Справа № 817/857/14
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/857/14

28 квітня 2014 року 11год. 10хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Комшелюк Т.О.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом

Управління Пенсійного фонду України в
Млинівському районі Рівненської
області

до ОСОБА_1 про стягнення
переплати по пенсії по інвалідності ,
-ВСТАНОВИВ :

Управління Пенсійного фонду України в
Млинівському районі Рівненської
області звернулося до Рівненського
окружного адміністративного суду з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення
переплати по пенсії по інвалідності в
сумі 549,35 грн.

На обґрунтування позовних вимог
позивач зазначив, що управлінням з
координації та контролю за виплатою
пенсій ГУ ПФУ в Рівненській області
проведено ОСОБА_2 доплату до основного
розміру пенсії з урахуванням зміни
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність за період з
01.04.2012 року по 31.07.2013 року. Однак, за
результатами проведення перевірки
встановлено переплату ОСОБА_2 пенсії на
суму 748,00 грн. у зв'язку з прихованням
факту здійснення ним підприємницької
діяльності.

15.08.2013 року управлінням винесено
розпорядження, яким вирішено утримати
переплату в сумі 748,00 грн. по 20 відсотків
до повного її погашення.

Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2
помер. Залишок переплати по пенсії на
момент смерті останнього становив 549,35
грн.

Позивач вважає, що у відповідності до
ст. 50, 52 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» вказана сума належить до
стягнення з його дружини (як
спадкоємця) - ОСОБА_1.

До початку судового розгляду справи
від Управління Пенсійного фонду
України в Млинівському районі
Рівненської області надійшло
клопотання про розгляд справи за
відсутності його представника.

Відповідач заперечень проти позову
суду не надав, у судове засідання не
з'явився, про дату, час та місце
судового розгляду був належним чином
повідомлений.

Відповідно до ч. ч. 4, 6 ст. 128 КАС України
у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів. Якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

За таких обставин, на підставі ч. ч. 4, 6
ст. 128 КАС України, суд вважає за
можливе розглянути справу на підставі
наявних у ній доказів у порядку
письмового провадження.

Дослідивши письмові докази, наявні в
матеріалах справи, суд прийшов до
висновку, що у задоволенні позову
належить відмовити повністю, виходячи
з наступного.

Судом встановлено, що 11.08.1984 року
громадянину ОСОБА_2 управління
соціального захисту населення
Млинівської районної державної
адміністрації призначено пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві (а. с. 4, 5).

Відповідно до ч. 3 ст. 42 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» у разі
збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір пенсії, обчислений
відповідно до статті 28 цього Закону
(крім пенсіонерів, які працюють
(провадять діяльність, пов'язану з
отриманням доходу, що є базою
нарахування єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування). Перерахунок
пенсії проводиться з дня встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму.
Пенсіонерам, які працюють (провадять
діяльність, пов'язану з отриманням
доходу, що є базою нарахування єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування), після
звільнення з роботи або припинення
такої діяльності пенсія
перераховується з урахуванням
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом, який встановлений на дату
звільнення з роботи або припинення
такої діяльності.

На підставі вищевказаної норми
громадянину ОСОБА_2, як непрацюючому,
було перераховано пенсію у зв'язку із
збільшенням розміру прожиткового
мінімуму.

Разом з тим, в ході проведеної
взаємозвірки з базою даних фізичних та
юридичних осіб України станом на 01.05.2013
року встановлено, що громадянин ОСОБА_2
з 20.01.2012 року зареєстрований як
підприємець, тобто провадить
діяльність, пов'язану з отриманням
доходу.

Згідно з наявним в матеріалах справи
розрахунком виплати пенсії ОСОБА_2 (а. с.
8), переплата пенсії становить 748,00 грн.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» суми пенсій, виплачені
надміру внаслідок зловживань з боку
пенсіонера або подання
страхувальником недостовірних даних,
можуть бути повернуті пенсіонером
добровільно або стягуються на підставі
рішень територіальних органів
Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відрахування з пенсії провадяться в
установленому законом порядку на
підставі судових рішень, ухвал,
постанов і вироків (щодо майнових
стягнень), виконавчих написів
нотаріусів та інших рішень і постанов,
виконання яких відповідно до закону
провадиться в порядку, встановленому
для виконання судових рішень.

Розмір відрахування з пенсії
обчислюється з суми, що належить
пенсіонерові до виплати.

З пенсії може бути відраховано не більш
як 50 відсотків її розміру: на утримання
членів сім'ї (аліменти), на
відшкодування збитків від розкрадання
майна підприємств і організацій, на
відшкодування пенсіонером шкоди,
заподіяної каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, а також у зв'язку
зі смертю потерпілого, на повернення
переплачених сум заробітної плати в
передбачених законом випадках.

З усіх інших видів стягнень може бути
відраховано не більш як 20 відсотків
пенсії.

