Справа № 812/2715/14
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2014-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 травня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/2715/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

судді: Пляшкової
К.О.,

при секретарі:
Шибаєвій Т.В.,

за участю представників

позивача: не з'явився,

відповідача: не
з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Антрацитівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Луганській області до комунального
підприємства «Житремонт-Антрацит» про
стягнення коштів у рахунок погашення
податкового боргу за рахунок готівки, -

ВСТАНОВИВ:

17 квітня 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
Антрацитівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Луганській
області до комунального підприємства
«Житремонт-Антрацит» про стягнення
коштів у рахунок погашення податкового
боргу за рахунок готівки.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог зазначено, що комунальне
підприємство «Житремонт-Антрацит»
зареєстровано виконавчим комітетом
Антрацитівської міської ради
Луганської області 28.12.2009, є юридичною
особою - суб'єктом підприємницької
діяльності, що підтверджується
довідкою Управління статистики у
м.Антрацит № 070474 від 05.01.2010 року.

Підприємство взяте на податковий облік
Антрацитівською ОДПІ, що
підтверджується довідкою про взяття на
облік платника податків від 29.12.2009 № 569,
та є платником податку на додану
вартість згідно із свідоцтвом від
27.01.2010 № 100265395.

Станом на 10.04.2014 за відповідачем
рахується податкова заборгованість у
розмірі 298 298,34 грн., з яких: 277 953,00 грн. з
податку на додану вартість, що
підтверджується податковими
деклараціями № від 15.01.2014 на суму
101 663,00 грн., № від 17.02.2014 на суму 90
743,00 грн., № від 18.03.2014 на суму 85 547,00
грн.; 20 345,34 грн. з земельного податку, що
підтверджується податковою
декларацією № від 29.01.2014, яка
виникла за відповідачем у зв'язку з
несплатою узгоджених податкових
зобов'язань.

Відповідно до п.59.1 ст.59 ПКУ у зв'язку з
несплатою платником узгодженої суми
податкового зобов'язання в
установлені законодавством строки та з
метою погашення податкового боргу,
Антрацитівською ОДПІ 06.04.2010 виставлено
відповідачу податкову вимогу № 1/85, яку
отримав 06.04.2010 головний бухгалтер
підприємства.

Другу податкову вимогу № 2/111, яка
направлена до платника податків 12.05.2010,
отримано 13.05.2010.

На підставі вищевикладеного позивач
просив позовні вимоги задовольнити у
повному обсязі.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляд справи повідомлений
належними чином, надав заяву про
розгляд справи за його відсутності
(а.с.30).

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про час, місце та дату
судового засідання повідомлявся
належним чином, причини не явки суду не
відомі. Правом подати заперечення
проти адміністративного позову не
скористався.

З огляду на положення ст.ст.122, 128 КАС
України, суд ухвалив адміністративну
справу розглянути за відсутності
представників сторін.

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах позовних
вимог і наданих сторонами доказів,
оцінивши докази відповідно до вимог
ст.ст.69-72 КАС України, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст.67 Конституції України
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори, в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначення вичерпного переліку
податків та зборів, що справляються в
Україні, та порядок їх адміністрування,
платників податків та зборів, їх права
та обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства регулює
Податковий кодекс України.

У відповідності із ст.14 Податкового
кодексу України:

- грошове зобов'язання платника
податків - сума коштів, яку платник
податків повинен сплатити до
відповідного бюджету як податкове
зобов'язання та/або штрафну (фінансову)
санкцію, а також санкції за порушення
законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності
(п.п.14.1.39 п.14.1);

- податкове зобов'язання - сума коштів,
яку платник податків, у тому числі
податковий агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством (у
тому числі сума коштів, визначена
платником податків у податковому
векселі та не сплачена в установлений
законом строк) (п.п.14.1.156 п.14.1);

- штрафна санкція (фінансова санкція,
штраф) - плата у вигляді фіксованої суми
та/або відсотків, що справляється з
платника податків у зв'язку з
порушенням ним вимог податкового
законодавства та іншого законодавства,
контроль за дотриманням яких покладено
на контролюючі органи, а також штрафні
санкції за порушення у сфері
зовнішньоекономічної діяльності
(п.п.14.1.265 п.14.1);

- пеня - сума коштів у вигляді відсотків,
нарахованих на суми грошових
зобов'язань, не сплачених у встановлені
законодавством строки (п.п.14.1.162 п.14.1);

- податковий борг - сума грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгодженого платником податків або
узгодженого в порядку оскарження, але
не сплаченого у встановлений цим
Кодексом строк, а також пеня,
нарахована на суму такого грошового
зобов'язання (п.п.14.1.175 п.14.1).

