Справа № 1423/5392/2011
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2014-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2014 р. Справа № 1423/5392/2011

Категорія: 10.3.1 Головуючий в 1 інстанції:
Алєйніков В.О. Колегія суддів Одеського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді - Ступакової
І.Г.,

судді - Милосердного М.М.,

судді -Бітова А.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Центральному районі міста
Миколаєва на постанову Центрального
районного суду міста Миколаєва від 28
січня 2013 року за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Центральному районі міста Миколаєва
про зобов'язання нарахувати та
виплатити щомісячну державну
соціальну допомогу як «дитині війни»,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі міста Миколаєва
про стягнення недоплаченої щомісячної
державної соціальної допомоги за
статусом «Діти війни» за період з 2007 -2011
роки.

В обґрунтування позову зазначалося, що
ОСОБА_1 являється пенсіонером та має
статус дитини війни. Відповідно до ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» дітям війни пенсія
підвищується на 30% мінімальної пенсії
за віком.

Постановою Центрального районного
суду міста Миколаєва від 28 січня 2013
року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено
частково.

В апеляційній скарзі Управління
Пенсійного фонду України в
Центральному районі міста Миколаєва
ставиться питання про скасування
судового рішення в зв'язку з тим, що
воно постановлено з порушенням норм
матеріального і процесуального права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги Управління
Пенсійного фонду України в
Центральному районі міста Миколаєва,
перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
Управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі міста Миколаєва
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»,
останнім, пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищується на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Судом першої інстанції
встановлено, що позивачка є
пенсіонеркою та має статус дитини
війни. Відповідно до ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» від 18 листопада 2004 року позивач
має право на підвищення мінімальної
пенсії за віком на 30%.

Такі виплати позивачу у 2007 році
відповідачем не проводились, а в 2008-2010
роках було нараховано 10% від
прожиткового мінімуму.

Правильно встановивши обставини
справи, суд першої інстанції при
винесенні рішення допустив порушення
норм процесуального права, а саме.

Відповідно до ч.І ст.46 Конституції
України, громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
мають статус дитини війни, на їх
соціальну захищеність шляхом надання
пільг і державної соціальної підтримки
визначені та закріпленні в Законі
України «Про соціальний захист дітей
війни».

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції виходив з того, що
Рішенням Конституційного Суду України
від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 визнано
неконституційним положення пункту 12
ст. 71 Закону України «Про Державний
бюджет на 2007 рік» щодо зупинення на 2007
рік дії ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», а тому
пенсійний орган мав діяти відповідно
до ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни».

Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Таким чином, суд першої інстанції вірно
визнав право позивачеві на підвищення
пенсії за період з 09 липня 2007 року по 31
грудня 2007 року.

Подібні до 2007 року відносини склались і
в 2008 році, оскільки зміни до статті 6
Закону, що внесені пунктом 41 розділу 2
Закону України від 28 грудня 2007 року
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» визнані
неконституційними рішенням
Конституційного Суду України 22 травня
2008 року.

Отже, позивач відповідно до ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» має право на підвищення пенсії
за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня
2008 року.

Таким чином, суд першої інстанції при
розгляді справи та винесені постанови
скористувався рішеннями
Конституційного Суду України від 09
липня 2007 року та 22 травня 2008 року та не
вірно врахував строки звернення до
адміністративного суду, в зв'язку з чим
не вірно вказав період за який
відповідач зобов'язаний зробити
перерахунок та виплату щомісячної
державної соціальної допомоги.

Оскільки у 2009, 2010 роках зміни до ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» не вносились та її дія не
зупинялась, то нарахування та виплата у
2009 та 2010 роках «Дітям війни» підвищення
до пенсії або щомісячного грошового
довічного утримання чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії, повинні здійснюватися
відповідно до норм Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Позивач звернувся до суду з позовом 06
квітня 2011 року. Враховуючи положення
ст. 99 КАС України, позивачем було
порушено строк для звернення до суду за
захистом порушених прав.

Доводи щодо необізнаності не є
поважною причиною пропуску строку
звернення до суду.

Відповідно до ст. 100 КАС України
пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.
Якщо суд визнає причину пропущення
строку звернення до суду поважною,
адміністративна справа розглядається
і вирішується в порядку, встановленому
Кодексом.

За таких підстав колегія суддів
приходить до висновку, що права
позивача підлягають захисту з 06 жовтня
2010 року.

Тому вимоги позивача за 2007 - 2010 роки не
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає необхідним відповідно до
п.2 ч. 1 ст.201 КАС України, змінити
постанову суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 183-2, п.1 ч.І ст. 198; ст. 201;
п.1 ч.І ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України,
колегія судів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Центральному районі міста Миколаєва
задовольнити частково.

Постанову Центрального районного суду
міста Миколаєва від 28 січня 2013 року
змінити, виклавши її резолютивну
частину в наступній редакції:

«Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Центральному районі
міста Миколаєва провести перерахунок
доплати та виплатити пенсію ОСОБА_1 на
30% мінімальної пенсії за віком (розмір
якої встановлений ч.І ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
пенсійне страхування") відповідно до
вимог ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" за
період: з 06 жовтня 2010 року по 22 липня 2011
року, за вирахуванням вже виплачених
сум за вказаний період.

В задоволені решти позовних вимог -
відмовити.»

В іншій частині постанову Центрального
районного суду міста Миколаєва від 28
січня 2013 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: