Справа № 815/981/14
Суддя: Білостоцький О. В.
Дата ухвалення: 2014-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/981/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 року м.
Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого судді:
Білостоцького О.В.

При секретарі:
Залозецькому Є.О.

За участю сторін:

Представника позивача:
ОСОБА_1

Представників відповідача:
Колесник Л.В., Кочури Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 до державної податкової
інспекції у Приморському районі м.
Одеси Головного управління Міндоходів
в Одеській області про визнання
протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (далі
ФОП ОСОБА_4) звернувся до Одеського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до державної
податкової інспекції у Приморському
районі м.Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області (далі ДПІ
у Приморському районі м. Одеси) про
визнання протиправним та скасування
рішення № від 23.01.2014 року про
застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що оскаржуване рішення
№ від 23.01.2014 року відповідачем
було винесено на підставі
необґрунтованих висновків акту
перевірки № 3459/15-53-17-1/НОМЕР_1 від 30.12.2013
року «Про результати документальної
позапланової виїзної перевірки
дотримання вимог законодавства щодо
укладення трудових договорів,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами),
правильності обчислення, повноти і
своєчасності сплати податку на доходи
фізичних осіб, єдиного соціального
внеску ФОП ОСОБА_4 за період з 01.10.2010
року по 31.10.2013 року», а тому є
протиправним та таким, що підлягає
скасуванню. Наполягає, що сума
додаткової заробітної плати
громадянки ОСОБА_5 в розмірі 1500 грн., яку
вона нібито отримувала щомісячно «в
конверті», крім офіційної заробітної
плати, та з якої, на думку контролюючого
органу, позивачем не нараховувався та
не сплачувався єдиний внесок,
зазначена лише у заявах ОСОБА_5 у
зв'язку з трудовим конфліктом з
позивачем та не відповідає дійсності.
Перевіркою податкового органу не
встановлено жодних фактичних даних,
які б об'єктивно підтверджували
обставини, викладені громадянкою
ОСОБА_5 у своїх заявах.

Представник позивача у судовому
засіданні, посилаючись на
обґрунтування, викладені у позовній
заяві, підтримав позовні вимоги у
повному обсязі та просив їх
задовольнити.

Представники відповідачів позовні
вимоги ФОП ОСОБА_4 не визнали з підстав,
викладених у запереченнях на
адміністративний позов (а.с. 48-49),
наполягали, що оскаржуване рішення
№ від 23.01.2014 року є законним та
обґрунтованим, винесеним у
відповідності до вимог чинного
законодавства. Зазначили, що при
проведенні органом доходів і зборів
документальної позапланової виїзної
перевірки дотримання вимог
законодавства щодо укладення трудових
договорів, оформлення трудових
відносин з працівниками (найманими
особами), правильності обчислення,
повноти і своєчасності сплати податку
на доходи фізичних осіб, єдиного
соціального внеску ФОП ОСОБА_4 за
період з 01.10.2010 року по 31.10.2013 року було
встановлено, що згідно із заявами
громадянки ОСОБА_5, позивачем на
протязі 2006-2013 років крім офіційної
заробітної плати, зазначеній
громадянці щомісячно виплачувалась
додаткова заробітна плата у розмірі
1500,00 грн. в «конверті», без нарахування
та сплати єдиного внеску. Таким чином,
в порушення п. 2. ч. 1 ст. 6, пп.1.2 ст. 7 з
урахуванням п.11 ст.8 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», за період з
01.10.2010 року по 31.10.2013 року ФОП ОСОБА_4
занижено зобов'язання по сплаті
єдиного соціального внеску на загальну
суму 22 460,10 грн.

Судом під час офіційного з'ясування
обставин у справі встановлено
наступне:

ФОП ОСОБА_4 був зареєстрований 27.03.2003
року виконавчим комітетом Одеської
міської ради та знаходиться на обліку
платників податків у Приморському
районі м. Одеси.

