Справа № 2201/2-а-386/11
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2014-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2201/2-а-386/11
Головуючий у 1-й інстанції: Герасимчук
Суддя-доповідач: Граб Л.С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Граб Л.С.

суддів: Боровицького О. А. Сапальової
Т.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Білогірського районного
суду Хмельницької області від 28 квітня
2011 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління праці та
соціального захисту населення
Білогірської райдержадміністрації про
стягнення заборгованості та
зобов"язання вчинити дії , -

В С Т А Н О В И В :

В березні 2011 року ОСОБА_2 звернулася в
суд з позовом до управління праці та
соціального захисту населення
Білогірської райдержадміністрації, в
якому просила поновити пропущений
строк звернення до суду, стягнути з
відповідача на її користь недоплачену
суму допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період з 26.10.2007 року по 26.10.2010 року, що
становить 18103,00 грн; зобов'язати
відповідача призначити їй щомісячну
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період з 26.10.2007 року по 26.10.2010 року
відповідно до положення частини 1
статті 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» у розмірі не
менше прожиткового мінімуму на дитину
до 6 років, затвердженого діючими
законами України про державний бюджет
на відповідний рік; відшкодувати їй за
рахунок відповідача витрати , понесені
нею на оплату послуг з правової
допомоги в розмірі 400,00 грн.

Постановою суду першої інстанції від 28
квітня 2011 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, позивачка подала
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції від 28 квітня 2011 року та
прийняти нову, якою задовольнити
позовні вимоги повністю, посилаючись
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення судом при ухваленні
рішення норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи.

Сторони, будучи належним чином
повідомленими про час, дату та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явились.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження, відповідно до пунктів 1, 2
частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, а також
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального
та процесуального права, давши правову
оцінку обставинам у справі, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що апеляційну скаргу слід задовольнити
частково, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, 18
березня 2011 року позивачка звернулася в
суд з адміністративним позовом до
управління праці та соціального
захисту населення Білогірської
районної державної адміністрації.

Враховуючи те, що протиправні дії
відповідача, зокрема, недоплата
щомісячної допомоги по догляду за
дитиною, мали місце з жовтня 2007 року, а
до суду з адміністративним позовом
позивачка звернулася лише 18 березня 2011
року, то колегія суддів вважає
пропущеним позивачкою строк звернення
до суду за захистом порушеного права, а
саме з 26.10.2007 року по 18.09.2010 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України,
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Таким чином, правовий припис "в межах
строку звернення до адміністративного
суду, встановленого законом" означає,
що позов має подаватися лише в тих
межах часу, які встановлені законом.
Крім того, можливість захисту прав та
інтересів залежить від дотримання
строків, встановлених на цей випадок
законом.

Частиною 2 ст. 99 КАС України встановлено
шестимісячний строк для звернення до
адміністративного суду, що пов'язане зі
специфікою правовідносин, а також має
сприяти наданню доказів, підвищує їхню
достовірність і тим самим сприяє
встановленню істини у конкретній
адміністративній справі.

Дана норма закону означає, що за
загальним правилом перебіг строку на
звернення до адміністративного суду
починається від дня виникнення права
на адміністративний позов, тобто коли
особа дізналася або могла дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Необхідно зазначити, що
процесуальним строком є проміжок часу,
встановлений законом або судом, у який
суд та особи, що беруть участь у справі,
та інші учасники процесу вчиняють
певні процесуальні дії, передбачені
КАС України, в результаті вчинення яких
настають певні правові наслідки.

Згідно з ч. 1 ст. 100 КАС України,
пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
залишення без розгляду
адміністративного позову за умови,
якщо суд за заявою особи, яка його
подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
встановлення процесуальних строків
законом та судом передбачено з метою
дисциплінування учасників
адміністративного судочинства та
своєчасного виконання ними,
передбачених КАС України певних
процесуальних дій.

