Справа № П/811/795/14
Суддя: Г.М. Момонт
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------ПОСТАНОВА
Справа №П/811/795/14
Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Момонт Г.М.,
розглянув у порядку письмового
провадження в м. Кіровограді
адміністративну справу
за позовом: Державного підприємства
до відповідача: Знам'янської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Кіровоградській області
про скасування рішення та вимоги.
Державне підприємство «Одеська
залізниця» звернулося з позовом, у
подальшому уточненим, до Знам'янської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області
27.02.2014 р. та вимоги про сплату боргу
(недоїмки) №Ю-5 від 27.02.2014 р.
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що за результатами планової
виїзної документальної перевірки
Знам'янською ОДПІ ГУ Міндоходів у
Кіровоградській області винесено
оскаржувані рішення та вимогу, якими
відокремленому структурному
підрозділу ДП «Одеська залізниця» -
Центру механізації колійних робіт
Одеської залізниці, збільшено суму
грошового зобов'язання з єдиного
соціального внеску в розмірі 44 666,22 грн.
та застосовано фінансову санкцію у
розмірі 22 333,11 грн. Позивач вказує, що
квитки на безкоштовний проїзд
залізничним транспортом, які надані
працівникам та пенсіонерам ДП «Одеська
залізниця» є соціальною гарантією та
являються додатковим благом, а не
заробітною платою, а тому
відокремленим структурним підрозділом
ДП «Одеська залізниця» правомірно не
включено їх вартість до бази
оподаткування єдиним соціальним
Відповідачем до суду подано
заперечення на позовну заяву
відповідно до змісту якого, позов ним
не визнається у повному обсязі,
оскільки Знам'янською ОДПІ ГУ
Міндоходів у Кіровоградській області
за результатами планової виїзної
перевірки Відокремленого структурного
підрозділу Центру механізації
колійних робіт Одеської залізниці
встановлено, що працівникам
підприємства та пенсіонерам
надавалися квитки на безкоштовний
проїзд залізничним транспортом, однак
їх вартість не включалася до бази
нарахування єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.
Представниками позивача та
відповідача подано до суду клопотання
про розгляд справи без їх участі (а.с.223,
Відповідно до ухвали від 24.04.2014 р.
розгляд справи проведено в порядку
письмового провадження (а.с.229).
Дослідивши подані позивачем та
відповідачем документи і матеріали,
заслухавши пояснення сторін, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті,
адміністративний суд,
Державне підприємство «Одеська
залізниця» 18.02.1998 р. зареєстроване як
юридична особа (а.с.33) та відповідно до
п.1.1 Статуту Одеської залізниці є
статутним територіально-галузевим
об'єднанням, заснованим на державній
власності і підпорядкованим Державній
адміністрації залізничного транспорту
України, що входить до сфери управління
Міністерства транспорту України (а.с.35).
Згідно з п.1.2 Статуту до складу ДП
«Одеська залізниця» входять
підприємства, установи та організації
залізничного транспорту - юридичні
особи і відособлені структурні
підрозділи (а.с.35).
Відповідно до п.1.1 Положення про
відокремлений структурний підрозділ -
Центр механізації колійних робіт,
Центр механізації колійних робіт є
відокремленим підрозділом у складі
Одеської залізниці (а.с.49).
У відповідності до довідки з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України Відокремлений
структурний підрозділ Центр
механізації колійних робіт Одеської
залізниці створений без права
юридичної особи (а.с.47).
Посадовими особами Знам'янської ОДПІ
ГУ Міндоходів у Кіровоградській
області проведено планову виїзну
перевірку Відокремленого структурного
підрозділу Центру механізації
колійних робіт Одеської залізниці з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.07.2010 р. по
31.12.2012 р., за результатами якої складено
акт №44/22/01071963 від 27.02.2014 р., висновками
якого, зокрема, є порушення ДП «Одеська
залізниця», на думку відповідача, п.1 ч.1
ст.7, ч.7 ст.7, п.5, 7 ст.8 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», що призвело до
заниження єдиного внеску в сумі 44 666,22
грн., у тому числі за 2011 рік - 15 833,88 грн.,
за 2012 рік - 28 832,34 грн. (а.с.7-14).
Як встановлено судом, висновки акта
перевірки ґрунтуються на тому, що
Відокремленим структурним підрозділом
Центром механізації колійних робіт
Одеської залізниці надавалися
працівникам та пенсіонерам квитки на
безкоштовний проїзд залізничним
транспортом, однак їх вартість не
включалася до бази нарахування єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, що на думку
Знам'янської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Кіровоградській області, призвело до
заниження сум єдиного внеску у
перевіряємих періодах.
На підставі акта перевірки
Знам'янською ОДПІ ГУ Міндоходів у
Кіровоградській області винесено
рішення № про застосування
штрафних санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску від 27.02.2014
р., яким на підставі п.3 ч.11 ст.25 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» відносно
Відокремленого структурного
підрозділу Центру механізації
колійних робіт застосовано штрафні
санкції в розмірі 22 333,11 грн., а також
зобов'язано сплатити заборгованість у
загальному розмірі 66 999,33 грн., у тому
числі 44 666,22 грн. недоїмки та 22 333,11 грн.
штрафних санкцій (а.с.16).

