Справа № 821/1361/14
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2014-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/1361/14

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Бездрабка О.І.,

при секретарі - Транчуковій О.С.,

за участю:

представника позивача - Марченко Н.М.,

представника відповідача - Стойчєва
М.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Новоолексіївський
елеватор" до Генічеської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
03.12.2013 р. № , № та № ,

встановив:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Новоолексіївський
елеватор" (далі - позивач, ТОВ
"Новоолексіївський елеватор")
звернулося з позовом до Генічеської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Херсонській області (далі
- Генічеська ОДПІ), у якому просить
визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення від
03.12.2013 р. № , яким позивачу
зменшено суму бюджетного
відшкодування за серпень 2012 року на 12702
грн. та застосовано штрафні санкції на
суму 31775,50 грн., № , яким позивачу
збільшено суму грошових зобов'язань з
податку на додану вартість на 44154 грн., з
яких за основним платежем на 29436 грн., за
штрафними санкціями на 14718 грн., №
, яким позивачу збільшено суму
грошових зобов'язань з податку на
прибуток на 51630,75 грн., з яких за
основним платежем на 47992 грн., за
штрафними санкціями на 3638,75 грн.

Свої вимоги мотивує протиправністю
висновків Генічеської ОДПІ щодо
нікчемності правочинів з ФОП ОСОБА_3 на
поставку нафтопродуктів, оскільки
реальність здійснення господарських
операцій із цим контрагентом
підтверджено первинними
бухгалтерськими документами -
договором поставки, видатковими і
податковими накладними,
товарно-транспортними накладними. За
поставлені нафтопродукти підприємство
повністю розрахувалося з ФОП ОСОБА_3 у
безготівковій формі згідно долучених
до справи платіжних доручень. Вказані
первинні документи надавалися
відповідачу під час перевірки і жодних
зауважень до їх оформлення Генічеська
ОДПІ не має. Тобто, ТОВ
"Новоолексіївський елеватор" повністю
виконано вимоги Податкового кодексу
України щодо формування валових витрат
і податкового кредиту, декларування
бюджетного відшкодування. Висновки
акту перевірки ґрунтуються виключно на
акті перевірки контрагента, а не на
підставі первинної документації.
Відповідачем не надано жодного доказу
щодо недійсності правочинів, а у
судовому порядку договір поставки не
визнано недійсним. Жодним законом не
передбачено право податкового органу
самостійно, в позасудовому порядку
визнавати нікчемними правочини. Вказує
на те, що юридична відповідальність має
індивідуальних характер, а тому
позивач не може нести відповідальність
за порушення, допущені його
контрагентом.

У судовому засіданні представник
позивача підтримала позовні вимоги,
вказавши на те, що збільшення грошових
зобов'язань з податку на додану
вартість, з податку на прибуток та
зменшення бюджетного відшкодування за
серпень 2012 року за результатами
перевірки та за спірними податковими
повідомленнями-рішеннями проведено у
зв'язку з визнанням нікчемними
правочинів, укладених з ФОП ОСОБА_3 на
поставку нафтопродуктів у листопаді,
грудні 2011 року, серпні 2012 року.
Зазначає, що податковий орган
перебільшив надані йому
законодавством України повноваження,
визнавши нікчемними правочини,
укладені з постачальником ФОП ОСОБА_3
Відповідно до Податкового кодексу
України підставою для віднесення сум
податку на додану вартість до
податкового кредиту, а понесених
витрат до валових витрат є
підтвердження придбання товарів
(послуг) належним чином складеними
податковими накладними, оплати
вартості товару (послуг) та
використання цих товарів (послуг) з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Всі ці вимоги у повному обсязі
були виконані позивачем та
підтверджені належним чином
оформленими первинними
бухгалтерськими документами, а тому
ТОВ "Новоолексіївський елеватор"
правомірно включило ПДВ по відносинам
з ФОП ОСОБА_3 до податкового кредиту
листопада, грудня 2011 року, серпня 2012
року, а понесені витрати до валових
витрат відповідного періоду.

