Справа № 2а/0570/11974/2012
Суддя: Зінченко О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без
розгляду

08 квітня 2014 р.
Справа №2а/0570/11974/2012

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Донецький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Зінченка О.В.,

при секретарі судового засідання Усові
Д.В.,

з участю:

представника позивача - Бичкової Ю.О.,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Авдіївського міського центру
зайнятості - робочого органу Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття до ОСОБА_2 про стягнення
грошової суми виплаченого
забезпечення по безробіттю у розмірі 4
491,97 грн.,-

В С Т А Н
О В И В:

У вересні 2012 року Авдіївський міський
центр зайнятості - робочий орган Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття (далі - позивач, Авдіївський
міський центр зайнятості) звернувся до
Донецького окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом до ОСОБА_2
(далі - відповідач, ОСОБА_2) про
стягнення грошової суми виплаченого
забезпечення по безробіттю у розмірі 4
491,97 грн.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач вказав, що 26 жовтня 2007
року до Авдіївського міського центру
зайнятості за сприянням у
працевлаштуванні звернулась ОСОБА_2,
якій 02 листопада 2007 року Авдіївським
міським центром зайнятості наданий
статус безробітної та з 02 листопада 2007
року відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» призначена виплата
допомоги по безробіттю. Також позивач
вказав, що згідно з Порядком
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення безробітним,
затвердженим наказом Міністерства
праці та соціальної політики України і
Державної податкової адміністрації
України від 13 лютого 2009 року № 60/62,
здійснено обмін даними з Державною
податковою адміністрацією. З відповіді
з Державної податкової адміністрації
та ДП ТОВ «М.С.Л.» встановлено, що ОСОБА_2
працювала та отримувала дохід на ДП ТОВ
«М.С.Л.» у період перебування її на
обліку в центрі зайнятості. Таким
чином, ОСОБА_2 незаконно отримана
допомога по безробіттю у розмірі 4 491,97
грн. На підставі вищевикладеного,
позивач просив суд задовольнити
адміністративний позов, стягнувши з
відповідача виплачене матеріальне
забезпечення на випадок безробіття у
сумі 4 491,97 грн.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 25 грудня 2012
року у задоволенні адміністративного
позову Авдіївського міського центру
зайнятості - робочого органу
виконавчої дирекції Фонду
загальнообов`язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття до ОСОБА_2 про
стягнення допомоги по безробіттю у
розмірі 4491,97 грн. відмовлено повністю.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20 лютого 2013
року апеляційну скаргу Авдіївського
міського центру зайнятості - робочого
органу виконавчої дирекції Фонду
загальнообов`язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття залишено без
задоволення, а рішення суду першої
інстанції - без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 13 лютого 2014 року касаційну
скаргу Авдіївського міського центру
зайнятості - робочого органу
виконавчої дирекції Фонду
загальнообов`язкового державного
соціального страхування України
задоволено, постанову Донецького
окружного адміністративного суду 25
грудня 2012 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 20 лютого 2013 року у справі №
2а/0570/11974/2012 - скасовано, справу
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції.

13 березня 2014 року справа № 2а/0570/11974/2012
надійшла до Донецького окружного
адміністративного суду, у зв'язку з чим,
ухвалою Донецького окружного
адміністративного суду від 14 березня
2014 року прийнято до провадження дану
адміністративну справу та призначено
її до розгляду у відкритому судовому
засіданні на 14 год. 00 хв. 08 квітня 2014
року.

Представник позивача у судовому
засіданні надала пояснення аналогічні
змісту адміністративного позову,
наполягала на задоволенні
адміністративного позову.

Відповідач у судовому засіданні
заперечувала проти задоволення
позовних вимог, про що надала суду
письмові заперечення (арк. справи 183-184),
в яких зазначила, що Авдіївський
міський центр зайнятості при зверненні
до Донецького окружного
адміністративного суду із даним
адміністративним позовом 07 вересня 2012
року порушив строки його подачі,
встановлені пунктом 2 частиною 2 статті
99 Кодексу адміністративного
судочинства, тобто шестимісячний строк
звернення до адміністративного суду
суб'єкта владних повноважень,
обґрунтувавши це тим, що про своє
порушене право позивач був обізнаний 05
серпня 2009 року, після складання ним
акту розслідування від 05 серпня 2009
року, з якого вбачається, що відповідач
отримувала дохід від ТОВ «М.С.Л.» за
листопад 2007 року у розмірі 280,00 грн., за
грудень 2007 року у розмірі 760,00 грн., за
січень 2008 року у розмірі 120,00 грн.
Відповідач зазначила, що грошей від ТОВ
«М.С.Л.» вона не отримувала, свого
підпису ні на яких документах не
ставила, з урахуванням чого була
змушена звернутися до Авдіївського
міського відділу внутрішніх справ для
проведення перевірки, за результатами
якої їй було відмовлено у порушені
кримінальної справи.

