Справа № 126320/12/9104
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2014-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2014 року
Справа № 126320/12/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Затолочного В.С.
та Савицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у м.Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Маневицькому районі
Волинської обл. на постанову
Маневицького районного суду
Волинської обл. від 04.10.2011р. в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в Маневицькому районі
Волинської обл. про визнання
бездіяльності протиправною,
зобов'язання провести перерахунок
пенсії із врахуванням наявного стажу
та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, -

В С Т А Н О В И Л А:

14.09.2011р. позивач ОСОБА_2 звернулася до
суду із адміністративним позовом, у
якому просила визнати протиправними
дії відповідача Управління Пенсійного
фонду України в Маневицькому районі
Волинської обл. щодо ненарахування та
невиплати їй збільшеної пенсії,
передбаченої ч.2 ст.56 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»;
зобов'язати пенсійний орган провести
нарахування та виплату позивачу з
серпня 2010 року доплати до пенсії
відповідно до вимог ч.2 ст.56 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
із врахуванням набутого
понаднормового стажу роботи до пенсії,
що підлягає збільшенню на 1 відсоток
заробітку за кожний рік роботи понад
установлений законом стаж для жінок - 15
років, для чоловіків - 20 років, із
урахуванням виплачених сум; визнати
протиправними дії відповідача
Управління Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі Волинської обл.
щодо ненарахування та невиплати їй
розміру додаткової щомісячної пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю,
передбачену ч.2 ст.51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», в розмірі
25 відсотків мінімальної пенсії за
віком; зобов'язати пенсійний орган
провести перерахунок та виплату
позивачу з серпня 2010 року додаткової
щомісячної пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, передбачену ч.2 ст.51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
в розмірі 25 відсотків мінімальної
пенсії за віком, з урахуванням
виплачених сум (а.с.1-2).

Ухвалою суду від 16.09.2011р. позовні вимоги
про визнання дій протиправними,
зобов'язання провести перерахунок і
виплату пенсії за період з 01.08.2010р. по
13.03.2011р. залишено без розгляду через
пропуск строку звернення до суду та
відсутності поважних причин для його
поновлення (а.с.8 і на звороті).

Постановою Маневицького районного
суду Волинської обл. від 04.10.2011р.
заявлений позов задоволено частково;
визнано протиправними дії відповідача
Управління Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі Волинської обл.
щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_2
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, відповідно до вимог ч.2 ст.51
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»; зобов'язано пенсійний
орган провести перерахунок та виплату
позивачу додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, в розмірі 25
відсотків мінімальної пенсії за віком
за період з 14.03.2011р. по 22.07.2011р. на
підставі положень ст.ст.51, 67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
виходячи із розміру мінімальної пенсії
за віком у відповідності до ч.1 ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», ч.3 ст.4 Закону України
«Про прожитковий мінімум», з
урахуванням виплачених сум; у
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено; постанову суду допущено до
негайного виконання (а.с.15-18).

Розгляд справи проведений судом першої
інстанції в порядку скороченого
провадження, передбаченого ст.183-2 КАС
України.

Не погодившись із постановою суду, її
оскаржив відповідач Управління
Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі Волинської обл.,
який покликаючись на порушення судом
норм матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи,
просить у поданій апеляційній скарзі
постанову суду першої інстанції
скасувати та прийняти нове рішення,
яким у задоволенні заявленого позову
відмовити (а.с.19 і на звороті).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
змістом ст.ст.116, 147 Конституції України
та ст.51 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», при цьому вказує, що з
01.01.2008р. Законом України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» були внесені зміни до
ст.51 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали наслідок Чорнобильської
катастрофи», відповідно до яких,
розміри додаткових пенсій та
мінімальні пенсії по інвалідності
визначатимуться у відсотках від
прожиткового мінімуму для осіб, яки
втратили працездатність. Рішенням
Конституційного Суду України від
22.05.2008р. визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними), ряд положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»,
зокрема положення п.28 розділу II
вказаного Закону. Разом з тим, рішення
про відновлення дій вищевказаних
законодавчих актів України у редакції,
чинній до внесення змін до них,
Верховною Радою України не приймалося.
Починаючи 22.05.2008р., в дію вступила
постанова КМ України № 530 від 28.05.2008р.,
якою встановлено, що особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи та належать до 2 категорії,
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, виплачується у
розмірі 15 відсотків від прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
осіб, які втратили працездатність.
Також фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» здійснюється за рахунок
державного бюджету, а не Пенсійного
Фонду України.