Окрім того, Знам'янською ОДПІ ГУ
Міндоходів у Кіровоградській області
сформовано вимогу про сплату боргу
(недоїмки) №Ю-5 від 27.02.2014 р. на загальну
суму 66 999,33 грн., у тому числі 44 666,22 грн.
недоїмки та 22 333,11 грн. штрафних санкцій
(а.с.17).

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначені
Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» від
08.07.2010 р. №2464-VI (далі за текстом також -
Закон).

У відповідності до п.2 ч.1 ст.1 Закону
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування (далі -
єдиний внесок) - консолідований
страховий внесок, збір якого
здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно з п.1 ч.1 ст.4 Закону платниками
єдиного внеску є роботодавці:
підприємства, установи та організації,
інші юридичні особи, утворені
відповідно до законодавства України,
незалежно від форми власності, виду
діяльності та господарювання, які
використовують працю фізичних осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством, чи за
цивільно-правовими договорами (крім
цивільно-правового договору,
укладеного з фізичною
особою-підприємцем, якщо виконувані
роботи (надавані послуги) відповідають
видам діяльності, відповідно до
відомостей з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців), у тому числі філії,
представництва, відділення та інші
відокремлені підрозділи зазначених
підприємств, установ і організацій,
інших юридичних осіб, які мають окремий
баланс і самостійно ведуть розрахунки
із застрахованими особами.

Відповідно до п.1, 2 ч.2 ст.6 Закону
платник єдиного внеску зобов'язаний
своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок; вести облік виплат
(доходу) застрахованої особи та
нарахування єдиного внеску за кожним
календарним місяцем і календарним
роком, зберігати такі відомості в
порядку, передбаченому законодавством.

З огляду на зміст п.1 ч.1 ст.7 Закону
єдиний внесок нараховується для
платників, зазначених у пунктах 1 (крім
абзацу сьомого), 2, 3, 6, 7 і 8 частини
першої статті 4 цього Закону, - на суму
нарахованої заробітної плати за видами
виплат, які включають основну та
додаткову заробітну плату, інші
заохочувальні та компенсаційні
виплати, у тому числі в натуральній
формі, що визначаються відповідно до
Закону України «Про оплату праці», та
суму винагороди фізичним особам за
виконання робіт (надання послуг) за
цивільно-правовими договорами.

Таким чином, роботодавцями, як
платниками єдиного внеску,
нараховуються єдині внески на суму
нарахованої заробітної плати та на
суму винагороди за цивільно-правовими
договорами.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про
оплату праці» від 24.03.1995 р. №108/95-ВР
заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
роботодавець виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України «Про оплату
праці» визначено структуру заробітної
плати до складу якої входить: основна
заробітна плата, додаткова заробітна
плата, інші заохочувальні та
компенсаційні виплати. При цьому
основна заробітна плата - це винагорода
за виконану роботу відповідно до
встановлених норм праці (норми часу,
виробітку, обслуговування, посадові
обов'язки). Вона встановлюється у
вигляді тарифних ставок (окладів) і
відрядних розцінок для робітників та
посадових окладів для службовців.
Додаткова заробітна плата - це
винагорода за працю понад установлені
норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантійні і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій. До інших
заохочувальних та компенсаційних
виплат належать виплати у формі
винагород за підсумками роботи за рік,
премії за спеціальними системами і
положеннями, компенсаційні та інші
грошові і матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства, або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

У статті 16 Закону України «Про
залізничний транспорт» від 04.07.1996 р.
№273/96-ВР передбачено соціальний захист
працівників залізничного транспорту.

Так, у відповідності до ч.2 ст.16 Закону
України «Про залізничний транспорт»
працівники залізничного транспорту
загального користування та члени їх
сімей (утриманці) користуються правом
на безплатний проїзд залізничним
транспортом. Порядок та умови надання
цих та інших пільг встановлюються
Кабінетом Міністрів України,
колективними договорами та угодами.

Згідно з п.7.5, 7.6, 7.7 розділу 7 «Соціальні
гарантії, пільги, компенсації»
Колективного договору між
адміністрацією і дорожнім комітетом
профспілки Одеської залізничної
дороги на 2011 - 2015 роки (далі за текстом -
Колективний договір) передбачено право
на квитки для безкоштовного проїзду
залізничним транспортом (а.с.224-225).

