Справа № 253/2755/14-а
Суддя: Перетятько О. Ю.
Дата ухвалення: 2014-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя: Перетятько О.
Справа № 253/2755/14-а
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 квітня 2014 року Центрально-Міський
районний суд міста Горлівки Донецької
області у складі: головуючого - судді
Перетятька О.Ю.,

при секретарі
Березка С.Г.,

за участю позивача
ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідача Хомич Т.М.,

Костомарової О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Горлівці
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Центрально - Міському районі
міста Горлівки про визнання
протиправними дій та зобов'язання
вчинити певні дії,

В С Т А
Н О В И В :

Позивач 06 березня 2014 року
звернувся до суду з названим позовом.
Свої вимоги мотивував наступними
обставинами. Згідно з Постановою
Верховної Ради України «Про звільнення
суддів» від 21 липня 2006 року (№ 19-V) та
відповідного наказу Територіального
управління державної судової
адміністрації в Донецькій області від
11 вересня 2006 року його було звільнено з
посади судді у зв'язку з поданням заяви
про відставку. Відповідно до змісту
частини 4 статті 43 Закону України «Про
статус суддів», що діяв на той час та
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» від 07.07.2010 р. він має
право на виплату йому щомісячного
довічного грошового утримання. З
наведених підстав 01.02.2007 р. управлінням
Пенсійного фонду України в Центрально -
Міському районі міста Горлівки
Донецької області йому було призначено
та сплачується зазначене утримання.
Ураховуючи протиправні дії
відповідача з нарахування та виплати
йому такого утримання він вже
звертався до суду за захистом своїх
прав, який ухвалив наступні судові
рішення. Постановою Центрально -
Міського районного суду міста Горлівки
від 24.01.2013 року зобов'язано управління
Пенсійного фонду України у
Центрально-Міському районі міста
Горлівки Донецької області здійснити
позивачу перерахунок та виплату йому
неоподатковуваного щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці Калінінського районного
суду міста Горлівки Донецької області,
виходячи з 80 відсотків від суддівської
винагороди судді на відповідній
посаді, що складається з окладу в
розмірі 8 мінімальних заробітних плат
на період 1 січня 2012 року, та доплати за
вислугу років, що складається з 60
відсотків від окладу судді на
відповідній посаді в розмірі 8
мінімальних заробітних плат, починаючи
з 1 січня 2012 року і до зміни розміру
суддівської винагороди судді на
відповідній посаді. Постановою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 26 березня
2013 року постанову суду І інстанції
змінено, виключено із резолютивної
частини постанови вислів «до зміни
розміру суддівської винагороди на
відповідній суддівській посаді», в
іншій частині постанову залишено без
змін. Враховуючи встановлені цім
судовим рішенням обставини, приписи
частини 3 статті 129 Закону України щодо
запровадження посадового окладу судді
місцевого суду з 01 січня 2013 року - 10
мінімальних заробітних плат), частини
3,5 статті 138 Закону № 2453-VI, він 16.09.2013
року звернувся до відповідача із
заявою про перерахунок щомісячного
грошового утримання судді у відставці.
Рішенням № 157 від 25.09.2013 року відповідач
йому в цьому відмовив. Таке рішення
було зареєстроване відповідачем до
відправлення 27.09.2013 року згідно із
супровідним листом(копія додається), а
відправлене - 30.09.2013 року згідно із
печаткою на поштовому конверті.
Значене рішення відповідача він
отримав 05 жовтня 2013 року, коли і
дізнався про порушення своїх прав. З
урахуванням змін до ст. 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів», внесених Законом України «Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» , що набрали чинності з 01
жовтня 2011 року. І з урахуванням цих змін
відповідач вважає, що законом не
передбачено проведення необхідного
перерахунку органами Пенсійного фонду
України і що такий перерахунок
здійснюється тільки суддям
Конституційного суду України. Вказане
рішення відповідача він вважає
вочевидь протиправним з врахуванням
рішення Конституційного Суду України
№ 3-рп/2013 від 03.06.2013 року. По друге, при
вирішенні спору між ним та
відповідачем з аналогічних
підстав(зокрема, зміна посадового
окладу судді місцевого суду згідно із
ч. 3 ст. 129 Закону України № 2453-VI) суди
першої та апеляційної інстанції у
вищезгаданих постановах від 24.01.2013 р. та
26.03.2013 р. відповідно, вже встановлювали
обставини, які мають значення для
розгляду справи, зокрема, його право на
перерахунок довічного грошового
утримання з урахуванням зростання
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді, згідно із
розрахунком стажу роботи, що дає право
на отримання щомісячного грошового
утримання(тобто вислуги років),
складеного Територіальним управлінням
державної судової адміністрації в
Донецькій області, цей стаж(вислуга
років) становить у нього 25 років і 5
днів. У постанові апеляційного суду від
26 березня 2013 року, відповідач
зобов'язаний був здійснювати позивачу
перерахунок довічного грошового
утримання, виходячи з 90 % заробітку
працюючого судді місцевого суду на
відповідній посаді, оскільки він
вийшов відставку під час дії Закону
України «Про статус суддів»(№ 2862-ХІІ),
статті 43 якого встановлювала виплату
грошового утримання судді у відставці
саме в такому розмірі. Отже, з огляду на
наведене, а також на зростання згідно
із частиною 3 статті 129 Закону України №
2453-VI посадового окладу судді місцевого
суду до 10 мінімальних заробітних плат,
а також з огляду на встановлені
рішеннями суду щодо його та
відповідача обставини, відповідач
зобов'язаний був здійснити йому
перерахунок та виплату щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці. Просив визнати
противоправною бездіяльність
відповідача щодо нездійснення йому
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці.
Скасувати рішення відповідача № 157 від
25.09.2013 року про відмову в проведенні
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
з 01.01.2013 року. Зобов'язати відповідача
здійснити позивачу перерахунок та
виплату йому щомісячного довічного
грошового утримання як судді у
відставці відповідно до вимог
частин1,2,3, 5 статті 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» від
07.07.2010 року (№2453-VI), тобто виходячи з 90
відсотків грошового утримання судді на
відповідній посаді, яке складається
для нього з посадового окладу судді
місцевого суду( з 01.01.2013 року в розмірі 10
мінімальних заробітних плат, діючих у
місяці нарахування), а також з доплати
за вислугу років у розмірі 60 відсотків
такого посадового окладу, і без
обмеження максимального розміру
зазначеного щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці.

