Справа № 826/3774/14
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2014-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 квітня 2014 року № 826/3774/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Гарника К.Ю., суддів Донця В.А., Саніна
Б.В., розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Селтон" до треті
особи Міністерства економічного
розвитку і торгівлі України Публічне
акціонерне товариство «Державний
експортно-імпортний банк Україна»
Державна податкова інспекція у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києвіпро
визнання протиправним та скасування
рішення

ВСТАНОВИВ:

24 березня 2014 року (відповідно до
відмітки служби діловодства суду)
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Селтон» (далі по
тексту - позивач) звернулось до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з адміністративним позовом
до Міністерства економічного розвитку
і торгівлі України (далі по тексту -
відповідач), за участю третіх осіб, які
не заявляють самостійних вимог на
предмет спору, Публічне акціонерне
товариство «Державний
експортно-імпортний банк Україна»,
Державна податкова інспекція у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві, в
якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати
рішення Міністерства економічного
розвитку та торгівлі України оформлене
листом №4122-09/89 від 12.02.2014 року щодо
відмови у наданні висновку про
продовження строків по імпортним
операціям за зовнішньоекономічним
контрактом № 22 від 26вересня 2013 року,
укладеним між компанією WeldlogicEuropeLtd
(Об'єднане Королівство Великобританії)
та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Селтон», до 30
березня 2014 року;

- зобов'язати Міністерство
економічного розвитку і торгівлі
України розглянути лист Товариства з
обмеженою відповідальністю «Селтон»
() щодо надання висновку
про продовження строків по імпортним
операціям за зовнішньоекономічним
контрактом № 22 від 26вересня 2013 року,
укладеним між компанією WeldlogicEuropeLtd
(Об'єднане Королівство Великобританії)
та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Селтон» по суті.

Позивач вважає відмову Міністерства
економічного розвитку і торгівлі
України у продовженні строків по
імпортним операціям за
зовнішньоекономічним контрактом № 22
від 26вересня 2013 року неправомірною та
спростовує доводи відповідача тим, що
умови Контракту зі всіма додатками до
нього, включаючи інвойс W6292 від 01 жовтня
2013 року, не суперечать один одному,
вимогам законодавства України щодо
договорів поставки яким за своєю
правовою природою є Контракт.

У письмових запереченнях представник
відповідача стверджує про відсутність
підстав для задоволення
адміністративного позову, оскільки
оскаржуване рішення прийняте в межах
наданих законодавством повноважень та
ґрунтується на нормах чинного
законодавства.

Представником третьої особи
Публічного акціонерного товариства
«Державний експортно-імпортний банк
України» надані письмові пояснення,
які долучені до матеріалів справи.

Від третьої особи - Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві заперечень проти
позову або заяв про підтримання
позовної заяви не надходило.

Керуючись приписами частини 4 статті 122
та частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, надавши можливість присутнім
учасникам судового розгляду у повній
мірі реалізувати свої процесуальні
права, та враховуючи відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта,
суд завершив розгляд справи в порядку
письмового провадження.

За таких обставин, заслухавши
пояснення представників сторін, після
розгляду адміністративного позову та
доданих до нього матеріалів,
всебічного і повного встановлення всіх
фактичних обставин, на яких
ґрунтується позов, об'єктивної оцінки
доказів, що мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, колегія суддів зазначає
наступне.

26 вересня 2013 року між позивачем та
компанією WeldlogicEuropeLtd (Об'єднане
Королівство Великобританії) укладено
контракт № 22 на поставку обладнання на
загальну суму 500 000,00 дол. США.

15 жовтня 2013 року, згідно умов Контракту,
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Селтон» був
перерахований авансовий платіж в сумі
16 861,25 дол. США (оплата, згідно
платіжного доручення № 55 від 15 жовтня
2013 року).

