Справа № 826/19438/13-а
Суддя: Грищенко Т.М.
Дата ухвалення: 2014-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Кармазін
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

29 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Грищенко
Т.М.,

суддів
Лічевецького І.О., Мацедонської В.Е.,

при секретарі Киш С.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Дніпровському
районі м. Києва ГУ Міндоходів м. Києва
на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
30 січня 2014 р. у справі за
адміністративним позовом СІА
"ТІЄТОЛАТВІЯ" (SIA "Tieto Latvia") від імені
якого діє "Представництво СІА
"ТієтоЕнатор" ("Representative Office of SIA "TietoEnator")
до Державної податкової інспекції у
Дніпровському районі м. Києва ГУ
Міндоходів м. Києва про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 18.09.2013, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2013 року СІА "ТІЄТОЛАТВІЯ" (SIA
"Tieto Latvia") від імені якого діє
"Представництво СІА "ТієтоЕнатор"
("Representative Office of SIA "TietoEnator") звернулося до
суду з позовом, у якому просило визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення ДПІ у
Дніпровському районі м. Києва ГУ
Міндоходів м. Києва від 18.09.2013 № .

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
30 січня 2014 р. адміністративний позов
СІА "ТІЄТОЛАТВІЯ" (SIA "Tieto Latvia") від імені
якого діє "Представництво СІА
"ТієтоЕнатор" ("Representative Office of SIA "TietoEnator")
задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
постановити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позову. Свої
вимоги обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції було порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотримання
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясовних обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом Державною
податковою інспекцією у Дніпровському
районі м. Києва ГУ Міндоходів у м. Києві
було проведено документальну планову
виїзну перевірку Представництва СІА
«ТієтоЕнатор», з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.07.2010 р. по
31.03.2013 р. Результати перевірки
оформлені актом від 09.09.2013 р. №
623/26-53-22-06-21/25884537.

Як вбачається з Акту перевірки
Представництво СІА «ТієтоЕнатор»
зареєстровано Міністерством економіки
України від 16.05.2005 р. ПІ-2657 код форми
власності 620 (представництво) та взято
на податковий облік 15.01.2001 р. № 06524.

В ході проведення документальної
позапланової виїзної перевірки та
згідно висновків цього Акту,
відповідачем порушено вимоги п. 135.5., п.
137.10, п. 160.8. Податкового кодексу України
та в результаті чого в подальшому
прийнято оскаржуване рішення.

На підставі висновків акту перевірки
прийнятим податковим
повідомленням-рішенням від 18.09.2013 №
, представництву, як окремому
платнику податків, збільшено грошове
зобов'язання за платежем «податок на
прибуток іноземних юридичних осіб» на
299 047 грн. за основним платежем та на 42 413
грн. за штрафними санкціями.

Не погоджуючись з вище вказаним
податковим повідомленням - рішенням,
позивач звернувся до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, прийшов до висновку,
про наявність всіх правових підстав
для задоволення позову.

Перевіривши повноту встановлення
судом першої інстанції фактичних
обставин справи, колегія Київського
апеляційного адміністративного суду
зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
перевіркою встановлено, що
відображених у р. 01 Розрахунку «Валовий
дохід» показників за період з 22.12.2010 р.
по 31.03.2013 р. у загальній сумі 6 636 196 грн.
мало вплив на формування отримання
грошових коштів від компанії
нерезидента SIA «TietoEnator» (Латвійська
республіка) та від компанії
нерезидента SIA «Tieto Latvia» (Латвійська
республіка) в якості фінансування
витрат Представництва, а саме:

1) від компанії нерезидента SIA «TietoEnator»
(Латвійська республіка): - за 2 півріччя
2010 року - 125 000 доларів США, що
еквівалентно 990 094,00 грн.; - за 1 квартал
2011 року - 30 000 доларів США, що
еквівалентно 238 275 грн.

2) від компанії нерезидента SIA «Tieto Latvia»
(Латвійська республіка): - за 2011 рік - 210
000 доларів США, що еквівалентно 1 673 481,00
грн.; - за 2012 рік - 251 000 доларів США, що
еквівалентно 2 005 833,00 грн.; - за 1 квартал
2013 р. - 95 000 доларів США, що еквівалентно
759 335 грн. Дані обставини щодо періодів
та обсягів отриманих сум фінансування
сторонами не заперечуються.

Так податковим органом було зазначено,
що перевіркою не було встановлено
заниження або завищення показників
рядку 06.1. декларацій «Витрати від
діяльності допоміжного або
підготовчого характеру».