У судовому засіданні позивач та
його представник наполягали на
позовних вимогах, мотивуючи їх
аналогічно викладеному в позовній
заяві. Додатково пояснили, що
відповідач отримав електронним листом
розпорядження Пенсійного фонду, в
якому зобов'язано територіальні органи
Пенсійного фонду здійснити
перерахунок суддям у відставці
щомісячного довічного грошового
утримання без обмеження максимальним
розміром і з урахуванням змісту
Рішення Конституційного Суду України
№ 3-рп/2013 від 03.06.2013 року. Такий
перерахунок відповідач мав здійснити
відповідно до Положення про управління
Пенсійного фонду України в районах,
містах і районах у містах»,
затвердженого постановою правління
Пенсійного Фонду України, а також
Положенням про Пенсійний Фонд України,
затвердженого Указом Президента
України від 06.04.2011 року.

Представники відповідача позов
не визнали. Пояснили, що Управлінням
Пенсійного Фонду України в Центрально -
Міському районі міста Горлівки були
вжиті заходи для виконання постанов
суду першої та апеляційної інстанції. З
01 жовтня 2011 року Законом України від
08.07.2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи», якою
в ст. 138 Закону України «Про судоустрій
і статус суддів» внесені зімни,
відповідно до яких відсутні підстави
для перерахунку розміру довічного
утримання судді загального суду у разі
зміни посадового окладу відповідного
судді.

Суд, заслухавши пояснення сторін
та їх представників, дослідивши
матеріали справи, вважає встановленим
наступне.

Позивач ОСОБА_1 з 07 червня 1989 року
по 11 вересня 2006 року працював на
посаді судді Калінінського районного
суду міста Горлівки Донецької області.

Постановою Верховної Ради
України «Про звільнення суддів» від 21
липня 2006 року № 19-V та наказу
Територіального управління державної
судової адміністрації в Донецькій
області від 11 вересня 2006 року позивача
було звільнено з посади у зв'язку з
поданням заяви про відставку.