23.10.2013 року та 13.11.2013 року громадянка
ОСОБА_5 звернулась до начальника ДПІ у
Приморському районі м.Одеси із заявами,
в яких зазначила, що з 07.04.2006 року вона
працює на посаді секретаря у фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 із офіційною
заробітною платою у розмірі 1000,00 грн., в
день отримання якої вона також
отримувала додаткову заробітну плату
«в конверті» в розмірі 1500 грн.
щомісячно, що свідчить про ухиляння ФОП
ОСОБА_4 від сплати податків та зборів. У
зв'язку із зазначеним заявник просила
податковий орган провести відповідну
перевірку ФОП ОСОБА_4 (а.с. 51-52).

В період з 17.12.2013 року по 23.12.2013 року на
підставі наказу ДПІ у Приморському
районі м. Одеси від 16.12.2013 №1498 та
направлень на перевірку від 16.12.2012 року
№001345/1248 та №001346/1249 головними
державними ревізорами-інспекторами
відділу контрольно-перевірочної
роботи доходів і зборів з фізичних осіб
управління доходів і зборів з фізичних
осіб ДПІ Приморському районі м. Одеси
Худиком В.Р. та Колесник Л.В. було
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку дотримання вимог
законодавства щодо укладення трудових
договорів, оформлення трудових
відносин з працівниками (найманими
особами), правильності обчислення,
повноти і своєчасності сплати податку
на доходи фізичних осіб, єдиного
соціального внеску ФОП ОСОБА_4 за
період з 01.10.2010 року по 31.10.2013 року.

За результатами перевірки було
складено акт перевірки №
3459/15-53-17-1/НОМЕР_1 від 30.12.2013 року, у
висновках якого визначено про
порушення позивачем, зокрема, п. 2. ч. 1
ст.6, пп.1.2 ст. 7 з урахуванням п.11. ст.8
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» у
вигляді заниження зобов'язання по
сплаті єдиного соціального внеску за
період з 01.10.2010 року по 31.10.2013 року на
загальну суму 22 460,10 грн., у тому числі:
20462,10 грн. (в розрахунку 33,2 %; 37,26 %; 36,8 % на
нарахований (виплачений) доход)
основний єдиний внесок до ПФУ); 1998 грн.
(в розрахунку 3,6% на нарахований
(виплачений) доход, утримання єдиного
соціального внеску до ПФУ) (а.с. 60-64).

Не погодившись із висновками
зазначеного акту перевірки, ФОП ОСОБА_4
було подано до ДПІ у Приморському
районі м. Одеси заперечення на акт
перевірки № 3459/15-53-17-1/НОМЕР_1 від 30.12.2013
року (а.с. 55-58).

За результатами розгляду заперечень
позивача державною податковою
інспекцією у Приморському районі
м.Одеси було складено відповідь
№1367/15-53-17-1 від 20.01.2014 року про
результати розгляду заперечень до акту
перевірки, відповідно до якої висновки
акту перевірки залишені без змін (а.с.
59).

На підставі висновків акту перевірки №
3459/15-53-17-1/НОМЕР_1 від 30.12.2013 року
відповідачем було винесено рішення
№ від 23.01.2014 року про застосування
штрафних санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску, яким
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4
донараховано єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у сумі 20769,46 грн.
та застосовано штрафні санкції в
розмірі 9536,33 грн. (а.с. 10).

Не погодившись із зазначеним рішенням,
позивач оскаржив його до суду.

Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
прийшов до висновку, що позовні вимоги
ФОП ОСОБА_4 підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначає Закон
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010
року (далі Закон України №2464-VI).

Відповідно до ст.1 Закону України №2464-IV
під єдиним внеском на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування розуміється
консолідований страховий внесок, збір
якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Пунктом 2 ст.3 Закону України №2464-IV
передбачено, що єдиний внесок є
загальнообов'язковим платежем.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» платниками
єдиного внеску є, зокрема, роботодавці:
фізичні особи - підприємці, зокрема ті,
які використовують працю інших осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством про працю, чи за
цивільно-правовим договором (крім
цивільно-правового договору,
укладеного з фізичною особою -
підприємцем, якщо виконувані роботи
(надавані послуги) відповідають видам
діяльності, відповідно до відомостей з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців).