Позивачем зазначено, що у зв'язку з
невчасною поставкою
фірмою-нерезидентом товару позивач
листом № 431 від 16 січня 2014 року з
відповідними додатками (інвойс W6292 від
01.10.2013 року, контракт поставки, переклад
інвойсу, платіжне доручення № 55 від
15.10.2013, інвойс № 1310940 від 07.10.2013, контракт
поставки TOPAS № 23 від 03.10.2013, переклад
інвойсу, платіжне доручення № 56 від
17.10.2013, свідоцтво про державну
реєстрацію ТОВ «Селтон») звернувся до
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України щодо надання висновку
про продовження строків відстрочки по
імпортним операціям за
зовнішньоекономічними операціями, що
здійснюються відповідно до контракту
від 26 вересня 2013 року № 22 до 30 березня
2014 року.

Листом Міністерства економічного
розвитку і торгівлі України від 12
лютого 2014 року № 4122-09/89 позивача
повідомлено що за наданим пакетом
документів неможливо визначити
кінцевий термін поставки товару так як
положення розділу 3, щодо термінів
поставки, Контракту суперечать
положенням інвойсу до Контракту, у
зв'язку з чим зазначено, що у разі
надання додаткових документів
Міністерство розгляне можливість
надання висновку.

Вважаючи таке рішення суб'єкта владних
повноважень необґрунтованим та
неправомірним, позивач звернувся з
відповідним позовом до суду.

Основними нормативно-правовими актами,
що регулюють спірні правовідносини є:
Закон України "Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті" від
23.09.1994р. №185/94-ВР з наступними змінами та
доповнення у редакції на час
виникнення спірних правовідносин (далі
по тексту - Закон України від 23.09.1994р. №
185/94-ВР), постанова Кабінету міністрів
України від 29.12.2007р. № 1409 "Про
затвердження Порядку продовження
строків розрахунків за
зовнішньоекономічними операціями" з
наступними змінами та доповнення у
редакції на час виникнення спірних
правовідносин (далі по тексту - Порядок
№ 1409), наказ Міністерства економіки
України від 18.01.2008р. № 15, зареєстрований
в Міністерстві юстиції України 09.02.2008р.
за № 115/14806 "Про затвердження Положення
про порядок видачі висновків щодо
продовження строків розрахунків за
зовнішньоекономічними операціями" з
наступними змінами та доповнення у
редакції на час виникнення спірних
правовідносин (далі по тексту -
Положення №15).

Відповідно до положень частини 1 статті
2 Закону України від 23.09.1994р. №185/94-ВР
імпортні операції резидентів, які
здійснюються на умовах відстрочення
поставки, в разі, коли таке
відстрочення перевищує 180 календарних
днів з моменту здійснення авансового
платежу або виставлення векселя на
користь постачальника продукції
(робіт, послуг), що імпортується,
потребують висновку центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері економічного
розвитку.

Згідно частини 4 названої правової
норми Національний банк України має
право запроваджувати на строк до шести
місяців інші строки розрахунків, ніж
ті, що визначені частиною першою цієї
статті.

Реалізуючи надане приведеною статтею
право, правлінням Національного банку
України 16 листопада 2012 року прийнято
постанову № 475 "Про зміну строків
розрахунків за операціями з експорту
та імпорту товарів і запровадження
обов'язкового продажу надходжень в
іноземній валюті", якою встановлено, що
розрахунки за операціями з експорту та
імпорту товарів, передбачені в статтях
1 та 2 Закону України "Про порядок
здійснення розрахунків в іноземній
валюті", повинні здійснюватися у строк,
що не перевищує 90 календарних днів.

У той же час, згідно частини 1 статті 6
зазначеного Закону строки, зазначені у
статтях 1 і 2 цього Закону або
встановлені Національним банком
України відповідно до статей 1 і 2 цього
Закону, можуть бути продовжені
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
економічного розвитку, у разі
виконання резидентами операцій за
договорами виробничої кооперації,
консигнації, комплексного будівництва,
тендерної поставки, гарантійного
обслуговування, поставки складних
технічних виробів і товарів
спеціального призначення.