Стаж роботи на посаді судді
складає 25 років 5 днів, що підтверджено
розрахунком стажу роботи, що дає право
на отримання щомісячного довічного
грошового утримання, складеного
Територіальним управлінням державної
судової адміністрації в Донецькій
області, згідно із яким цей стаж, що дає
право на отримання щомісячного
довічного грошового утримання, як
судді у відставці, складається з стажу
роботи на посаді судді Калінінського
районного суду міста Горлівки
Донецької області -17 років 3 місяця 4
дня, на посаді слідчого СВ ВВС
Центрально-Міського райвиконкому
міста Горлівки Донецької області - 3
роки 9 місяців 29 днів, половини строку
навчання на денній формі навчання
Харківського юридичного інституту
імені Ф. Е. Дзержинського -1 рік 11
місяців, та строкової військової
служби -2 роки 2 дня, а всього 25 років 5
днів(а.с. 29). Цей факт встановлено
постановою Центрально - Міського
районного суду міста Горлівки від
24.01.2013 року по справі № 0551/13272/2012 за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Центрально - Міському районі міста
Горлівки Донецької області про
визнання протиправною бездіяльності,
зобов'язання вчинити певні дії та
постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 26.03.2013 р.
(а.с. 13-15, 16-18).

Стаж роботи на посаді слідчого,
половина строку навчання на денній
формі навчання в юридичному інституту,
та строк військової служби входить в
стаж судді, котрий дає право на
отримання щомісячного довічного
грошового утримання, як судді у
відставці згідно ст. 43 Закону України
«Про статус суддів», ст. 1 Указу
Президента України №584 від 10 липня 1995
року «Про додаткові заходи щодо
соціального захисту суддів», абз.2 п.3-1
Постанови Кабінету Міністрів України
№865 від 3 вересня 2005 року «Про оплату
праці та щомісячне грошове утримання
суддів». В силу п.11 розділу ХІІІ
«Перехідних положень» Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» від 7
липня 2010 року, судді, які призначені, чи
обрані на посаду до вступу в силу цього
Закону, зберігають визначення стажу
роботи на посаді судді згідно
законодавства, що діяло на день вступу
в чинність цього Закону. Таким чином,
його стаж судді, який дає право на
отримання щомісячного довічного
грошового утримання, як судді у
відставці складає 25 років 5 днів.

До 31 грудня 2011 року щомісячне довічне
грошове утримання йому, як судді у
відставці виплачувалось на засаді ст.
ст. 43, 44 Закону України «Про статус
суддів» та Постанови Кабінету
Міністрів України №865 від 3 вересня 2005
року «Про оплату праці та щомісячне
грошове утримання суддів».

Позивач перебуває на обліку в УПФУ в
Центрально-Міському районі міста
Горлівки Донецької області, отримуючи
довічне утримання у вказаному
управлінні Пенсійного
фонду(розпорядження від 13.02.2007 р.)(а.с. 41).

Позивач раніш звертався із заявою про
перерахунок вказаного утримання, проте
йому в перерахунку було відмовлено, у
зв'язку із чим ОСОБА_1 звернувся до суду
з адміністративним позовом.

Постановою Центрально - Міського
районного суду міста Горлівки від
24.01.2013 року зобов'язано управління
Пенсійного фонду України у
Центрально-Міському районі міста
Горлівки Донецької області здійснити
позивачу перерахунок та виплату
неоподатковуваного щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці Калінінського районного
суду міста Горлівки Донецької області,
виходячи з 80 відсотків від суддівської
винагороди судді на відповідній
посаді, що складається з окладу в
розмірі 8 мінімальних заробітних плат
на період 1 січня 2012 року, та доплати за
вислугу років, що складається з 60
відсотків від окладу судді на
відповідній посаді в розмірі 8
мінімальних заробітних плат на період 1
січня 2012 року, починаючи з 1 січня 2012
року і до зміни розміру суддівської
винагороди судді на відповідній
посаді(а.с. 13-15). Постановою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 26.03.2013 року зазначену постанову
змінено. У абзаці четвертого
резолютивної частини постанови
Центрально - Міського районного суду м.
Горлівки Донецької області від 24 січня
2013 року № 0551/13272/2012 виключено вислів до
зміни розміру суддівської винагороди
судді на відповідній посаді. В іншій
частині постанову суду І інстанції
залишено без змін (а.с. 16-18).