З аналізу зазначених норм судом
встановлено, що право на безплатний
проїзд залізничним транспортом є
соціальною гарантією працівників
залізничного транспорту.

У судовому засіданні встановлено, що
квитки на безоплатний проїзд
залізничним транспортом надаються
працівникам залізничного транспорту,
членам їх сімей (утриманцям) та
пенсіонерам, які звільнилися на пенсію
із залізничного транспорту. Відтак
вартість безкоштовного проїзду
залізничним транспортом не є складовою
заробітної плати у розумінні Закону
України «Про оплату праці» та,
відповідно, не входить до бази
нарахування та утримання єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Разом з тим суд зауважує, що
безоплатний проїзд залізничним
транспортом, що надається у
відповідності до Закону України «Про
залізничний транспорт» та
Колективного договору, є додатковим
благом у розумінні пп.14.1.47 п.14.1 ст.14 та
пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу
України.

При цьому посилання відповідача на
п.2.2.10 Інструкції зі статистики
заробітної плати, затвердженої наказом
Державного комітету статистики
України від 13.01.2004 р. №5 щодо включення
до фонду додаткової заробітної плати
витрат, пов'язаних з наданням
безкоштовного проїзду працівникам
залізничного, авіаційного, морського,
річкового, автомобільного транспорту
та міського електротранспорту, є
необґрунтованими, оскільки відповідно
до абз.2 п.1.1 зазначеної Інструкції, така
інструкція не застосовується для
визначення складових фонду оплати
праці як бази (об'єкта) для нарахування
внесків до фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Окрім того, суд зазначає, що відповідно
до ч.2, 3 ст.9 Закону обчислення єдиного
внеску здійснюється на підставі
бухгалтерських та інших документів,
відповідно до яких провадиться
нарахування (обчислення) або які
підтверджують нарахування (обчислення)
виплат (доходу), на які відповідно до
цього Закону нараховується єдиний
внесок. Обчислення єдиного внеску
органами доходів і зборів у випадках,
передбачених цим Законом, здійснюється
на підставі актів перевірки
правильності нарахування та сплати
єдиного внеску, звітності, що подається
платниками до органів доходів і зборів,
бухгалтерських та інших документів, що
підтверджують суми виплат (доходу), на
суми яких (якого) відповідно до цього
Закону нараховується єдиний внесок.

У відповідності до п.6 ч.1 ст.1 Закону
недоїмка - сума єдиного внеску,
своєчасно не нарахована та/або не
сплачена у строки, встановлені цим
Законом, обчислена органом доходів і
зборів у випадках, передбачених цим
Законом.

Відповідно до ч.3 ст.25 Закону суми
недоїмки стягуються з нарахуванням
пені та застосуванням штрафів.

На підставі ч.4 ст.25 Закону орган
доходів і зборів у порядку, за формою та
у строки, встановлені центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику,
надсилає платникам єдиного внеску, які
мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Вимога про сплату недоїмки є
виконавчим документом. У разі незгоди з
розрахунком суми недоїмки платник
єдиного внеску узгоджує її з органом
доходів і зборів шляхом оскарження
вимоги про сплату єдиного внеску в
адміністративному або судовому
порядку. У разі якщо згоди з органом
доходів і зборів не досягнуто, платник
єдиного внеску зобов'язаний сплатити
суми недоїмки та штрафів разом з
нарахованою пенею протягом десяти
календарних днів з дня надходження
рішення відповідного органу доходів і
зборів або оскаржити вимогу до органу
доходів і зборів вищого рівня чи в
судовому порядку.

Згідно з п.6.3 Інструкції про порядок
нарахування і сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженого
наказом Міністерства доходів і зборів
України від 09.09.2013 р. №455 (далі за
текстом також - Інструкція) органи
доходів і зборів надсилають платникам
вимогу про сплату недоїмки в таких
випадках:

- якщо дані документальних перевірок
результатів діяльності платника про
суми доходу (прибутку) фізичних
осіб-підприємців чи осіб, які
забезпечують себе роботою самостійно,
свідчать про донарахування сум єдиного
внеску органами доходів і зборів у
повідомленнях-розрахунках, де
визначено суми єдиного внеску, які
підлягають доплаті;

- якщо платник має на кінець
календарного місяця недоїмку зі сплати
єдиного внеску;

- якщо платник має на кінець
календарного місяця борги зі сплати
фінансових санкцій.

