Справа № 2а-1792/11
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2014-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2014 р.
Справа № 29390/12/9104
Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Шавеля Р.М.,

суддів
Затолочного В.С. та Савицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Жидачівського районного суду
Львівської обл. від 22.09.2011р. у
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України у Жидачівському районі
Львівської обл. про визнання дій
протиправними, зобов'язання провести
перерахунок пенсії працюючого
пенсіонера та виплату недоотриманої
пенсії, -

В С Т А Н О В И Л А:

13.07.2011р. позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом, в
якому просив визнати дії управління
Пенсійного фонду України у
Жидачівському районі Львівської обл.
щодо застосування під час перерахунку
його пенсії у 2011р. показника середнього
заробітку за 2007р. незаконними;
зобов'язати управління Пенсійного
фонду України у Жидачівському районі
Львівської обл. здійснити перерахунок
пенсії з 01.02.2011р. відповідно до ст.ст. 40,42
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» із застосуванням
показника середньої заробітної плати
працівників, зайнятих у галузях
економіки України, за 2010р. 1982грн. 63коп.,
та здійснити виплату різниці
недоотриманої суми пенсії; стягнути з
управління Пенсійного фонду України у
Жидачівському районі Львівської обл.
заборгованість пенсійних виплат з
01.02.2011р. до часу прийняття рішення суду
за цим позовом.

Постановою Жидачівського районного
суду Львівської обл. від 22.09.2011р. в
задоволенні заявленого позову
відмовлено.

Не погодившись із винесеним судовим
рішенням, його оскаржив позивач ОСОБА_1,
який покликаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, просить постанову
суду скасувати та прийняти нове
рішення по справі (а.с.51-54).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що він набув право на проведення
перерахунку пенсії у зв'язку із зміною
страхового стажу та заробітку; під час
розгляду справи суд не дав належної
оцінки приписам ст.ст. 40, 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне забезпечення»,
відповідно до яких апелянт просив
здійснити перерахунок пенсії за період
збільшення страхового стажу.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, а відтак на підставі п.2 ч.1
ст.197 КАС України суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга не
підлягає до задоволення з наступних
мотивів.

Як слідує з матеріалів справи,
позивач перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України у
Жидачівському районі Львівської обл.
та отримує пенсію за віком на підставі
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»; після призначення пенсії
продовжував працювати.

В травні 2011р. позивач звернувся до
пенсійного органу із заявою про
перерахунок пенсії з урахуванням
заробітку та напрацьованого стажу
роботи після призначення пенсії згідно
з ч.4 ст.42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», в чому йому відповідачем
було відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні
заявленого позову, суд першої
інстанції виходив з того, що відмова
пенсійного органу в перерахунку пенсії
позивача із урахуванням показника
середньої заробітної плати за 2010р. є
правомірною.

Наведені висновки суду першої
інстанції, на думку колегії суддів,
відповідають нормам матеріального
права і фактичним обставинам справи, з
наступних підстав.

Розглядувані відносини
регулюються нормами ч.4 ст.42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне забезпечення» (в
редакції Закону України від 09.07.2003р.) та
постановою КМ України № 530 від 28.05.2008р.
«Про деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян».

Відповідно до ч.4 ст.42 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне забезпечення» (в редакції, яка
діяла до 28.12.2007р.) у разі якщо
застрахована особа після призначення
пенсії продовжувала працювати,
провадиться перерахунок пенсії з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсії. Кожний наступний
перерахунок пенсії провадиться не
раніш як через два роки після
попереднього перерахунку з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсії. Перерахунок пенсії
здійснюється із заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія,
або за періоди страхового стажу,
зазначені в ч.1 ст.40 цього Закону.

Підпунктами 9, 10 п.35 розділу ІІ Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» були
викладені в новій редакції положення
ст.ст.40, 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
забезпечення».

Згідно рішення Конституційного Суду
України № 10-рп/2008 від 22.05.2008р. у справі
1-28/2008 визнані такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними) положення пп.8-12 п.35
розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
внесення змін до деяких законодавчих
актів України»; останні втратили свою
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України
вказаного рішення, яке також містить
вказівку про преюдиціальне значення
цього рішення для судів загальної
юрисдикції при розгляді ними позовів у
зв'язку з правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей
зазначених законів, що визнані
неконституційними.

Звідси, до розглядуваних відносин
належить застосовувати положення
ст.ст.40, 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
забезпечення», в редакції, яка діяла до
28.12.2007р.

Аналіз частини четвертої статті 42
вищевказаного Закону свідчить, що при
перерахунку пенсії застосовується
заробітна плата (дохід) пенсіонера, яку
він отримував до призначення пенсії,
або яку він отримував за період роботи,
який є періодом страхового стажу.

Також зазначена норма не встановлює
обмеження можливості працюючого
пенсіонера скористатись правом на
перерахунок пенсії в будь-який час
після її призначення. Однак містить
застереження, що наступний перерахунок
пенсії може бути проведений не раніш як
через два роки після здійснення
попереднього.

При цьому, під час перерахунку пенсії
величина середньої заробітної плати
(доходу) враховується та, яка
використовувалася під час призначення
пенсії, тобто це - середня заробітна
плата працівників, зайнятих у галузях
економіки України, за календарний рік,
що передує року звернення за
призначенням пенсії.

Окрім цього, виходячи із загальних
засад пріоритетності законів над
іншими підзаконними нормативними
актами, під час розгляду та вирішення
наведеної справи застосуванню
підлягають норми Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
забезпечення», а саме нормативні
положення ст.42 цього Закону, що діяли в
редакції до скасування змін, внесених
за Законом України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України», та були і залишаються
чинними на момент проведення
перерахунку пенсії.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що
на момент звернення позивача до
пенсійного органу та на час розгляду
справи в суді першої інстанції не діє
норма закону, відповідно до якої
перерахунок пенсії провадиться із
застосуванням показника заробітної
плати (доходу) в середньому на одну
особу в цілому по України, з якої
сплачено страхові внески, та яка
відповідно до Закону враховується для
обчислення пенсії за календарний рік,
що передує року перерахунку пенсії,
позивач, з урахуванням положень ст.19
Конституції України, не вправі
вимагати проведення перерахунку
пенсії згідно порядку, не визначеного
законом.

Таким чином, відмова пенсійного
органу в перерахунку пенсії позивача
із урахуванням показника середньої
заробітної плати за 2010 рік є
правомірною, через що заявлений позов
не підлягає задоволенню за
безпідставністю.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу на неї слід залишити
без задоволення.

Керуючись ст.ст.160, 195-197, п.1 ч.1 ст.198, ст.200,
п.1 ч.1 ст. 205, ст.ст.206, 254 КАС України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Жидачівського районного суду
Львівської обл. від 22.09.2011р. у
адміністративній справі № 2а-1792/11
залишити без задоволення, а вказану
постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя:
Р.М.Шавель

Судді:
В.С. Затолочний

Н.В.Савицька