Представник відповідача заперечував
проти задоволення позовних вимог,
мотивуючи тим, що ТОВ
"Новоолексіївський елеватор"
правомірно зменшено податковий кредит,
валові витрати та бюджетне
відшкодування серпня 2012 року,
сформовані за наслідками
господарських відносин з ФОП ОСОБА_3
Вказані висновки відповідачем
зроблено на підставі акту перевірки
Нижньосірогозького відділення
Генічеської ОДПІ від 27.12.2012 р. №
74/17-3/НОМЕР_4, яким встановлено
неможливість здійснення фактичного
постачання ФОП ОСОБА_3 нафтопродуктів у
липні-грудні 2011 року, лютому-серпні 2012
року внаслідок відсутності необхідних
матеріальних та трудових ресурсів.
Крім того, згідно даних Інформаційної
бази "Система співставлення податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів" встановлено
розбіжність по декларуванню ПДВ по
взаємовідносинах між позивачем та ФОП
ОСОБА_3 на загальну суму ПДВ 43298,62 грн.
Просить відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні у справі
докази, суд приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в період з 06.11.2013
р. по 12.11.2013 р. відповідачем проведено
позапланову невиїзну перевірку ТОВ
"Новоолексіївський елеватор" з питань
дотримання вимог податкового
законодавства при здійсненні правових
відносин з ФОП ОСОБА_3 за період
листопад, грудень 2011 року, серпень 2012
року, за результатами якої складено акт
від 19.11.2013 р. № 305/22-1/329952590.

У висновках акту перевірки вказано, що
встановлено порушення:

1. ч.1 та ч.5 ст.203, ч.1 та ч.2 ст.215, ст.629, ч.1
ст.628, ст.629, ст.655, ст.656, ст.658, ст.662, ч.2
ст.689, ч.2 ст.712 ЦК України в частині
недодержання в момент вчинення
правочинів, які не спрямовані на
реальне настання правових наслідків,
по правочинах, здійснених ТОВ
"Новоолексіївський елеватор" з
постачальником ФОП ОСОБА_3, як наслідок
не спричиняють реального настання
правових наслідків, а отже - мають
ознаки нікчемності по ланцюгу до
"вигодонабувача";

2. п.138.2 ст.138 ПК України внаслідок
безпідставного включення до суми
валових витрат операцій по придбанню
нафтопродуктів від постачальника ФОП
ОСОБА_3 на загальну суму витрат 216490 грн.,
що призвело до заниження податку на
прибуток на загальну суму 47992 грн., у т.ч.
за 2-4 квартали 2011 року на суму 33437 грн.
(145380 х 23 %), за 3 квартали 2012 року на суму
14555 грн. (69310 х 21 %);

3. ст.188, ст.198, ст.201 ПК України, в
результаті чого зменшено податковий
кредит по податку на додану вартість за
серпень 2012 року у сумі 13862 грн., що
призвело до завищення суми бюджетного
відшкодування за серпень 2012 року у сумі
12702 грн.;

4. ст.188, ст.198, ст.201 ПК України, в
результаті чого зменшено податковий
кредит по податку на додану вартість за
листопад, грудень 2011 року на загальну
суму 29436 грн., що призвело до заниження
податку на додану вартість, що підлягає
сплаті на загальну суму 29436 грн., у т.ч.
за листопад 2011 року на суму 14596 грн., за
грудень 2011 року на суму 14840 грн.

На підставі акту перевірки Генічеською
ОДПІ винесено податкові
повідомлення-рішення від 03.12.2013 р. №
, яким позивачу зменшено суму
бюджетного відшкодування за серпень 2012
року на 12702 грн. та застосовано штрафні
санкції на суму 31775,50 грн., № , яким
позивачу збільшено суму грошових
зобов'язань з податку на додану
вартість на 44154 грн., з яких за основним
платежем на 29436 грн., за штрафними
санкціями на 14718 грн., № , яким
позивачу збільшено суму грошових
зобов'язань з податку на прибуток на
51630,75 грн., з яких за основним платежем
на 47992 грн., за штрафними санкціями на
3638,75 грн.

Під час розгляду справи встановлено, що
фактичною підставою для зменшення суми
бюджетного відшкодування за серпень 2012
року, збільшення сум грошових
зобов'язань з податку на додану
вартість та з податку на прибуток
слугували висновки Генічеської ОДПІ
про безтоварність господарських
операцій між ТОВ "Новоолексіївський
елеватор" та ФОП ОСОБА_3 у листопаді,
грудні 2011 року, серпні 2012 року.

Ці висновки ґрунтуються на інформації,
отриманій Генічеською ОДПІ за
наслідками проведеної перевірки
контрагента позивача - ФОП ОСОБА_3,
господарські операції з яким мали
безпосередній вплив на вищевказані
порушення та які, на думку відповідача,
не спрямовані на реальне настання
правових наслідків. В акті перевірки
даного контрагента контролюючий орган
прийшов до висновку про те, що ФОП
ОСОБА_3 не міг виконувати поставку
нафтопродуктів, оскільки у нього
відсутні ємності для зберігання ПММ,
необхідна кількість транспортних
засобів та водіїв, ним не надано
документів, що підтверджують
прийняття, оприбуткування та
відвантаження ТМЦ.

