст.3 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" суди
загальної юрисдикції утворюють єдину
систему судів. Єдиним органом
конституційної юрисдикції в Україні є
Конституційний Суд України.

Як встановлено положеннями ч.4 ст. 17
вказаного Закону, єдність системи
судів загальної юрисдикції
забезпечується, зокрема: єдиними
засадами організації та діяльності
судів; єдиним статусом суддів; єдиним
порядком організаційного забезпечення
діяльності судів; фінансуванням судів
виключно з Державного бюджету України.

Статтею 51 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" визначено,
що суддею є громадянин України, який
відповідно до Конституції України (
254к/%-ВР ) та цього Закону призначений чи
обраний суддею, займає штатну
суддівську посаду в одному з судів
України і здійснює правосуддя на
професійній основі. Судді в Україні
мають єдиний статус незалежно від
місця суду в системі судів загальної
юрисдикції чи адміністративної посади,
яку суддя обіймає в суді.

Згідно ч.5 ст.109 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" за суддею,
звільненим за його заявою, про
відставку, зберігається звання судді
га гарантії недоторканності,
встановлені для судді до його виходу у
відставку.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що судді, що працюють або
працювали у системі судів загальної
юрисдикції, не повинні ставитись у менш
вигідне становище в питаннях
пенсійного забезпечення, а саме
нарахування та виплати довічного
грошового утримання судді у відставці,
порівняно із суддями Конституційного
Суду України.

Відповідно до п. 2.2 Рішення
Конституційного Суду України № 3-рп/2013
від 03.06.2013 року у справі за
конституційним поданням Верховного
Суду України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
окремих положень статті 2, абзацу
другого пункту 2 розділу II "Прикінцеві
та перехідні положення" Закону України
"Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи", статті 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" (справа
щодо змін умов виплати пенсій і
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці),
визначені Конституцією та законами
України гарантії незалежності суддів є
невід'ємним елементом їх статусу,
поширюються на всіх суддів України та є
необхідною умовою здійснення
правосуддя неупередженим,
безстороннім і справедливим судом.
Такими гарантіями є надання їм за
рахунок держави матеріального
забезпечення (суддівська винагорода,
пенсія, щомісячне довічне грошове
утримання тощо) та надання їм у
майбутньому статусу судді у відставці.
Право судді у відставці на пенсійне або
щомісячне довічне грошове утримання є
гарантією належного здійснення
правосуддя і незалежності працюючих
суддів та дає підстави висувати до
суддів високі вимоги, зберігати довіру
до їх компетентності і
неупередженості. Щомісячне довічне
грошове утримання судді спрямоване на
забезпечення гідного його статусу
життєвого рівня, оскільки суддя
обмежений у праві заробляти додаткові
матеріальні блага, зокрема обіймати
будь-які інші оплачувані посади,
виконувати іншу оплачувану роботу.
Конституційний принцип незалежності
суддів означає, в тому числі,
конституційно обумовлений імператив
охорони матеріального забезпечення
суддів від його скасування чи зниження
досягнутого рівня без відповідної
компенсації як гарантію недопущення
впливу або втручання у здійснення
правосуддя.

Таким чином, конституційний статус
судді передбачає достатнє матеріальне
забезпечення судді як під час
здійснення ним своїх повноважень
(суддівська винагорода), так і в
майбутньому у зв'язку з досягненням
пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок
припинення повноважень і набуття
статусу судді у відставці (щомісячне
довічне грошове утримання). Статус
судді та його елементи, зокрема
матеріальне забезпечення судді після
припинення його повноважень, є не
особистим привілеєм, а засобом
забезпечення незалежності працюючих
суддів і надається для гарантування
верховенства права та в інтересах осіб,
які звертаються до суду та очікують
неупередженого правосуддя.

Викладене відповідає положенням
Європейської хартії про закон "Про
статус суддів" від 10 липня 1998 року, за
якими рівень винагороди суддям за
виконання ними своїх професійних
обов'язків має бути таким, щоб
захистити їх від тиску, що може
спричинити вплив на їхні рішення або
взагалі поведінку суддів і таким чином
вплинути на їхню незалежність та
неупередженість (пункт 6.1); статус
забезпечує судді, який досяг
передбаченого законом віку для виходу
у відставку із посади судді і який
здійснював повноваження судді
протягом певного строку, право на
отримання виплат, рівень яких має бути
якомога ближчим до рівня його
останньої заробітної плати на посаді
судді (пункт 6.4).

Як зазначається в Рекомендації
Комітету Міністрів Ради Європи
державам-членам щодо суддів:
незалежність, ефективність та
обов'язки від 17 листопада 2010 року N (2010)12,
"оплата праці суддів повинна
відповідати їх професії та виконуваним
обов'язкам, а також бути достатньою, щоб
захистити їх від дії стимулів, через
які можна впливати на їхні рішення.
Мають існувати гарантії збереження
належної оплати праці на випадок
хвороби, відпустки по догляду за
дитиною, а також гарантії виплат у
зв'язку з виходом на пенсію, які мають
відповідати попередньому рівню оплати
їх праці" (пункт 54).

У п.7. Рішення № 3-рп/2013 від 03.06.2013 року
Конституційний Суд України вказав, що
Закон N 3668, поширюючи дію положень
абзацу другого пункту 2 розділу II
"Прикінцеві та перехідні положення", як
вбачається з їх змісту, на
правовідносини щодо виплати суддям
пенсії (щомісячного довічного
грошового утримання), залишив
незмінним зміст права на пенсію та
щомісячне довічне грошове утримання
суддів, але звузив обсяг цього права та
встановив обмеження в перерахунках
передбачених законами України пенсій
та щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці, чим
знизив досягнутий рівень гарантій
незалежності суддів. Таким чином,
зазначені положення Закону N 3668 в
частині поширення їх дії на Закон N 2453
стосовно виплати пенсії (щомісячного
довічного грошового утримання) суддів
у відставці суперечать вимогам частини
першої статті 126 Конституції України.

У зв'язку з чим, дія абзацу другого
пункту 2 розділу II "Прикінцеві та
перехідні положення" Закону N 3668 не
поширюється на правовідносини щодо
виплати суддям пенсії (щомісячного
довічного грошового утримання) (п.8
Рішення).

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку про наявність у
позивача права на перерахунок
довічного грошового утримання судді у
відставці у розмірі, встановленому ч.3
ст.138 Закону України "Про судоустрій і
статус суддів".

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії
чи бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем не доведено
правомірності прийнятого рішення про
відмову у перерахунку довічного
грошового утримання судді у відставці
ОСОБА_1 згідно ст.138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів", виходячи з
розміру суддівської винагороди,
визначеного у довідці Господарського
суду Сумської області № 03/40/7/1572 від
13.02.2014 рок.

За таких обставин, позовні вимоги
ОСОБА_1 про зобов`язання здійснити
перерахунок довічного грошового
утримання з 17.09.2013 року та провести
відповідні виплати є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Отже, колегія суддів підтверджує, що
при прийнятті судового рішення у
справі суд першої інстанції дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справа
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах
залишити без задоволення.

Постанову Ковпаківського районного
суду м. Суми від 03.04.2014р. по справі №
592/2132/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Перцова
Т.С.Судді(підпис) (підпис) Дюкарєва С.В.
Жигилій С.П.