Оскільки, колегія суддів не вбачає
причини пропущення строку звернення до
суду, на які вказує позивачка, так як
остання щомісячно отримувала допомогу,
розмір якої її влаштовував та не
оскаржувався, поважними, а також
позивачкою не надано доказів в
обґрунтування поважності причин
пропущення строку, тому наявні
підстави для залишення позовної заяви
без розгляду в частині зобов'язання
відповідача провести перерахунок та
виплату пенсії з 26.10.2007 року по 18.09.2010
року.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що суд першої інстанції
дійшов неправильного висновку про
відмову у задоволенні позовних вимог
повністю, оскільки позовні вимоги про
зобов'язання відповідача провести
перерахунок пенсії за період з 26.10.2007
року по 18.09.2010 року необхідно залишити
без розгляду з підстав пропуску строку
звернення до суду.

В силу пункту 4 частини 1 статті 198 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції, суд апеляційної
інстанції має право скасувати
постанову суду і залишити позовну
заяву без розгляду.

Що стосується позовних вимог про
зобов'язання відповідача провести
перерахунок пенсії за період з 19.09.2010
року по 26.10.2010 року, колегія суддів
зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та не
заперечується сторонами, 02.02.2009 року
ОСОБА_2 у зв'язку з виходом на роботу,
припинено виплату допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Протягом 04.02.2009 р.-26.10.2010 р. догляд за
дитиною здійснювала ОСОБА_3 - сестра
позивачки, що підтверджується довідкою
виданою виконкомом Білогірської
селищної ради, від 28.02.2011 року №855.

Статтею 3 Закону № 2811-ХІІ передбачено,
що право на допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за цим Законом має особа (один з
батьків дитини, усиновитель, опікун,
баба, дід або інший родич), яка фактично
здійснює догляд за дитиною.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що в цій частині
позовних вимог ОСОБА_2 необхідно
відмовити, оскільки фактично догляд за
дитиною здійснювала інша особа - ОСОБА_3

При цьому, колегія суддів Вінницького
апеляційного адміністративного суду
вважає за необхідне вказати на те, що
суд першої інстанції не вирішив
питання щодо відшкодування судових
витрат, понесених позивачем на оплату
правової допомоги.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України
витрати, пов'язані з оплатою допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, які надають правову допомогу за
договором, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Оскільки рішення суду, прийняте не на
користь позивачки, то витрати на
правову допомогу відшкодуванню не
підлягають.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Так, відповідно до ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 159 КАС України, законним
є рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.

Враховуючи вище наведене, колегія
суддів прийшла до висновку, що суд
першої інстанції, ухвалюючи рішення, не
повно з'ясував обставини справи та
порушив норми матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, а тому
постанова суду першої інстанції
підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст.195 КАС України,
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в разі
встановлення під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Згідно п.1, п.4 ч.1 ст.202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, а також, порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково .

Постанову Білогірського районного
суду Хмельницької області від 28 квітня
2011 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління праці та
соціального захисту населення
Білогірської райдержадміністрації про
стягнення заборгованості та
зобов"язання вчинити дії, - скасувати в
частині стягнення з управління праці
та соціального захисту населення
Білогірської райдержадміністрації
недоплаченої допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за період з 26.10.2007 року по 18.09.2010
року та зобов'язання призначити
щомісячну допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за період з 26.10.2007 року по 18.09.2010
року в розмірі не менше прожиткового
мінімуму на дитину до шести років .

Позовні вимоги в частині стягнення з
управління праці та соціального
захисту населення Білогірської
райдержадміністрації недоплаченої
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період з 26.10.2007 року по 18.09.2010 року та
зобов'язання призначити щомісячну
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період з 26.10.2007 року по 18.09.2010 року в
розмірі не менше прожиткового мінімуму
на дитину до шести років - залишити без
розгляду.

В іншій частині постанову
Білогірського районного суду
Хмельницької області від 28 квітня 2011
року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Граб Л.С.

Судді
Боровицький О. А.

Сапальова Т.В.