Згідно із ст.16 Податкового кодексу
України платник податків зобов'язаний:
вести в установленому порядку облік
доходів і витрат, складати звітність,
що стосується обчислення і сплати
податків та зборів (п.п.16.1.2 п.16.1);
подавати до контролюючих органів у
порядку, встановленому податковим та
митним законодавством, декларації,
звітність та інші документи, пов'язані
з обчисленням і сплатою податків та
зборів (п.п.16.1.3 п.16.1); сплачувати податки
та збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи (п.п.16.1.4 п.16.1).

Згідно із п.54.1 ст.54 Податкового кодексу
України крім випадків, передбачених
податковим законодавством, платник
податків самостійно обчислює суму
податкового та/або грошового
зобов'язання та/або пені, яку зазначає у
податковій (митній) декларації або
уточнюючому розрахунку, що подається
контролюючому органу у строки,
встановлені цим Кодексом.

У відповідності із п.49.18 ст.49
Податкового кодексу України податкові
декларації, крім випадків,
передбачених цим Кодексом, подаються
за базовий звітний (податковий) період,
що дорівнює:

- календарному місяцю (у тому числі в
разі сплати місячних авансових
внесків) - протягом 20 календарних днів,
що настають за останнім календарним
днем звітного (податкового) місяця
(п.п.49.18.1);

- календарному кварталу або
календарному півріччю (у тому числі в
разі сплати квартальних або піврічних
авансових внесків) - протягом 40
календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) кварталу (півріччя)
(п.п.49.18.2);

- календарному року, крім випадків,
передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5
цього пункту - протягом 60 календарних
днів, що настають за останнім
календарним днем звітного
(податкового) року (п.п.49.18.3);

- календарному року для платників
податку на доходи фізичних осіб - до 1
травня року, що настає за звітним
(п.п.49.18.4);

- календарному року для платників
податку на доходи фізичних осіб -
підприємців - протягом 40 календарних
днів, що настають за останнім
календарним днем звітного
(податкового) року (п.п.49.18.5).

Розділом V Податкового кодексу України
врегульовані питання, пов'язані з
обчисленням та сплатою податку на
додану вартість.

У відповідності із п.202.1 ст.202
Податкового кодексу України звітним
(податковим) періодом по податку на
додану вартість є один календарний
місяць, а у випадках, особливо
визначених цим Кодексом, календарний
квартал, з урахуванням таких
особливостей:

а) якщо особа реєструється як платник
податку з іншого дня, ніж перший день
календарного місяця, першим звітним
(податковим) періодом є період, який
розпочинається від дня такої
реєстрації та закінчується останнім
днем першого повного календарного
місяця;

б) якщо податкова реєстрація особи
анулюється в інший день, ніж останній
день календарного місяця, то останнім
звітним (податковим) періодом є період,
який розпочинається з першого дня
такого місяця та закінчується днем
такого анулювання.

Податкова декларація з податку на
додану вартість згідно з п.203.1 ст.203
Податкового кодексу України подається
за базовий звітний (податковий) період,
що дорівнює календарному місяцю,
протягом 20 календарних днів, що
настають за останнім календарним днем
звітного (податкового) місяця.

Платник податку у відповідності із
п.203.2 ст.203 Податкового кодексу України
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість, зазначену у поданій
ним податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї
статті для подання податкової
декларації.

Розділом ХІІІ Податкового кодексу
України врегульовані питання,
пов'язані з обчисленням та платою за
землю.

Відповідно до п.288.1 ст.288 Податкового
кодексу України підставою для
нарахування орендної плати за земельну
ділянку є договір оренди такої
земельної ділянки.

Пунктом 288.7 статті 288 Податкового
кодексу України встановлено, що
податковий період, порядок обчислення
орендної плати, строк сплати та порядок
її зарахування до бюджетів
застосовується відповідно до вимог
статей 285-287 цього розділу.

Статтею 269 Податкового кодексу України
передбачено, що платниками податку є
власники земельних ділянок, земельних
часток (паїв) та землекористувачі.

Відповідно до ст.285 Податкового кодексу
України базовим податковим (звітним)
періодом для плати за землю є
календарний рік, який починається 01
січня і закінчується 31 грудня того ж
року (для новостворених підприємств та
організацій, а також у зв'язку із
набуттям права власності та/або
користування на нові земельні ділянки
може бути меншим за 12 місяців).

Згідно із п.286.1 ст.286 Податкового
кодексу України підставою для
нарахування земельного податку є дані
державного земельного кадастру.

