Справа № 816/969/14
Суддя: Р.І. Молодецький
Дата ухвалення: 2014-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2014 року м. ПолтаваСправа №
816/969/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Молодецького Р.І.,

за участю:

секретаря судового засідання - Лі Н. А.,

представника позивача - Візір О. В.,

представника відповідача - Гриценко Ю.
В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сіб-Агро" до
Державної податкової інспекції у м.
Полтаві Головного управління
Міндоходів у Полтавській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И В:

13 березня 2014 року Товариство з
обмеженою відповідальністю "Сіб-Агро"
звернулось до Полтавського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у м. Полтаві
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення від
16 грудня 2013 року № .

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на ті обставини, що висновки
Державної податкової інспекції у м.
Полтаві Головного управління
Міндоходів у Полтавській області в
акті перевірки № 1945/16-01-22-09-12/32257135 від 22
листопада 2013 року, що стали підставою
для винесення оскаржуваного
податкового повідомлення - рішення, є
безпідставними та такими, що винесені з
порушенням норм чинного законодавства
України, оскільки позивач вважає, що
проведені господарські операції з
контрагентами ТОВ "Інтенсивник Плюс",
ТОВ "Наша Олія", ТОВ "Компанія "Інсел", ПП
"Агро-Трейд", ТОВ "Арсана", ТОВ
"Магнолія-Л", ТОВ "Трансавтолюкс", ТОВ
"Агро Алекс Груп", ТОВ "Авеста трейд", ПП
"Агрофірма "Зелений гай", ТОВ "Альбус",
ТОВ "Інтервудтрейд", ТОВ
"Інтер-Запоріжжя" є реальними,
товарними, такими, що відповідають
нормам чинного законодавства, на
підтвердження чого надав первинну
бухгалтерську документацію. Тому, на
думку позивача, податкове повідомлення
- рішення від 16 грудня 2013 року №
підлягає скасуванню в повному обсязі.

Представник позивача вимоги позовної
заяви підтримав, просив суд їх
задовольнити.

Відповідач в письмових запереченнях
зазначив, що оскаржуване податкове
повідомлення-рішення прийняте на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачений Конституцією та
законами України.

Представник відповідача у судовому
засіданні просив суд відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали
справи, заслухавши представників
позивача та відповідача, з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що Товариство з
обмеженою відповідальністю "Сіб-Агро",
яке є правонаступником Приватного
підприємства "Сіб-Агро", зареєстроване
як юридична особа виконавчим комітетом
Полтавської міської ради 16 грудня 2002
року, що підтверджується спеціальним
витягом з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців /том 19 а. с. 254-256/. Основним
зареєстрованим видом економічної
діяльності підприємства є, серед
іншого, виробництво готових кормів для
тварин, що утримуються на фермах (код за
КВЕД 10.91) /том 19 а. с. 256/.

На підставі направлень від 12 листопада
2013 року № 706, від 20 листопада 2013 року №
759 /т. 6 а. с. 115/ та згідно наказів ДПІ у м.
Полтаві № 990 від 11 листопада 2013 року, №
1087 від 20 листопада 2013 року /т. 6 а. с. 112-114/
у період з 12 листопада 2013 року по 22
листопада 2013 року посадовими особами
податкового органу було проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку ТОВ "Сіб-Агро" () з питань дотримання вимог
податкового законодавства з податку на
додану вартість з контрагентами ТОВ
"Інтенсивник Плюс" за грудень 2010 року,
ТОВ "Наша Олія" за січень 2012 року, ТОВ
"Компанія "Інсел" за період з 01 січня 2013
року по 31 липня 2013 року, ПП "Агро-Трейд"
за грудень 2011 року, ТОВ "Арсана" за
квітень 2011 року та жовтень-листопад 2011
року, ТОВ "Магнолія-Л" за березень 2011
року, ТОВ "Трансавтолюкс" з агрудень 2010
року, ТОВ "Агро Алекс Груп" за листопад
2010 року, ТОВ "Авеста трейд" за січень 2011
року, ПП "Агрофірма "Зелений гай" за
липень 2013 року, ТОВ "Альбус" за липень 2013
року, ТОВ "Інтервудтрейд" за липень 2013
року, ТОВ "Інтер-Запоріжжя" за липень 2013
року /т. 1 а. с. 32/.

