Справа № 247/1852/14-а
Суддя: Фролова Л. Д.
Дата ухвалення: 2014-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 247/1852/14-а
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

"06" травня 2014 р. Торезький міський суд
Донецької області у складі:

головуючої судді
Фролової Л.Д.,

при секретарі
Ковальовій К.О.,

розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до управління соціального
захисту населення Торезької міської
ради Донецької області, за участі
третіх осіб державного підприємства
«Торезантрацит», державного
підприємства
«Донвуглереструктуризація», про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із
зазначеним адміністративним позовом.
Позовні вимоги мотивує тим, що він
більше 40 років працював на
вугледобувних підприємствах
виробничого об'єднання
«Торезантрацит». 19 квітня 1978 року
вийшов на пенсію з шахти
«Розсипненська № 2» та має право на
отримання палива на побутові потреби.
До 2013 року ОСОБА_1 здійснював виписку
вугілля з державного підприємства
«Донвуглереструктуризація», проте на
даний час останнє відмовляє позивачеві
у прийомі документів про виписку
вугілля у зв'язку з тим, що шахта
«Розсипненська № 2» фізично
ліквідована. Відповідач - управління
соціального захисту населення
Торезької міської ради у призначенні
ОСОБА_1 пільги на придбання побутового
палива відмовляє, оскільки, згідно з
записами у трудовій книжці, позивач
звільнений з підприємства
«Шахтоуправління Волинське», яке на
даний час є діючим.

Позивач просить визнати відмову
відповідача у наданні йому пільг на
придбання палива на побутові потреби
протиправною, зобов'язати відповідача
прийняти його документи на надання
пільг для придбання палива на побутові
потреби та призначити йому пільги на
придбання твердого палива за рахунок
субвенції з державного бюджету
місцевим бюджетам, на підставі
постанов КМУ №77 від 31 січня 2007 року та
№ 887 від 12 серпня 2009 року зі змінами,
затвердженими згідно постановою КМУ №
831 від 13 листопада 2013 року. (а.с.108).

Позивач в судове засідання не прибув. В
письмовій заяві (а.с.16) просив слухання
справи провести без його участі,
позовні вимоги підтримав.

Представники відповідача та третіх
осіб до суду не з'явилися, хоча
повідомлені належним чином про дату,
час та місце розгляду справи.

Представник управління соціального
захисту населення Торезької міської
ради (далі - УСЗН) за довіреністю (а.с.18)
Золотухін І.П. в письмовій заяві просив
справу розглянути без його участі
(а.с.17), а також надав письмові
заперечення проти позову, в яких вказав
наступне. Проти задоволення позову
УСЗН заперечує у повному обсязі,
оскільки останнім вугледобувним
підприємством, з яким позивач
перебував у трудових відносинах, є
шахтоуправління «Волинське». На
теперішній час воно є діючим, входить
до складу Державного підприємства
«Торезантрацит», а відтак, зобов'язане
забезпечити позивача безкоштовним
вугіллям. Крім того, позивачем до
архівної довідки не надані документи,
що підтверджують його роботу, що є
порушенням законодавства. Вважають
свої дії щодо відмови у забезпеченні
позивача пільгою, - правомірними
(а.с.19-20).

Представник третьої особи ДП
«Торезантрацит» Костенко Л.П. (а.с.26),
належним чином повідомлена про дату,
час та місце слухання справи, в судове
засідання не з'явилася, надала заяву
про слухання справи без її участі
(а.с.25). В письмових запереченнях (а.с.27-28)
вказала, що позивач перед виходом на
пенсію працював на шахті
«Розсипненська № 2», яка входила до
складу «Шахтоуправління «Волинське»».
Шахта «Розсипненська № 2» неодноразово
реорганізовувалася, а в подальшому
припинила свою діяльність шляхом
ліквідації та передачі її до складу ДП
«Донвуглереструктуризація», яке
згідно зі ст. 48 Гірничого Закону
України протягом декількох років
забезпечувало безкоштовним вугіллям
пенсіонерів - колишніх працівників
шахти «Розсипненська № 2». Вважає, що
відповідач безпідставно відмовляє
позивачу у надані пільг на придбання
твердого побутового палива.

