Справа № 2а-5773/11
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2014-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2014 року
Справа №
92807/12/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Затолочного В.С.
та Савицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у м.Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в м.Коломиї та Коломийському
районі Івано-Франківської обл. на
постанову Коломийського
міськрайонного суду
Івано-Франківської обл. від 04.07.2011р. в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в м.Коломиї та Коломийському
районі Івано-Франківської обл. про
визнання дій протиправними,
зобов'язання провести перерахунок
пенсії із врахуванням наявного стажу
та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, -

В С Т А Н О В И Л А:

21.04.2011р. позивач ОСОБА_2 звернувся до
суду із адміністративним позовом, у
якому просив визнати неправомірними
дії відповідача Управління Пенсійного
фонду України в м.Коломия
Івано-Франківської обл. щодо відмови
виплачувати йому соціальну допомогу в
розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії
за віком та 1 відсотка від заробітку за
понаднормативний стаж роботи для осіб,
що втратили працездатність, на
підставі Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»; зобов'язати відповідача
нарахувати і виплатити невиплачену
допомогу за період, встановлений ст.99
КАС України (а.с.1-3).

Постановою Коломийського
міськрайонного суду
Івано-Франківської обл. від 04.07.2011р.
заявлений позов задоволено; визнано
дії відповідача Управління Пенсійного
фонду України в м.Коломия
Івано-Франківської обл. щодо відмови
здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2
згідно ст.51, п.2 ст.56 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
неправомірними; зобов'язано
відповідача здійснити перерахунок
позивачу додаткової пенсії згідно ст.51,
п.2 ст.56 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком, що
визначена ч.1 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб з її збільшенням на 1
відсоток за кожний повний рік стажу
роботи понад установлений для них
мінімальний трудовий стаж для
призначення пенсії та виплатити
недонараховані суми за період з 21.10.2010р.
по 21.04.2011р. включно; зобов'язано
відповідача здійснити позивачу
перерахунок пенсії за кожний повний
рік стажу роботи понад установлений
20-річний трудовий стаж шляхом
збільшення пенсії на 1 відсоток
заробітку за рік згідно п.2 ст.56 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
(а.с.24-28).

Не погодившись із постановою суду, її
оскаржив відповідач Управління
Пенсійного фонду України в м.Коломия
Івано-Франківської обл., який
покликаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, просить у поданій апеляційній
скарзі постанову суду першої інстанції
скасувати та прийняти нове рішення,
яким у задоволенні заявленого позову
відмовити (а.с.30-32).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
змістом ст.117 Конституції України та
ст.51 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», при цьому вказує, що з
01.01.2008р. Законом України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» були внесені зміни до
ст.51 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали наслідок Чорнобильської
катастрофи», відповідно до яких,
розміри додаткових пенсій та
мінімальні пенсії по інвалідності
визначатимуться у відсотках від
прожиткового мінімуму для осіб, яки
втратили працездатність. Рішенням
Конституційного Суду України від
22.05.2008р. визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними), ряд положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»,
зокрема положення п.28 розділу II
вказаного Закону. Разом з тим, рішення
про відновлення дій вищевказаних
законодавчих актів України у редакції,
чинній до внесення змін до них,
Верховною Радою України не приймалося.
Починаючи 22.05.2008р., в дію вступила
постанова КМ України № 530 від 28.05.2008р.,
якою встановлено, що особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи та належать до 2 категорії,
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, виплачується у
розмірі 15 відсотків від прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
осіб, які втратили працездатність.
Також на 01.01.2011р. страховий стаж
позивача становить 40 років 5 місяців 8
днів, із врахуванням коефіцієнта
страхового стажу 0,54563, який визначено з
урахуванням збільшення на 1,35 відсотка,
індивідуального коефіцієнта
заробітної плати за період з 13.01.1978р. по
27.12.1982р. та з 15.05.2003р. по 31.08.2005р. - 1,20979, при
осучасненій зарплаті - 1449 грн. 22 коп.
Згідно ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» мінімальний розмір
пенсії за віком за наявності у
чоловіків 25 років, а у жінок - 20 років
страхового стажу встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність. За
кожний повний рік страхового стажу
понад 25 років чоловікам і 20 років
жінкам пенсія за віком збільшується на
1 відсоток розміру пенсії, обчисленої
відповідно до статті 27 цього Закону,
але не більше ніж на 1 відсоток
мінімального розміру пенсії за віком.