На підставі ст.197 КАС України розгляд
наведеної справи проводиться в порядку
письмового провадження, оскільки
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга підлягає
до часткового задоволення, з наступних
мотивів.

Відповідно до ст.201 КАС України
підставами для зміни постанови суду
першої інстанції є:

1) правильне по суті вирішення справи чи
питання, але із помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права;

2) вирішення не всіх позовних вимог або
питань.

Приймаючи рішення по справі, суд першої
інстанції виходив з того, що
матеріалами справи та нормами чинного
законодавства підтверджується право
позивача на перерахунок пенсії у
відповідності до вимог ч.2 ст.56 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Також на підставі пріоритетності
законів над підзаконними актами при
виплаті розміру додаткової пенсії
позивачеві підлягають застосуванню ч.1
ст.51 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не постанови КМ України,
які істотно звужують обсяг
встановлених законом прав.

Окрім цього, судом під час вирішення
справи застосовано шестимісячний
строк звернення до суду і задоволені
позовні вимоги, починаючи з 14.03.2011р., по
22.07.2011р.

Між тим, на думку колегії суддів, вірно
вирішивши справу по суті, суд першої
інстанції допустив помилкове
застосування вимог процесуального
закону, що стверджується наступним.

Як слідує з матеріалів справи, позивач
віднесена до осіб, які постраждали
внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС
3 категорії, перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі Волинської обл.,
отримує з 16.01.2005р. пенсію за віком із
зменшенням пенсійного віку як
потерпілій внаслідок Чорнобильської
катастрофи відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та з
урахуванням норм Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (а.с.3-6, 12-13).

Позивачу відповідно до ст.51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
як постраждалому 3 категорії була
встановлена додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, в розмірі 25
процентів мінімальної пенсії за віком,
в подальшому розмір вказаної пенсії
визначався відповідно до постанов КМ
України.

Відповідно ч.3 ст.51 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) особам,
віднесеним до категорії 3, щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, призначається у розмірі 25
процентів мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, вихідними критеріями
обрахунку розглядуваної додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, є
мінімальна пенсія за віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком
згідно до ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Розрахунок спірної додаткової пенсії
позивачу проведено відповідачем на
підставі постанов КМ України № 530 від
28.05.2008р. «Деякі питання соціального
захисту окремих категорій громадян».

Колегія суддів вважає, що при
розрахунку додаткової пенсії,
передбаченої ст.51 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
застосуванню підлягає розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, встановлений
в законі про Державний бюджет України
на відповідний рік, із якого
визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Порядок обчислення пенсій по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсій у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
затверджено постановою КМ України № 523
від 30.05.1997р. Ця Постанова є чинною і її
положення стосовно критеріїв
обчислення розмірів пенсій
відповідають положенням Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановами КМ України № 530 від 28.05.2008р.
та № 654 від 16.07.2008р. всупереч положень
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» КМ України установив
розміри сум, з яких проводиться
розрахунок пенсій, при тому що ці суми
не відповідають розмірам мінімальної
пенсії за віком.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами, вирішуючи даний
спір колегія суддів, враховуючи вимоги
Законів України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», прийшла до
обґрунтованого висновку, що при
розрахунку додаткової пенсії,
передбаченої ст.51 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
застосуванню підлягає розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, встановлений
в законі про Державний бюджет України
на відповідний рік, із якого
визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Положення ч.3 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», на думку колегії суддів,
не є перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) до обрахування інших пенсій
чи доплат, пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого ч.1 цієї статті
мінімального розміру пенсії за віком.

З урахуванням наведеного, позивач
має право на призначення щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

На переконання колегії суддів, новий
мінімальний розмір пенсії за віком
залежить від нового розміру
прожиткового мінімуму; оскільки
позивачеві слід визначати пенсію,
виходячи з мінімальної пенсії за віком,
яка встановлюється в розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, то в разі
збільшення розміру цього прожиткового
мінімуму перерахунок пенсії
позивачеві повинен проводитися,
виходячи з нового розміру мінімальної
пенсії за віком.

Наведені висновки відповідають
вимогам ч.3 ст.67 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», яка
передбачає, що у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, підвищується
розмір пенсії, визначений відповідно
до ст.51 цього Закону. Перерахунок
пенсії здійснюється з дня встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму.

За таких обставин відмова пенсійного
органу у проведенні наведеного
перерахунку у разі встановлення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, є протиправною.

