Справа № 296/6499/13-а
Суддя: Шалота К. В.
Дата ухвалення: 2014-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 296/6499/13-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2014 р. 12
год. 30 хв.
м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира
в складі:

головуючого - судді Шалоти К.В.,

за участю секретаря судового
засідання Давиденко В.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача -
Мельничук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в м.Житомирі Житомирської
області про визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т
А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі також - Позивач) звернувся
до Корольовського районного суду м.
Житомира з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в м. Житомирі
(далі також - Відповідач), в якому
просив:

- визнати дії Відповідача з відмови у
зарахуванні періоду роботи з 26.09.1991 по
31.12.1991, з 01.02.1992 по 31.05.1992, з 01.07.1992 по
31.12.1992, з 01.01.1993 по 31.07.1993, з 01.10.1993 по
31.12.1993, з 01.03.1994 по 31.03.1994, з 01.08.1998 по
31.12.1998, з 01.01.1999 по 30.06.1999, з 01.08.1999 по 31.12.1999
до страхового стажу та перерахунку
пенсії неправомірними;

- зобов'язати Відповідача зробити
перерахунок пенсії позивача з
урахуванням стажу роботи за період
роботи з 26.09.1991 по 31.12.1991, з 01.02.1992 по
31.05.1992, з 01.07.1992 по 31.12.1992, з 01.01.1993 по
31.07.1993, з 01.10.1993 по 31.12.1993, з 01.03.1994 по
31.03.1994, з 01.08.1998 по 31.12.1998, з 01.01.1999 по
30.06.1999, з 01.08.1999 по 31.12.1999;

- зобов'язати Відповідача проводити
щомісячні виплати перерахованої
пенсії з дня звернення з заявою про
перерахунок пенсії з виплатою
заборгованості, що утворилася з
врахуванням періоду роботи з 19.10.1990
року по 21.10.2000 рік у Виробничому
Кооперативі "Гарант".

Позовні вимоги обґрунтовувались тим,
що Позивач з 19.10.1990 року по 21.10.2000 року
безперервно працював у Виробничому
Кооперативі "Гарант", однак зазначений
період стажу роботи Відповідачем було
зараховано лише частково, оскільки
внески роботодавцем до Пенсійного
фонду України сплачувались не повному
обсязі.

В ході розгляду справи Позивач уточнив
позовні вимоги та просив зобов'язати
Відповідача врахувати період роботи у
Виробничому Кооперативі "Гарант", який
не був врахований при обчисленні та
перерахунку пенсії Позивача, а саме за
періоди: з 01.01.1992 року по 01.02.1992 року, з
01.06.1992 року по 01.07.1992 року, з 31.07.1993 року
по 01.10.1993 року, з 31.12.1993 року по 01.03.1994
року, з 31.03.1994 року по 01.08.1998 року, з 31.12.1998
по 01.01.1999 року, з 30.06.1999 року по 01.08.1999
року (а.с. 44).

Позивач та представник позивача в
судовому засіданні поданий позов
підтримали в повному обсязі та просили
його задовольнити, з підстав,
викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав, подав суду
письмові заперечення, в яких
посилаючись на те, що наявними у
Відповідача даними підтверджено
нарахування і сплату страхових внесків
Кооперативом "Гарант" лише за певні
періоди з 1991 року по 1999 роки, за які
відсутній період підряд 60 календарних
місяців, а також те, що надана Позивачем
довідка, яка підтверджує його роботу у
Кооперативі "Гарант" не відповідає
встановленим вимогам оформлення,
просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, вивчивши та дослідивши
матеріали справи, з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд приходить до висновку, що
позов підлягає до задоволення частково
з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статтю 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
до адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією або законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Відповідно до п. 1 частини 2 статті 17
Кодексу адміністративного судочинства
України юрисдикція адміністративних
судів поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Оцінюючи правомірність дій
відповідача, суд керувався критеріями,
закріпленими у частині 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, які певною мірою відображають
принципи адміністративної процедури,
які повинні дотримуватися при
реалізації дискреційних повноважень
владного суб'єкта.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Правовідносини, що виникли між
сторонами регулюються Законом України
"Про пенсійне забезпечення" та Законом
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1
перебуває на обліку в управлінні
Пенсійного фонду України в м.Житомирі
та відповідно до поданої заяви від 28
січня 2011 року отримує пенсію за віком.

Відповідно до трудової книжки серії
НОМЕР_1 від 19.10.1990 року, виданої на ім"я
ОСОБА_1 вбачається, що позивач працював
в Виробничому Кооперативі "Гарант" з
19.10.1990 року по 21.10.2000 рік та був
звільнений за власним бажанням (а.с.4).

Відповідно до ст.48 КЗпП України трудова
книжка є основним документом про
трудову діяльність працівника.