За наслідками перевірки ДПІ у м.
Полтаві складено акт від 22 листопада 2013
року № 1945/16-01-22-09-12/32257135, згідно із
висновками якого встановлено
порушення вимог підпунктів 7.4.1, 7.4.4, 7.4.5
статті 7 Закону України "Про податок на
додану вартість", пункту 198.1 статті 198
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість на загальну суму 2 991 455
грн.

Не погодившись із висновками акту
перевірки, позивач в порядку п. 86.7 ст. 86
Податкового кодексу України подав на
нього заперечення /т. 19 а. с. 230-246/, які
листом ДПІ у м. Полтаві № 6761/10/22.521 від
22.05.2013 залишені без задоволення (а.с. 47-57
т. 1).

На підставі висновків акту перевірки
від 22 листопада 2013 року №
1945/16-01-22-09-12/32257135, відповідачем 16 грудня
2013 року прийнято податкове
повідомлення-рішення № , яким ТОВ
"Сіб-Агро" збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем: податок на
додану вартість в сумі 3 920 282 грн. 75 коп.,
в тому числі основний платіж - +2 991 455
грн., штрафні (фінансові) санкції - 928 827
грн. 75 коп. /т. 1 а. с. 31/.

Вказане податкове повідомлення -
рішення оскаржувалось позивачем /т. 1 а.
с. 96-114/ в адміністративному порядку,
проте рішенням податкового органу /т. 1
а. с. 115-126/ скарга позивача залишена без
задоволення, а податкове
повідомлення-рішення № від 16
грудня 2013 року - без змін.

Не погодившись з вказаним податковим
повідомленням - рішенням позивач ТОВ
"Сіб-Агро" звернувся до суду з вимогою
про його скасування.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Надаючи оцінку податковому
повідомленню - рішенню від 16 грудня 2013
року № суд виходить з наступного.

Згідно з пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України
"Про податок на додану вартість"
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг),
але не вище рівня звичайних цін, у разі
якщо договірна ціна на такі товари
(послуги) відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8 1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари (послуги) та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 5 цього ж
Закону не підлягають включенню до
складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Аналогічні за змістом норми
містяться в ст. 198 чинного Податкового
кодексу України.

Так, відповідно до статті 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
(у разі здійснення контрольованих
операцій - не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу) та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку контролюючим органом
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу.

В акті перевірки та розрахунку суми
грошового зобов'язання /т. 19 а. с. 143/
йдеться про непідтвердження
фактичного здійснення позивачем
господарських операцій з ТОВ
"Інтенсивник Плюс", ТОВ "Наша Олія", ТОВ
"Компанія "Інсел", ПП "Агро-Трейд", ТОВ
"Арсана", ТОВ "Магнолія-Л", ТОВ
"Трансавтолюкс", ТОВ "Агро Алекс Груп",
ТОВ "Авеста трейд" суд вважає за
необхідне дослідити господарські
взаємовідносини позивача з вказаними
контрагентами.