При цьому, відповідач зауважила, що
лише 28 березня 2012 року позивач
звернувся до Авдіївського міського
суду з позовом про повернення зайво
перерахованої суми допомоги, рішенням
якого від 03 липня 2012 року позовні
вимоги Авдіївського міського центру
зайнятості були задоволені. Відповідач
зазначила, що не погодившись з даним
рішенням звернулась до Апеляційного
суду Донецької області, рішенням якого
від 06 серпня 2012 року рішення
Авдіївського міського суду було
скасоване, та в позові Авдіївського
міського центру зайнятості населення -
відмовлено у повному обсязі. На
підставі викладеного просила
відмовити у задоволені
адміністративного позову у повному
обсязі (арк. справи 183-184).

Розглянувши матеріали
адміністративної справи, заслухавши
пояснення представника позивача та
відповідача, суд вважає, що
адміністративний позов підлягає
залишенню без розгляду виходячи із
наступного.

Як зазначалось судом вище, ухвалою
Вищого адміністративного суду України
від 13 лютого 2014 року касаційну скаргу
Авдіївського міського центру
зайнятості - робочого органу
виконавчої дирекції Фонду
загальнообов`язкового державного
соціального страхування України
задоволено, постанову Донецького
окружного адміністративного суду 25
грудня 2012 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 20 лютого 2013 року у справі №
2а/0570/11974/2012 - скасовано, справу
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Як вбачається з даної ухвали Вищого
адміністративного суду України,
підставою для скасування судових
рішень судів першої та апеляційної
інстанції стало неповне з'ясування
обставин справи в частині дослідження
змісту документів, зазначених в акті
перевірки (розслідування) від 05 серпня
2009 року № 10, від 05 серпня 2009 року № 10,
від 21 квітня 2010 року № 93, та поясненням
ОСОБА_2, наведених в постанові
Авдіївського міського відділу ГУ МВС
України в Донецькій області від 26
серпня 2009 року про відмову в порушенні
кримінальної справи. Окрім
викладеного, в ухвалі зазначено, що
суди допустили порушення норм
процесуального права, які впливають на
правильне вирішення справи, оскільки
не переглянули клопотання позивача від
07 вересня 2012 року про поновлення строку
звернення до суду. З урахуванням чого,
суду, при визначенні початку перебігу
строку звернення до адміністративного
суду та вирішенні питання про
дотримання чи порушення позивачем
цього строку, слід з'ясувати, коли
позивач дізнався, або повинен був
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів, який строк
звернення до адміністративного суду
було встановлено на той момент
Кодексом адміністративного
судочинства України чи іншими законами
(наприклад, Законом №1533-ІІІ), якщо строк
пропущено, то на скільки і з яких причин
(арк. справи 173-176).

02 листопада 2007 року ОСОБА_2 звернулась
до позивача із заявою щодо надання їй
статусу безробітної з виплатою
допомоги по безробіттю, у зв'язку з чим,
Наказом Центру зайнятості від 02
листопада 2007 року № НТ071102 відповідачу
надано статус безробітної та
призначено допомогу по безробіттю (арк.
справи 11-12).

Відповідно до Наказу Центру зайнятості
від 15 серпня 2008 року № НТ08081507 припинено
виплату допомоги по безробіттю, а
згідно з Наказом від 19 серпня 2008 року №
НТ080819 ОСОБА_2 знято з обліку на підставі
її заяви про відмову від послуг служби
зайнятості (арк. справи 14).

