Справа № 804/16547/13-а
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 р. справа № 804/16547/13-а
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Прудника С.В.

при секретарі судового засідання
Трайдук С.В.

за участю сторін:

представника позивача
Мхітарян М.Г.

представників відповідача
Курочкіної І.С.,
Сунцова П.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за позовом
Приватного підприємства "Техбудальянс"
до Криворізької центральної об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправними дій, та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ :

06 грудня 2013 року Приватне підприємство
"Техбудальянс" (далі - ПП "Техбудальянс",
позивач) звернулось до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Криворізької центральної об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області (далі -
Криворізька центральна ОДПІ,
відповідач), в якому, з урахуванням
прийнятих уточнень позовних вимог,
позивач просить суд:

- визнати протиправними дії
Криворізької центральної об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровської області щодо
внесення відомостей до інформаційних
систем та коригування в електронній
базі даних "Система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту з податку на
додану вартість у розрізі
контрагентів" сум податкового кредиту
та податкових зобов'язань з податку на
додану вартість приватного
підприємства "Техбудальянс" () за квітень 2008 року - жовтень 2009
року, на підставі акту перевірки від 06
червня 2013 року № 1587/220/303/6193;

- зобов'язати Криворізьку центральну
об'єднану державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровської області відновити
показники податкової звітності
приватного підприємства "Техбудальянс"
() за квітень 2008 року -
жовтень 2009 року, та зобов'язати
відобразити в електронній базі даних
"Система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту з податку на
додану вартість у розрізі
контрагентів" суми податкового кредиту
та податкових зобов'язань з податку на
додану вартість, які Приватне
підприємство "Техбудальянс" () включило до податкових
декларацій з податку на додану
вартість за період: квітень 2008 року -
жовтень 2009 року;

- стягнути з Державного бюджету України
на користь Приватного підприємства
"Техбудальянс" () судові
витрати, пов'язані зі сплатою судового
збору у розмірі 74,00 грн. (том 2, а.с. 197-199).

Позовні вимоги позивач обґрунтовує
тим, що на підставі проведеної з 27.05.2013
р. по 31.05.2013 р. позапланової невиїзної
документальної перевірки, та
складеного акту перевірки № 1587/220/303/6193
від 06.06.2013 р., до "Системи
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту з податку на додану вартість у
розрізі контрагентів" внесено висновки
акту перевірки, якими змінено суму
податкового кредиту та податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість ПП "Техбудальянс" () за квітень 2008 року - жовтень 2009
року. Підставою висновку податкового
органу зазначено відсутність
реальності здійснення господарських
відносин між ПП "Техбудальянс" та його
контрагентами ТОВ "Компанія "Люксопт"
та ТОВ "Теплосервіс Плюс", а також,
зазначено, що завищено податковий
кредит по податку на додану вартість по
взаємовідносинам із зазначеними
контрагентами, з чим позивач не згоден.
Отже, ПП "Техбудальянс" зазначає, що
немає жодних доказів та підстав, які б
свідчили про законність та
обґрунтованість вчинених відповідачем
дій, які полягають у коригуванні в
автоматизованій системі показників
податкової звітності, у зв'язку із чим
позивач звернувся до суду за захистом
своїх прав та інтересів.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 09.12.2013 р.
відкрито провадження у
адміністративній справі, та призначено
справу до розгляду у відкритому
судовому засіданні (том 1, а.с. 1).

У судовому засіданні 26.02.2014 р.
представник позивача уточнені позовні
вимоги підтримала у повному обсязі,
надала пояснення аналогічні
викладеним у позовній заяві, просила
суд позов задовольнити.

Представники відповідача у судовому
засіданні позов не визнали, проти
задоволення позовних вимог
заперечували, надали до суду письмові
заперечення проти позову
(том 1, а.с. 58-67; том 1, 91-100), в яких
зазначили, що наявна в електронній базі
інформація сама по собі не впливає на
права та інтереси позивача, та не
створює для нього обов'язків. Додатково
наголошували, що податковим органом
податкові повідомлення-рішення не
виносились, тому здійснення
Криворізькою центральною ОДПІ
коригування в інформаційній системі
сум податкового кредиту та податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість, які визначені позивачем у
податкових деклараціях, не призводять
до настання для позивача будь-яких
негативних наслідків. Враховуючи
викладені обставини, представники
відповідача просили у задоволенні
адміністративного позову ПП
"Техбудальянс" - відмовити.