Порядок віднесення операцій
резидентів до зазначених у частині
першій цієї статті та умови видачі
висновків на перевищення строків,
зазначених у статтях 1 і 2 цього Закону
або встановлених Національним банком
України відповідно до статей 1 і 2 цього
Закону, встановлюються Кабінетом
Міністрів України.

Саме на реалізацію наведеної банкетної
норми прийнято Порядок №1409 та
Положення №15.

Так, згідно пункту 1 Порядку №1409 він
визначає механізм віднесення операцій
резидентів до таких, що здійснюються за
договорами виробничої кооперації,
консигнації, комплексного будівництва,
тендерної поставки, гарантійного
обслуговування, поставки складних
технічних виробів і товарів
спеціального призначення, а також
умови видачі висновків щодо
перевищення встановлених у статтях 1 і 2
Закону України "Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті"
строків проведення розрахунків за
такими операціями (далі - встановлені
строки).

Згідно з визначенням, яке міститься у
статті 2 названого Порядку, до операцій,
що здійснюються резидентами, належать,
зокрема, імпортні операції з поставки
устаткування частинами або складних
технічних виробів, що потребують
установки, монтажу, налагодження,
гарантійного обслуговування і
введення їх у дію на місці
експлуатації, а також з поставки
складних технічних виробів, строк
виготовлення та транспортування яких
перевищує 180 днів. Зазначені операції
відносяться до договорів поставки
складних технічних виробів.

Висновок стосовно віднесення операцій
резидента до таких, що здійснюються за
договорами виробничої кооперації,
консигнації, комплексного будівництва,
тендерної поставки, гарантійного
обслуговування, поставки складних
технічних виробів і товарів
спеціального призначення, та
продовження встановлених строків (далі
- висновок) видається Міністерством
економічного розвитку і торгівлі
України.

Відповідно до положень пункту 4 Порядку
№1409 для одержання висновку резидент
подає до Міністерства економічного
розвитку і торгівлі України такі
документи:

1) складений у довільній формі
лист-звернення, що містить дані про
стан виконання зовнішньоекономічного
договору (контракту) на момент
звернення, із зазначенням суми
заборгованості та обґрунтуванням
необхідності продовження
встановленого строку на певний період;

2) засвідчені в установленому порядку:

- копія зовнішньоекономічного договору
(контракту), в якому зазначаються
адреса та банківські реквізити
іноземних контрагентів. Якщо договір
укладено іноземною мовою, заявник
додає його переклад на українську мову;

- копії документів, що підтверджують
здійснення зовнішньоекономічної
операції, зокрема платіжних
банківських документів, довідок
банків, вантажних митних декларацій,
коносамента, актів приймання-передачі
товару (виконання робіт, надання
послуг).

Міністерство економічного розвитку і
торгівлі України розглядає подані
резидентом документи протягом 10
робочих днів після їх реєстрації і
видає висновок або письмово відмовляє
у його видачі із зазначенням підстави.

Аналіз наведених правових норм дає
підстави для висновку, що
першочерговою умовою для отримання
висновку Міністерства економічного
розвитку і торгівлі України щодо
перевищення встановлених у статтях 1 і 2
Закону України "Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті"
строків проведення розрахунків за
операціями, що здійснюються за
договорами виробничої кооперації,
консигнації, комплексного будівництва,
тендерної поставки, гарантійного
обслуговування, поставки складних
технічних виробів і товарів
спеціального призначення є здійснення
таких операцій саме за зазначеними
видами договорів.

Звертаючись до суду з відповідним
позовом, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Селтон» зазначає, що
обладнання технічно складне, так як,
потребує установки, монтажу, наладки, і
введення їх в дію місці експлуатації,
аналогів цього обладнання в Україні
немає. Виготовлення обладнання займає
від 20 тижнів до 23 тижнів, про що
свідчать контракти виробника.