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 5 Закону
України №2464-IV облік осіб, зазначених у
пунктах 1, 4, 5 частини першої статті 4
цього Закону, ведеться в порядку,
встановленому центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, за
погодженням з Пенсійним фондом та
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування, а
щодо застрахованих осіб, які є
учасниками накопичувальної системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування (далі -
учасниками накопичувальної пенсійної
системи), - з національною комісією, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг, центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сферах трудових відносин,
соціального захисту населення, та
Пенсійним фондом.

Взяття на облік осіб, зазначених у
пунктах 1, 4, 5 частини першої статті 4
цього Закону, здійснюється органом
доходів і зборів шляхом внесення
відповідних відомостей до реєстру
страхувальників.

Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» платник
єдиного внеску зобов'язаний, зокрема:
своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок; вести облік виплат
(доходу) застрахованої особи та
нарахування єдиного внеску за кожним
календарним місяцем і календарним
роком, зберігати такі відомості в
порядку, передбаченому законодавством;
подавати звітність до органу доходів і
зборів за основним місцем обліку
платника єдиного внеску у строки,
порядку та за формою, встановленими
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику, за
погодженням з Пенсійним фондом та
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 7 Закону України
№2464-IV єдиний внесок нараховується для
платників, зазначених у пунктах 1 (крім
абзацу сьомого), 2, 3, 6, 7 і 8 частини
першої статті 4 цього Закону, - на суму
нарахованої заробітної плати за видами
виплат, які включають основну та
додаткову заробітну плату, інші
заохочувальні та компенсаційні
виплати, у тому числі в натуральній
формі, що визначаються відповідно до
Закону України «Про оплату праці», та
суму винагороди фізичним особам за
виконання робіт (надання послуг) за
цивільно-правовими договорами.

Згідно ч.ч. 1, 5 ст. 8 Закону України №2464-IV
розмір єдиного внеску для кожної
категорії платників, визначених цим
Законом, та пропорції його розподілу за
видами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
встановлюються з урахуванням того, що
вони повинні забезпечувати
застрахованим особам страхові виплати
і соціальні послуги, передбачені
законодавством про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування; фінансування
заходів, спрямованих на профілактику
страхових випадків; створення резерву
коштів для забезпечення страхових
виплат та надання соціальних послуг
застрахованим особам; покриття
адміністративних витрат із
забезпечення функціонування системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Єдиний внесок для платників,
зазначених у пункті 1 (крім абзацу
сьомого) частини першої статті 4 цього
Закону, встановлюється у відсотках до
визначеної абзацом першим пункту 1
частини першої статті 7 цього Закону
бази нарахування єдиного внеску (за
винятком винагороди за
цивільно-правовими договорами)
відповідно до класів професійного
ризику виробництва, до яких віднесено
платників єдиного внеску, з
урахуванням видів їх економічної
діяльності.

Відповідно до ч. 7 ст. 8 Закону України №
2464-IV єдиний внесок для платників,
зазначених у пунктах 2, 6 - 8 частини
першої статті 4 цього Закону (крім осіб,
зазначених у частині дев'ятій цієї
статті), встановлюється у розмірі 3,6
відсотка визначеної пунктом 1 частини
першої статті 7 цього Закону бази
нарахування єдиного внеску.

Пунктом 11 ст. 8 Закону України № 2464-IV
передбачено, що єдиний внесок для
платників, зазначених у пунктах 4 та 5
частини першої статті 4 цього Закону,
встановлюється у розмірі 34,7 відсотка
визначеної пунктами 2 та 3 частини
першої статті 7 цього Закону бази
нарахування єдиного внеску.