Заслухавши пояснення представника
позивача, заперечення представників
відповідача, дослідивши всі матеріали
справи, розглянувши справу в межах
заявлених позовних вимог і наданих
сторонами доказів, оцінивши докази
відповідно до вимог ст. ст. 69 - 72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд вважає позовні вимоги
такими, що підлягають задоволенню, з
наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 6 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що Приватне
підприємство "Техбудальянс"
зареєстровано Виконавчим комітетом
Криворізької міської ради
Дніпропетровської області 06.05.1999 р. за
№ 1 010800 (том 1, а.с. 41), та перебуває
на обліку у Криворізькій центральній
об'єднаній державній податковій
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області. Відповідно до Свідоцтва про
реєстрацію від 26.01.2008 р., є платником
податку на додану вартість (том 1, а.с. 43).

Так, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства
України, юрисдикція адміністративних
судів поширюється на публічно - правові
спори, зокрема спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Частиною 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Правовідносини, що виникли між
сторонами регулюються нормами
Конституції України, Податкового
кодексу України, Цивільного кодексу
України, Господарського кодексу
України, та іншими
нормативно-правовими актами, які діяли
у редакції на момент виникнення
спірних правовідносин.

Податковий кодекс України (далі - ПК
України) регулює відносини, що
виникають у сфері справляння податків
і зборів, зокрема, визначає вичерпний
перелік податків та зборів, що
справляються в Україні, та порядок їх
адміністрування, платників податків та
зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства.

Згідно п.п. 21.1.1. п. 21.1. ст. 21 Податкового
кодексу України, посадові особи
контролюючих органів зобов'язані
дотримуватися Конституції України та
діяти виключно у відповідності з цим
Кодексом та іншими законами України,
іншими нормативними актами.

Підпунктом 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового
кодексу України передбачено, що органи
державної податкової служби мають
право проводити відповідно до
законодавства перевірки і звірки
платників податків (крім Національного
банку України), у тому числі після
проведення процедур митного контролю
та/або митного оформлення.

Так, судом встановлено, що відповідно
до наказу, виданого начальником
Криворізької центральної ОДПІ О.О.
Ганненко № 627 від 27.05.2013 р. "Про
проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки
Приватного підприємства "Техбудальянс"
() (том 1, а.с. 15),
посадовими особами податкового органу
з 27.05.2013 р. по 31.05.2013 р. було проведено
позапланову невиїзну документальну
перевірку Приватного підприємства
"Техбудальянс".

За результатами перевірки було
складено акт від 06 червня 2013 року
№1587/220/303/6193 "Про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки Приватного підприємства
"Техбудальянс" () з
питань дотримання вимог податкового
законодавства України під час
здійснення взаємовідносин з ТОВ
"Компанія "Люксопт" () та
ТОВ "Теплосервіс Плюс" ()
за квітень 2008 року - жовтень 2009 року (том
1, а.с. 17-40).

У висновках акту зазначено, що
проведеною документальною
позаплановою невиїзною перевіркою ПП
"Техбудальянс" встановлено порушення
ведення податкового обліку в частині
визначення податкових зобов'язань та
податкового кредиту за період квітень
2008 року - жовтень 2009 року, чим порушено:

- ст. 1, п. 2 ст. 3, ст. 4, п. 6 ст. 8, п. 1 ст. 9
Закону України від 16.07.99 р. № 996-XIV " Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", п. 2 "Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку", затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.95 № 88, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05.06.95 за №
168/704, документально не підтверджено
реальність здійснення господарських
відносин ТОВ "Компанія "Люксопт" та ТОВ
"Теплосервіс Плюс";

- п.п. 7.2.3 п. 7.2, п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7
Закону України "Про податок на додану
вартість" № 168/97-ВР від 03.04.97 р. (із
змінами та доповненнями), завищено
податковий кредит по податку на додану
вартість по взаємовідносинам з ТОВ
"Компанія "Люксопт" та ТОВ "Теплосервіс
Плюс" (том 1, а.с. 40).