Разом з тим, як зазначалося в Акті
перевірки (п/п. 3.1.4. «Висновок щодо
повноти декларування та своєчасності
сплати податку на прибуток»),
перевіркою повноти визначення податку
на прибуток встановлено його заниження
всього у сумі 299 047 грн.

Так, Державною податковою інспекцією
цитується п. 1 ст. 7 Конвенції,
відповідно до якого прибуток
підприємства Договірної Держави
оподатковується тільки у цій Державі,
якщо тільки це підприємство не
здійснює комерційної діяльності в
другій Договірній Державі через
розташоване в ній постійне
представництво. Якщо підприємство
здійснює комерційну діяльність, як
вказано вище, прибуток підприємства
оподатковується в другій Державі, але
тільки в тій частині, яка стосується
цього постійного представництва.

Апелянт зазначає, що коли діяльність
постійного представництва утворює
постійне місце діяльності, через яке
повністю або частково здійснюється
господарська діяльність нерезидента
на території України, оподаткування
здійснюється на загальних підставах у
відповідності п. 160.8. ПК України.

Надалі відповідачем зазначається, що
відповідно до свідоцтва про
реєстрацію, виданого Міністерством
економіки та з питань європейської
інтеграції України від 16.05.2005 р.
Представництво «ТієтоЕнатор»
зареєстроване нерезидентом SIA «TietoEnator».

Однак, з Акту перевірки вбачається, що
Представництво отримувало кошти від
компанії нерезидента SIA «Tieto Latvia» в
якості фінансування витрат
Представництва.

Разом з тим, колегія суддів звертає
увагу, що відповідно до свідоцтва про
реєстрацію від 16.05.2005 р. за № ПІ-2657,
Міністерство економіки та з питань
європейської інтеграції України
засвідчило реєстрацію Представництва
SIA «TietoEnator» (СІА «ТієтоЕнатор»),
Латвійська республіка.

Представництво під назвою
«Представництво СІА «ТієтоЕнатор»
здійснює свої функції згідно із
законодавством України з 17 жовтня 2000
року.

Відповідно до Положення про
Представництво СІА «ТієтоЕнатор»,
затвердженого 17.01.2006 р., представництво
є офіційним відокремленим підрозділом
SIA «TietoEnator» та не є юридичною особою, яке
має самостійний баланс, який є частиною
балансу Компанії (SIA «TietoEnator»).

Метою створення Представництва є
представництво та захист інтересів
Компанії на території України.

Функціями Представництва є
підтримання зв'язків між Компанією та
фізичними і юридичними особами,
державними органами України; захист
інтересів Компанії, сприяння
здійсненню мети її діяльності;
пропагування та рекламування
діяльності компанії, а також виконання
інших функцій, зазначених у ст. 3
Положення.

Згідно з постановою відділу реєстрації
комерсантів та підприємств Ризького
регіону від 20.01.2011 р. «Про реорганізацію
комерсантів SIA «TietoEnator» (єдиний
реєстрацій номер 4), SIA «Tieto Latvia»
(єдиний реєстраційний № 0) -
приєднання», державний нотаріус
Регістру підприємств Латвійської
республіки, констатувала та визначила:
18.01.2011 р. Регістрі підприємств
Латвійської Республіки отримані заяви
та додані до них документи про
реорганізацію комерсантів SIA «TietoEnator»
(єдиний реєстрацій номер 4), SIA «Tieto
Latvia» (єдиний реєстраційний № 0).
Надалі постановила: здійснити запис в
комерційному регістрі: зареєструвати
реорганізацію SIA «TietoEnator» (єдиний
реєстрацій номер 4), SIA «Tieto Latvia»
(єдиний реєстраційний № 0). Спосіб
реорганізації: приєднання SIA «TietoEnator»
(єдиний реєстрацій номер 4) до
комерційного товариства SIA «Tieto Latvia»
(єдиний реєстраційний № 0).

У свою чергу, Міністерство
економічного розвитку і торгівлі
України у листі від 28.03.2011 р. № 4336-0-5724880-16
у відповідь на лист Представництва від
16.02.2011 р. зазначило, що до функцій
міністерства не входять повноваження з
перереєстрації представництв
іноземних суб'єктів господарювання,
така процедура не передбачена чинним
вітчизняним законодавством. Як
зазначено у вказаному листі
Міністерства, відповідно до
викладеного перереєстрація
Представництва SIA «TietoEnator» в SIA «Tieto
Latvia», в зв'язку з реорганізацією
іноземного суб'єкта господарювання -
резидента Латвійської Республіки SIA
«TietoEnator», Міністерством не
здійснюється.