Згідно ч.1 ст. 26 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» посадові особи
платників єдиного внеску несуть
адміністративну відповідальність,
зокрема, за порушення порядку
нарахування, обчислення і строків
сплати єдиного внеску.

Пунктом 2 ч. 11 ст. 25 вказаного Закону
визначено, що за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
єдиного внеску орган доходів і зборів
застосовує до платника єдиного внеску
штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно
не сплачених сум.

Статтею 71 КАС України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. Відповідно до ч.
2 ст. 71 Кодексу адміністративного
судочинства України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Згідно з частиною 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від
22.12.2010 року № 984 (далі Порядок № 984)
результати документальних перевірок
оформлюються у формі акта або довідки.
У разі встановлення під час перевірки
порушень складається акт (п.3 І Розділу).
Акт - службовий документ, який
підтверджує факт проведення
документальної перевірки
фінансово-господарської діяльності
платника податків і є носієм доказової
інформації про виявлені порушення
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби.

Пунктом 6 Розділу І вказаного Порядку
передбачено, що факти виявлених
порушень податкового, валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби,
викладаються в акті документальної
перевірки чітко, об'єктивно та в повній
мірі, із посиланням на первинні або
інші документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

У разі встановлення перевіркою
порушень податкового законодавства за
кожним відображеним в акті фактом
порушення необхідно:

чітко викласти зміст порушення з
посиланням на конкретні пункти і
статті законодавчих актів, що порушені
платником податків, зазначити період
(місяць, квартал, рік)
фінансово-господарської діяльності
платника податків та господарську
операцію, в результаті якої здійснено
це порушення, при цьому додати до акта
письмові пояснення посадових осіб
платника податків або його законних
представників щодо встановлених
порушень;

зазначити первинні документи, на
підставі яких вчинено записи у
податковому та бухгалтерському обліку,
навести регістри бухгалтерського
обліку, кореспонденцію рахунків
операцій та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків і
зборів, та докази, що підтверджують
наявність факту порушення;

у разі відсутності первинних
документів або ненадання для перевірки
первинних та інших документів, що
підтверджують факт порушення,
зазначити перелік цих документів;

у разі відмови посадових осіб платника
податків або його законних
представників надати копії документів
посадовій (службовій) особі органу
державної податкової служби така особа
складає акт у довільній формі, що
засвідчує факт відмови, із зазначенням
посади, прізвища, імені, по батькові
платника податків (його законного
представника) та переліку документів,
які йому запропоновано подати, факт про
складання такого акта відображається в
акті документальної перевірки;

у разі надання посадовими особами
платника податків або його законними
представниками посадовим (службовим)
особам органу державної податкової
служби письмових пояснень щодо
встановлених порушень податкового
законодавства та/або причин ненадання
первинних та інших документів, що
підтверджують встановлені порушення,
або їх копій факти про надання таких
пояснень необхідно відобразити в акті
(п. 5.2 Розділу ІІ Порядку № 984).

Як вбачається із спірного рішення ДПІ у
Приморському районі м.Одеси № від
23.01.2014 року, штраф в розмірі 9 536,33 грн. на
позивача було накладено за несвоєчасну
сплату єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у сумі 20 769,00 грн.
на підставі зафіксованого в акті
перевірки № 3459/15-53-17-1/НОМЕР_1 від 30.12.2013
року порушення п. 2. ч. 1 ст.6, пп.1.2 ст. 7 з
урахуванням п.11. ст.8 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

При цьому, представники відповідача з
приводу розбіжності суми
донарахування позивачу єдиного
соціального внеску, яка зазначена в
акті перевірки та суми єдиного
соціального внеску, що зазначена в
оскаржуваному рішенні № від
23.01.2014 року та з якої було розраховано
розмір штрафу, пояснили, що суму
єдиного внеску у сумі 20769,00 грн. було
донараховано позивачу з урахуванням
ст.102 Податкового кодексу України - 1095
календарних днів, тому сума в рішенні є
меншою, ніж зазначена в акті перевірки.