З метою з'ясування всіх фактичних
обставин справи по суті заявлених
позовних вимог, у судовому засіданні
судом було досліджено надані
представником позивача письмові
докази на підтвердження реальності
здійснення господарських операцій з
підприємствами - контрагентами ПП
"Техбудальянс", а саме, копію свідоцтва
про реєстрацію платника податку ТОВ
"Теплосервіс Плюс", копію Витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців,
договори підряду, додаткові угоди до
договорів, видаткові накладні,
рахунки-фактури, податкові накладні,
товаро-транспортні накладні, акти
списання, шляхові листи вантажних
автомобілів, акти приймання виконаних
підрядних робіт, розрахунки вартості
механізмів, розрахунки
загальновиробничих расходів, довідки
про вартість виконаних підрядних робіт
та затрат (том 1, а.с. 161-250; том 2, а.с. 1-185).

Отже, з наданих документів, наявних в
матеріалах справи, підтверджується
реальність здійснення господарських
операцій між позивачем та його
контрагентами, що спростовує позицію
відповідача про непідтвердження
реальності здійснення господарських
відносин з ТОВ "Компанія "Люксопт" та
ТОВ "Теплосервіс Плюс".

Також, матеріалами справи встановлено,
що основними видами діяльності ПП
"Техбудальянс", відповідно до Довідки №
АБ 447686 з Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України, є
будівництво житлових і нежитлових
будівель, оптова торгівля відходами та
брухтом, неспеціалізована оптова
торгівля, вантажний автомобільний
транспорт, та інша діяльність (том 1, а.с.
42).

З досліджених судом документів
вбачається, що
підприємствами-контрагентами ПП
"Техбудальянс" за видами діяльності та
здійснених правочинів підтверджуться
спрямованість господарських
взаємовідносин.

Щодо посилань відповідача про
використання під час невиїзної
перевірки акту від 04.05.2013 р. № 1123/22-2/35863184
ДПІ у Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська та акту від 31.08.2012 р. №
2572/22-5/33249256 ДПІ у Жовтневому районі м.
Дніпропетровська, слід зазначити, що
чинним законодавством, на сторону, в
господарському зобов'язанні, не
покладено обов'язок з'ясування
обставин сплати, а також суб'кт
господарювання не наділений
можливістю контролю за сплатою
податків іншим платником. Якщо
контрагент не виконав свої
зобов'язання зі сплати податків, або
порушує законодавство, це тягне
відповідальність саме до тієї особи,
яка не виконала свої зобовзання,
оскільки юридична відповідальність
особи має індивідуальний характер.

Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалах Вищого адміністративного суду
України від 13.02.2013 року у справі №
К/9991/74156/12 та від 29.03.2012 р. у справі
№К/9991/1617/11, а також в рішенні
Європейського суду з прав людини у
справах "Інтерсплав" проти України (2007
рік, заява № 803/02), "Булвес" АД проти
Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03), та
"Бізнес Супорт Центр" проти Болгарії
(2010, заява № 6689/03), які відповідно до ч. 1
ст. 17 Закону України "Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини"
підлягають застосуванню судами як
джерела права, у яких визначено, що
платника податку не може бути
позбавлено права на бюджетне
відшкодування ПДВ за відсутності
доказів того, що його було залучено до
протиправної діяльності, пов'язаної з
незаконним отриманням бюджетного
відшкодування, а також зазначається, що
платник податків не повинен нести
відповідальність за зловживання,
вчинені його постачальниками, якщо
платник ПДВ не знав про такі
зловживання і не міг про них знати.

Суд також звертає увагу, що перевірка
здійснювалась у травні 2013 р., без
дослідження первинних бухгалтерських
документів та податкових накладних за
період квітень 2008 р. - жовтень 2009 р.,
строк зберігання яких, як визначено
законодавством, а саме положеннями ст.
44 Податкового кодексу України -
сплинув, отже, слід зазначити, що
ненадання платником податків
документів не є порушенням діючого
законодавства. Як зазначалось
представником Приватного підприємства
"Техбудальянс", що не спростовано
представниками відповідача, позивачем
подавалась податкова звітність, яка
приймалась без зауважень,
підприємством сплачувались податки,
порушень з боку податкового
законодавства виявлено не було. Отже,
суд вважає висновки про безтоварність
відповідних господарських операцій є
власним припущенням відповідача, нічим
не підтверджені та безпідставні.

