Справа № 2а-2867/12/2170
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2а-2867/12/2170

Категорія: 3.7.2 Головуючий в 1 інстанції:
Василяка Д.К.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Скрипченка
В.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Одесі апеляційну
скаргу Відкритого акціонерного
товариства «Великоолександрівське
АТП-16538» на постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 09
жовтня 2012 року по справі за
адміністративним позовом Відкритого
акціонерного товариства
«Великоолександрівське АТП-16538» до
заступника начальника відділу
державного контролю ТУ Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті в Херсонській області
Стеценка В.І. про скасування постанови
про накладення фінансових санкцій, -

В С Т А Н О В И В:

09.07.2012 року ВАТ «Великоолександрівське
АТП-16538» звернулося до Херсонського
окружного адміністративного суду із
позовом до заступника начальника
відділу державного контролю ТУ
Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті в
Херсонській області Стеценка В.І. про
скасування постанови №137854 від 26.06.2012р.
про накладення на підприємство
фінансових санкцій в сумі 1700 грн.

Свої позовні вимоги позивач
обгрунтовував тим, що при проведенні
спірної перевірки та відповідач
неправомірно виніс постанову №137854 про
застосування до нього фінансових
санкцій, оскільки він жодних порушень
законодавства про автомобільний
транспорт не допустив.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 09 жовтня 2012
року в задоволенні адміністративного
позову ВАТ «Великоолександрівське
АТП-16538» відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою суду 1-ї інстанції,
представник ВАТ
«Великоолександрівське АТП-16538» 26.10.2012
року подав апеляційну скаргу (на 1 арк.),
в якій зазначає, що судом, при винесенні
оскаржуваної постанови порушено норми
процесуального та матеріального права
та просить скасувати постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 09.10.2012 року,
прийняти нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги
товариства в повному обсязі.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю
та /або неприбуття жодної з осіб, які
беруть участь у справі, сповіщених
належним чином про дату, час і місце
судового розгляду.

Заслухавши суддю - доповідача, та
перевіривши матеріали справи і доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини справи.

Позивач - ВАТ «Великоолександрівське
АТП-16538» є юридичною особою та
зареєстроване Великоолександрівською
РДА Херсонської області 15.03.2005р.

08.06.2012 року державним інспектором ТУ
Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті при
проведенні рейдової перевірки на посту
ДАІ «Шилова Балка» було зупинено
належний ВАТ «АТП 16538» автомобіль «Iveco
49.10» д.н. ВТ 1492 АА.

За результатами вказаної перевірки
інспектором складено відповідний акт
перевірки від 08.06.2012 року щодо
додержання вимог законодавства про
автомобільний транспорт під час
виконання перевезень пасажирів і
вантажів автомобільним транспортом,
яким зафіксовано порушення
підприємством позивача вимог
законодавства про автомобільний
транспорт, за яке передбачена
відповідальність абз.3 ч.1.ст 60 ЗУ «Про
автомобільний транспорт».

В подальшому, на підставі даного акту
перевірки, 26.06.2012 року заступником
начальника відділу державного
контролю ТУ Головної державної
інспекції на автомобільному
транспорті в Херсонській області
Стеценко В.І. винесено постанову №137854,
якою до підприємства позивача
застосовано фінансові санкції в сумі
1700 грн.

Не погоджуючись із вказаними діями та
рішенням інспекції, позивач оскаржив
їх до суду.

Вирішуючи справу по суті та
відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з
необґрунтованості позовних вимог, а
також з того, що оскаржена постанова
інспекції є правомірною та
відповідаючою діючому законодавству.

Колегія суддів апеляційного суду,
уважно дослідивши матеріали справи та
наявні в них докази, цілком
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції і вважає їх
обґрунтованими та заснованими на
законі, виходячи з наступного.