Платники плати за землю (крім фізичних
осіб) самостійно обчислюють суму
податку щороку станом на 01 січня і до 01
лютого поточного року подають
відповідному органу державної
податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу,
з розбивкою річної суми рівними
частками за місяцями. Подання такої
декларації звільняє від обов'язку
подання щомісячних декларацій. При
поданні першої декларації (фактичного
початку діяльності як платника плати
за землю) разом з нею подається довідка
(витяг) про розмір нормативної грошової
оцінки земельної ділянки, а надалі така
довідка подається у разі затвердження
нової нормативної грошової оцінки
землі (п.п.286.2 ст.286 Податкового кодексу
України).

Платник плати за землю має право
подавати щомісяця нову звітну
податкову декларацію, що звільняє його
від обов'язку подання податкової
декларації до 1 лютого поточного року,
протягом 20 календарних днів місяця, що
настає за звітним (п.286.3 ст.286
Податкового кодексу України).

У відповідності із п.287.3 ст.287
Податкового кодексу України податкове
зобов'язання щодо плати за землю,
визначене у податковій декларації на
поточний рік, сплачується рівними
частками власниками та
землекористувачами земельних ділянок
за місцезнаходженням земельної
ділянки за податковий період, який
дорівнює календарному місяцю, щомісяця
протягом 30 календарних днів, що
настають за останнім календарним днем
податкового (звітного) місяця.

Податкове зобов'язання з плати за
землю, визначене у новій звітній
податковій декларації, у тому числі за
нововідведені земельні ділянки,
сплачується власниками та
землекористувачами земельних ділянок
за місцезнаходженням земельної
ділянки за податковий період, який
дорівнює календарному місяцю, щомісяця
протягом 30 календарних днів, що
настають за останнім календарним днем
податкового (звітного) місяця (п.287.4
ст.287 Податкового кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом під час судового
розгляду справи, відповідач -
комунальне підприємство «Житремонт -
Антрацит» зареєстровано виконавчим
комітетом Антрацитівської міської
ради 28.12.2009 за № 1 000744 (а.с.4).
Підприємство перебуває на обліку як
платник податків в Антрацитівській
ОДПІ Головного управління Міндоходів у
Луганській області з 29.12.2009 за № 15003
(а.с.8).

Комунальне підприємство
«Житремонт-Антрацит» зареєстровано
платником податку на додану вартість,
про що свідчить свідоцтво № 100265395,
видане 27.01.2010 (а.с.9).

Відповідач подав до Антрацитівської
ОДПІ Головного управління Міндоходів у
Луганській області:

- податкові декларації з податку на
додану вартість від 15.01.2014 № за
грудень 2013 року, від 17.02.2014 № за
січень 2014 року, від 18.03.2014 № за
лютий 2014 року, в яких визначив суму
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 277 953,00 грн.
(а.с.18-23);

- податкову декларацію з плати за землю
від 29.01.2014 № , в якій визначив
податкові зобов'язання земельного
податку на 2014 рік у розмірі 10172,67 грн.
щомісяця (а.с.16-17).

Платник податків відповідно до пункту
57.1 статті 57 Податкового кодексу
України зобов'язаний самостійно
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Через несплату податкових зобов'язань
з податку на додану вартість та
земельного податку, зазначених КП
«Житремонт-Антрацит» у поданих ним
деклараціях, за відповідачем утворився
податковий борг із земельного податку
за січень - лютий 2014 року та податку на
додану вартість за грудень 2013 року,
січень-лютий 2014 року у загальному
розмірі 298 298,34 грн.

У відповідності із статтею 6 Закону
України від 21 грудня 2000 року № 2181-III
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
позивачем уповноваженому представнику
відповідача 06.04.2010 вручено першу
податкову вимогу № 1/85 від 06.04.2010 та
13.05.2010 другу № 2/111 ( а.с.11-12).

Згідно п.п.59.5 ст.59 ПКУ погашенню
підлягає вся сума податкового боргу
такого платника податку, що виник після
надіслання (вручення) податкової
вимоги.

Відповідно до п.20.1.18 ст.20 Податкового
кодексу України Державна податкова
інспекція має право звертатися до суду
щодо стягнення коштів платника
податків, який має податковий борг, з
рахунків у банках, обслуговуючих
такого платника, на суму податкового
боргу або його частини.

Підпунктами 87.1 та 87.2 статті 87
Податкового кодексу України визначено,
що джерелами самостійної сплати
грошових зобов'язань або погашення
податкового боргу платника податків є
будь-які власні кошти, у тому числі ті,
що отримані від продажу товарів (робіт,
послуг), майна, випуску цінних паперів,
зокрема корпоративних прав, отримані
як позика (кредит), та з інших джерел, з
урахуванням особливостей, визначених
цією статтею, а також суми надміру
сплачених платежів до відповідних
бюджетів. Джерелами погашення
податкового боргу платника податків є
будь-яке майно такого платника
податків з урахуванням обмежень,
визначених цим Кодексом, а також іншими
законодавчими актами.