Виходячи із змісту заявлених позивачем
позових вимог, вирішуючи питання щодо
наявності повноважень у контролюючого
органу здійснювати самостійне
коригування показників,
задекларованих Приватним
підприємством "Техбудальянс", а саме
внесення відомостей до інформаційних
систем та коригування в електронній
базі даних "Система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту з податку на
додану вартість у розрізі
контрагентів" сум податкового кредиту
та податкових зобов'язань з податку на
додану вартість приватного
підприємства "Техбудальянс" () за квітень 2008 року - жовтень 2009
року, на підставі акту перевірки від 06
червня 2013 року № 1587/220/303/6193, суд
виходить з наступного.

Матеріалами справи підтверджено, що не
заперечувалось представниками
відповідача в судовому засіданні, за
висновками акту перевірки від 06 червня
2013 року №1587/220/303/6193, в електронну базу
даних Криворізької центральної ОДПІ АС
"Податковий блок" та до підсистеми
"Система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту з податку на
додану вартість" по платнику податків
ПП "Техбудальянс" внесено зміни, а саме,
відкориговано податковий кредит та
зобов'язання підприємства за період
квітень 2008 року - жовтень 2009 по
контрагентам та на суми зазначені в
акті перевірки, що підтверджується
роздруківками з податкової системи, зі
змісту яких вбачається, що
контролюючим органом здійснено
коригування показників податкових
зобов'язань та податкового кредиту (том
2, а.с. 207-222).

Так, відповідно до п. 54.1, п. п. 54.3.2 п. 54.3
ст. 54 Податкового кодексу України,
платник податків самостійно обчислює
суму податкового та/або грошового
зобов'язання та/або пені, яку зазначає у
податковій (митній) декларації або
уточнюючому розрахунку, що подається
контролюючому органу у строки,
встановлені цим Кодексом. Така сума
грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою. Контролюючий
орган зобов'язаний самостійно
визначити суму грошових зобов'язань,
зменшення (збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків,
передбачених цим Кодексом або іншим
законодавством, якщо дані перевірок
результатів діяльності платника
податків свідчать про заниження або
завищення суми його податкових
зобов'язань, заявлених у податкових
(митних) деклараціях, уточнюючих
розрахунках.

При цьому, Податковим кодексом України
не передбачено повноважень податкової
служби щодо коригування показників
податкових зобов'язань та податкового
кредиту на підставі акту перевірки, в
якому встановлено заниження
податкових зобов'язань.

Вирішуючи питання щодо наявності
обставин, які свідчать про порушення
прав позивача у спірних
правовідносинах, суд виходить з того,
що самостійна зміна відповідачем
задекларованих показників у
автоматизованій системі АС "Податковий
блок" порушує права та інтереси
позивача, оскільки, фактично, є зміною
показників декларації платника
податків, здійсненою поза межами
компетенції податкового органу з
огляду на зміст ст. 49 Податкового
кодексу України, якою визначено
порядок подання декларацій до органів
державної податкової служби.

Разом з тим, згідно абз. 1, 2 п. 58.1 ст. 58
Податкового кодексу України, у разі
коли сума грошового зобов'язання
платника податків, передбаченого
податковим або іншим законодавством,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
розраховується контролюючим органом
відповідно до статті 54 цього Кодексу
(крім декларування товарів,
передбаченого для громадян), або у разі
коли за результатами перевірки
контролюючий орган встановлює факт
невідповідності суми бюджетного
відшкодування сумі, заявленій у
податковій декларації, або зменшує
розмір задекларованого від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість, розрахованого платником
податків відповідно до розділу V цього
Кодексу, такий контролюючий орган
надсилає (вручає) платнику податків
податкове повідомлення-рішення.

Податкове повідомлення-рішення
містить підставу для такого
нарахування (зменшення) податкового
зобов'язання та/або зменшення
(збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість; посилання на норму
цього Кодексу та/або іншого закону,
контроль за виконанням якого покладено
на контролюючі органи, відповідно до
якої був зроблений розрахунок або
перерахунок грошових зобов'язань
платника податків; суму грошового
зобов'язання, що повинен сплатити
платник податку; суму зменшеного
(збільшеного) бюджетного відшкодування
та/або зменшення від'ємного значення
результатів господарської діяльності
або від'ємного значення суми податку на
додану вартість; граничні строки
сплати грошового зобов'язання та/або
строки виправлення платником податків
показників податкової звітності;
попередження про наслідки несплати
грошового зобов'язання або внесення
виправлень до показників податкової
звітності в установлений строк;
граничні строки, передбачені цим
Кодексом для оскарження податкового
повідомлення-рішення.

