Справа № 812/1455/14
Суддя: Гайдар А.В.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Солоніченко
Суддя-доповідач - Гайдар А.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року
справа №812/1455/14
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючий суддя:
Гайдар А.В.,

судді:
Ханова Р.Ф., Яковенко М.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Луганського обласного відділення
фонду соціального захисту інвалідів на
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 03 квітня 2014
року по адміністративній справі №
812/1455/14 за позовом Луганського
обласного відділення фонду
соціального захисту інвалідів до
Приватного підприємства
«Лис-Авто-Транс» про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені за невиконання у 2012 році
нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів, -

В С Т А Н О В И
В :

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 03 квітня 2014
року по адміністративній справі №
812/1455/14 у задоволенні адміністративного
позову Луганського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Приватного підприємства
«Лис-Авто-Транс» про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені за невиконання у 2012 році
нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів відмовити
повністю за необґрунтованістю.
(арк.справи 63-65)

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції позивач - Луганське обласне
відділення фонду соціального захисту
інвалідів звернувся з апеляційною
скаргою, пославшись на незаконність та
необґрунтованість постанови суду
першої інстанції, прийняту с
порушенням норм матеріального права,
просив постанову суду першої інстанції
скасувати і прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги повністю.
(арк.справи 70-72).

У відповідності до пункту 2 частини 1
статті 197 КАС України суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

За правилами частини 1 статті 195 Кодексу
адміністративного судочинства
України, апеляційний перегляд
постанови суду першої інстанції
здійснюється в межах апеляційної
скарги.

Колегія суддів заслухавши доповідь
судді-доповідача, дослідивши матеріали
справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає за
необхідне апеляційну скаргу залишити
без задоволення з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що 26 березня 2012
року Приватне підприємство
«Лис-Авто-Транс» подало до Луганського
обласного відділення фонду
соціального захисту інвалідів звіт про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів за 2012 рік форми № 10-ПІ, яким
відповідно до чинного законодавства
встановлена інвалідність (осіб) - 0;
кількість інвалідів - штатних
працівників, які повинні працювати на
робочих місцях, створених відповідно
до вимог статті 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» (осіб) - 2.(а.с.54)

Також відповідачем до Лисичанського
міського центру зайнятості населення
подавались звіти про зайнятість і
працевлаштування інвалідів за формою
3-ПН за січень 2012 року, лютий 2012 року,
березень 2012 року, квітень 2012 року,
травень 2012 року, червень 2012 року, липень
2012 року, серпень 2012 року, вересень 2012
року, жовтень 2012 року, листопад 2012 року,
грудня 2012 року, в яких зазначив
наявність 3-х робочих місць для
інвалідів. Зазначені звіти подані у 2012
році Лисичанським міським центром
зайнятості отримувались, про що
свідчать відповідні печатки про
отримання вхідної кореспонденції.

Крім того, як вбачається з відповіді
Лисичанського міського центру
зайнятості від 13.03.2014 № 8/07-588 на запит
адвоката ОСОБА_2 від 05.03.2014 № 410/14,
відповідачем до Лисичанського
міського центру зайнятості у період з
січня 2012 року по грудень 2012 року
подавались звіти про наявність
вакансій, в тому числі для інвалідів; у
2012 році Лисичанським МЦЗ особи з
інвалідністю до ПП «Лис-авто-транс» для
працевлаштування не направлялись та
випадків відмови у працевлаштуванні
встановлено не було.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» від 21.03.1991 р. №
875-ХІІ (в редакції після 05.07.2001 р.)
забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування та оплачувану роботу,
в тому числі з умовою про виконання
роботи вдома, здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

Підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом міністрів
України.

Обов'язок подання звітів про
інформацію про наявність вільних
робочих місць (вакантних посад) для
працевлаштування інвалідів до центру
зайнятості за місцем реєстрації
організації як платника страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття за формою,
затвердженою Мінпраці за погодженням з
Держкомстатом, передбачено також п. 2
Порядку подання підприємствами,
установами, організаціями та фізичними
особами, що використовують найману
працю, звітів про зайнятість і
працевлаштування інвалідів та
інформації, необхідної для організації
їх працевлаштування, затвердженого
Постановою КМУ від 31.01.2007р. № 70.