З копії трудової книжки позивача
вбачається її відповідність вимогам
Інструкції про порядок ведення
трудових книжок працівників,
затвердженої наказом Міністерства
праці України, Міністерства юстиції
України, Міністерства соціального
захисту населення України від 29 липня
1993 року № 58 та зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 17 серпня
1993 р. за № 110.

У червні 2013 року позивач звернувся до
управління Пенсійного фонду України в
м.Житомирі із письмовою заявою про
перерахунок пенсії із зарахуванням
його трудового стажу за час роботи в
кооперативі "Гарант" в період з 19.10.1990
року по 21.10.2000 рік.

Листом управління Пенсійного фонду
України в м.Житомирі № 488/Ж-02 від 06.06.2013
повідомлено, що період роботи в
кооперативі "Гарант" Позивачу
зараховано до загального стажу лише за
періоди сплати страхових внесків до
Пенсійного фонду (а.с. 47).

Відповідно до довідки №3259/02 від 11.05.2011
року, виданої управління Пенсійного
фонду України в Житомирському районі
Житомирської області вбачається, що
Кооперативом "Гарант" нараховані
страхові внески сплачені в повному
обсязі за періоди: з 22.02.1991 по 31.12.1991, з
01.02.1992 по 31.05.1992, з 01.07.1992 по 31.12.1992, з 01.01.1993
по 31.07.1993, з 01.10.1993 по 31.12.1993, з 01.03.1994 по
31.03.1994, з 01.08.1998 по 31.12.1998, з 01.01.1999 по
30.06.1999, з 01.08.1999 по 31.12.1999 роки (а.с. 6).

За змістом частини першої статті 1
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» термін "страховий стаж"
визначений як період (строк), протягом
якого особа підлягала державному
соціальному страхуванню, або за яку
сплачувався збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування згідно
із законодавством, що діяло раніше,
та/або підлягає загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню
згідно із цим Законом і за який
сплачено страхові внески, а страховий
стаж у солідарній системі визначений
частиною першою статті 24 Закону як
період (строк), протягом якого особа
підлягає загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню та
за який щомісяця сплачені страхові
внески в сумі не меншій, ніж
мінімальний страховий внесок.

Страхові внески визначені частиною
першою статті 1 Закону як кошти
відрахувань на соціальне страхування
та збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування, сплачені згідно
із законодавством, що діяло раніше;
кошти сплачені на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
найманих працівників та інших осіб, які
належать до кола осіб, які підлягають
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню та зазначені у
статті 11 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», сплачуються їх
роботодавцями та безпосередньо
застрахованими особами.

Механізм обов'язкового пенсійного
страхування передбачає відповідні
державні гарантії реалізації
застрахованими особами своїх
пенсійних прав.

Зокрема, згідно із частиною 1 статті 16
Закону застрахована особа має право
отримувати від страхувальника
підтвердження про сплату страхових
внесків, вимагати від страхувальників
сплати внесків, у тому числі в судовому
порядку тощо.

З цим правом кореспондується обов'язок
страхувальника нараховувати,
обчислювати і сплачувати в установлені
строки та в повному обсязі страхові
внески (пункт 6 частини 2 статті 17
Закону) незалежно від фінансового
стану платника (частина 12 статті 20
Закону).

До страхувальників, які несвоєчасно
або не в повному обсязі сплачують
страхові внески органами Пенсійного
фонду застосовуються фінансові
санкції, а вимога про сплату недоїмки є
виконавчим документом (стаття 106
Закону).

Таким чином, страхові внески є
складовою умовою існування солідарної
системи і підлягають обов'язковій
сплаті. Однак, застраховані особи без
сприяння державних органів позбавлені
можливості безпосередньо і оперативно
впливати на повноту і своєчасність
такої сплати, що, фактично, у випадку
несплати, означатиме порушення
рівності їх прав на призначення пенсії
при інших рівних умовах.

Оскільки, в даному випадку, несплата
страхових внесків призвела до
порушення принципу рівності особи
перед законом, а пенсійні органи не
вжили дієвих заходів для забезпечення
гарантованого державою права на
трудову пенсію в повному обсязі, то
рішення відповідача про відмову в
зарахуванні періоду роботи позивача в
Кооперативі "Гарант" в період з 01.01.1992
року по 31.01.1992 року, з 01.06.1992 року по
30.06.1992 року, з 01.08.1993 року по 30.09.1993 року, з
01.01.1994 року по 28.02.1994 року, з 01.04.1994 року
по 31.07.1998 року, з 01.07.1999 року по 31.07.1999
року, з 01.01.2000 року по 21.10.2000 року до
страхового стажу є неправомірним.

Вирішуючи питання про спосіб захисту
порушеного права суд виходив з
наступного.

Частиною 1 статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
гарантовано, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

Разом з тим, частиною 2 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що суд може вийти за межі
позовних вимог в разі, якщо це
необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін чи третіх
осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до ст.ст. 83, 84, 87 Закону
України "Про пенсійне забезпечення",
ст.ст.43, 44, 45, 46 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", призначення чи
перерахунок пенсії проводиться
виключно на підставі звернення (заяви)
особи до відповідного територіального
органу Пенсійного фонду або до
уповноваженого ним органу чи
уповноваженій особі. Пенсія
призначається чи перераховується з дня
звернення, крім окремих випадків,
передбачених згаданими Законами.