При цьому, 05 серпня 2009 року Авдіївським
міським центром зайнятості - робочим
органом Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
випадок безробіття складено акт № 10
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплат матеріального
забезпечення, згідно якого за
результатами проведеної перевірки
центром зайнятості установлене
безпідставне одержання ОСОБА_2
допомоги по безробіттю за період з 02
листопада 2007 року по 06 серпня 2008 року у
розмірі 4 491,97 грн., оскільки в цей час
вона виконувала роботи за
цивільно-правовим договором № 35,
укладеним з ДП ТОВ «М.С.Л.», що
підтверджено листом роботодавця від 31
липня 2009 року (арк. справи 23).

У зв'язку з незгодою з даним актом
розслідування, ОСОБА_2 16 серпня 2009 року
звернулась із відповідною заявою до
Авдіївського міського відділу
внутрішніх справ про порушення
кримінальної справи з приводу надання
фіктивних відомостей з боку ДП ТОВ
«М.С.Л.» на адресу Авдіївського
міського центру зайнятості щодо
отримання нею доходу на цьому
підприємстві, а саме: за листопад 2007
року у розмірі 280,00 грн., за грудень 2007
року у розмірі 760,00 грн., за січень 2008
року у розмірі 120,00 грн.

Постановою оперуповноваженого
Авдіївського міського відділу
внутрішніх справ від 26 серпня 2009 року
відмовлено в порушені кримінальної
справи, у зв'язку з тим, що ДП ТОВ «М.С.Л.»
не надало відповідних доказів (арк.
справи 48).

Як свідчать матеріали
адміністративної справи, 28 березня 2012
року Авдіївський міський центр
зайнятості звернувся до Авдіївського
міського суду Донецької області із
позовом до ОСОБА_2 про повернення
допомоги по безробіттю, отриманої
шляхом надання неправдивих відомостей
(арк. справи 47).

03 липня 2012 року рішенням Авдіївського
міського суду Донецької області позов
Авдіївського міського центру
зайнятості - робочого органу
виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття до ОСОБА_2 про
повернення зайво перерахованої
допомоги - задоволено, стягнуто з
ОСОБА_2 суму зайво перерахованої
виплати по безробіттю в розмірі 4 491,97
грн. (арк. справи 56-57).

Не погодившись з даним рішенням, ОСОБА_2
звернулась з апеляційною скаргою до
апеляційного суду Донецької області,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просила рішення Авдіївського міського
суду Донецької області від 03 липня 2012
року скасувати, винести ухвалу, якою
закрити провадження по справі за
позовом про повернення зайво
перерахованої допомоги.

06 серпня 2012 року апеляційну скаргу
ОСОБА_2 апеляційним судом Донецької
області - задоволено, а провадження по
цивільній справі - закрито (арк. справи
58-59).

У зв'язку з вищевикладеним, 07 вересня 2012
року (згідно відмітки поштової служби
на конверті в якому надійшов
адміністративний позов) Авдіївський
міський центр зайнятості - робочий
орган Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
випадок безробіття звернувся до
Донецького окружного
адміністративного суду із даним
адміністративним позовом.

Разом із цим, як вбачається з
матеріалів адміністративної справи,
разом з адміністративним позовом
позивач надав клопотання про
поновлення строку подачі
адміністративного позову, в якому
останній посилався на те, що у березні
2012 року ним було подано аналогічний
позов до Авдіївського міського суду
Донецької області, який своїм рішенням
від 03 липня 2012 року його задовольнив,
але ухвалою Апеляційного суду
Донецької області від 06 серпня 2012 року
рішення суду першої інстанції
скасовано, а провадження у справі в
порядку цивільного судочинства
закрито. З урахуванням чого,
Авдіївський міський центр зайнятості -
робочий орган Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття звернувся до Донецького
окружного адміністративного суду із
даним адміністративним позовом (арк.
справи 25-26).

Відповідно до частини третьої статті 36
Закону України від 2 березня 2000 року №
1533-III «Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Частиною 1 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що адміністративний позов
може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами.

Так, частиною 2 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у редакції чинній на момент
звернення позивачем до суду з даним
адміністративним позовом
передбачалось, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Для звернення до
адміністративного суду суб'єкта
владних повноважень встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня
виникнення підстав, що дають суб'єкту
владних повноважень право на
пред'явлення передбачених законом
вимог. Цим Кодексом та іншими законами
можуть також встановлюватися інші
строки для звернення до
адміністративного суду суб'єкта
владних повноважень.