Представник третьої особи ДП
«Донвуглереструктуризація» Лонська
Ю.І. (а.с.22), належним чином повідомлена
про дату, час та місце слухання справи,
в судове засідання не з'явилася, надала
заяву про слухання справи без її участі
(а.с.39). В письмових запереченнях (а.с.23-24)
вказала, що за наказом Міністерства
палива та енергетики ДП «Шахта
«Розсипненська №2» була передана для
здійснення фізичної ліквідації до ДП
«Донвуглереструктуризація». При
цьому, шахта ліквідувалася як юридична
особа, а не як структурний підрозділ у
складі шахтоуправління «Волинське». За
ДП «Донвуглереструктуризація»
центральним органом управління був
закріплений обов'язок щодо соціального
захисту колишніх працівників шахти
«Розсипненська №2» в частині їх
забезпечення безкоштовним вугіллям.
Після закінчення робіт з фізичної
ліквідації підприємства, списки
вуглеотримувачів були передані до
управління соціального захисту
відповідно до діючого законодавства.
Просить суд задовольнити позовні
вимоги у повному обсязі, як такі, що
ґрунтуються на законі.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо доказів для правильного
вирішення справи, судом визнається за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини справи, на яких ґрунтуються
позовні вимоги та заперечення сторін,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд встановив
такі фактичні обставини та відповідні
їм правовідносини.

Згідно копії пенсійного посвідчення
позивач є пенсіонером за віком з 19
квітня 1978 року (а.с.7).

Право позивача на отримання
безкоштовного побутового палива як
пенсіонера вугільної галузі
визнається відповідачем, однак спірним
є питання щодо покладення зобов'язань
по його виконанню не на відповідача, а
на Державне підприємство
«Торезантрацит», у складі якого діє
шахтоуправління «Волинське», де раніше
працював позивач.

У трудовій книжці позивача зазначено,
що він перебував у трудових відносинах
з шахтоуправлінням «Волинське» в
період з 02 квітня 1956 року по 07 липня 1999
року, коли був звільнений у зв'язку зі
скороченням чисельності працівників
(а.с.5-6).

При цьому, за даними архівної довідки
позивач (табельний № 1254) з 01 квітня 1956
року по 07 липня 1999 року, в тому числі і
на момент призначення пенсії - 19 квітня
1978 року, працював на дільниці
електромеханічного обладнання № 2
шахти «Розсипненська № 2» (а.с.11).
Архівна довідка видана на підставі
книги наказів, особової карки ф. Т-2
(а.с.54), табеля обліку спуску та виїзду з
шахти (а.с.55-56).

Як свідчать матеріали справи
підприємство, де працював позивач, було
неодноразово реорганізоване, а потім
ліквідоване (а.с.40,59-77).

Так, наказом № 683 Міністерства палива
та енергетики України від 24 грудня 2001
року реорганізовано Державне відкрите
акціонерне товариство
«Шахтоуправління «Волинське» - дочірнє
підприємство (ДП) Державна холдингова
компанія «Торезантрацит» шляхом
виділення його зі складу структурного
підрозділу «Шахта «Розсипнянська № 2»
та створено на його базі Державне
підприємство «Шахта «Розсипнянська №
2», яке є правонаступником прав та
обов'язків Державного відкритого
акціонерного товариства
«Шахтоуправління «Волинське» (а.с.41).

Наказом № 87 Міністерства палива та
енергетики України від 15 лютого 2002 року
ліквідовано Державне підприємство
«Шахта «Розсипнянська № 2» та створено
ліквідаційну комісію (а.с.42).

На підставі п.15.3.5 Проекту ліквідації
шахти «Розсипненська № 2»
Шахтоуправління «Волинське» Державної
холдингової компанії «Торезантрацит»
обов'язок по забезпеченню безоплатним
побутовим паливом позивача, як
пенсіонера шахти, до закінчення повної
фізичної ліквідації шахти, до 2012 року
включно, було покладено на Державне
підприємство
«Донвуглереструктуризація» (а.с.43-44).