Як зазначено в ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У відповідності до Постанови Кабінету
Міністрів України «Про утворення
Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті» №1190 від
08.09.2004 року, Головна автоінспекція
здійснює державний контроль за
додержанням суб'єктами господарювання,
які проводять діяльність у сфері
автомобільного транспорту загального
користування вимог законодавства про
автомобільний транспорт та є юридичною
особою, для виконання покладених на неї
завдань може утворювати територіальні
органи.

Так, положеннями ст.6 Закону України
«Про автомобільний транспорт»
визначено, що державному контролю
підлягають усі транспортні засоби
українських та іноземних перевізників,
що здійснюють автомобільні
перевезення пасажирів та вантажів на
території України. При цьому, державний
контроль здійснюється шляхом
проведення планових, позапланових та
рейдових перевірок. Планові перевірки
здійснюються не частіше одного разу на
рік. Орган державного контролю не
пізніше ніж за десять днів до початку
проведення перевірки письмово
повідомляє про це автомобільного
перевізника, якого буде перевіряти. При
проведенні позапланових та рейдових
перевірок автомобільний перевізник, що
буде перевірятися, стосовно терміну
проведення перевірки не інформується.

Аналогічні положення передбачені і в
Постанові Кабінету Міністрів України
«Про затвердження порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті» №1567 від 08.11.2006 року, зі
змісту якої слідує, що органи
державного контролю на автомобільному
транспорті здійснюють державний
контроль шляхом проведення планових,
позапланових та рейдових перевірок, за
результатами яких складається акт.
Якщо в ході перевірки виявлено
порушення законодавства про
автомобільний транспорт, справа про
порушення розглядається посадовою
особою органу державного контролю за
місцем знаходження суб'єкта
господарювання. За наявності підстав,
керівник органу державного контролю
або його заступник виносить постанову
про застосування фінансових санкцій.

До того ж, слід зазначити, що,
відповідно до приписів п.5 «Порядку
здійснення державного контролю на
автомобільному транспорті» (затв.
Постановою КМУ №1567), планова та
позапланова перевірки проводяться за
місцезнаходженням суб'єкта
господарювання, а відповідно до п.14 -
рейдова перевірка транспортних
засобів проводиться на окремо
визначених ділянках дороги, маршрутах,
автовокзалах, автостанціях, автобусних
зупинках, місцях посадки та висадки
пасажирів, стоянках таксі і
транспортних засобів тощо.

Відповідно до п.14 цього Порядку,
рейдова перевірка транспортних
засобів проводиться на окремо
визначених ділянках дороги, маршрутах,
автовокзалах, автостанціях, автобусних
зупинках, місцях посадки та висадки
пасажирів, стоянках таксі і
транспортних засобах тощо.

Так, як встановлено судами обох
інстанцій, в даному конкретному
випадку інспектором було проведено
саме рейдову перевірку, а тому, у
відповідача відсутній обов'язок про
попередження перевізників за десять
днів про намір органу контролю
здійснити перевірку, оскільки цей
обов'язок встановлений виключно при
проведенні планової перевірки за
місцезнаходженням суб'єкта
господарювання.

Згідно вимог п.21 вказаного Порядку, у
разі виявлення в ході перевірки
транспортних засобів порушень
законодавства про автомобільний
транспорт посадовими особами, що
провели перевірку, складається акт.

Як вбачається з наявного в матеріалах
справи акту перевірки від 08.06.2012 року, в
ньому зафіксовано факт відсутності у
водія автомобіля «Iveco 49.10» д.н. ВТ 1492 АА
Остапенка Ю.В. «паспорту маршруту».

При цьому, слід звернути увагу на те, що
даний акт перевірки був підписаний
водієм без будь-яких письмових
заперечень.

Відповідно до п.15 Порядку №1567, під час
проведення рейдової перевірки
перевіряється наявність визначених
ст.ст.39,48 Закону України «Про
автомобільний транспорт» документів,
на підставі яких здійснюються
перевезення автомобільним
транспортом.