На підставі акту перевірки ФОП ОСОБА_3
від 27.12.2012 р. № 74/17-3/НОМЕР_4 відповідачем
зроблено висновок про вчинення
господарських операцій між ТОВ
"Новоолексіївський елеватор" та його
контрагентом з метою їх документування
без мети реального настання правових
наслідків.

Суд вважає ці висновки Генічеської
ОДПІ такими, що не відповідають
обставинам справи та нормам діючого
податкового законодавства виходячи з
наступного.

Правила формування валових витрат
платниками податку на прибуток
підприємств та податкового кредиту,
декларування суми бюджетного
відшкодування врегульовані
положеннями Податкового кодексу
України.

Відповідно до пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК
України об'єктом оподаткування
податком на прибуток є прибуток із
джерелом походження з України та за її
межами, який визначається шляхом
зменшення суми доходів звітного
періоду, визначених згідно зі статтями
135-137 цього Кодексу, на собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та суму інших витрат
звітного податкового періоду,
визначених згідно зі статтями 138-143
цього Кодексу, з урахуванням правил,
встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Приписами п.135.1 ст.135 ПК України
визначено, що доходи, що враховуються
при обчисленні об'єкта оподаткування,
включаються до доходів звітного
періоду за датою, визначеною
відповідно до статті 137, на підставі
документів, зазначених у пункті 135.2
цієї статті, та складаються з: доходу
від операційної діяльності, який
визначається відповідно до пункту 135.4
цієї статті; інших доходів, які
визначаються відповідно до пункту 135.5
цієї статті, за винятком доходів,
визначених у пункті 135.3 цієї статті та у
статті 136 цього Кодексу.

Відповідно до пп.14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК
України витрати - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Положеннями п.138.1 ст.138 ПК України
передбачено, що витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктом 138.4,
138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту
138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших
витрат, визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Згідно з п.138.2 ст.138 ПК України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом ІІ цього
Кодексу.

Відповідно до п.п.198.2, 198.3 ст.198 ПК
України податковий кредит платника ПДВ
визначається виходячи із сум ПДВ
сплачених (нарахованих) постачальникам
товарів/послуг, підтверджених належним
чином складеними податковими
накладними та при умові, якщо ці
товари/послуги призначені для
використання в оподатковуваній
господарській діяльності такого
платника податку.

Згідно з п.198.6 ст.198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Приписами п.п.200.1, 200.2, 200.3, 200.4 ст.200 ПК
України передбачено, що сума податку,
що підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. При позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, така сума
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету у строки, встановлені цим
розділом. При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду. Якщо в
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, має від'ємне значення, то: а)
бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг; б) залишок
від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду.

Отже, з точки зору податкового
законодавства України головними
умовами для віднесення сплаченого при
придбанні товару ПДВ до складу
податкового кредиту, а понесених
витрат - до валових витрат є
використання придбаних товарів (робіт,
послуг) у власній господарській
діяльності платника податків у межах
оподатковуваних операцій та належне
документування сплаченого ПДВ.

Також суд вважає, що для встановлення
обґрунтованості декларування
податкового кредиту та валових витрат
необхідно встановити також наступні
обставини: реальність здійснення
господарських операцій, суми за якими
віднесені до податкового кредиту та
валових витрат; наявність у продавців
товарів, робіт (послуг), які видавали
податкові накладні, спеціальної
податкової правосуб'єктності;
віднесення до складу податкового
кредиту лише сум, сплачених
(нарахованих) у зв'язку з придбанням
товарів (послуг), що підлягають
використанню у господарській
діяльності платника податку.

Судом встановлено, що 16.11.2011 р. між ТОВ
"Новоолексіївський елеватор" та ФОП
ОСОБА_3 укладено договір поставки № 16/11,
відповідно до п.1.1 якого Продавець
зобов'язується передати, а Покупець
оплатити і прийняти дизельне пальне,
бензин А-76, бензин А-92, бензин А-95 у
кількості, за ціною та якістю, умовами
оплати і поставки, визначеними цим
Договором. Пунктом 5.4 договору
передбачено, що датою передачі товару
Продавцем Покупцю вважається дата,
вказана у товарно-транспортній
накладній.

