Справа № К/9991/40552/11-С
Суддя: Весельська Т.Ф.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/40552/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Весельської Т.Ф.,

Пасічник С.С.,

Штульман І.В.,

провівши у порядку письмового
провадження касаційний розгляд
адміністративної справи

за позовом Миколаївського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності до Миколаївської
спеціальної загальноосвітньої
школи-інтернату № 6 Миколаївської
обласної ради,

провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою Миколаївської
спеціальної загальноосвітньої
школи-інтернату № 6 Миколаївської
обласної ради на постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 22 лютого 2011
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 16 червня 2011
року, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2011 року Миколаївське обласне
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності (далі - відділення
Фонду) пред'явило в суді позов до
Миколаївської спеціальної
загальноосвітньої школи-інтернату № 6
Миколаївської обласної ради (далі -
Школа-інтернат) про стягнення
заборгованості по страхових внесках в
розмірі 2 294 гривні 54 копійки, яка є
узгодженою, оскільки відповідач
самостійно визначив її у звіті про
нараховані внески за 2010 рік.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 22 лютого 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 16 червня 2011
року, позовні вимоги задоволено.
Стягнуто зі Школи-інтернату на користь
Відділення Фонду заборгованість зі
страхових внесків у розмірі 2 294 гривні
54 копійки.

У касаційній скарзі Школа-інтернат,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
ставить питання про скасування
ухвалених ними рішень та направлення
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Відділення Фонду заперечень на
касаційну скаргу не подало.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з огляду
на таке.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
апеляційний суд, виходив з того, що
відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону
України від 21 грудня 2012 року № 2181-ІІІ
"Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами" (далі -
Закон № 2181-ІІІ), який був чинним на
момент виникнення спірних
правовідносин, податкове зобов'язання,
самостійно визначене платником
податків у податковій декларації,
вважається узгодженим з дня подання
такої податкової декларації. Оскільки
відповідач подав відповідачу звіт про
нараховані внески, перерахування та
витрати, пов'язані з
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням у зв'язку з
тимчасової втратою працездатності за
2010 рік, в якому самостійно визначив
заборгованість зі сплати внесків перед
ним у розмірі 2 294 гривні 54 копійки, і на
час розгляду справи (22 лютого 2011 року)
її не сплатив, така заборгованість
підлягає стягненню в судовому порядку.

Втім, колегія суддів не може погодитися
з такими судовими рішеннями.

Так, суд першої інстанції не перевірив,
заборгованість за який період на
підставі звіту просить стягнути
Відділення Фонду, незважаючи на те, що
ця обставина має значення для
правильного вирішення спору, оскільки
раніше прийнятим судовим рішенням -
постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 22 червня 2010
року, йому уже відмовлено в задоволенні
позову про стягнення зі
Школи-інтернату заборгованості зі
страхових внесків у такому ж розмірі.

Окрім того, в обґрунтування свого
висновку цей суд послався на норму
матеріального права - пункт 5.1 статті 5
Закону № 2181-ІІІ, зазначивши про її
чинність на момент виникнення спірних
правовідносин.

Однак, з тексту судового рішення не
зрозуміло, коли ж виникли ці спірні
правовідносини, а перевірка матеріалів
справи взагалі свідчить про
неможливість застосування зазначеної
норми матеріального права до спірних
правовідносин, оскільки звіт про
нараховані страхові внески за 2010 рік
Школою-інтернатом подано 12 січня 2011
року (а.с. 5, зворот), тобто уже після
втрати з 1 січня 2011 року чинності
Законом № 2181-ІІІ (у зв'язку
з набранням чинності Податковим
кодексом від 2 грудня 2010 року
№ 2755-VI).

Апеляційний суд зазначені помилки не
лише не усунув, а і сам, указавши, що
погоджується з постановою суду першої
інстанції, слово в слово повторив її
мотивувальну частину.

Відповідно до частин другої та третьої
статті 159 КАС України законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Оскільки зазначеним вимогам усі
ухвалені у справі рішення не
відповідають, вони підлягають
скасуванню, а справа - передачі до суду
першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись статтями 222, 227, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Миколаївської
спеціальної загальноосвітньої
школи-інтернату № 6 Миколаївської
обласної ради задовольнити.

Постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 22 лютого 2011
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 16 червня 2011
року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам у справі та оскарженню не
підлягає.

Судді
Т. Ф. Весельська

С. С. Пасічник

І. В. Штульман