Як вбачається з пояснень представника
позивача, наданих під час судового
розгляду справи, та матеріалів справи,
для здійснення зареєстрованого виду
господарської діяльності ТОВ "Сіб-Агро"
протягом 2010-2013 уклало ряд договорів з
поставки сільськогосподарської
продукції для її використання при
виробництві готових комбікормів на
підставі договорів, укладених
позивачем із ТОВ "Лохвицький
комбікормовий завод" № 29/12Л від 29
грудня 2012 року /т. 5 а. с. 98-101/, №31/12-ЛКЗ
від 31 грудня 2009 року /т. 19 а. с. 247-249/, №
02/01/2011-ЛКЗ від 30 грудня 2010 року /т. 7 а. с.
128-129/, з ТОВ "Куйбишевський
комбікормовий завод" № 31/12/-ККЗ від 31
грудня 2009 року /т. 19 а. с. 250-253/, №
02/01/2011-ККЗ від 31 грудня 2010 року /т. 7 а. с.
132-135/ та № 29/12К від 29 грудня 2012 року /т. 5
а. с. 93-97/, ТОВ "Божковський
комбікормовий завод" № 0107/10 від 01 липня
2010 року /т. 7 а. с. 126-127/, № 30/12Б від 30
грудня 2011 року /т. 7 а. с. 130-131/, з метою їх
подальшої реалізації кінцевим
споживачам.

Так, між позивачем (Покупець) та ТОВ
"Інтенсивник Плюс" (Постачальник) був
укладений договір поставки № 04/10/10 від
04 жовтня 2010 року, відповідно до умов
якого постачальник зобов'язується
передати у власність покупцю сировину
та кормові добавки, а покупець
зобов'язується прийняти товар та
оплатити його умовах, передбачених
Договором /т. 1 а. с. 128/.

Позивачем на підтвердження проведення
господарських операцій надані
податкові накладні /т. 1 а. с. 131-150/,
видаткові накладні /т. 1 а. с. 152, 154, 156, 158,
160, 162, 164, 166, 168, 170, 172, 174, 176, 178, 180, 182, 184, 186,
188, 190/.

Як зазначено позивачем в позовній
заяві, транспортування товару на
адресу ТОВ "Сіб-Агро" не відбувалось,
оскільки товар вже перебував на
території переробних підприємств: ТОВ
"Лохвицький комбікормовий завод", ТОВ
"Куйбишевський комбікормовий завод", а
переоформлення товару відбувалось на
підставі листа-заявки постачальника
ТОВ "Інтенсивник Плюс" /т. 1 а. с. 151, 153, 155,
157, 159, 161, 163, 165, 167, 169, 171, 173, 175, 177, 179, 181, 183,
185, 187, 189/ та який в подальшому підлягав
переробці для виготовлення комбікорму.

Придбаний товар у подальшому був
використаний для виготовлення
комбікорму відповідно до договорів,
укладених позивачем із ТОВ "Лохвицький
комбікормовий завод" та з ТОВ
"Куйбишевський комбікормовий завод" на
виконання робіт по виготовленню
продукції.

Так, між позивачем (Покупець) та ТОВ
"Наша Олія" (Постачальник) був укладений
договір постачання № 1 від 03 січня 2012
року /т. 1 а. с. 191/.

Позивачем на підтвердження проведення
господарських операцій надані
податкові накладні /т. 1 а. с. 193-195/,
рахунки-фактури /т. 1 а. с. 196, 199, 202/,
видаткові накладні /т. 1 а. с. 197, 200, 203/.

Як зазначено позивачем в позовній
заяві, транспортування товару на
адресу ТОВ "Сіб-Агро" не відбувалось,
товар відвантажувався на ТОВ
"Божковський комбікормовий завод", що
підтверджується товарно-транспортними
накладними /т. 1 а. с. 198, 201, 204/ та в
подальшому підлягав переробці для
виготовлення комбікорму. Про
надходження та прийняття товарів на
примірниках товарно-транспортних
накладних проставлено відповідні
відмітки (штамп переробного
підприємства).

Придбаний товар у подальшому був
використаний для виготовлення
комбікорму відповідно до договорів,
укладених позивачем із ТОВ
"Божковський комбікормовий завод", на
виконання робіт по виготовленню
продукції.

Також, між позивачем (Покупець) та ТОВ
"Компанія "Інсел" (Постачальник) був
укладений договір поставки № 02/01 від 02
січня 2013 року /т. 2 а. с. 1/.