ОСОБА_1 16 вересня 2013 р. звернувся із
заявою про перерахунок довічного
утримання як судді по довідці із
пенсійної справи(а.с. 50). При цьому
надана довідка територіального
управління Державної судової
адміністрації України в Донецькій
області, згідно із якою заробітна плата
працюючого на відповідній посаді
судді, яка враховується при
призначенні(перерахунку) довічного
грошового утримання суддям у відставці
згідно статті 129 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» за січень -
листопад 2013 року оклад 11470 грн.,
надбавка за вислугу років(а.с. 49).

Рішенням № 157 від 25.09.2013 р. заступника
начальника управління Пенсійного
фонду України в Центрально - Міському
районі м. Горлівки було прийнято
рішення про відмову в перерахунку
довічного утримання, посилаючись на
частини 3,4 статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» в редакції
Закону України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» і на
те, що перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання
здійснюється з усієї суми заробітної
плати діючих суддів Конституційного
Суду України з дня виникнення права на
відповідний перерахунок(а.с. 79).

Однією з гарантій забезпечення
незалежності суддів, закріплених у
статті 126 Конституції України, є
надання їм за рахунок держави
матеріального і соціального захисту
(заробітна плата, пенсія, щомісячне
довічне грошове утримання, тощо),
надання їм у майбутньому статусу судді
у відставці, право якого на пенсійне та
щомісячне довічне грошове утримання є
гарантією незалежності працюючих
суддів.

Правові засади організації судової
влади, загальний порядок забезпечення
діяльності судів та інші питання
судоустрою і статусу суддів,
врегульовані Законом України «Про
судоустрій і статус суддів» від 07 липня
2010 року.

Призначення та нарахування
щомісячного довічного грошового
утримання, призначене судді у
відставці, проводиться згідно вимог
статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» від 07 липня
2010 року.

Статтею 129 цього Закону визначено вид,
склад, розмір суддівської винагороди,
яка складається з грошового утримання,
яке включає в себе посадовий оклад та
доплати за: вислугу років; перебування
на адміністративній посаді в суді;
науковий ступінь; роботу, яка
передбачає доступ до державної
таємниці. Призначення щомісячного
грошового утримання, його розмір
врегульоване частиною 3 статті 138
Закону .

З часу набуття чинності Закону
частиною 3 цієї статті було
встановлено, що щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді. За кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Така редакція частини 3 статті 138
Закону була чинною до 01 жовтня 2011 року,
та після набуття чинності на підставі
змін, внесених згідно із Законом від
08.07.2011 року № 3668-VІ, була викладена у
новій редакції, де було визначено, що
щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді з
якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді.

Стаття 129 зазначеного Закону
України щодо суддівської винагороди,
вводилась в дію з 01 січня 2011 року. В той
же час, абзац шостий пункту 1 розділу XII
із змінами, внесеними згідно із Законом
України від 23.12.2010 р. N 2856-VI, стаття 129
Закону щодо суддівської винагороди
введена в дію з 1 січня 2012 року.

Пункт 11 Перехідних положень
Закону України «Про судоустрій та
статус суддів»(розділ ХІІІ) визначає
те, що судді, призначені чи обрані на
посаду до набрання чинності цим
Законом зберігають визначення стажу
роботи на посаді судді відповідно до
законодавства, що діяв раніше.

Розглядаючи норми Закону України «Про
судоустрій та статус суддів» у
контексті тривалості правовідносин
позивача та збереження його статусу
судді у відставці, суд виходить з
поняття дії закону у часі.

Нормативні правові акти втрачають
силу, якщо у дію вводяться нові
нормативні акти, які встановлюють інше
регулювання аналогічних питань. У
цьому випадку відбувається фактична
втрата нормативним актом юридичної
сили. При цьому не має зворотної сили
Закон, який відміняє чи звужує права,
обмежує їх використання. Таким
загальноприйнятий принцип випливає з
положень ст. ст. 22,58 Конституції
України.

З урахуванням вище зазначеного,
суд вважає, що правовий статус позивача
після набрання чинності Закону України
«Про судоустрій та статус суддів» від
07.07.2010 року регулюється саме ним.