Працевлаштування інвалідів
здійснюється державною службою
зайнятості, органами Мінсоцзахисту,
місцевими радами народних депутатів,
громадськими організаціями інвалідів
з урахуванням побажань, стану здоров'я
інвалідів, їхніх здібностей і
професійних навичок відповідно до
висновків МСЕК.

Відповідно до ст. 19 зазначеного Закону
підприємства, установи організації у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю самостійно здійснюють
працевлаштування інвалідів у рахунок
нормативів робочих місць виходячи з
вимог статті 18 цього Закону.

А як було вказано вище, стаття 18 Закону
передбачає, що безпосередньо інвалід
звертається для працевлаштування на
підприємства та в організації.

Згідно зі ст. 12 Закону України "Про
охорону праці" підприємства, які
використовують працю інвалідів,
зобов'язані створювати для них умови
праці з урахуванням рекомендацій
медико-соціальної експертної комісії
та індивідуальних програм
реабілітації, вживати додаткових
заходів безпеки праці, які
відповідають специфічним особливостям
цієї категорії працівників.

За змістом норм чинного законодавства
щодо соціальної захищеності інвалідів
в Україні, створення підприємством для
інвалідів умов праці з урахуванням
індивідуальних програм реабілітації
неможливе без наявності інваліда,
пошуком якого зобов'язані займатися
органи працевлаштування, визначені у
ст. 18 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» від 21.03.1991 р. № 875-ХІІ; на
підприємства покладено обов'язок із
забезпечення певної кількості робочих
місць для працевлаштування інвалідів.

Підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання
(ч.1 ст. 218 ГК України). Частиною 2 ст. 218 ГК
України передбачено, що учасник
господарських відносин відповідає за
невиконання або неналежне виконання
господарського зобов'язання чи
порушення правил здійснення
господарської діяльності, якщо не
доведе, що ним вжито усіх залежних від
нього заходів для недопущення
господарського правопорушення.

Матеріали справи свідчать про
виконання відповідачем обов'язку,
передбаченого нормами чинного
законодавства щодо соціальної
захищеності інвалідів в Україні, по
забезпеченню певної кількості робочих
місць для працевлаштування інвалідів.
Відповідачем вжито передбачені чинним
законодавством заходи по забезпеченню
працевлаштування інвалідів на
підприємстві та необхідна кількість
інвалідів, згідно відповідного
нормативу, не працевлаштовано з
обставин, які не залежать від дій чи
бездіяльності відповідача.

Відповідно до ст. 71 КАСУ кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
базуються її вимоги або заперечення.

Представником позивача вимоги за
позовом у повному обсязі не доведені.

Приймаючи до уваги викладене, а також
те, що відповідачем вжито всі
передбачені чинним законодавством
заходи по забезпеченню
працевлаштування інвалідів, а саме :

- на підприємстві відповідача
створена необхідна кількість робочих
місць для інвалідів;

- відповідачем до центру
зайнятості надані відповідні звіти та
проінформовано позивача про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів;

- випадків відмови в
працевлаштуванні інвалідів протягом
2012 року не зафіксовано, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Таким чином, судова колегія вважає, що
рішення суду першої інстанції є
обґрунтованим, прийняте на підставі
з'ясованих та встановлених обставинах
справи, які підтверджуються доказами,
та ухвалив постанову з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, а тому залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а судове рішення без
змін.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність прийнятого
судом першої інстанції рішення.

Керуючись статтями 2, 11, 159, 160, 167, 184, 195, 197,
198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Луганського
обласного відділення фонду
соціального захисту інвалідів на
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 03 квітня 2014
року по адміністративній справі №
812/1455/14 - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 03 квітня 2014
року по адміністративній справі №
812/1455/14 - залишити без змін.

Направити особам, які беруть участь у
справі протягом трьох днів з моменту
підписання копії даної ухвали.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками розгляду у письмовому
провадженні набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя

А.В.Гайдар

Судді

Р.Ф.Ханова

М.М.Яковенко