У випадку, передбаченому абзацом
другим цього пункту, вимога
надсилається одночасно з актом
документальної перевірки платника
єдиного внеску або актом про суми
розбіжностей щодо сум доходу
(прибутку), заявлених у звітності до
органу доходів і зборів та
задекларованих у річній податковій
декларації фізичними
особами-підприємцями чи особами, які
забезпечують себе роботою самостійно,
або повідомленням-розрахунком на всю
суму донарахованого єдиного внеску.

Відповідно до п.7.1 Інструкції за
порушення норм законодавства про
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування до
платників, на яких згідно із Законом
покладено обов'язок нараховувати,
обчислювати та сплачувати єдиний
внесок, застосовуються фінансові
санкції (штрафи та пеня) відповідно до
Закону.

У відповідності до змісту п.3 ч.11 ст.25
Закону орган доходів і зборів
застосовує до платника єдиного внеску
за донарахування своєчасно не
нарахованого єдиного внеску
накладається штраф у розмірі 5
відсотків зазначеної суми за кожний
повний або неповний звітний період, за
який донараховано таку суму, але не
більш як 50 відсотків суми
донарахованого єдиного внеску.

Згідно з ч.14 ст.25 Закону про нарахування
пені та застосування штрафів,
передбачених цим Законом, посадова
особа органу доходів і зборів у
порядку, встановленому центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику, за
погодженням з Пенсійним фондом,
приймає рішення, яке протягом трьох
робочих днів надсилається платнику
єдиного внеску.

Із аналізу зазначених норм
встановлено, що штраф відповідно до п.3
ч.11 ст.25 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» застосовується
відносно платника єдиного внеску,
зокрема, у випадку донарахування йому
такого внеску органом доходів і зборів.
При цьому донарахування здійснюється
за результатами перевірки шляхом
надсилання платнику єдиного внеску
повідомлень-розрахунків, а також
вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Податковим органом не надано до суду
доказів надіслання позивачу
повідомлення-розрахунку відповідно до
якого здійснено донарахування єдиного
внеску у розмірі 44 666,22 грн. Натомість, у
вимозі про сплату боргу (недоїмки) №Ю-5
від 27.02.2014 р. відповідачем зазначено як
суму недоїмки, так і суму штрафної
санкції.

Відтак судом встановлено, що на час
винесення відповідачем рішення №
про застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску від 27.02.2014 р., Знам'янською ОДПІ
ГУ Міндоходів у Кіровоградській
області у передбаченому порядку не
було донараховано суму недоїмки з
єдиного внеску, а тому нарахування
штрафної санкції на суму такої
недоїмки та включення цієї недоїмки до
оскаржуваної вимоги про сплату боргу
(недоїмки) №Ю-5 від 27.02.2014 р., суперечить
вимогам Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» та Інструкції
про порядок нарахування і сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування. Таким
чином, відповідачем порушено
встановлену процедуру донарахування
єдиного внеску органом доходів і
зборів та застосування штрафних
санкцій.

З огляду на зміст ч.3 ст.2 КАС України,
суд дійшов висновку, що рішення
№про застосування штрафних
санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску від 27.02.2014
р. та вимога про сплату боргу (недоїмки)
№Ю-5 від 27.02.2014 р. винесені відповідачем
не на підставі та не у спосіб, що
передбачені законами України, а також
необґрунтовано, тобто без урахування
усіх обставин, що мають значення для
прийняття зазначених рішень, а тому
позовні вимоги підлягають задоволенню
у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Відтак сплачений позивачем судовий
збір (10% від ставки судового збору для
позовних вимог майнового характеру) у
розмірі 268,00 грн. підлягає присудженню з
Державного бюджету України на користь
Державного підприємства «Одеська
залізниця».

Керуючись ст.ст.86, 94, 159 - 163, 167 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов
задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати протиправним та скасувати
рішення № про застосування
штрафних санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску від 27
лютого 2014 року, винесене Знам'янською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області,
яким відносно Відокремленого
структурного підрозділу Центру
механізації колійних робіт Одеської
залізниці застосовано штрафні санкції
в розмірі 22 333,11 грн.

3. Визнати протиправною та скасувати
вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-5
від 27 лютого 2014 року, винесену
Знам'янською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області відносно
Відокремленого структурного
підрозділу Знам'янської дистанції
захисних лісонасаджень Одеської
залізниці про сплату боргу (недоїмки) у
загальному розмірі 66 999,33 грн., у тому
числі 44 666,22 грн. недоїмки та 22 333,11 грн.
штрафних санкцій.

Присудити Державному підприємству
«Одеська залізниця»,
(65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19)
з Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 268,00 грн. (двісті
шістдесят вісім грн. 00 коп.).

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано.

Постанова суду може бути
оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
через Кіровоградський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду
Г.М. Момонт