При цьому, висновки податкового органу
в акті перевірки № 3459/15-53-17-1/НОМЕР_1 від
30.12.2013 року про порушення позивачем п.2
ч.1 ст.6, пп.1.2 ст.7 з урахуванням п.11. ст.8
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
ґрунтуються лише на заявах громадянки
ОСОБА_5, в яких зазначено, що вона
працювала у ФОП ОСОБА_4 на посаді
секретаря та окрім офіційної
заробітної плати, отримувала щомісячно
«в конверті» додаткову заробітну плату
у розмірі 1 500,00 грн.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 на
підставі трудового договору №12361 від
06.04.2006 року була прийнята ФОП ОСОБА_4 на
роботу на посаду секретаря із окладом у
розмірі мінімальної заробітної плати
по Україні згідно законодавства.
Зазначений договір був розірваний
сторонами 17.12.2013 року згідно ст.40 п.4
КЗпП України (а.с. 94).

Як пояснив у судовому засіданні
представник позивача, ОСОБА_5 працювала
у ФОП ОСОБА_4 більш ніж 7 років і за весь
період роботи ніяких скарг та заяв,
щодо виплати її заробітної плати «в
конверті» не подавала. Після того, як
ФОП ОСОБА_4 почав вимагати від неї більш
якісного ставлення до роботи, ОСОБА_5,
самовільно забравши всі бухгалтерські
та кадрові документи, на роботі більше
не з'явилася. З цього приводу позивач
03.03.2013 року звертався до Приморського
районного відділу Одеського міського
управління Головного управління
Міністерства внутрішніх справ в
Одеській області із заявою про
внесення до Єдиного реєстру досудових
розслідувань відомостей щодо скоєння
ОСОБА_5 кримінального правопорушення
(а.с. 75). На протязі всього часу роботи
ОСОБА_5, заробітна плата їй
виплачувалась у розмірах відповідно до
відомостей виплати заробітної плати та
позивачем з цих сум нараховувався та
сплачувався єдиний соціальний внесок.
На думку представника позивача,
висновки ДПІ у Приморському районі
Одеської області щодо наявності з боку
позивача порушень Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» відповідачем
зроблені необґрунтовано, без
врахування об'єктивних доказів,
ґрунтуються лише на поясненнях ОСОБА_5
та припущеннях посадових осіб
податкового органу, які здійснювали
перевірку.

Судом під час судового розгляду справи
було досліджено відомості нарахування
та виплати заробітної плати, табелі
обліку робочого часу ОСОБА_5 за період
жовтень 2010 - жовтень 2013 року, з яких
вбачається, у якому саме розмірі
виплачувалась заробітна плата ОСОБА_5
та позивачем утримувався єдиний
соціальний внесок із цього доходу. Так,
згідно зазначених документів
заробітна плата ОСОБА_5 склала: за
жовтень 2010 року - 910,00 грн., листопад 2010
року - 920,00, грудень 2010 року - 930,00 грн.,
січень - березень 2011 року - 950,00 грн.,
квітень-травень 2011 року - 980,00 грн.,
червень 2011 року - 892,92 грн.,
липень-вересень 2011 року - 980,00 грн.,
жовтень - грудень 2011 року - 1000,00 грн.,
січень-березень 2012 року - 1080,00 грн.,
квітень-вересень 2012 року - 1110,00 грн.,
жовтень 2012 року - 1120,00 грн., листопад 2012
року - 1080,12 грн., грудень 2012 року - 1140,00
грн., січень-вересень 2013 року - 1150,00 грн.,
жовтень 2013 року - 1175,44 грн. (а.с. 127-217).