Позивачем на підтвердження проведення
господарських операцій надані
податкові накладні /т. 2 а. с. 98-144/,
видаткові накладні /т. 2 а. с. 4, 6, 8, 10, 12, 14,
16, 18, 20, 22, 24, 26, 28, 30, 32, 34, 36, 38, 40, 42, 45, 47, 48, 50,
52, 54, 57, 59, 60, 62, 64, 66, 68, 70, 72, 74, 76, 78, 80, 82, 84, 86,
88, 90, 92, 94, 96/.

Твердження представника відповідача
про те, що податкова накладна від 04
липня 2013 року № 5 /т. 2 а. с. 144/ від імені
ТОВ "Компанія "Інсел" підписано
невідомою особою, оскільки керівником
підприємства з 02 липня 2013 року є гр.
ОСОБА_4, є необґрунтованими, оскільки
позивачем до матеріалів справи надано
копію довіреності від 02 липня 2013 року,
якою гр. ОСОБА_5, окрім іншого,
уповноважено підписувати від імені ТОВ
"Компанія "Інсел" податкові накладні /т.
19, а. с. 228/.

Як зазначено позивачем в позовній
заяві, транспортування товару на
адресу ТОВ "Сіб-Агро" не відбувалось,
товар відвантажувався на ТОВ
"Божковський комбікормовий завод", ТОВ
"Куйбишевський комбікормовий завод",
ТОВ "Лохвицький комбікормовий завод",
що підтверджується
товарно-транспортними накладними або
вже перебував на території переробного
підприємства, а переоформлення товару
відбувалось на підставі листа-заявки
постачальника ТОВ "Компанія "Інсел" /т. 2
а. с. 5, 7, 9, 11, 13, 15, 17, 19, 21, 23, 25, 27, 29, 31, 33, 35, 37,
39, 41, 43, 44, 46, 49, 51, 53, 55, 56, 58, 61, 63, 65, 67, 69, 71, 73,
75, 77, 79, 81, 83, 85, 87, 89, 91, 93, 95, 97/ та в
подальшому підлягав переробці для
виготовлення комбікорму. Про
надходження та прийняття товарів на
примірниках товарно-транспортних
накладних проставлено відповідні
відмітки (штамп переробного
підприємства).

Придбаний товар у подальшому був
використаний для виготовлення
комбікорму на потужностях ТОВ
"Божковський комбікормовий завод", ТОВ
"Куйбишевський комбікормовий завод",
ТОВ "Лохвицький комбікормовий завод" за
договорами на виконання робіт по
виготовленню продукції, про які
зазначалося вище.

Між позивачем (Покупець) та ПП
"Агро-Трейд" (Продавець) були укладені
договори поставки № 0212Ж6 від 02 грудня
2011 року, № 1212Ж1 від 12 грудня 2011 року, №
1612Ж4 від 16 грудня 2011 року та додаткова
угода № 1 від 19 грудня 2011 року до
договору № 1212Ж1 від 12 грудня 2011 року /т. 2
а. с. 145-152/.

Позивачем на підтвердження проведення
господарських операцій надані
податкові накладні /т. 2 а. с. 153-162/,
рахунки-фактури /т. 2 а. с. 163, 168, 173, 178, 183,
188, 191, 194, 199, 204/ видаткові накладні /т. 2 а.
с. 164, 166, 170, 171, 174, 176, 179, 181, 184, 186, 189, 192, 195,
197, 200, 202, 205, 207/.

Як зазначено позивачем в позовній
заяві, транспортування товару на
адресу ТОВ "Сіб-Агро" не відбувалось,
товар відвантажувався на ТОВ
"Божковський комбікормовий завод", що
підтверджується товарно-транспортними
накладними /т. 2 а. с. 165, 167, 169, 172, 175, 177, 180,
182, 185, 187, 190, 193, 196, 198, 201, 203, 206, 208/ та в
подальшому підлягав переробці для
виготовлення комбікорму /т. 20 а. с. 1-6/.

Придбаний товар у подальшому був
використаний для виготовлення
комбікорму на потужностях ТОВ
"Божковський комбікормовий завод" за
договорами на виконання робіт по
виготовленню продукції, про які
зазначалося вище.