Згідно з наданою ДП
«Донвуглереструктуризація» довідкою
(а.с.58), позивач був забезпечений
безоплатним побутовим паливом як
пенсіонер ліквідованої шахти
"Розсипненська № 2" з 2002 року по 2012 рік
включно, до закінчення повної фізичної
ліквідації шахти, що узгоджується з
приписами п.12.11. Галузевої угоди між
Міністерством палива та енергетики
України і всеукраїнськими
профспілками вугільної промисловості
України (з доповненнями і змінами).
Обов'язок із забезпечення паливом на
побутові потреби осіб, звільнених в
зв'язку з ліквідацією Підприємства,
виробничої (структурної) одиниці
покладається на правонаступника.

Відповідно до статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку, у тому числі, органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно статті 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Пунктом 1 частиною 5 ст. 48 Гірничого
закону України передбачена категорія
осіб, яка після ліквідації чи
консервації гірничого підприємства
забезпечуються вугіллям на побутові
потреби, в межах галузевої угоди, а саме
пенсіонерам, які пропрацювали на
підприємствах з видобутку (переробки)
вугілля, вуглебудівних підприємствах
на підземних роботах - не менше ніж 10
років для чоловіків.

Згідно п.12.10.8 Галузевої угоди між
Міністерством палива та енергетики
України і всеукраїнськими
профспілками вугільної промисловості
України (з доповненнями і змінами) на
підприємствах, що ліквідуються,
забезпечення працівників побутовим
паливом здійснюється за рахунок
бюджетних коштів.

Нормами постанови КМУ № 77 від 31 січня
2007 року «Про затвердження порядку
надання пільг на придбання твердого
палива за рахунок субвенцій з
державного бюджету місцевим бюджетом»
передбачено, що визначення права на
пільги на тверде побутове паливо
відповідно до Гірничого закону України
покладено на управління праці та
соціального захисту населення на
підставі відомостей із трудової книжки
та пенсійного посвідчення.

За приписами пункту 4 вищевказаної
постанови для призначення пільг з
придбання твердого палива і
скрапленого газу особи звертаються до
управлінь праці та соціального захисту
населення з відповідною заявою, до якої
додають довідку про наявність у
житловому приміщенні пічного опалення
та/або кухонного вогнища на твердому
паливі.

У разі коли на підставі записів у
трудовій книжці особи, яка має право на
безоплатне забезпечення вугіллям для
побутових потреб згідно із статтею 48
Гірничого закону України, неможливо
встановити факт виходу на пенсію з
ліквідованого гірничого підприємства
(ліквідація, реорганізація,
перейменування), до уповноваженого
органу за його запитом надається
архівна довідка або довідка
Міненерговугілля про зміни, які
відбулися на гірничому підприємстві з
моменту виходу на пенсію особи до
ліквідації зазначеного підприємства,
та копії підтвердних документів
(розпорядження, накази).

Таким чином, відповідач у справі є
суб'єктом владних повноважень, на якого
чинним законодавством України
покладений обов'язок щодо визначення
права на пільги на тверде побутове
паливо відповідно до частини 2 статті 102
Бюджетного кодексу України, якою
передбачено, що за рахунок субвенції з
державного бюджету місцевим бюджетам
на надання пільг на придбання твердого
пічного палива надаються пільги,
особам, які мають таке право згідно із
статтею 48 Гірничого закону України, - з
розрахунку вартості 3,1 тони вугілля на
побутові потреби на домогосподарство
на рік.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач працював у вугільній галузі,
перебував на посадах пов'язаних з
підземними умовами більше 40 років, що
підтверджується трудовою книжкою та
архівною довідкою.