При цьому рішенням Конституційного
Суду України від 03.06.2013 р. № 3-рп/13 у
справі за конституційним поданням
Верховного Суду України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) окремих положень
статті 2, абзацу другого пункту 2
розділу ІІ „Прикінцеві та перехідні
положення" Закону України „Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи",
статті 138 Закону України „Про
судоустрій і статус суддів" (справа
щодо змін умов виплати пенсій і
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці). Визнано
такими, що відповідають Конституції
України (є конституційними), частини
першу, другу статті 138 Закону України
„Про судоустрій і статус суддів" від 7
липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону
України „Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" від 8
липня 2011 року № 3668-VI. Визнано такими, що
не відповідають Конституції України (є
неконституційними) частину третю,
перше, друге, третє речення частини
п'ятої статті 138 Закону України „Про
судоустрій і статус суддів" від 7 липня

2010 року № 2453-VI у редакції Закону
України „Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" від 8
липня 2011 року № 3668-VI; статтю 2 Закону
України „Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" від 8
липня 2011 року № 3668-VI в частині
поширення її дії на Закон України „Про
судоустрій і статус суддів" від 7 липня
2010 року № 2453-VІ; абзац другий пункту 2
розділу ІІ „Прикінцеві та перехідні
положення" Закону України „Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" від 8
липня 2011 року № 3668-VI, зі змісту якого
вбачається, що виплата суддям пенсії
(щомісячного довічного грошового
утримання) здійснюється без
індексації, без застосування положень
частин другої, третьої статті 42 Закону
України „Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" від 9
липня 2003 року № 1058-IV та без проведення
інших перерахунків, передбачених
законодавством. Положення Закону
України „Про судоустрій і статус
суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у
редакції Закону України „Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" від 8
липня 2011 року № 3668-VI та Закону України
„Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI,
визнані неконституційними, втрачають
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. При цьому, керуючись частиною
другою статті 70 Закону України „Про
Конституційний Суд України",
відповідно до якої у разі необхідності
Конституційний Суд України може
визначити у своєму рішенні, висновку
порядок і строки їх виконання, а також
покласти на відповідні державні органи
обов'язки щодо забезпечення виконання
рішення, додержання висновку,
Конституційний Суд України вказав
такий порядок виконання цього Рішення:
підлягають застосуванню частини перша,
друга статті 138 Закону № 2453 у редакції
Закону № 3668 як такі, що не суперечать
Конституції України; частина третя
статті 138 Закону № 2453 у редакції Закону
№ 3668, яка суперечить Конституції
України‚ не підлягає застосуванню як
така, що втратила чинність з дня
ухвалення Конституційним Судом
України цього Рішення. Натомість
підлягає застосуванню частина третя
статті 138 Закону № 2453 в редакції до
змін, внесених Законом № 3668, а саме:
„Щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання"; перше, друге, трете речення
частини п'ятої статті 138 Закону № 2453 у
редакції Закону № 3668, що суперечать
Конституції України, не підлягають
застосуванню як такі, що втратили
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Проте підлягають застосуванню
перше речення частини п'ятої статті 138
Закону № 2453 в редакції до змін,
внесених Законом № 3668, а саме: „Пенсія
або щомісячне довічне грошове
утримання судді виплачується
незалежно від заробітку (прибутку),
одержуваного суддею після виходу у
відставку"‚ та четверте речення
частини п'ятої статті 138 Закону № 2453 зі
змінами, внесеними Законом № 3668, а саме:
„Довічне грошове утримання суддям
виплачується органами Пенсійного
фонду України за рахунок коштів
Державного бюджету України"; дія
статті 2 Закону № 3668 не поширюється на
Закон № 2453; дія абзацу другого пункту 2
розділу ІІ „Прикінцеві та перехідні
положення" Закону № 3668 не поширюється
на правовідносини щодо виплати суддям
пенсії (щомісячного довічного
грошового утримання).

Отже, вказані норми не
передбачають відсоткового
співвідношення щорічного довічного
грошового утримання від власного
заробітку (на відміну від пенсії у
загальноприйнятому понятті), а
передбачають саме виплату від
грошового утримання судді, який працює
на відповідній посаді.

Наведене закріплене у
рішеннях Конституційного суду України,
що стосуються правових понять
інституту судді у відставці, поняття
щомісячного довічного грошового
утримання, принципів незалежності
суддів, що вказане Конституційним
Судом України, зокрема, про
неможливість відміни та звуження
змісту та об'єму статусу суддів; про
неможливість звуження досягнутого
рівня незалежності суддів; про
неможливість диспропорції у
матеріальному забезпеченні судів та
суддів різних рівнів; про неможливість
суттєвої диспропорції у грошовому
забезпеченні працюючих суддів та
суддів у відставці; про неможливість
відміни принципу, як перегляд
щомісячного довічного грошового
утримання у разі зміни заробітної
плати працюючим суддям, виходячи з її
нового розміру.