Між позивачем (Покупець) та ТОВ "Арсана"
(Продавець) був укладений договір №
6/28-03-11 від 28 березня 2011 року /т. 2 а. с.
209-212/.

Позивачем на підтвердження проведення
господарських операцій надані
податкові накладні /т. 2 а. с. 2013-223/,
рахунки-фактури /т. 2 а. с. 224, 227, 230, 233, 236,
239/ видаткові накладні /т. 2 а. с. 225, 228, 231,
234, 237, 240/.

Як зазначено позивачем в позовній
заяві, транспортування товару на
адресу ТОВ "Сіб-Агро" не відбувалось,
товар відвантажувався на ТОВ
"Лохвицький комбікормовий завод", що
підтверджується накладними /т. 2 а. с. 226,
229, 232, 235, 238, 241/ та в подальшому підлягав
переробці для виготовлення комбікорму.
Про надходження та прийняття товарів
на примірниках товарно-транспортних
накладних проставлено відповідні
відмітки (штамп переробного
підприємства).

Придбаний товар у подальшому був
використаний для виготовлення
комбікорму на потужностях ТОВ
"Лохвицький комбікормовий завод" за
договорами на виконання робіт по
виготовленню продукції, про які
зазначалося вище.

Також, між позивачем (Покупець) та ТОВ
"Магнолія-Л" (Постачальник) був
укладений договір поставки № 150114 від 15
січня 2011 року /т. 2 а. с. 242-244/.

Позивачем на підтвердження проведення
господарських операцій надані
податкова накладна /т. 2 а. с. 245/,
рахунок-фактура /т. 2 а. с. 246/ видаткова
накладна /т. 2 а. с. 247/.

Як зазначено позивачем в позовній
заяві, транспортування товару на
адресу ТОВ "Сіб-Агро" не відбувалось,
товар відвантажувався на ТОВ
"Куйбишевський комбікормовий завод", що
підтверджується товарно-транспортною
накладною /т. 2 а. с. 248/ та в подальшому
підлягав переробці для виготовлення
комбікорму. Про надходження та
прийняття товарів на примірниках
товарно-транспортних накладних
проставлено відповідні відмітки (штамп
переробного підприємства).

Придбаний товар у подальшому був
використаний для виготовлення
комбікорму на потужностях ТОВ
"Куйбишевський комбікормовий завод" за
договорами на виконання робіт по
виготовленню продукції, про які
зазначалося вище.

Між позивачем та ТОВ "Трансавтолюкс"
був укладений договір перевезення № 102
від 02 вересня 2010 року /т. 2 а. с. 249-250/.

Позивачем на підтвердження проведення
господарських операцій надані
податкова накладна /т. 3 а. с. 1/,
рахунок-фактура /т. 3 а. с. 2/, акт
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
/т. 3 а. с. 3/, товарно-транспортні
накладні /т. 3 а. с. 4-5/, що підтверджують
факт надання послуг відповідно до
вищевказаного договору.

Між позивачем (Покупець) та ТОВ "Агро
Алекс Груп" (Постачальник) були
укладені договори поставки № 01/11/10НС
від 01 листопада 2010 року, № 16/11/10НС від 16
листопада 2010 року, № 16/11/10-2НС від 16
листопада 2010 року, № 22/11/10НС від 22
листопада 2010 року, 26/11/10НС від 26
листопада 2010 року /т. 3 а. с. 6-15/.

Позивачем на підтвердження проведення
господарських операцій надані
податкові накладні /т. 3 а. с. 16-31/,
рахунки-фактури /т. 3 а. с. 32, 35, 38, 41, 44, 50, 54,
60, 63, 67/, видаткові накладні /т. 3 а. с. 33, 36,
39, 41-а, 45, 51, 55, 61, 64, 68/.

