Справа № П/811/1254/14
Суддя: Г.П. Нагібіна
Дата ухвалення: 2014-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------
У Х В А Л А

07 травня 2014 року
Справа № П/811/1254/14

Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючої-судді - Нагібіної Г.П.

при секретарі - Дигас В.М.

за участю:

позивача - ОСОБА_2

представника відповідачів - Лічканенко
А.В.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу

за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Служби безпеки України, Управління
Служби безпеки України в
Кіровоградській області про визнання
протиправними та скасування рішень і
поновленні на службі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Кіровоградського
окружного адміністративного суду з
позовом, в якому просив:

1) поновити строк на звернення до суду;

2) визнати протиправним та скасувати
наказ Першого заступника Голови Служби
безпеки України від 28.10.2013 року №1262-ОС;

3) визнати протиправним та скасувати
наказ начальника Управління Служби
безпеки України в Кіровоградській
області від 08 листопада 2013 року №194-ОС в
частині виключення зі списків
особового складу ОСОБА_2;

4) поновити ОСОБА_2 на військовій службі
в органах Служби безпеки України з 28
жовтня 2013 року;

5) стягнути з Управління СБУ в
Кіровоградській області на користь
позивача середньомісячний заробіток
за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування адміністративного
позову ОСОБА_2 посилається на
протиправність прийнятих рішень,
оскільки вони прийняті без проведення
службового розслідування.

Крім того, в адміністративному позові
міститься клопотання про поновлення
строку на звернення до суду, яке
обгрунтоване тим, що підставою для
поновлення строку на звернення до суду
є факт неодноразового звернення до СБУ
України зі скаргами про проведення
службового розслідування та
поновлення його на службі.

Представник відповідачів у
попередньому судовому заіданні заявив
клопотання про залишення позову без
розгляду, яке мотивоване тим, що КАС
України визначено 1 місяць на зверненнь
до суду з позовом про поновлення на
службі, який ОСОБА_2 пропустив, оскільки
звернувся до суду після спливу майже
п'яти місяців з дня винесення
оскаржуваних наказів. Крім того,
процедура досудового врегулювання
спору відповідно до частини четвертої
статті 99 КАС України Законами України
"Про Службу безпеки України", "Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей" не передбачена, не встановлена
можливість досудового врегулювання
спору в разі звільнення
військовослужбовця і в "Положенні про
проходження військової служби
військовослужбовцями Служби безпеки
України", а тому звернення до СБУ зі
скаргами не є поважною причиною
пропуску строку для звернення до суду.

Позивач в попередньому судовому
засіданні зазначив суду, що після
подання першої скарги він не звертався
до суду, а після зміни керівництва СБУ
знову вирішив направити скаргу до СБУ.
Крім того, щодо причин несвоєчасного
звернення до суду позивач зазначив, що
весь цей час, протягом майже п'яти
місяців, він з'ясовував те, як оскаржити
накази.

Заслухавши позивача, представника
відповідачів, дослідивши матеріали
адміністративної справи та клопотання
про залишення позову без розгляду, суд,
дійшов наступних висновків.

Наказом СБУ від 28.10.2013 р. №1262-ос
ОСОБА_2 звільнено у запас Збройних Сил
України за підпунктом «б».

Наказом Управління СБУ в
Кіровоградській області від 08.11.2013 р.
виключено зі списків особового складу
ОСОБА_2

Згідно з частиною 3 статті 99 КАС
України, для звернення до суду у
справах щодо прийняття громадян на
публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби
встановлюється місячний строк.

Позивач як в позовній заяві, так і
в судовому засіданні зазначив про те,
що він згідно усного наказу у зв'язку з
його звільненням, про яке йому стало
відомо зі слід начальника відділу ОД
УСБУ в Кіровоградській області, здав
службове посвідчення, ключі від
кабінету, особовий жетон, документи які
зберігались в сейфі.

Тобто, як на думку суду, позивачу
був доведений до відома наказ СБУ від
28.10.2013 року №1262-ОС про звільнення.

Крім того, позивач у своїй скарзі
до СБУ від 06.12.2013 р. (а.с.10-13), зазначає про
те, що 01.11.2013 р. за повідомлення
працівника кадрового забезпечення
йому стало відомо про існування наказу
про звільнення.

Аналогічні за даним змістом надав
і представник відповідача щодо дати
оголошення наказу, останній зазначив,
що позивачу був оголошений наказ про
звільнення кадровим працівником 01.11.2013
р., що підтверджується підписом
посадової особи на зворотньому боці
наказу, про його оголошення позивачу.