Аналіз наведених норм дає підстави
вважати, що коригування сум податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів може
здійснюватись лише після узгодження
податкових зобов'язань шляхом надання
платником ПДВ уточненої декларації або
шляхом винесення податковим органом
податкового повідомлення-рішення, що
здійснюється після відповідного
узгодження, також підставою для
коригування посадовими особами
податкового органу вказаних сум може
бути встановлення факту допущення
працівником податкового органу
помилок при введенні до електронної
бази податкової звітності інформації
із податкової звітності.

При цьому, акти, складені відповідачем
за результатами проведених перевірок
або звірок, не є підставою для
коригування в електронній базі
податкової звітності задекларованих
платником податків показників.

Як встановлено судом, що не
заперечувалось сторонами, у спірних
правовідносинах податковий орган
податкового повідомлення-рішення не
виносив, що підтверджує порушення норм
ст. 58 Податкового кодексу України.

Згідно ст. 74 Податкового кодексу
України, податкова інформація, зібрана
відповідно до цього Кодексу, може
зберігатися та опрацьовуватися в
інформаційних базах контролюючих
органів або безпосередньо посадовими
(службовими) особами контролюючих
органів. Перелік інформаційних баз, а
також форми і методи опрацювання
інформації визначаються центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.
Зібрана податкова інформація та
результати її опрацювання
використовуються для виконання
покладених на контролюючі органи
функцій та завдань.

Система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України є
програмним продуктом, який було
розроблено для реалізації Порядку
взаємодії органів державної
податкової служби при опрацюванні
розшифровок податкових зобов'язань та
податкового кредиту з податку на
додану вартість у розрізі
контрагентів, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України від 18.04.2008 № 266 (який втратив
чинність згідно з наказом Міністерства
доходів і зборів України від 14 червня
2013 року № 165).

Наказом № 165 затверджені нові
програмні продукти такі як: підсистеми
інформаційної системи "Податковий
блок" - "Реєстрація ПП", "Обробка
податкової звітності та платежів",
"Податковий аудит", "Аналітична
система", "Облік платежів"; єдиний
реєстр податкових накладних; АРМ
"Митниця"; підсистема "Реєстрація та
облік РРО та книг обліку розрахункових
операцій АІС "Реєстри платників
податків".

Так, згідно наказу ДПС України від
24.12.2012 р. № 1197, в органах державної
податкової служби впроваджено єдину
електронну систему "Податковий блок",
до складу якої, зокрема, входить і
підсистема "Деталізована інформація по
платнику податку на додану вартість
щодо результатів автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України". При
цьому в цій системі відображаються по
податковим періодам показники
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість та податкового кредиту
платників податків у розрізі
контрагентів на підставі
задекларованих ними показників
податкової звітності з метою
використання цих даних під час
перевірок шляхом співставлення
задекларованих зобов'язань та
податкового кредиту по суб'єктам
господарювання та встановлення
наявності або відсутності відхилень.

У відповідності до пунктів 4.9, 5.1, 5.4
Методичних рекомендацій щодо
приймання та комп'ютерної обробки
податкової звітності платників
податків в органах ДПС України,
затверджених наказом ДПС України від
14.06.2012 р. № 516, за відсутності зауважень
до оформлення податкової звітності
вона реєструється, а дані податкової
звітності вносяться до електронної
бази районного рівня. Обробка та
занесення інформації до електронних
баз виконується підрозділом приймання
та обробки податкової звітності, у разі
відсутності зазначеного підрозділу -
підрозділами, на які покладено цю
функцію. За відповідність інформації у
базах податкової звітності даним
податкових документів, наданих
платником податків на паперових
(електронних) носіях, несуть
відповідальність підрозділи, що
приймають податкову звітність.

Отже, із системного аналізу зазначених
норм вбачається, що обов'язок платника
податків щодо подання податкової
декларації за звітний період
кореспондується з обов'язком
податкового органу щодо прийняття
такої декларації та, у випадку
відсутності зауважень до її
оформлення, відображення показників
декларації у відповідних базах
податкової звітності. При цьому, до
електронної бази податкової звітності
посадовими особами податкового органу
вносяться задекларовані показники
податкового кредиту та податкових
зобов'язань конкретного платника
податків.