Як зазначено позивачем в позовній
заяві, транспортування товару на
адресу ТОВ "Сіб-Агро" не відбувалось,
товар відвантажувався на ТОВ
"Куйбишевський комбікормовий завод", що
підтверджується товарно-транспортними
накладними /т. 3 а. с. 34, 37, 40, 42-43, 46-49, 52-53,
56-59, 62, 65-66, 69-72, 75-77, 80-81, 84-89, 92-95, 98, 101-102/ та
в подальшому підлягав переробці для
виготовлення комбікорму. Про
надходження та прийняття товарів на
примірниках товарно-транспортних
накладних проставлено відповідні
відмітки (штамп переробного
підприємства).

Придбаний товар у подальшому був
використаний для виготовлення
комбікорму на потужностях ТОВ
"Куйбишевський комбікормовий завод" за
договорами на виконання робіт по
виготовленню продукції, про які
зазначалося вище.

Між позивачем (Покупець) та ТОВ "Авеста
Трейд" (Постачальник) був укладений
договір поставки № 130121 від 13 січня 2011
року /т. 3 а. с. 103/.

Позивачем на підтвердження проведення
господарських операцій надані
податкова накладна /т. 3 а. с. 108/,
рахунок-фактура /т. 3 а. с. 106/, видаткова
накладна /т. 3 а. с. 107/.

Ані позивачем, ані відповідачем не
спростовано та не ставились під сумнів
висновки акту перевірки щодо сплати
позивачем коштів за
товарно-матеріальні цінності та надані
послуги (виконані роботи) по вказаним
контрагентам, на підтвердження чого
позивачем надані платіжні доручення, з
яких вбачається оплата контрагентам
товарів, послуг /т. 19 а. с. 153-205, т. 20 а. с.
8-68/.

Господарські операції з вказаними
контрагентами були відображені в
Журалах-ордерах і відомостях по
рахунку 63.1 "Розрахунки з вітчизняними
постачальниками" позивача /т. 19 а. с.
206-217/

На підтвердження використання
придбаного товару, наданих послуг
(виконаних робіт) у господарській
діяльності позивача, останнім було
надано договори на виконання робіт,
укладені між позивачем та ТОВ
"Куйбишевський комбікормовий завод",
ТОВ "Божковський комбікормовий завод"
та ТОВ "Лохвицький комбікормовий завод"
з метою виготовлення комбікорму на
потужностях вказаних підприємств /т. 5
а. с. 93-105; т. 7 а. с. 126-135; т. 19 а. с. 247-253/,
договори поставки покупцям
виготовленої продукції (комбікорму),
акти приймання - передачі, видаткові
накладні, листи-доручення /т. 19 а. с. 1-141;
т. 5 а. с. 1-92, 106-250; т. 7 а. с. 136-250; т. 6 а. с. 1-107;
т. 15; т. 4 а. с. 90-250; т. 16/.

В ході розгляду справи позивачем
зазначалось що, документи первинного
бухгалтерського обліку під час
проведення перевірки надавались
відповідачу у повному обсязі. Будь-яких
застережень щодо правильності їх
оформлення, наявності всіх необхідних
реквізитів та відповідності вимогам
чинного законодавства акт перевірки не
містить.

Що стосується тверджень відповідача /т.
4 а. с. 6/ про ненадання складських
документів на зерно та
товаророзпорядчих документів щодо
переоформлення товарно-матеріальних
цінностей від одного власника до
іншого, суд звертає увагу на наступне.

За змістом статті 37 Закону України "Про
зерно та ринок зерна в України"
зерновий склад на підтвердження
прийняття зерна видає один із таких
документів: подвійне складське
свідоцтво; просте складське свідоцтво;
складську квитанцію. Складський
документ на зерно виписується після
передачі зерна на зберігання не
пізніше наступного робочого дня.

Таким чином, законодавцем визначено, що
складський документ на зерно має
виписуватись у разі передачі зерна на
зберігання.