Згідно з довідками від 13.04.2011 р., 30.03.2011
р., 28.03.2012 р., 27.08.2013 р., виданими Службою
державних доходів Латвійської
республіки підтверджено, що SIA «Tieto Latvia»
зареєстровано як платник податків та є
резидентом Латвійської Республіки
згідно з Конвенцією Латвійської
Республіки та України про уникнення
подвійного оподаткування та
попередження податкових ухилень 21
листопада 1995 року.

Наведеним у сукупності
підтверджується, що SIA «TietoEnator»
приєднано до SIA «Tieto Latvia» та SIA «Tieto Latvia»
є правонаступником SIA «TietoEnator», у т.ч.
відносно прав на управління
представництвом приєднаного суб'єкта
та відносно прав на його майно, а SIA «Tieto
Latvia» є Головним підприємством відносно
Представництва, яке внаслідок дій по
реорганізації, передачі прав і
обов'язків приєднаного товариства до SIA
«Tieto Latvia», та у зв'язку з тим, що баланс
Представництва є частиною балансу
основного (головного) підприємства,
набуло статусу відокремленого
підрозділу (представництва) SIA «Tieto
Latvia».

Перевіривши правильність застосування
ним норм матеріального і
процесуального права, колегія
Київського апеляційного
адміністративного суду зазначає
наступне.

Відповідно до пункту 3 статті 2
Конвенції між Урядом України та Урядом
Латвійської Республіки про уникнення
подвійного оподаткування та
попередження податкових ухилень
стосовно податків на доход і на майно
від 21.11.1995р. на податок на прибуток
підприємств, який нараховується і
сплачується в Україні поширюється дія
зазначеної Конвенції.

Прибуток підприємства Договірної
Держави Конвенції (України чи Латвії)
оподатковується тільки у цій Державі,
якщо тільки це підприємство не
здійснює комерційної діяльності у
другій Договірній Державі через
розташоване в ній постійне
представництво а. 1ст.7 Конвенції між
Урядом України та Урядом Латвійської
Республіки про уникнення подвійного
оподаткування та попередження
податкових ухилень стосовно податків
на доход і на майно від 21.11.1995р.).

Відповідно до п.103.1 ст.103 Податкового
кодексу України від 02.12.2010р. №2755 (із
змінами та доповненнями) застосування
правил міжнародного договору України
здійснюється шляхом звільнення від
оподаткування доходів із джерелом їх
походження з України.

Підставою для звільнення (зменшення)
від оподаткування доходів із джерелом
їх походження з України є подання
нерезидентом, особі (податковому
агенту), яка виплачує йому :доходи,
довідки (або її нотаріально
засвідченої копії), яка підтверджує, що
нерезидент є резидентом країни, з якою
укладено міжнародний договір України,
а також інших документів, якщо це
передбачено міжнародним договором
України (п. 103.4 ст.103 Податкового кодексу
України від 02.12.2010р. №2755, із змінами та
доповненнями).

Виходячи із зазначеного, Компанія SIA
«Tieto Latvia» - правонаступник Компанії SIA
"TietoEnator», в тому числі її частка -
Представництво Компанії SIA
«ТіетоЕнатор» (України), є звільненою
від сплати податку на прибуток в
Україні у відповідності з приписами
Конвенції між Урядом України та Урядом
Латвійської Республіки про уникнення
подвійного оподаткування та
попередження податкових ухилень
стосовно податків на доход і на майно
від 21.11.1995р.

Відповідно до статті 134 розділу III
Кодексу об'єктом оподаткування
платників податку є прибуток із
джерелом походження з України та за її
межами, який визначається шляхом
зменшення суми доходів звітного
податкового періоду, визначених згідно
зі статтями 135 - 137 розділу III Кодексу, на
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та суму
інших витрат звітного (податкового)
періоду, визначених згідно зі статтями
138 - 143 розділу III Кодексу, з урахуванням
правил, встановлених статтею 152 розділу
III Кодексу, а також дохід (прибуток)
нерезидента з джерелом походження з
України, що підлягає оподаткуванню
згідно зі статтею 160 розділу III Кодексу.
Податковою базою для цілей розділу III
Кодексу визнається грошове вираження
прибутку як об'єкта оподаткування,
визначеного згідно із статтею 134
розділу III Кодексу, з урахуванням
положень статей 135 - 137 та 138 - 143 розділу
III Кодексу.

Згідно з п.п. 135.5.4. ПК України, інші
доходи включають вартість товарів,
робіт, послуг, безоплатно отриманих
платником податку у звітному періоді,
визначена на рівні не нижче звичайної
ціни, суми безповоротної фінансової
допомоги, отриманої платником податку
у звітному податковому періоді,
безнадійної кредиторської
заборгованості, крім випадків, коли
операції з надання/отримання
безповоротної фінансової допомоги
проводяться між платником податку та
його відокремленими підрозділами, які
не мають статусу юридичної особи.