Статтею 21 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
визначено, що у 2011 році прожитковий
мінімум для осіб, які втратили
працездатність, з 01 січня складає 750
грн., з 01 квітня - 764 грн., з 01 жовтня - 784
грн., з 01 грудня - 800 грн.

Таким чином, відповідач
зобов'язаний був провести перерахунок
та виплатити на користь позивача
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, виходячи із розміру
мінімальної пенсії за віком,
відповідно до ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Водночас, нормами п.7 ч.1 Закону
України від 14.06.2011р. «Про внесення змін
до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік» Прикінцеві
положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
доповнено пунктом 4, яким установлено,
що у 2011 році норми і положення ст.ст.39, 50,
51, 52, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених КМ України,
виходячи з наявного фінансового
ресурсу бюджету Пенсійного фонду
України на 2011 рік.

З аналізу наведеної норми випливає, що
визначення порядку та розмірів виплат
указаним категоріям громадян
делеговано КМ України.

Вирішуючи питання про те, яка з
однопредметних законодавчих норм
однакової юридичної сили, що не визнані
неконституційними в установленому
порядку, підлягає застосуванню для
вирішення спорів зазначеної категорії,
судам необхідно надавати перевагу тій
із них, що прийнята пізніше. У цих
правовідносинах така норма міститься у
Законі України «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік».

На виконання вимог цього Закону КМ
України прийнято постанову № 745 від
06.07.2011р. «Про встановлення деяких
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету», яка
набрала чинності 23.07.2011р.

Таким чином, до набрання чинності
зазначеною постановою КМ України,
тобто до 23.07.2011р., застосуванню
підлягають норми ст.ст.39, 50, 51, 52, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог щодо доплати до пенсії
відповідно до вимог ч.2 ст.56 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
із врахуванням набутого
понаднормового стажу роботи до пенсії,
що підлягає збільшенню на 1 відсоток
заробітку за кожний рік роботи понад
установлений законом стаж для жінок - 15
років, суд першої інстанції підставно
виходив з того, що позивач отримує
пенсію за віком відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», через
що останньою фактично обрано умови та
порядок пенсійного забезпечення, а
тому до призначеної основної пенсії не
можуть застосовуватися приписи ст.56
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в частині механізму
підвищення пенсії. Оскільки позивачу
призначено пенсію за віком відповідно
до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», яку він отримує по даний
час, тому й збільшення пенсії за стаж
вірно проведено відповідачем у
розмірах, установлених цим Законом.

З огляду на положення ст.ст.21, 105, 162 КАС
України адміністративний позов може
містити вимоги щодо визнання
незаконними рішення, дії чи
бездіяльності відповідача,
зобов'язання його вчинити певні дії,
відшкодувати шкоду, заподіяну
незаконними рішенням, дією або
бездіяльністю. Встановивши, що
відповідач порушив норми права, які
регулюють спірні правовідносини,
адміністративний суд повинен був
визнати такі дії незаконними і
зобов'язати відповідача провести
нарахування та виплату належних сум
відповідно до закону.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до переконливого висновку
про часткову обґрунтованість та
підставність заявленого позову, через
що останній підлягає до часткового
задоволення, з вищевикладених мотивів.

Разом з тим, судом помилково допущено
винесену постанову до негайного
виконання в повному обсязі, оскільки у
розглядуваному випадку слід
застосовувати приписи п.1 ч.1 ст.256 КАС
України, яка є спеціальною для цієї
категорії справ.

Вказана норма передбачає негайне
виконання постанов суду про
присудження виплати пенсій, інших
періодичних платежів з Державного
бюджету України або позабюджетних
державних фондів лише у межах суми
стягнення за один місяць.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно по суті вирішив
розглядуваний спір, однак із
помилковим застосуванням норм
процесуального права в частині допуску
постанови суду до негайного виконання
в повному обсязі, через що оскаржувану
постанову в цій частині слід змінити,
вказавши про негайне виконання
постанови суду лише у межах суми
стягнення за один місяць.

Керуючись ст.ст.94, 160, 183-2, 195-197, п.2 ч.1
ст.198, п.1 ч.1 ст.201, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КАС
України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі Волинської обл.
задоволити частково.

Постанову Маневицького районного суду
Волинської обл. від 04.10.2011р. змінити в
частині звернення її до негайного
виконання, вказавши про негайне
виконання постанови суду у межах суми
стягнення за один місяць.

В решті постанову суду залишити без
змін.

Постанова апеляційного суду є
остаточною і касаційному оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя:
Р.М.Шавель

Судді:
В.С.Затолочний

Н.В.Савицька