Судом встановлено, що у спірних
відносинах зберігання зерна не
відбувалось. Придбані у контрагентів
зерно та товари передавались ТОВ
"Божківський комбікормовий завод", ТОВ
"Лохвицький комбікормовий завод", ТОВ
"Куйбишевський комбікормовий завод"
для виробництва продукції, а не для
його зберігання.

Тому, суд погоджується з доводами
представника позивача про те, що
оформлення складських квитанцій на
зерно у даному випадку не
потребувалось.

Таким чином, наявні у справі докази в їх
сукупності, надають підстави для
висновку про реальність господарських
взаємовідносин між ТОВ "Сіб-Агро" та ТОВ
"Інтенсивник Плюс", ТОВ "Наша Олія", ТОВ
"Компанія "Інсел", ПП "Агро-Трейд", ТОВ
"Арсана", ТОВ "Магнолія-Л", ТОВ
"Трансавтолюкс", ТОВ "Агро Алекс Груп",
ТОВ "Авеста трейд", з придбання товарів,
надання послуг.

Відповідачем, відповідно до акту
перевірки та письмових заперечень,
реальність господарських операцій між
позивачем вищезазначеними
контрагентами заперечується з тих
підстав, що податковим органом
отримано акт ДПІ у Ленінському районі
м. Дніпропетровська від 11 січня 2013 року
№ 54/221/36494813 про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ "Інтенсивник
Плюс", акт від 12 липня 2013 року №
5/20-30-22-03/32868834 "Про результати
документальної позапланової виїзної
перевірки ТОВ "Наша Олія" з питань
дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинам з
ТОВ "Дві-Прізма" та ПП "Укрхімкомплект",
акт № 349/223/24248517 від 23 вересня 2013 року
"Про неможливість проведення
зустрічної звірки суб'єкта
господарювання ТОВ "Компанія "Інсел",
акт від 09 липня 2013 року № 56/22.1-07/32565068
"Про результати виїзної планової
документальної перевірки ПП
"Агро-Трейд", акт ДПІ в Обухівському
районі Київської області № 224/22-8/37044525
від 21 січня 2013 року "Про неможливість
проведення зустрічної звірки ОВ
"Арсана" щодо підтвердження
господарських відносин з ТОВ "Прайм
Ресурс", акт ДПІ у Ленінському районі м.
Миколаєва № 2558/23-200/36057292 від 03 жовтня 2011
року "Про результати документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
"Магнолія-Л", акт ДПІ у Ленінському
районі м. Дніпропетровська від 06 квітня
2011 року № 323/233-36726403 "Про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки ТОВ "Трансавтолюкс", акт
Бердянської ОДПІ у Запорізькій області
№ 024/23-208/36963412 від 13 березня 2012 року "Про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
"Агро Алекс Груп" з питань дотримання
податкового законодавства по
взаємовідносинам з ФОП ОСОБА_6.", акт від
27 травня 2013 року № 348/22-509/34295994 "Про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
"Авеста Трейд".

З цього приводу суд зазначає, що
належними та допустимими в розумінні
ст.124 Конституції України, ст.70 КАС
України доказами факту вчинення
платником податків нікчемного
правочину або факту відображення в
обліку показників господарських
операцій, які в дійсності не відбулись,
можуть бути або обвинувальний вирок
суду по кримінальній справі (бо діяння
платника податків по протиправному
заволодінню майном іншої особи або
ухиленню від сплати податків, тобто
вчинення нікчемного правочину, є
об'єктивною стороною злочинів,
передбачених ст.191 КК України та ст.212 КК
України), або рішення суду у справі про
стягнення одержаного за нікчемним
правочином (бо наслідком вчинення
платником податків нікчемного
правочину відповідно до ст.ст.207, 208, 250
Господарського кодексу України є
застосування конфіскаційного заходу у
вигляді стягнення одержаного за
нікчемним правочином), або рішення суду
про визнання правочину недійсним (бо
відповідно до ч.3 ст.228 Цивільного
кодексу України вчинення платником
податків правочину, котрий суперечить
інтересам держави і суспільства, є
підставою для звернення до суду з
вимогою про визнання такого правочину
недійсним).