У відповідності до п.п. 135.5.5. ПК України,
операції з отримання/надання
фінансової допомоги між платником
податку та його відокремленими
підрозділами, що не мають статусу
юридичної особи, не приводять до зміни
їх витрат або доходів. Таку ж норму
містила ст. 4 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств".

Згідно з п. 160.8. ПК України, суми
прибутків нерезидентів, які провадять
свою діяльність на території України
через постійне представництво,
оподатковуються в загальному порядку.
При цьому таке постійне представництво
прирівнюється з метою оподаткування до
платника податку, який провадить свою
діяльність незалежно від такого
нерезидента.

Якщо нерезидент провадить свою
діяльність не лише в Україні, а й за її
межами, і при цьому не визначає
прибуток від своєї діяльності, що
ведеться ним через постійне
представництво в Україні, сума
прибутку, що підлягає оподаткуванню в
Україні, визначається на підставі
складення нерезидентом відокремленого
балансу фінансово-господарської
діяльності, погодженого з контролюючим
органом за місцезнаходженням
постійного представництва.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 Конвенції прибуток
підприємства Договірної Держави
оподатковується тільки у цій Державі,
якщо тільки це підприємство не
здійснює комерційної діяльності в
другій Договірній Державі через
розташоване в ній постійне
представництво. Якщо підприємство
здійснює комерційну діяльність, як
вказано вище, прибуток підприємства
оподатковується в другій Державі, але
тільки в тій частині, яка стосується
цього постійного представництва.

З урахуванням положень пункту 3 цієї
статті, якщо підприємство однієї
Договірної Держави здійснює
комерційну діяльність у другій
Договірній Державі через розташоване
там постійне представництво, то в
кожній Договірній Державі до такого
постійного представництва відноситься
прибуток, який воно могло б одержати,
якби було окремим та самостійним
підприємством, зайнятим такою ж або
аналогічною діяльністю в таких же або
аналогічних умовах і діяло в повній
незалежності від підприємства,
постійним представництвом якого воно
є.

Отже, аналіз змісту Конвенції свідчить,
що для визнання представництва
нерезидента таким, що має статус
постійного представництва, необхідною
умовою є здійснення ним комерційної
діяльності.

З наведеного слідує, що обов'язок
сплати податку на прибуток у
представництва нерезидента виникає за
наявності таких обставин: діяльність
Представництва створює постійне
представництво в Україні (має статус
постійного представництва) та одержує
доходи з джерелом походження з України.

Проте, відповідач, керуючись ст. 160.8. ПК
України визначив об'єкт оподаткування
на підставі обсягу фінансування, що
суперечить наведеним вище приписам
Конвенції та ПК України.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи та Акту перевірки, єдиним
джерелом надходження коштів до
Представництва є кошти, одержані від
головної компанії (з підтвердженим
президенством) та, його діяльність має
допоміжний, підготовчий характер.
Отримані Представництвом від головної
компанії кошти були перераховані
останньому не в межах господарських
відносин, а тому за своїм змістом вони
залишаються коштами головної компанії.
Фактів одержання Представництвом
доходів від господарської діяльності
та інших доходів з джерелом їх
походження з України не виявлено.
Відповідно, при їх повторному
включенні до складу оподатковуваного
прибутку виникає подвійне
оподаткування.

Таким чином, діяльність Представництва
не створює постійного представництва в
Україні для цілей оподаткування, а
відтак, враховуючи вищенаведене у
сукупності, відсутні підстави для
нарахування податку відповідно до п.
160.8. ПК України (щодо оподаткування сум
прибутків нерезидентів, які провадять
свою діяльність на території України
через постійне представництво).

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
відповідачем не враховано фактичні
обставини, положення національного та
міжнародного законодавства, а відтак
не доведеного законності та
обґрунтованості оскаржуваного
рішення.

На підставі вищенаведеного, приймаючи
до уваги, що судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи, судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду
першої інстанції доводами апелянта не
спростовані, колегія суддів приходить
до висновку про відсутність підстав
для зміни або скасування постанови
суду.

Згідно ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Дніпровському
районі м. Києва ГУ Міндоходів м. Києва -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 30 січня 2014 р. -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складення в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Т.М.Грищенко

Судді
І.О.Лічевецький

В.Е.
Мацедонська

.

Головуючий суддя
Грищенко Т.М.

Судді:
Лічевецький І.О.

Мацедонська В.Е.