Таким чином показники, які були
відображені у АІС "Система
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України" перенесено до
інформаційної системи "Податковий
блок".

Наведені законодавчі положення дають
підстави для висновку про те, що процес
зіставлення даних податкової
звітності з ПДВ у розрізі контрагентів
є формальним рівнем податкового
контролю, на стадії якого податковий
орган фактично порівнює задекларовані
контрагентами кореспондуючі суми
податкових зобов'язань та податкового
кредиту з метою оперативного виявлення
платників, що підлягають
документальній перевірці.

Зазначений етап
контрольно-перевірочної роботи не
передбачає здійснення податковим
органом оцінки дотримання платником
вимог податкового законодавства та
аналізу змісту та характеру
правовідносин, що стали підставою для
формування даних податкового обліку
платника. Отже, питання правильності
відображення платником в обліку
проведених господарських операцій
досліджуються податковим органом при
проведенні податкової перевірки
платника з дослідженням
фінансово-господарських документів,
пов'язаних з нарахуванням і сплатою
податку.

Сама по собі здійснена відповідачем
кваліфікація операцій за відсутності
відмінності між задекларованими
показниками податкової звітності
контрагентів не може бути підставою
для внесення змін до "Система
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів" на
рівні ДПА України.

Висновок щодо правильності (або
недостовірності) задекларованих
платником даних податкового обліку, як
підстави для внесення змін до вказаної
бази даних може бути зроблений
податковим органом після визначення
платникові податкових зобов'язань та
їх узгодження у встановленому законом
порядку.

Суд також звертає увагу, що у
податковому праві визнається критерій
добросовісності платника, який
передбачає законність дій платника у
сфері податкових правовідносин (у тому
числі і щодо формування даних
податкового обліку), якщо це не
спростовано у порядку, встановленому
Податковим кодексом України. Наведене
також виключає можливість
застосування до платника негативних
правових наслідків (зокрема, у вигляді
вилучення з електронної бази даних
задекларованих ним показників) до
моменту донарахування платникові
податкового зобов'язання, в порядку
статті 54 Податкового кодексу України
та його узгодження.

З вищенаведеного вбачається, що
обов'язок платника податків подати
декларацію з податку на додану
вартість узгоджується з обов'язком
податкового органу прийняти таку
декларацію, та при відсутності
зауважень до її оформлення,
відобразити показники цієї декларації
у відповідних базах податкової
звітності.

Таким чином, показники податкового
кредиту та податкових зобов'язань
конкретного платника податків, які
відображаються в електронній базі
даних "Система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту з податку на
додану вартість у розрізі
контрагентів", формуються на підставі
показників поданих таким платником
податків податкових декларацій з ПДВ, і
повинні їй відповідати.

Отже, суд вважає, що позивач, як платник
податків, має право розраховувати на
те, що задекларовані ним в податкових
деклараціях показники податкового
кредиту та податкових зобов'язань
відповідають показникам з
централізованої бази даних податкової
звітності.

Також слід враховувати, виходячи зі
специфіки податку на додану вартість,
який сплачується у складі ціни товарів
(робіт, послуг), одна операція з продажу
товару викликає відповідні податкові
наслідки у обох сторін цієї операції,
які є платниками податку на додану
вартість, - у продавця - податкові
зобов'язання, а у покупця - податковий
кредит на аналогічну суму.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що невідповідність показників
податкового кредиту та податкових
зобов'язань, що задекларовані
позивачем у деклараціях з податку на
додану вартість, показникам в
електронній базі даних "Система
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту з податку на додану вартість у
розрізі контрагентів", має
безпосередній вплив на права та
інтереси позивача, і така
невідповідність може мати для позивача
негативні наслідки, а саме: погіршення
його ділової репутації, як належного
платника податків, відмова його
контрагентів від подальших
господарських відносин, з метою
уникнення негативних податкових
наслідків для себе від таких операцій,
тощо.