Зазначені обставини також були
встановлені і під час проведення
перевірки. Так, в акті №3459/15-53-17-1/НОМЕР_1
від 30.12.2013 року відповідачем зазначено,
що за документами, наданими ФОП ОСОБА_4
до перевірки, громадянка ОСОБА_5
отримувала заробітну плату саме у
зазначених підприємцем розмірах та
позивачем перераховувався єдиний
соціальний внесок із заробітної плати
цієї особи. Зазначаючи в акті
перевірки про заниження позивачем
зобов'язань зі сплати єдиного
соціального внеску за період з 01.10.2010
року по 31.10.2013 року на загальну суму
22460,10 грн., податковий орган, на
порушення вимог зазначеного вище
Порядку оформлення результатів
перевірок, не наводить первинних
документів та інших об'єктивних
доказів, що підтверджують наявність
факту порушення, а також відомостей
щодо їх відсутності з будь-яких причин
або ненадання перевіряючим.

Представниками ДПІ у Приморському
районі м.Одеси в судовому засіданні
також не було надано жодних доказів на
підтвердження того, що факт виплати
позивачем ОСОБА_5 заробітної плати у
іншому розмірі, ніж зазначений у
первинних документах, був встановлений
фахівцями органу доходів і зборів на
підставі об'єктивних та всебічно
досліджених доказів. Одночасно ними не
заперечувалось твердження
представника позивача щодо того, що
заяву ОСОБА_5 щодо ухилення ФОП ОСОБА_4
від сплати податків та зборів було
подано цією особою у зв'язку із
трудовим конфліктом з підприємцем.

Такі дії суб'єкта владних повноважень
щодо складання офіційних документів,
на підставі яких можуть прийматися
акти індивідуальної дії, є
неприпустимими з огляду на вимоги
Конституції та законів України, тому що
роблячи висновок про порушення
будь-яким суб'єктом правовідносин
приписів діючого законодавства, орган
державної влади зобов'язаний не лише
встановити склад такого порушення, а
також підтвердити та довести факт його
вчинення та обґрунтованість зроблених
суб'єктом владних повноважень
висновків.

На підставі викладеного, оцінюючи
надані сторонами докази в їх
сукупності, суд погоджується з
твердженням представника позивача на
обґрунтування позовних вимог про те, що
надані відповідачем в судовому
засіданні докази об'єктивно та
достовірно не підтверджують факту
виплати позивачем громадянці ОСОБА_5 в
період з 01.01.2010 року по 31.10.2013 року
заробітної плати «в конверті» та
неперерахування до бюджету ФОП ОСОБА_4
єдиного соціального внеску у сумі 22 460,10
грн.

Враховуючи вищевикладене суд вважає,
що відповідачем не доведено
правомірності та обґрунтованості
висновків фахівців ДПІ у Приморському
районі м.Одеси в акті перевірки
№3459/15-53-17-1/НОМЕР_1 від 30.12.2013 року про
порушення позивачем п.2. ч.1 ст.6, пп.1.2 ст.7
з урахуванням п.11. ст.8 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» у вигляді
заниження зобов'язання зі сплаті
єдиного соціального внеску за період з
01.10.2010 року по 31.10.2013 року на загальну
суму 22 460,10 грн.

З цих підстав суд визнає протиправним
та таким, що підлягає скасуванню
рішення ДПІ у Приморському районі м.
Одеси № від 23.01.2014 року про
застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 69-71, 86, 122, 158-163, 186, 254
КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 до державної
податкової інспекції у Приморському
районі м.Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області про
визнання протиправним та скасування
рішення - задовольнити у повному
обсязі.

Визнати протиправним та скасувати
рішення державної податкової
інспекції у Приморському районі
м.Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області №
від 23.01.2014 року про застосування
штрафних санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску.

Стягнути на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 (реєстраційний
номер облікової картки платника
податків НОМЕР_1) з Державного бюджету
України судовий збір у сумі 1 827,08 грн.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі в
Одеський окружний адміністративний
суд апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня її
проголошення, а у разі застосування
судом частини третьої статті 160 КАС
України - з дня отримання копії
постанови. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги на постанову, встановленого
статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу
не було подано.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний суддею 05 травня 2014 року.

Суддя
Білостоцький О.В.