Як зазначалось судом вище, 05 серпня 2009
року за результатами проведеної
перевірки Авдіївським міським центром
зайнятості складено акт № 10 про
безпідставне одержання ОСОБА_2
допомоги по безробіттю за період 02
листопада 2007 року по 06 серпня 2008 року в
розмірі 4 491,97 грн.

З наведеного можна зробити висновок, що
днем виникнення підстав, що дають
суб'єкту владних повноважень право на
пред'явлення передбачених законом
вимог, у контексті частини 2 статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України, є 05 серпня 2009 року.

При цьому, судом також приймається до
уваги, що станом на 05 серпня 2009 року,
частина 2 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачала, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів. Для
звернення до адміністративного суду
суб'єкта владних повноважень
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод та інтересів.

Водночас, як вказувалось судом вище,
позивач із даним адміністративним
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
грошової суми виплаченого
забезпечення по безробіттю у розмірі 4
491,97 грн. звернувся до Донецького
окружного адміністративного суду лише
07 вересня 2012 року, чим пропущений
шестимісячний та річний строки на
звернення до суду.

Зі змісту вищенаведеного клопотання
позивача про поновлення строку подачі
адміністративного позову до суду
вбачається, що підставою його
пропущення є звернення позивачем до
Авдіївського міського суду Донецької
області із відповідним цивільним
позовом та в подальшому закриття
провадження апеляційним судом
Донецької області, однак даючи оцінку
означеній підставі для поновлення
строку звернення до суду, суд виходить
із того, що позивач звернувся до
Авдіївського міського суду Донецької
області лише 29 березня 2012 року, тобто із
спливом 2 років 7 місяців 24 днів, з дня
виникнення підстав, що дають суб'єкту
владних повноважень право на
пред'явлення передбачених законом
вимог.

У судовому засіданні судом з'ясовано у
представника позивача, чим було
обумовлено звернення до Авдіївського
міського суду Донецької області лише
після спливу 2 років 7 місяців 24 днів, з
дня виникнення підстав, що дають
суб'єкту владних повноважень право на
пред'явлення передбачених законом
вимог. Як вказав представник позивача,
подача позову у наведений строк
обумовлено тим, що тривалий час у
позивача були відсутні працівники
юридичного відділу.

Суд вважає, що вказані позивачем та
його представником підстави для
поновлення строку звернення до
адміністративного суду є
необґрунтованими, оскільки, як
вказувалось судом вище, навіть при
зверненні позивачем до Авдіївського
міського суду Донецької області із
позовом, з дня виникнення підстав, що
дають суб'єкту владних повноважень
право на пред'явлення передбачених
законом вимог, сплинуло 2 роки 7 місяців
24 дні, тобто досить тривалий проміжок
часу, а обставина відсутності
працівників юридичного відділу, яка до
того ж будь-якими доказами не
підтверджена, не є поважною підставою,
зважаючи на те, що у разі відсутності
певних працівників, керівник чи
виконуючий обов'язки керівника
установи мав можливість самостійно
підготувати та подати до суду
відповідну позовну заяву у
встановлений законом строк.

При цьому, суд вважає за необхідне
зазначити, що норми Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» та Закону України «Про
зайнятість населення» не містять
положень, якими врегульовується
питання стосовно строків звернення до
адміністративного суду центрами
зайнятості - робочими органами Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття до фізичних осіб з приводу
стягнення допомоги по безробіттю, яка,
на думку, таких органів безпідставно
виплачена.

Разом із цим, слід зазначити, що 18
травня 2011 року набрав чинності Закон
України «Про внесення змін до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» щодо посилення
платіжної дисципліни страхувальників
та використання страхових коштів» від
21 квітня 2011 року за № 3277-VI, яким частину
4 статті 38 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» викладено у новій
редакції, згідно якої, строк давності в
разі стягнення штрафних санкцій,
передбачених цим Законом та Законом
України «Про зайнятість населення»,
адміністративних штрафів, а також
інших видів заборгованості перед
Фондом не застосовується. До набрання
чинності означеним Законом наведена
норма передбачала, що строк давності в
разі стягнення штрафних санкцій,
передбачених цим Законом та Законом
України «Про зайнятість населення», не
застосовується, а попередня редакція
містила положення, що строк давності у
разі стягнення страхових внесків, пені,
та фінансових санкцій, передбачених
цією статтею, не застосовується.