Так, на підставі ст. 50 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» позивачем
винесено розпорядження яким вирішено
утримати переплату по пенсії в сумі 748,00
грн. по 20 відсотків до повного її
погашення (а. с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 помер (а. с. 10).
Залишок переплати по пенсії на момент
смерті останнього становив 549,35 грн.

Даючи правову оцінку вимогам позивача
про стягнення з ОСОБА_1, яка, на думку
позивача, є спадкоємцем ОСОБА_2,
вищевказаної суми переплати по пенсії,
суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 1216-1219 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

До складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Не входять до складу спадщини права та
обов'язки, що нерозривно пов'язані з
особою спадкодавця, зокрема:

1) особисті немайнові права;

2) право на участь у товариствах та
право членства в об'єднаннях громадян,
якщо інше не встановлено законом або їх
установчими документами;

3) право на відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я;

4) права на аліменти, пенсію, допомогу
або інші виплати, встановлені законом;

5) права та обов'язки особи як кредитора
або боржника, передбачені статтею 608
цього Кодексу.

В свою чергу, ч. 1 ст. 608 Цивільного
кодексу України передбачено, що
зобов'язання припиняється смертю
боржника, якщо воно є нерозривно
пов'язаним з його особою і у зв'язку з
цим не може бути виконане іншою особою.

Згідно з абз. 2 п. 2 Порядку
відшкодування коштів, надміру
виплачених за призначеними пенсіями,
та списання сум переплат пенсій та
грошової допомоги, що є безнадійними до
стягнення, затвердженого постановою
правління Пенсійного фонду України від
21.03.2003 року N6-4, переплатою пенсії та
грошової допомоги вважається сума
пенсій та грошової допомоги, виплачена
з різних причин понад розмір,
визначений законодавством.

Враховуючи ту обставину, що повернення
переплати пенсії є зобов'язанням, що
нерозривно пов'язане з особою боржника,
то дане зобов'язання припиняється
смертю такого боржника.

Таким чином, обов'язок ОСОБА_2 по
поверненню переплати пенсії не входить
до складу спадщини, оскільки таке
зобов'язання припинилося смертю
останнього.

Обставини, що переплата пенсії не
входить до складу спадщини додатково
підтверджується положеннями
Цивільного Кодексу України, якими
передбачено вичерпний перелік
обов'язків спадкодавця, які
успадковуються спадкоємцями, а саме:
обов'язок відшкодувати майнову шкоду
(збитки) та моральну шкоду, яка була
завдана спадкодавцем (ст. 1231, при цьому,
у розумінні положень Цивільного
кодексу України, переплата пенсії не є
різновидом майнової шкоди (збитків) та
моральної шкоди), обов'язок
відшкодувати витрати на утримання,
догляд, лікування та поховання
спадкодавця (ст. 1232), обов'язки за
договором оренди житла з викупом (ст.
1232-1).

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та управління
повинні діяти способами та в порядку,
передбаченими чинним законодавством
України.

Суд зазначає, що будь-яким
нормативно-правовим актом України, в
тому числі Цивільним кодексом України,
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», Законом України «Про
пенсійне забезпечення», Порядком
відшкодування коштів, надміру
виплачених за призначеними пенсіями,
та списання сум переплат пенсій та
грошової допомоги, що є безнадійними до
стягнення, не передбачено права
територіального органу Пенсійного
фонду України на стягнення переплати
пенсії з осіб, яким вона не призначена.

Таким чином, вимоги позивача про
стягнення з ОСОБА_1 суми переплати
пенсії її померлого чоловіка є
безпідставними.

У позовній заяві позивач посилається
на положення ст. 52 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», якими передбачено, що
сума пенсії, що належала пенсіонерові і
залишилася недоотриманою у зв'язку з
його смертю, виплачується - по місяць
смерті включно членам його сім'ї, які
проживали разом з пенсіонером на день
його смерті, у тому числі
непрацездатним членам сім'ї,
зазначеним у частині другій статті 36
цього Закону, які знаходилися на його
утриманні, незалежно від того,
проживали вони разом з померлим
пенсіонером чи не проживали.

Разом з тим, право членів сім'ї на
отримання пенсії, що належала
пенсіонерові і залишилася
недоотриманою у зв'язку з його смертю
(заява про отримання пенсії від 06.09.2013
року, а. с. 13), ніяким чином не свідчить
про виникнення права територіального
органу Пенсійного фонду України на
повернення суми переплати пенсії цієї
особи.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що
позовні вимоги позивача є
безпідставними та такими, що не
належать до задоволення.

Відповідно до п. 18 ст. 5 Закону
України "Про судовий збір" від сплати
судового збору звільняються, зокрема,
Пенсійний фонд України та його органи;
органи Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття, Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України, Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності, Фонду соціального
захисту інвалідів і його відділення.

Керуючись статтями 128, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Управлінню Пенсійного фонду України в
Млинівському районі Рівненської
області у задоволенні позову до ОСОБА_1
про стягнення переплати по пенсії по
інвалідності - відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Комшелюк Т.О.