На виконання умов даного договору ФОП
ОСОБА_3 протягом листопада, грудня 2011
року, серпня 2012 року поставив позивачу
дизельне пальне у кількості 29355 л на
загальну суму 259791,75 грн., з яких ПДВ -
43298,62 грн., що підтверджується
видатковими накладними від 17.11.2011 р. №№
44/1, 44/2, від 05.12.2011 р. №№ 11/1, 11/2, від 09.08.2012
р. №№ 8, 9, податковими накладними від
17.11.2011 р. № 44, від 05.12.2011 р. № 11, від 09.08.2012
р. №№ 8, 9.

Перевезення дизельного пального
здійснювалося ФОП ОСОБА_3 відповідно до
товарно-транспортних накладних від
17.11.2011 р. №№ 44/1, 44/2, від 06.12.2011 р. №№ 11/1,
11/2, від 09.08.2012 р. №№ 8, 9 автомобілями
ГАЗ-53 НОМЕР_7, ГАЗ-53 НОМЕР_8, водії ОСОБА_3,
ОСОБА_4 Наявність у ФОП ОСОБА_3 вказаних
транспортних засобів підтверджується
даними, викладеними в акті перевірки
ФОП ОСОБА_3 від 27.12.2012 р. № 74/7-3/НОМЕР_4
(арк.5).

Доводи відповідача про відсутність у
ФОП ОСОБА_3 ємностей для ПММ не
відповідають дійсності, так як у акті
від 27.12.2012 р. № 74/17-3/НОМЕР_4 зазначено, що
ОСОБА_3 згідно договорів оренди від
02.06.2011 р., від 01.06.2011 р., від 02.09.2011 р.
орендував АЗС та магазин при АЗС
загальною площею 53,16 кв. м за адресою:
АДРЕСА_1; АЗС площею 31,3 кв. м за адресою:
АДРЕСА_2 (арк.3).

Суд зазначає, що фактичне
місцезнаходження транспортного засобу
(АДРЕСА_2), АЗС (АДРЕСА_2) співпадає з
пунктом навантаження дизельного
пального, яке зазначене у вищевказаних
товарно-транспортних накладних
(АДРЕСА_2). Також співпадає пункт
розвантаження дизельного пального з
місцезнаходженням ТОВ
"Новоолексіївський елеватор" -
Херсонська область, Генічеський район,
смт.Новоолексіївка.

Крім того, як вбачається з акту від
27.12.2012 р. № 74/17-3/НОМЕР_4 видами
діяльності ФОП ОСОБА_3 є роздрібна
торгівля пальним (КВЕД 50.50.0), оптова
торгівля пальним (КВЕД 51.51.0), на
здійснення яких отримано торгові
патенти серії НОМЕР_9, з терміном дії з
03.06.2011 р. по 31.05.2016 р., ТПБ № 833277, з
терміном дії з 01.11.2011 р. по 31.10.2016 р.
(арк.2).

Оплата за поставлені нафтопродукти ТОВ
"Новоолексіївський елеватор" здійснена
у безготівковій формі згідно платіжних
доручень від 17.11.2011 р. № 663, від 05.12.2011 р.
№ 702, від 06.12.2011 р. № 711, від 07.08.2012 р. № 580.

В акті перевірки Генічеська ОДПІ
вказує на наявність первинних
документів за перевірений період.
Зауважень до первинних документів
позивача по операціях з вказаним
постачальником, зокрема, до видаткових
та податкових накладних, акт перевірки
не містить.

Таким чином, господарські операції між
ТОВ "Новоолексіївський елеватор" та ФОП
ОСОБА_3 з приводу поставок
нафтопродуктів повністю підтверджені
первинними бухгалтерськими
документами.

Факт того, що ФОП ОСОБА_3 на момент
проведення операцій з позивачем мав
право на виписку податкових накладних
і був зареєстрований як платник
податку на додану вартість, не
оспорюється відповідачем ні в акті
перевірки, ні в ході розгляду справи.

Також суд зазначає, що будь-які
первинні документи (у тому числі
договори, видаткові і податкові
накладні, тощо) мають силу первинних
документів лише в разі фактичного
здійснення господарської операції.

У той же час, з урахуванням закріпленої
в ст.204 ЦК України презумпції
правомірності правочину, а також
враховуючи вимоги ст.71 КАС України, за
якою обов'язок доказування
правомірності рішення, дії чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень покладається на такого
суб'єкта, Генічеська ОДПІ повинна була
надати суду належні та достовірні
докази своїх тверджень про те, що
задекларовані позивачем операції з
придбання нафтопродуктів у ФОП ОСОБА_3
в реальності не виконувались, а мало
місце лише документування цих операцій
з метою завищення податкового кредиту
та витрат без фактичного отримання від
цього контрагента нафтопродуктів. А
оскільки такі дії мають злочинний
характер, то доказом їх вчинення може
бути лише відповідне рішення, винесене
в порядку кримінально-процесуального
судочинства. Однак Генічеська ОДПІ не
посилається на факти вчинення
позивачем таких дій і не надала докази
притягнення його до відповідальності
за такі дії.