Відповідно до Порядку ліквідації
збиткових вугледобувних та
вуглепереробних підприємств,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 27 серпня 1997 № 939,
датою фізичної ліквідації гірничого
підприємства вважається дата
затвердження Мінвуглепромом актів
прийняття відповідних робіт, а також
визначення правонаступника щодо
соціального захисту осіб відповідно до
частини п'ятої статті 48 Гірничого
закону України.

Наказом Міністерства енергетики та
вугільної промисловості України від 11
лютого 2013 року № 52 затверджений Акт
комісії з розгляду підсумків
фактичного виконання робіт і заходів,
передбачених проектом ліквідації
шахти «Розсипнянська № 2», завершено
списання в установленому порядку з
балансу Державного підприємства
«Донвуглереструктурізація» основних
засобів, прийнятих згідно з
розподільчим балансом від шахти
«Розсипнянська № 2», роботи з
ліквідації шахти визнані закінченими у
повному обсязі, відповідно з проектом
ліквідації (а.с.45-47). Списки
вуглеотримувачів передані до УСЗН
Торезької міськради згідно з актом від
26 лютого 2013 року (а.с.48-50).

Таким чином, матеріалами справи
(архівною довідкою (а.с.11), копіями
наказів (а.с.52-53), особовою карткою та
табелем обліку (а.с.54-56) достовірно
підтверджено, що позивач працював на
шахті «Розсипнянська № 2», послідовний
процес реорганізації якої як
структурного підрозділу, а в
подальшому і як самостійної юридичної
особи, відбувався на підставі наказів
вищого органу управління, з
дотриманням прав та гарантій
працівників. При цьому, в період
фізичної ліквідації шахти соціальний
захист колишніх працівників був
покладений на державне підприємство
«Донвуглереструктуризація». Після її
закінчення, у зв'язку з відсутністю
правонаступника, цей обов'язок, на
думку суду, перейшов до управління
соціального захисту відповідно до
частини 2 статті 102 Бюджетного кодексу
України, та повинен здійснюватися за
рахунок субвенції з державного бюджету
місцевим бюджетам.

Суд не погоджується з позицією
відповідача, що обов'язок забезпечення
вугіллям лежить на юридичній особі -
Держаному підприємстві
«Торезантрацит», до складу якого
входить шахтоуправління «Волинське»,
яке значиться у трудовій книжці
позивача як останнє місце його праці у
вугледобувній галузі, оскільки,
по-перше,законодавством встановлений
чіткий порядок забезпечення
безкоштовним паливом колишніх
працівників ліквідованих підприємств.
По-друге, доказами по справі
підтверджений перехід прав і
обов'язків з ліквідованого
підприємства до правонаступників, а в
подальшому, до відповідача. За таких
обставин, суд вважає протиправною
відмову відповідача надати пільгу
позивачу на придбання твердого палива.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону
України «Про судовий збір», ставка
судового збору за подання позову
немайнового характеру до
адміністративного суду з 01 січня 2014
року встановлена у розмірі 68,82 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України, з
місцевого бюджету на користь позивача
підлягає стягненню сплачений судовий
збір.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 11, 158-163, 167 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
управління соціального захисту
населення Торезької міської ради
Донецької області, за участі третіх
осіб державного підприємства
«Торезантрацит», державного
підприємства
«Донвуглереструктуризація», про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії, -
задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову
управління соціального захисту
населення Торезької міської ради
Донецької області щодо надання пільги
для придбання побутового палива
ОСОБА_1.

Зобов'язати управління соціального
захисту населення Торезької міської
ради Донецької області надати ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, пільгу на тверде паливо за
2013 рік з урахуванням вимог ст. 48
Гірничого Закону та Бюджетного кодексу
України.

Зобов'язати управління Державної
казначейської служби України в м.
Торезі Донецької області стягнути з
місцевого бюджету на користь ОСОБА_1
судові витрати у сумі 73 (сімдесят три)
грн. 08 коп. шляхом їх безспірного
списання із рахунку Управління
соціального захисту населення
Торезької міської ради Донецької
області.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку через Торезький
міський суд шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня
проголошення постанови, а у разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
Л. Д. Фролова