Згідно п. 95.1. та п.95.2 ст.95 ПКУ
контролюючий орган здійснює за
платника податків і на користь держави
заходи щодо погашення податкового
боргу такого платника податків шляхом
стягнення коштів, які перебувають у
його власності, а в разі їх
недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна
платника податків провадяться не
раніше ніж через 60 календарних днів з
дня надіслання (вручення) такому
платнику податкової вимоги.

Пунктом 95.3 статті 95 ПКУ передбачено, що
стягнення коштів з рахунків платника
податків у банках, обслуговуючих
такого платника податків, здійснюється
за рішенням суду, яке направляється до
виконання контролюючим органам, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини.

Контролюючий орган звертається до суду
щодо надання дозволу на погашення
усієї суми податкового боргу за
рахунок майна платника податків, що
перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного
дозволу є підставою для прийняття
контролюючим органом рішення про
погашення усієї суми податкового
боргу. Рішення контролюючого органу
підписується його керівником та
скріплюється гербовою печаткою
контролюючого органу. Перелік
відомостей, які зазначаються у такому
рішенні, встановлюється центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.

Згідно п. 95.4. ст.95 ПКУ контролюючий
орган на підставі рішення суду
здійснює стягнення коштів у рахунок
погашення податкового боргу за рахунок
готівки, що належить такому платнику
податків. Стягнення готівкових коштів
здійснюється у порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України.

Таким чином норми Податкового кодексу
України встановлюють альтернативні
засоби стягнення податковими органами
коштів платника податків в рахунок
погашення податкового боргу або з
рахунків платника податків у банках,
або за рахунок готівки, що належить
такому платнику.

Наявність у відповідача готівкових
коштів підтверджено копією касової
книги комунального підприємства
«Житремонт-Антрацит» на 2014 рік (а.с.46-57).

Внаслідок того, що відповідач станом на
дату розгляду справи податковий борг з
податку на додану вартість та
земельного податку в сумі, заявленій до
стягнення, не сплатив в добровільному
порядку, вимоги податкового органу про
стягнення коштів за податковим боргом
з податку на додану вартість та
земельного податку за рахунок готівки,
враховуючи, що позивачем обрано саме
такий спосіб стягнення суми
податкового боргу, визнаються судом
обґрунтованими, доведеними і такими, що
підлягають задоволенню.

Враховуючи вимоги ч.4 ст.94 КАС України, а
також те, що позивач відповідно до ст.5
Закону України від 08 липня 2011 року №
3674-VІ «Про судовий збір» від сплати
судового збору звільнений, судові
витрати у цій справі не підлягають
стягненню з відповідача.

На підставі ч.3 ст.160 КАС України у
судовому засіданні 05 травня 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Складення постанови
у повному обсязі відкладено до 08 травня
2014 року, про що згідно вимог ч.2 ст.167 КАС
України повідомлено після
проголошення вступної та резолютивної
частин постанови у судовому засіданні.

Керуючись статтями 16, 20, 57, 87, 95, 102
Податкового кодексу України, статтями
2, 9, 10, 11, 17, 18, 71, 87, 94, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов
Антрацитівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Луганській
області до комунального підприємства
«Житремонт-Антрацит» про стягнення
коштів у рахунок погашення податкового
боргу за рахунок готівки, -
задовольнити повністю.

Стягнути кошти комунального
підприємства «Житремонт-Антрацит»
(місцезнаходження: 94613, Луганська
область, м. Антрацит, вул. Петровського,
17, ідентифікаційний код 36621344) у рахунок
погашення податкового боргу у
загальній сумі 298 298,34 грн. (двісті
дев'яносто вісім тисяч двісті
дев'яносто вісім гривень тридцять
чотири копійки) за рахунок готівки, що
належить комунальному підприємству
«Житремонт-Антрацит», а саме:

- з податку на додану вартість у розмірі
277 953,00 грн. (двісті сімдесят сім тисяч
дев'ятсот п'ятдесят три гривні) на р/р
0010, код платежу 14010100, банк ГУДКСУ в
Луганській області, МФО 804013, код
отримувача 37983403, отримувач
Антрацитівське УДКСУ Луганської
області;

- з плати за землю у розмірі 20 345,34 грн.
(двадцять тисяч триста сорок п'ять
гривень тридцять чотири копійки) на р/р
0010, код платежу 13050100, банк ГУДКСУ в
Луганській області, МФО 804013, код
отримувача 37983403, отримувач
Антрацитівське УДКСУ Луганської
області.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено та
підписано 08 травня 2014 року.

Суддя
К.О. Пляшкова