Так, статтею 39 даного Закону
передбачається, що для водія автобуса -
це посвідчення водія відповідної
категорії, реєстраційні документи на
транспортний засіб, ліцензійна картка,
дорожній лист, квітково-касовий лист,
схема маршруту, розклад руху, таблиця
вартості проїзду (крім міських
перевезень), інші документи,
передбачені законодавством України.

Відповідно до приписів ст.60 цього ж
Закону, за порушення законодавства про
автомобільний транспорт до
автомобільних перевізників
застосовуються фінансові санкції за
надання послуг з перевезень пасажирів
та вантажів без оформлення документів,
перелік яких визначений ст.ст.39,48 цього
Закону, у вигляді штрафу в розмірі ста
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян.

Таким чином, судами обох інстанцій
беззаперечно встановлено, що
відповідачем, в даному випадку,
виявлено факт надання позивачем послуг
без оформлення визначеного ст.39 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
документа - паспорту маршруту.

Що ж стосується тверджень позивача про
те, що їх водій, надаючи послуги з
перевезення, на момент перевірки мав
усі належним чином оформлені
документи, а саме, замість «паспорту
маршруту» у нього був в наявності
тимчасовий «розклад руху», то судова
колегія таку позицію розцінює критично
та до уваги не приймає та, в свою чергу,
вважає за необхідне зазначити, що у
відповідності до вимог п.1.3 «Порядку
розроблення та затвердження паспорта
автобусного маршруту», автомобільний
перевізник повинен забезпечити водія
автобуса, що здійснює перевезення
пасажирів за маршрутом регулярних
перевезень, зокрема, засвідченим
печаткою організатора перевезень
витягом з паспорту маршруту, який
виготовляється як фотокопія «паспорта
маршруту».

Аналогічні положення містяться і в
ст.ст.30,34 Закону України «Про
автомобільний транспорт», зі змісту
яких, в свою чергу, вбачається обов'язок
автомобільного перевізника
забезпечувати водія всією необхідною
документацією на перевезення
пасажирів.

Отже, за таких умов, судова колегія
приходить до аналогічного, що і суд 1-ї
інстанції, висновку про те, що позивач,
в порушення вказаних вище приписів
діючого у цій сфері законодавства,
обов'язок з забезпечення свого водія
належними та усіма необхідними
документами належним чином не виконав.

Таким чином, на підставі
вищезазначеного та оцінивши надані
сторонами докази в їх сукупності,
судова колегія вважає, що суд 1-ї
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про те, що оскаржувана
постанова про застосування фінансових
санкцій №137854 від 26.06.2012 року була
прийнята відповідачем правомірно, в
межах наданих повноважень, у спосіб, що
передбачений законодавством України
та з урахуванням усіх обставин, що мали
значення для прийняття такого рішення,
а тому, відповідно, скасуванню не
підлягає.

До того ж, судова колегія також звертає
увагу і на те, що відповідно до приписів
ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення, а
суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

А у відповідності до вимог ч.2 ст.71 КАС
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову, що, в свою
чергу, і було зроблено відповідачем при
розгляді даної справи в судах 1-ї і 2-ї
інстанцій.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія приходить до висновку, що суд
першої інстанції порушень
матеріального і процесуального права
при вирішенні даної справи не допустив,
вірно встановив фактичні обставини
справи та надав їм належної правової
оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі
доводи правильність висновків суду не
спросВАТують, оскільки ґрунтуються на
невірному трактуванні норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України,
суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції має право залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін.

Отже, за таких обставин, суд
апеляційної інстанції, діючи в межах
доводів апеляційної скарги, відповідно
до ст.200 КАС України, залишає апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову
окружного суду - без змін.

Керуючись ст.ст.195,197,198,200,205,206,254 КАС
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства
«Великоолександрівське АТП-16538» -
залишити без задоволення, а постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 09 жовтня 2012
року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які брали
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням
апеляційного суду.

Головуючий:
Ю.В. Осіпов

Судді:
О.С. Золотніков

В.О. Скрипченко