В іншому випадку гарантії
нарахування щомісячного довічного
грошового утримання позивачеві
суттєво звузять зміст, об'єм статусу
судді, рівень його соціального захисту,
відповідно звузяться гарантії
незалежності суддів, оскільки виходячи
у відставку, суддя мав право на
перегляд розміру виплат щомісячного
довічного грошового утримання при
зміні заробітку діючого судді,
тлумачення нового закону, що він нібито
не передбачає перегляду щомісячного
довічного грошового утримання,
протирічить змісту закону та
Конституції.

Крім того, досліджуючи
правове поняття «щомісячне довічне
грошове утримання судді»,
Конституційний суд України у
мотивувальній частині рішення від 14
грудня 2011 року № 18-рп/2011, вказав, що це
утримання є самостійною гарантією
незалежності судді та складовою його
правового статусу, а правова природа
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці та
щомісячне грошове утримання діючого
судді однакова, а самі ці поняття
однорідні та взаємопов'язані,
ідентичні, відрізняються лише за
способом фінансування: судді у
відставці сплачує Пенсійний фонд
України за рахунок Державного бюджету,
діючому судді виключно з Державного
бюджету України. У цьому ж рішенні
Конституційний суд України також
вказує про неможливість звуження
змісту та об'єму гарантій незалежності
суддів, а відповідно, матеріального та
соціального забезпечення.

Конституційний Суд України
неодноразово висловлював аналогічні
правові позиції у відношенні гарантій
незалежності суддів, їх матеріального
та соціального забезпечення у
рішеннях, а саме: від 24 червня 1999 року №
6-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 (
справа про пільги, компенсації та
гарантії), від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004
( справа про припинення дій чи
обмеження пільг, компенсацій та
гарантій), від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005
( справа про пенсії та щомісячне
довічне грошове утримання), від 18
червня 2007 року № 4-рп/2007 ( справа про
гарантії незалежності суддів); рішення
№ 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року.

Отже, позивач має право на
перерахунок щомісячного грошового
довічного утримання з моменту
збільшення розміру суддівської
винагороди судді відповідного суду.

Згідно ст. 129 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» від 07 липня 2010 року
суддівська винагорода судді місцевого
суду, що працює на відповідній посаді, з
1 січня 2013 року, складається з наступних
виплат:

1) посадового окладу у
розмірі 10 мінімальних заробітних плат;

2) доплати за вислугу років у
розмірі: за наявності стажу роботи
більше 25 років - 60 % посадового окладу.

Зміст вказаної статті
безспірно визначає базу для
нарахування щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
у відповідності з вимогами ч. 3 ст. 138
Закону України «Про судоустрій та
статус суддів», має усі необхідні для
цього данні, а також зобов'язує
відповідача - управління Пенсійного
фонду України у Центрально-Міському
районі міста Горлівки Донецької
області, де знаходиться особиста
справа судді у відставці ОСОБА_1
провести відповідні нарахування.

Стаж судді Нікітенка, який дає
право на отримання довічного грошового
утримання складає 25 років 05 днів(а.с. 29),
який на оспорюється сторонами. Слід
зазначити, що ще розпорядженням
відповідача від 13.02.2007 р. відсоток від
грошового утримання судді для
обчислення довічного утримання
позивача складає 90%(а.с. 41).

Таким чином, саме
відповідач - управління Пенсійного
фонду України у Центрально-Міському
районі міста Горлівки Донецької
області проявив бездіяльність щодо
законодавчо визначеного обов'язку
вчинити дії, пов'язані з перерахунком
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці ОСОБА_1

З наведених вище обставин доводи
представників відповідача щодо
відсутності підстав для перерахування
довічного грошового утримання судді у
відставці ОСОБА_1

Однак позивачу до подання ним
заяви 16.09.2013 р. про перерахунок
довічного грошового утримання судді у
відставці зазначене утримання
нараховувалося на виконання постанови
суду і у відповідача не було підстав
для перерахування утримання. Отже,
право на перерахунок зазначеного
утримання у позивача виникло з моменту
подання відповідної заяви та надання
довідки щодо суддівської
винагороди(16.09.2013 р.),а не з 01.01.2013 р., як
позивач зазначив у своїй позовній
заяві.