Крім того, висновки акту перевірки ФОП
ОСОБА_3 від 27.12.2012 р. № 74/17-3/НОМЕР_4, які
покладено в основу акту перевірки ТОВ
"Новоолексіївський елеватор", та
прийняте на його підставі податкове
повідомлення-рішення від 11.01.2013 р. №
було оскаржене ФОП ОСОБА_3 до
суду.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 25.03.2013 р.
позов ФОП ОСОБА_3 задоволено, визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення від 11.01.2013 р. №
. З мотивувальної частини
постанови слідує, що судом визнано
неправомірними висновки ДПІ щодо
нікчемності угод, укладених між ФОП
ОСОБА_3 та постачальниками та про
документальне підтвердження
товарності операцій з поставки
нафтопродуктів.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 15.10.2013 р.
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 25.03.2013 р.
залишено без змін.

Тобто, судовим рішенням, яке набрало
законної сили, встановлено
протиправність висновків, викладених в
акті перевірки ФОП ОСОБА_3 від 27.12.2012 р.
№ 74/17-3/НОМЕР_4 і які покладені в основу
акту перевірки позивача від 19.11.2013 р. №
305/22-1/32952590.

Положеннями ч.1 ст.72 КАС України
встановлено, що обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Стосовно наведених в акті перевірки
обставин діяльності ФОП ОСОБА_3 суд
зазначає, що діюче податкове
законодавство України не містить норм,
які б ставили в залежність право
платника податку на формування
податкового кредиту та витрат від
можливих порушень податкової
дисципліни з боку його контрагентів,
або зобов'язували б платників податків
контролювати дотримання своїми
контрагентами норм законодавства.
Можливі порушення контрагентами
платника податків податкової
дисципліни, у тому числі не
декларування своїх зобов'язань або не
сплата податку до бюджету, ще не є
достатньою підставою для позбавлення
платника податків права на податковий
кредит з ПДВ по операціям з такими
контрагентами.

Податковий кодекс України встановлює
вимоги лише щодо документального
підтвердження задекларованих
господарських операцій, а як вже
зазначено вище, акт перевірки не
містить зауважень щодо правильності
складання наданих позивачем первинних
документів.

Підсумовуючи викладене, слід дійти
висновку, що за відсутності доказів
проведення позивачем фіктивних
господарських операцій з ФОП ОСОБА_3 та
при наявності належним чином
оформлених первинних документів по
операціях з купівлі нафтопродуктів у
цього постачальника, висновок
Генічеської ОДПІ про завищення
позивачем податкового кредиту та
витрат за такими операціями є
протиправним.

Такий висновок узгоджується із
правовою позицією Верховного суду
України, яка викладена в постанові від
31.01.2011 р. по справі № 21-47а10, та з
практикою Європейського суду з прав
людини у справі "Булвес" АД проти
Болгарії та Бізнес Сепорт Сентре проти
Болгарії.

Стосовно висновків Генічеської ОДПІ
про нікчемність укладених позивачем
правочинів із ФОП ОСОБА_3, суд зазначає,
що по-перше, договір на поставку
позивачу цим постачальником
нафтопродуктів за своєю суттю є
оспорюваним, так як його недійсність
законом прямо не встановлена, і жодного
судового рішення про визнання цього
договору недійсним немає, а по-друге,
відсутні будь-які докази того, що
сторони цієї угоди при його укладанні
та виконанні мали умисел на порушення
публічного порядку, тобто посягали на
суспільні, економічні та соціальні
основи держави.

Таким чином, суд приходить до висновку
про протиправність рішення
Генічеської ОДПІ щодо збільшення
позивачу грошових зобов'язань з
податку на додану вартість, з податку
на прибуток та зменшення розміру
бюджетного відшкодування за серпень 2012
року на підставі податкових
повідомлень-рішень від 03.12.2013 р. №
0, , , а тому вони
підлягають скасуванню.

Керуючись ст.ст.8, 9, 12, 19, 71, 158-163, 167 КАС
України, суд -

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Генічеської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області від 03.12.2013 р. № , №
та № .

Стягнути з Державного бюджету на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Новоолексіївський
елеватор" () судовий збір
у сумі 223 (двісті двадцять три) грн. 32
коп.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст.160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 14 травня 2014 р.

Суддя

Бездрабко О.І.

кат. 8.3.3