Згідно позиції Конституційного Суду
України наведеній у пункті 2
мотивувальної частини рішення у справі
за конституційним зверненням
Національного банку України щодо
офіційного тлумачення положення
частини першої статті 58 Конституції
України (справа про зворотну дію в часі
законів та інших нормативно-правових
актів) від 09 лютого 1999 року № 1-7/99,
викладеної стосовно дії загально -
правового принципу норми права у часі.
Позиція Конституційного Суду України
за якою дію нормативно-правового акта в
часі треба розуміти так, що вона
починається з моменту набрання цим
актом чинності і припиняється з
втратою ним, чинності, тобто до події,
факту застосовується той закон або
інший нормативно-правовий акт, під час
дії якого вони настали або мали місце.

За даних обставин, враховуючи, що до
набрання чинності 18 травня 2011 року
вищенаведеним Законом, яким внесені
зміни до статті 38 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», позивачем вже був
пропущений шестимісячний та річний
строк звернення до адміністративного
суду, то у даних правовідносинах,
виходячи із означеної позиції
Конституційного Суду України, також
виключається можливість застосування
положень чинної редакції частини 4
статті 38 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», оскільки остання підлягає
застосуванню до правовідносин, що
виникли після набрання нею чинності.

Статтею 100 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено
наслідки пропущення строків звернення
до адміністративного суду.

Відповідно до частини 1 статті 100
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд на підставі позовної
заяви та доданих до неї матеріалів не
знайде підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляється ухвала.

Частиною 2 статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
позовна заява може бути залишена без
розгляду як на стадії вирішення
питання про відкриття провадження в
адміністративній справі без
проведення судового засідання, так і в
ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Суд також звертає увагу на те, що
встановлення процесуальних строків
законом та судом передбачено з метою
дисциплінування учасників
адміністративного судочинства та
своєчасного виконання ними
передбачених Кодексом
адміністративного судочинства України
певних процесуальних дій. Інститут
строків в адміністративному процесі
сприяє досягненню юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах, а також стимулює учасників
адміністративного процесу
добросовісно ставитися до виконання
своїх обов'язків. Ці строки обмежують
час, протягом якого такі
правовідносини можуть вважатися
спірними; після їх завершення, якщо
ніхто не звернувся до суду за
вирішенням спору, відносини стають
стабільними.

Поважними за змістом вказаної статті
визнаються обставини, які є об'єктивно
непереборними та не залежать від
волевиявлення сторони і пов'язані з
дійсними істотними перешкодами чи
труднощами для своєчасного вчинення
сторонами у справі процесуальних дій.

Однак, у даному випадку, позивачем не
зазначено про обставини, що можуть бути
визнані судом поважними пропущення
позивачем строку звернення до суду, а
судом такі обставини не встановлені.

Пунктом 9 частини 1 статті 155 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що суд своєю ухвалою залишає
позовну заяву без розгляду, якщо
позовну заяву подано з пропущенням
встановленого законом строку
звернення до адміністративного суду і
суд не знайшов підстав для визнання
причин пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними.

Таким чином, в зв'язку з вищевикладеним
та, враховуючи те, що позивачем не
надано доказів поважності причин
пропуску строку звернення до суду, суд
приходить до висновку про те, що
позивачем пропущено строк звернення до
адміністративного суду, а тому на
підставі пункту 9 частини 1 статті 155
Кодексу адміністративного судочинства
України, адміністративний позов
підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись вимогами статей 87, 99, 100, 155 та
165 Кодексу адміністративного
судочинства України, Донецький
окружний адміністративний суд, -

У Х В А Л
И В:

Адміністративний позов Авдіївського
міського центру зайнятості - робочого
органу Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
випадок безробіття до ОСОБА_2 про
стягнення грошової суми виплаченого
забезпечення по безробіттю у розмірі 4
491,97 грн., - залишити без розгляду.

Ухвала постановлена у нарадчій кімнаті
та проголошено її вступну та
резолютивну частину 08 квітня 2014 року у
присутності сторін.

Повний текст ухвали виготовлений 14
квітня 2014 року.

Ухвала набирає законної сили у строк та
у порядок, що визначені статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, і може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом п'яти днів з дня
проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу
було постановлено в письмовому
провадженні або згідно з частиною
третьою статті 160 цього Кодексу, або без
виклику особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя
Зінченко О.В.