У зв'язку з реорганізацією Управління
Пенсійного фонду України в м.Коломиї
Івано-Франківської обл. та Управління
Пенсійного фонду України в
Коломийському районі
Івано-Франківської обл. в Управління
Пенсійного фонду України в м.Коломиї та
Коломийському районі
Івано-Франківської обл., судом
апеляційної інстанції в порядку ст. 55
КАС України допущено заміну
відповідача його правонаступником -
Управлінням Пенсійного фонду України в
м.Коломиї та Коломийському районі
Івано-Франківської обл. (підстава:
постанова КМ України № 803 від 27.07.2011р.
«Про утворення територіальних органів
Пенсійного фонду України).

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, а відтак на підставі п.2 ч.1
ст.197 КАС України суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення, з наступних
підстав.

Як достовірно встановлено судом першої
інстанції, позивач є учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, віднесений до осіб,
які постраждали внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС 2 категорії,
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в м.Коломиї та
Коломийському районі
Івано-Франківської обл., отримує пенсію
за віком та додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю, згідно ч.1 ст.51
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (а.с.6-9, 13).

Позивачу відповідно до ст.51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
як постраждалому 2 категорії була
встановлена додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком,
в подальшому розмір вказаної пенсії
визначався відповідно до постанов КМ
України.

В лютому 2011 року позивач звернувся до
відповідача із заявою про проведення
перерахунку спірної додаткової пенсії
відповідно до вимог ст.51 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а також
щодо виконання вимог ст.56 вказаного
Закону, на яку останній надав відповідь
№ 293/Б-5 від 21.02.2011р. про відсутність
підстав для перерахунку пенсії
заявника (а.с.4-5).

Приймаючи рішення по справі, суд першої
інстанції виходив з того, що
матеріалами справи та нормами чинного
законодавства підтверджується право
позивача на перерахунок пенсії у
відповідності до вимог ч.2 ст.56 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Також на підставі пріоритетності
законів над підзаконними актами при
виплаті розміру додаткової пенсії
позивачеві підлягають застосуванню ч.1
ст.51 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не постанови КМ України,
які істотно звужують обсяг
встановлених законом прав.

Окрім цього, судом під час вирішення
справи застосовано шестимісячний
строк звернення до суду і задоволені
позовні вимоги, починаючи з 21.10.2010р., по
21.04.2011р.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, відповідають
нормам матеріального права і фактичним
обставинам справи.

Відповідно ч.3 ст.51 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) особам,
віднесеним до категорії 2, щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, призначається у розмірі 30
процентів мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, вихідними критеріями
обрахунку розглядуваної додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, є
мінімальна пенсія за віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком
згідно до ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Розрахунок спірної додаткової пенсії
позивачу проведено відповідачем на
підставі постанов КМ України № 530 від
28.05.2008р. «Деякі питання соціального
захисту окремих категорій громадян».

Колегія суддів вважає, що при
розрахунку додаткової пенсії,
передбаченої ст.51 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
застосуванню підлягає розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, встановлений
в законі про Державний бюджет України
на відповідний рік, із якого
визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Порядок обчислення пенсій по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсій у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
затверджено постановою КМ України № 523
від 30.05.1997р. Ця Постанова є чинною і її
положення стосовно критеріїв
обчислення розмірів пенсій
відповідають положенням Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановами КМ України № 530 від 28.05.2008р.
та № 654 від 16.07.2008р. всупереч положень
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» КМ України установив
розміри сум, з яких проводиться
розрахунок пенсій, при тому що ці суми
не відповідають розмірам мінімальної
пенсії за віком.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами, вирішуючи даний
спір колегія суддів, враховуючи вимоги
Законів України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», прийшла до
обґрунтованого висновку, що при
розрахунку додаткової пенсії,
передбаченої ст.51 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
застосуванню підлягає розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, встановлений
в законі про Державний бюджет України
на відповідний рік, із якого
визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Положення ч.3 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», на думку колегії суддів,
не є перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) до обрахування інших пенсій
чи доплат, пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого ч.1 цієї статті
мінімального розміру пенсії за віком.

З урахуванням наведеного, позивач
має право на призначення щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

На переконання колегії суддів, новий
мінімальний розмір пенсії за віком
залежить від нового розміру
прожиткового мінімуму; оскільки
позивачеві слід визначати пенсію,
виходячи з мінімальної пенсії за віком,
яка встановлюється в розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, то в разі
збільшення розміру цього прожиткового
мінімуму перерахунок пенсії
позивачеві повинен проводитися,
виходячи з нового розміру мінімальної
пенсії за віком.

Наведені висновки відповідають
вимогам ч.3 ст.67 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», яка
передбачає, що у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, підвищується
розмір пенсії, визначений відповідно
до ст.51 цього Закону. Перерахунок
пенсії здійснюється з дня встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму.

За таких обставин відмова пенсійного
органу у проведенні наведеного
перерахунку у разі встановлення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, є протиправною.