Однак, наведені аргументи суд до уваги
не приймає, оскільки необхідність
установки, монтажу, наладки, і введення
їх в дію місці експлуатації жодним
чином не підтверджує, що товар є
складним технічним виробом.

Також, під час розгляду справи
позивачем не було надано документів,
які б підтверджували, що товар є
устаткуванням, яке поставлялося або
повинно поставлятися частинами та не
надано документів, які б
підтверджували, що він потребує
установки, монтажу, налагодження,
гарантійного обслуговування і
введення його у дію на місці
експлуатації.

Відповідно до пункту 1.1 контракту від 26
вересня 2013 року № 22 «Продавець продає,
а Покупець придбає обладнання
відповідно до інвойсів (специфікацій)
до даного контракту, а саме «проформа
інвойс W6292».

Згідно вищезазначеного інвойса
передбачається відвантаження товару
протягом 20-22 тижнів після отримання
передплати. Виходячи з проформи
інвойсу W6292, яка є невід'ємною частиною
контракту від 26 вересня 2013 року № 22,
максимальний термін виготовлення та
транспортування товару становить 154
дні, наведене підтверджує той факт, що
даний товар не є складним технічним
виробом, так як термін виготовлення та
транспортування товару не перевищує 180
днів.

Суд погоджується із доводами
відповідача в частині того, що
положення розділу 3, щодо термінів
поставки, контракту суперечить
положенням проформи інвойсу W 6292, що
унеможливлює встановити кінцевий
термін поставки товару з огляду на
наступне.

Відповідно до п.п. 3.1., 3.2. параграфу 3
Контракту:

3.1.Обладнання буде виготовлено та
пред'явлено Продавцем Покупцеві для
випробувань протягом 23 тижнів, з дати
оплати авансу у відповідності з
параграфом 4 цього контракту;

3.2.Обладнання буде доставлено
Продавцем Покупцю протягом 3 тижнів з
дати отримання позитивного акцепту від
Покупця за результатами тестування.
Покупець повідомляє Продавцю адресу
доставки обладнання додатково під час
оформлення позитивного акцепту за
результатами тестування. Дострокова
поставка допускається.

Часткова відвантаження не
допускається. Згідно параграфа 4 оплата
за товар здійснюється Покупцем шляхом
перерахування грошових коштів на
рахунок Продавця і відповідно до умов,
зазначених в рахунок-фактурах. Платежі
за цим контрактом здійснюються
Покупцем окремо за кожну партію
відповідно з доданими
рахунок-фактурами на рахунок Продавця.

На думку позивача, зміст вищенаведених
пунктів контракту свідчить про
погодження сторонами, що саме інвойси
встановлюють умови оплати та поставки
на кожну окрему партію товару, а у
договорі лише зазначається загальна
сума контракту, загальна кількість
товару та загальні строки поставки.

Проте, на думку колегії суддів, такі
доводи є необґрунтованими, оскільки у
пунктах 3.1., 3.2. параграфу 3 Контракту
жодних посилань на встановлення саме
інвойсами умов оплати та поставки на
кожну окрему партію товару не
вбачається, що дійсно унеможливлює
встановлення кінцевого терміну
поставки товару.

Судом враховано пояснення Публічного
акціонерного товариства «Державний
експортно-імпортний банк України»
стосовно того, що реєстр митних
декларацій, що свідчить про ввезення на
територію України Продукції за
Контрактом до граничного строку
розрахунків (13,01.2014 р.) до Банку не
надійшов. Висновок Міністерства
економічного розвитку і торгівлі
України щодо продовження строків
розрахунків ТОВ «Селтон» за Контрактом
до Банку не надано. Матеріали справи
також не місять митної декларації, яка
б свідчила про часткову поставку
товару.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що оскаржуване рішення є
таким, що прийняте з урахуванням всіх
обставин справи, а тому підстави для
задоволення позовних вимог в частині
визнання протиправною та скасування
рішення Міністерства економічного
розвитку та торгівлі України оформлене
листом № 4122-09/89 від 12.02.2014 року щодо
відмови у наданні висновку про
продовження строків по імпортним
операціям за зовнішньоекономічним
контрактом № 22 від 26 вересня 2013 року,
укладеним між компанією WeldlogicEuropeLtd
(Об'єднане Королівство Великобританії)
та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Селтон», до 30
березня 2014 року відсутні.