Згідно ст.45 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", перерахунок призначеної
пенсії провадиться в такі строки: у
разі виникнення права на підвищення
пенсії - з першого числа місяця, в якому
пенсіонер звернувся за перерахунком
пенсії, якщо відповідну заяву з усіма
необхідними документами подано ним до
15 числа включно, і з першого числа
наступного місяця, якщо заяву з усіма
необхідними документами подано ним
після 15 числа; у разі настання обставин,
які тягнуть за собою зменшення пенсії, -
з першого числа місяця, в якому настали
ці обставини, якщо вони мали місце до 15
числа включно, і з першого числа
наступного місяця, якщо вони мали місце
після 15 числа.

Разом з тим, сама заява позивача про
здійснення перерахунку пенсії та
будь-які докази на підтвердження дати
звернення позивача до Пенсійного фонду
України в м.Житомирі з відповідною
заявою в матеріалах справи відсутні. Не
надано таких документів або
відповідної інформації сторонами на
вимогу суду й у судовому засіданні.

Водночас, лист-відповідь управління
Пенсійного фонду України в м.Житомирі
№ 488/Ж-02 на заяву позивача про
перерахунок пенсії з урахуванням його
періоду роботи в Кооперативі "Гарант"
датований 06 червня 2013 року (а.с. 47).

У відповідності до статті 20 Закону
України «Про звернення громадян»
звернення розглядаються і вирішуються
у термін не більше одного місяця від
дня їх надходження, а ті, які не
потребують додаткового вивчення, -
невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти
днів від дня їх отримання.

Оскільки із заявою про перерахунок
пенсії позивач звернувся до 06.06.2013 р.,
тобто у травні 2013 року із врахуванням
встановленого законом 15-денного
терміну на розгляду поданої заяви, то
право на перерахунок пенсії виникає з
першого числа наступного місяця, тобто
з 01.06.2013 року.

З огляду на викладене та враховуючи, що
завданням адміністративного
судочинства є захист саме порушених
прав, свобод та інтересів фізичної
особи, суд вважає на необхідне
визначити спосіб захисту порушеного
права шляхом зобов'язання Відповідача
зарахувати Позивачу до страхового
стажу період трудової діяльності у
Виробничому Кооперативі "Гарант" з
01.01.1992 року по 31.01.1992 року, з 01.06.1992 року
по 30.06.1992 року, з 01.08.1993 року по 30.09.1993
року, з 01.01.1994 року по 28.02.1994 року, з 01.04.1994
року по 31.07.1998 року, з 01.07.1999 року по
31.07.1999 року, з 01.01.2000 року по 21.10.2000 року
та здійснити перерахунок пенсії з
урахуванням зарахованого страхового
стажу починаючи з 01.06.2013 року.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
у зв'язку з частковим задоволенням
позову, суд присуджує на користь
позивача витрати по сплаті судового
збору пропорційно до задоволеної
частини позову в сумі 17 грн. 21 коп.

Керуючись ст.ст. 8-11, 70, 71, 86, 87, 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, Корольовський районний суд м.
Житомира, -

П О
С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України в м.Житомирі
Житомирської області про визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити
певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в м.Житомирі
Житомирської області щодо вимови у
зарахуванні ОСОБА_1 до страхового стажу
періодів роботи у Виробничому
Кооперативі "Гарант" з 01.01.1992 року по
31.01.1992 року, з 01.06.1992 року по 30.06.1992 року, з
01.08.1993 року по 30.09.1993 року, з 01.01.1994 року
по 28.02.1994 року, з 01.04.1994 року по 31.07.1998
року, з 01.07.1999 року по 31.07.1999 року, з 01.01.2000
року по 21.10.2000 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м.Житомирі
Житомирської області зарахувати
ОСОБА_1 до страхового стажу період
трудової діяльності у Виробничому
Кооперативі "Гарант" з 01.01.1992 року по
31.01.1992 року, з 01.06.1992 року по 30.06.1992 року, з
01.08.1993 року по 30.09.1993 року, з 01.01.1994 року
по 28.02.1994 року, з 01.04.1994 року по 31.07.1998
року, з 01.07.1999 року по 31.07.1999 року, з 01.01.2000
року по 21.10.2000 року та здійснити
перерахунок пенсії з урахуванням
зарахованого страхового стажу та
раніше проведених виплат починаючи з
01.06.2013 року.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті
судового бору у сумі 17 (сімнадцять) грн.
21 коп.

Постанова набирає законної сили у
порядку та строки, встановлені статтею
254 КАС України, та може бути оскаржена у
порядку та строки, встановлені
статтями 185-187 КАС України.

Cуддя
К. В. Шалота