Враховуючи, що задекларовані платником
податків показники податкового
кредиту та податкових зобов'язань в
електронній базі даних "Система
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту з податку на додану вартість у
розрізі контрагентів" повинні
співпадати з показниками у податкових
деклараціях платника податку, фактично
формують податкові зобов'язання на
майбутнє, а отже спричиняють реальні
зміни майнового стану такого платника,
а також, враховуючи, що за наслідками
перевірки позивача податкові
повідомлення-рішення не приймались, а
відповідно податкові зобов'язання не
узгоджувались, крім того, самим
позивачем уточнюючих розрахунків з
цього приводу не подавалось, а подані
ним податкові декларації з ПДВ за
перевіряємий період були прийняті
податковим органом без зауважень, суд
вважає за необхідне визнати
протиправними дії Криворізької
центральної об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області щодо
коригування в електронній базі даних
АС "Податковий блок" та підсистеми
"Система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту з податку на
додану вартість" суми податкового
кредиту та податкових зобов'язань з
податку на додану вартість, за
результатами складеного акту
перевірки від 06 червня 2013 року №
1587/220/303/6193, а також, суд вважає за
необхідне зобов'язати Криворізьку
центральну об'єднану державну
податкову інспекцію Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області відновити
показники податкової звітності
Приватного підприємства "Техбудальянс"
() за квітень 2008 року -
жовтень 2009 року, та зобов'язати
відобразити в електронній базі даних
"Система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту з податку на
додану вартість у розрізі
контрагентів" суми податкового кредиту
та податкових зобов'язань з податку на
додану вартість, які Приватне
підприємство "Техбудальянс" () включило до податкових
декларацій з податку на додану
вартість за період: квітень 2008 року -
жовтень 2009 року.

Частиною 1 ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Отже, на підставі вищезазначених норм
законодавства, встановлених судом
обставин справи та наданих сторонами
доказів на підтвердження своєї
позиції, суд приходить до висновку, що
відповідачем не доведено
правомірність своїх дій, відповідач не
надав суду беззаперечних доказів в
обґрунтування своєї позиції, вимоги
позивача знайшли підтвердження та не
спростовані матеріалами справи, тому, є
всі підстави для задоволенні
адміністративного позову Приватного
підприємства "Техбудальянс" у повному
обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд виходить з
наступного.

Згідно ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем - Приватним підприємством
"Техбудальянс" при зверненні до суду
понесені судові витрати, пов'язані зі
сплатою судового збору за подання
адміністративного позову до суду в
розмірі 74,00 грн., що документально
підтверджується платіжним дорученням
№ 1079 від 03.12.2013 р. (том 1, а.с.
47).

Отже, сплачений позивачем судовий збір
за подачу адміністративного позову до
суду в сумі 74,00 грн. підлягає
поверненню.

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в судовому засіданні 26 лютого
2014 року проголошено вступну та
резолютивну частини постанови,
виготовлення постанови у повному
обсязі відкладено на 03 березня 2014 року,
про що, відповідно до ч. 2 ст. 167 цього
Кодексу, повідомлено після
проголошення вступної та резолютивної
частини постанови у судовому
засіданні.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 11, 14, 69 - 71, 86, 94, 122,
158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов Приватного
підприємства "Техбудальянс" до
Криворізької центральної об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправними дій, та
зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії
Криворізької центральної об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровської області щодо
внесення відомостей до інформаційних
систем та коригування в електронній
базі даних «Система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту з податку на
додану вартість у розрізі
контрагентів» сум податкового кредиту
та податкових зобов'язань з податку на
додану вартість приватного
підприємства «Техбудальянс» () за квітень 2008 року -
жовтень 2009 року, на підставі акту
перевірки від 06 червня 2013 року №
1587/220/303/6193.

Зобов'язати Криворізьку центральну
об'єднану державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровської області відновити
показники податкової звітності
приватного підприємства
«Техбудальянс» () за
квітень 2008 року - жовтень 2009 року, та
зобов'язати відобразити в електронній
базі даних «Система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту з податку на
додану вартість у розрізі
контрагентів» суми податкового
кредиту та податкових зобов'язань з
податку на додану вартість, які
Приватне підприємство «Техбудальянс»
() включило до
податкових декларацій з податку на
додану вартість за період: квітень 2008
року - жовтень 2009 року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Приватного підприємства
"Техбудальянс" (, індекс
50086, Дніпропетровська область, місто
Кривий Ріг, вулиця Дніпропетровське
Шосе, будинок 15) судові витрати
пов'язані зі сплатою судового збору у
розмірі 74,00 грн. (сімдесят чотири гривні
00 копійок).

Постанова суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд, в порядку та у
строки, передбачені ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, та набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складений 03
березня 2014 року.

Суддя С. В.
Прудник