Крім того, суд звертає увагу позивача,
що у відповідності до пункту 10 Порядку
№1409, позивач не позбавлений був права
повторно звернутися до відповідача з
заявою про продовження строків
розрахунків за зовнішньоекономічною
операцією за № 22 від 26 вересня 2013 року,
укладеним між компанією WeldlogicEuropeLtd
(Об'єднане Королівство Великобританії)
та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Селтон», до 30
березня 2014 року.

Аналогічні висновки викладені в
ухвалах Київського апеляційного
адміністративного суду від 23 січня 2014
року справа № 826/6588/13-а, від 01 серпня 2013
року справа № 826/6593/13-а.

Щодо вимоги про зобов'язання
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України розглянути лист
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Селтон» () щодо надання висновку про
продовження строків по імпортним
операціям за зовнішньоекономічним
контрактом № 22 від 26 вересня 2013 року,
укладеним між компанією WeldlogicEuropeLtd
(Об'єднане Королівство Великобританії)
та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Селтон» по суті суд
зазначає.

Відповідно до вимог статті 17 та пунктів
1, 2 частини 2 статті 162 Кодексу
адміністративного судочинства України
зазначене питання не віднесено до
компетенції суду, а відповідно до
положень Закону України від 23.09.1994р.
№185/94-ВР України від 20.09.2011р. № 3739-VI та
Порядку № 1409 віднесене до виключеної
компетенції Міністерства економічного
розвитку і торгівлі України, тобто є
його дискреційними повноваженнями.

Враховуючи, встановлену в даному
провадженні правомірність рішення
Міністерства економічного розвитку та
торгівлі України оформлене листом №
4122-09/89 від 12.02.2014 року, дотримуючись
принципів законності, поділу влади та
покладення повноважень щодо
продовження строків за
зовнішньоекономічними операціями на
Міністерство економічного розвитку і
торгівлі України, вимога про
зобов'язання розглянути лист
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Селтон» не підлягає
задоволенню.

Крім того, суд вважає за необхідне
зазначити, що відповідно до приписів
частини 1 статті 2 Закону України від
23.09.1994р. №185/94-ВР строк поставки за
імпортними операціями, які
здійснюються на умовах відстрочення
поставки, обраховується саме від
моменту здійснення авансового платежу.

За таких обставин, позивач звертаючись
до відповідача з приводу надання
висновку щодо продовження строків
розрахунків за зовнішньоекономічною
операцією за контрактом № 22 від 26
вересня 2013 року повинен був ставити
питання про продовження строків
розрахунків саме щодо суми 16 861,25 дол.
США, сплачених 15 жовтня 2013 року,
90-денний термін відстрочення поставки
за яким закінчувався 13 січня 2014 року.
Водночас, матеріали справи свідчать, що
позивач звернувся до
Мінекономрозвитку листом від 16 січня
2014 року.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого: 1) суд вирішує
справи відповідно до Конституції та
законів України, а також міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України; 2) суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Доказів, які б підтвердили
протиправність оскаржуваного рішення
відповідача, позивач суду не надав.

Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, враховуючи всі наведені
обставини, Окружний адміністративний
суд міста Києва вважає позовні вимоги
необґрунтованими, а позов таким, що не
підлягає задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю «Селтон» відмовити в
повному обсязі.

Постанова набирає законної сили в
строки та порядку, встановленому
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий судді
К.Ю. Гарник

Судді
В.А. Донець

Б.В. Санін