Між тим, у ході розгляду справи
відповідачем не подано до суду жодних
доказів порушення кримінальної справи
відносно посадових (службових) осіб
платника податків або за викладеними в
акті фактами діяльності платника
податків, наявності обвинувального
вироку суду, рішення суду про стягнення
одержаного за нікчемним правочином,
наявності рішення суду про визнання
правочину недійсним.

Окрім того, суд при вирішенні спору
вважає за необхідне взяти до уваги
приписи ч.4 ст.70 КАС України, де
зазначено, що обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

При цьому, суд зауважує, що в силу
закону отримання податковим органом
акту перевірки чи акту про
неможливість проведення зустрічної
звірки, в яких викладені висновки про
вчинення контрагентом платника
податків нікчемного правочину або
відображення в звітності показників
господарських операцій, які фактично
не відбулись, не звільняє такий
податковий орган від виконання
обов'язку по самостійному встановленню
та доведенню факту вчинення платником
податків порушення закону, позаяк ані
акт перевірки, ані довідка зустрічної
звірки не має преюдиціального значення
та не є документами, що достовірно та
безсумнівно підтверджують обставини
фактичної дійсності.

Суд також звертає увагу на те, що
позивач та його контрагенти, в силу
положень Цивільного кодексу України,
Господарського кодексу України та
Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців", є окремими
суб'єктами права зі статусом юридичної
особи, а відтак за змістом Податкового
кодексу України позивач та контрагенти
позивача є окремими платниками податку
на додану вартість. За таких обставин,
межі юридичної відповідальності
кожного платника ПДВ, яка (слід
розуміти - відповідальність)
відповідно до ст.61 Конституції України
має індивідуальний характер,
поширюються на діяння, що визнаються
законом протиправними та були вчинені
саме цим платником. Притягнення
суб'єкта права до юридичної
відповідальності за діяння, що було
вчинено іншою особою, згідно з законом
є неможливим.

Наведений висновок підтверджується
правозастосовчою практикою
Європейського Суду з прав людини
(рішення від 22.01.2009р. у справі "БУЛВЕС" АД
проти Болгарії" (заява № 3991/03), а також
правозастосовчою практикою Верховного
Суду України (постанова від 09.09.2008р. у
справі №21-500во08, постанова від 01.06.2010р. у
справі № 21-573во10, постанова від 31.01.2011р.
у справі за позовом ЗАТ "Мукачівський
лісокомбінат" до Мукачівської ОДПІ про
визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення, постанова від
31.01.2011р. у справі за позовом ТОВ "Фірма
"ВІК" до ДПІ у м. Херсоні про визнання
недійсними податкових
повідомлень-рішень), врахування якої
при відправленні правосуддя є
обов'язковим в силу приписів ст.244-2 КАС
України.

При цьому слід враховувати вимоги
статті 18 Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців", згідно з якою
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців, були
внесені до нього, вважаються
достовірними і можуть бути використані
у спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін. Якщо
відомості, які підлягають внесенню до
цього реєстру, є недостовірними і були
внесені до нього, то третя особа може
посилатися на них у спорі як на
достовірні, за винятком випадків, коли
вона знала або могла знати про те, що
такі відомості є недостовірними.

Дослідивши вказані обставини, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сіб-Агро" підлягають
задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

На підставі викладеного,
керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163
Кодексу адміністративного судочинства
України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "Сіб-Агро"
до Державної податкової інспекції у м.
Полтаві Головного управління
Міндоходів у Полтавській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення
задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Полтаві Головного управління
Міндоходів у Полтавській області від 16
грудня 2013 року № .

Стягнути з Державного бюджету України
за рахунок бюджетних асигнувань за
зобов'язаннями Державної податкової
інспекції у м. Полтаві Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області () на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сіб-Агро" () витрати зі сплати судового збору
в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім)
гривень 20 (двадцять) копійок.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 12
травня 2014 року.

Суддя
Р.І. Молодецький