Статтею 54 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік»
передбачено, що у 2010 році прожитковий
мінімум для осіб, які втратили
працездатність, з 01 січня складає 723
грн., з 01 грудня - 734 грн.

Статтею 21 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
визначено, що у 2011 році прожитковий
мінімум для осіб, які втратили
працездатність, з 01 січня складає 750
грн., з 01 квітня - 764 грн., з 01 жовтня - 784
грн., з 01 грудня - 800 грн.

Таким чином, відповідач
зобов'язаний був провести перерахунок
та виплатити на користь позивача
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, виходячи із розміру
мінімальної пенсії за віком,
відповідно до ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Відповідно до ст.55 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) призначення та
виплата пенсій потерпілим від
Чорнобильської катастрофи провадиться
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення» та цього
Закону.

Частиною 2 ст.56 наведеного Закону
визначено, що право на пенсію в повному
розмірі мають громадяни, віднесені до
категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи
не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15
років, із збільшенням пенсії на один
процент заробітку за кожний рік роботи
понад встановлений цим пунктом стаж,
але не вище 75 процентів заробітку, а
громадянам, які відпрацювали за
списком № 1, чоловіки - 10 років і більше,
жінки - 7 років 6 місяців і більше - не
вище 85 процентів заробітку.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» умови, норми та
порядок такого забезпечення громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи,
визначаються Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» або їм
надається право на одержання пенсій на
підставах, передбачених Законом
України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, цією нормою надано право
обирати умови, норми та порядок
пенсійного забезпечення, які
встановлені загальним Законом України
«Про пенсійне забезпечення» або
спеціальним Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Обставини справи свідчать про те, що
позивач обрав умови, норми та порядок
пенсійного забезпечення, встановлені
спеціальним Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Аналіз ст.56 наведеного Закону свідчить
про те, що вона визначає особливі норми
та умови пенсійного забезпечення
громадян, які постраждали від
Чорнобильської катастрофи.

Водночас порядок перерахунку пенсій
Законом України «Про пенсійне
забезпечення» не встановлений, що є
підставою для застосування судом при
розгляді цього публічно-правового
спору аналогії закону на підставі ч.7
ст.9 КАС України.

Ознакам, передбаченим вказаною
процесуальною нормою, відповідає абз.2
ч.1 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», зі змісту якого випливає,
що за кожний повний рік страхового
стажу понад установлений законом
мінімальний трудовий стаж, необхідний
для призначення пенсії за віком,
остання збільшується на 1 % визначеної
законом її розрахункової величини.

Для громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
ця розрахункова величина має пільговий
характер і визначена в ч.2 ст.56 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
як сума заробітку за кожний рік роботи
понад установлений цим пунктом стаж
роботи. Згідно з цим Законом вона
дорівнює мінімальному розміру пенсії
за віком, який згідно з абз.1 ч.2 ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлений у розмірі
визначеного законом прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Таким чином, особам, яким призначена
пенсія на підставі Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
перерахунок пенсії має здійснюватися
за кожний повний рік стажу роботи понад
установлений для них мінімальний
трудовий стаж для призначення пенсії (15
років - для жінок і 20 років - для
чоловіків) шляхом збільшення пенсії на
1 % заробітку за рік.

Оскільки ОСОБА_2 є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, віднесений до осіб, які
постраждали внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС 2 категорії, тому
пенсійним органом на момент
перерахунку пенсії неправомірно
визначено доплату до пенсії за
понаднормативний стаж 20 років, при
цьому спірну доплату слід було
встановити за понаднормативний стаж 15
років.

Із наведеного випливає, що суд першої
інстанцій вірно застосував норми
вищевказаних Законів, внаслідок чого
дійшов правильного висновку про
обґрунтованість заявлених позовних
вимог.

Приймаючи до уваги дату звернення
позивача до суду із розглядуваним
позовом, відсутність підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними, колегія суддів приходить до
висновку про те, що судом першої
інстанції вірно визначений момент
часу, за який належить здійснити
перерахунок та виплату спірних сум.

Доводи апелянта в іншій частині на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до переконливого висновку
про те, що заявлений позов підлягає до
задоволення з вищевикладених мотивів.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу на неї слід залишити
без задоволення.

Керуючись ст.ст.94, 160, 195-197, п.1 ч.1 ст.198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Коломиї та
Коломийському районі
Івано-Франківської обл. на постанову
Коломийського міськрайонного суду
Івано-Франківської обл. від 04.07.2011р. в
адміністративній справі № 2а-5773/11/0909
залишити без задоволення, а згадану
постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили.

Головуючий суддя:
Р.М.Шавель

Судді:
В.С.Затолочний

Н.В.Савицька