Отже, слід визнати протиправними дії
Управління Пенсійного фонду України в
Центрально - Міському районі міста
Горлівки щодо відмови в перерахунку
довічного утримання ОСОБА_1 відповідно
до ст. 138 Закону України «Про судоустрій
і статус суддів» у зв'язку із
збільшенням суддівської винагороди
судді, який працює на відповідній
посаді. Також слід скасувати рішення №
157 заступника начальника Управління
Пенсійного фонду України в Центрально -
Міському районі міста Горлівки від
25.09.2013 року про відмову в проведенні
перерахунку щомісячного довічного
утримання судді у відставці, а також
зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Центрально - Міському
районі міста Горлівки Донецької
області Управління Пенсійного фонду
України в Центрально - Міському районі
міста Горлівки Донецької області
розглянути заяву ОСОБА_1, надану 16
вересня 2013 року, та прийняти рішення
щодо перерахунку з 16 вересня 2013 року
відповідно до вимог частин 1,2,3,5 статті
129, частини 3 статті 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» від
07.07.2010 року № 2453-VI, тобто виходячи з 90
відсотків грошового утримання судді на
відповідній посаді, яке стосовно
ОСОБА_1 складається з посадового окладу
судді місцевого суду(встановленого з
01.01.2013 року - у розмірі 10 мінімальних
заробітних плат, встановлених у місяці
нарахування), а також з доплати за
вислугу років у розмірі 60 відсотків
такого посадового окладу, і без
обмеження максимального розміру
зазначеного щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці.

Таким чином, позов підлягає
задоволенню частково.

Оскільки позов задоволено частково,
слід стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_1 витрати зі
сплати судового збору в сумі 73 гривні 08
копійок.

На підставі викладеного, ст. ст. 129, 138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів», рішення
Конституційного Суду України від 03.06.2013
р. № 3-рп/13 у справі за конституційним
поданням Верховного Суду України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) окремих положень
статті 2, абзацу другого пункту 2
розділу ІІ „Прикінцеві та перехідні
положення" Закону України „Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи",
статті 138 Закону України „Про
судоустрій і статус суддів" (справа
щодо змін умов виплати пенсій і
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці), ст.ст. 2,
11, 17, 18, 87, 94, 99, 158-163, Кодексу
адміністративного судочинства
України,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в Центрально -
Міському районі міста Горлівки про
визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,
задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в Центрально -
Міському районі міста Горлівки щодо
відмови в перерахунку довічного
утримання ОСОБА_1 відповідно до ст. 138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» у зв'язку із збільшенням
суддівської винагороди судді, який
працює на відповідній посаді.

Скасувати рішення № 157 заступника
начальника Управління Пенсійного
фонду України в Центрально - Міському
районі міста Горлівки від 25.09.2013 року
про відмову в проведенні перерахунку
щомісячного довічного утримання судді
у відставці.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Центрально - Міському
районі міста Горлівки Донецької
області Управління Пенсійного фонду
України в Центрально - Міському районі
міста Горлівки Донецької області
розглянути заяву ОСОБА_1, надану 16
вересня 2013 року, та прийняти рішення
щодо перерахунку з 16 вересня 2013 року
відповідно до вимог частин 1,2,3,5 статті
129, частини 3 статті 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» від
07.07.2010 року № 2453-VI, тобто виходячи з 90
відсотків грошового утримання судді на
відповідній посаді, яке стосовно
ОСОБА_1 складається з посадового окладу
судді місцевого суду(встановленого з
01.01.2013 року - у розмірі 10 мінімальних
заробітних плат, встановлених у місяці
нарахування), а також з доплати за
вислугу років у розмірі 60 відсотків
такого посадового окладу, і без
обмеження максимального розміру
зазначеного щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці.

В задоволенні іншої частини позову
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати
судового збору в сумі 73 гривні 08
копійок.

Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Центрально - Міський районний суд
міста Горлівки Донецької області. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Вступну та резолютивну частини
постанови прийнято, складено і
підписано в нарадчій кімнаті та
проголошено в судовому засіданні 29
квітня 2014 року. Постанову складено в
повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС
України 05 травня 2014 року.

Суддя
О. Ю.
Перетятько