Дані обставини, як на думку суду,
підтверджують факт оголошення
оскаржуваного наказу позивачу і
спростовують його пояснення, надані в
судовому засіданні, оскільки викладене
позивачем у скарзі від 06.12.2013 р. до СБУ
та поясненням представника
відповідача, суперечать його ж
поясненням наданим у судовому
засіданні.

Такі висновки суду грунтуються на
тому, що 06 грудня 2013 р. позивач описує у
своїй скарзі про те, що 01.11.2013 р. йому
доведено наказ про звільнення, потім
такі ж пояснення позивач викладає і в
другій скарзі, і зазначає про те, що вже
01.11.2013 р. йому видано обхідний лист, який
необхідно підписати у ряда посадових
осіб при звільненні.

Такі обставини, які описані
позивачем у скарзі, підтверджуються
підписом посадової особи на
зворотрьому боці наказу про його
оголошення позивачу.

З наказом Управіління СБУ від 08
листопада 2013 року №194-ОС, що було
підвтерджено позивачем в судовому
засіданні.

Отже, початок строку на
оскарженні наказу СБУ від 28.10.2013 року
№1262-ОС про звільнення, розпочався з
02.11.2013 р., наступного дня після
доведення позивачу даного наказу.

А строк, на оскарження наказу
Управіління СБУ від 08 листопада 2013 року
№194-ОС, розпочався з 09.11.2013 р.

Частиною 2 статті 99 КАС України
визначено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Крім того, у скаргах до СБУ
позивачем зазначалось про наявність
наказу СБУ від 28.10.2013 року №1262-ОС, а
відтак, суд зазначає про обізнаність
позивача про своє порушене право.

Враховуючи вищезазначене позивач
мав право протягом місяця звернутись
до суду з позовом про оскарження
зазначених наказів.

Адміністративний позов подано до
суду 25.04.2014 р., що підтверджується
штампом вхідної кореспонденції, тобто
з пропуском місячного строку
встановленого законом.

Позивач в попередньому судовому
засіданні зазначив, що він вважав, що
може оскаржити накази СБУ та УСБУ до
СБУ, звернувшись із відповідною заявою
до СБУ, що ним і було зроблено.

Проте, ні Законами України "Про Службу
безпеки України", "Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей", "Про
Дисциплінарний статут Збройних Сил
України" не передбачена можливість
досудового врегулювання спору в разі
звільнення військовослужбовця. В
"Положенні про проходження військової
служби військовослужбовцями Служби
безпеки України" також не встановлена
можливість досудового врегулювання
спору.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
позивач, помилково міг звернутись до
СБУ зі скаргою про поновлення його на
служби, проте, навіть, якщо припустити,
що перше звернення до СБУ було спробою
врегулювання спору, а тому, після
отриманої в січні 2014 р. відмови СБУ від
30.12.2013 р., мав право звернутись до суду з
позовом про оскарження наказів СБУ та
УСБУ до суду, що позивачем зроблено не
було.

Крім того у відмові СБУ від 30.12.2013 р.
прямо вказано про те, що така відмова
може бути оскаржена до суду.

Після спливу майже трьох місяців
позивач вдруге звертається до СБУ зі
скаргою, що як останній повідомив суду
обумовлене зміною керівника СБУ.

Такі посилання суд оцінює критично,
оскілька жодна норма права, яка регулює
правовідносини щодо проходження
служби в СБУ не ставить в залежність
право на звернення з позовом, до
визначення особи, яка очолює СБУ.

Більш того, постановою Верховної Ради
України від 24.02.2014 р. призначено
Валентина Наливайченка Головою СБУ, в
той час, як друга скарга позивача до СБУ
датована 19.03.2014 р., майже через місяць.

Проаналізувавши скарги позивача від
06.12.2013 р. та від 19.03.2014 р., суд дійшов
висновку, що останні майже ідентичні за
своїм змістом і мають тотожні вимоги.

Між відповіддю на першу скаргу та
повторною скаргою пройшло більше трьох
місяців.

Позивач зазначив суду, що має вищу
освіту і під час проходження служби в
органах СБУ займався правоохоронною
діяльністю, що як на думку суду,
свідчить про правову обізнаність
позивача.

Статтею 100 КАС України встановлено, що
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Позовна заява не містить будь-якої
інформації, на підставі якої суд мав би
можливість встановити підстави для
поновлення строку на звернення до суду,
не зазначено про такі підстави і під
час попереднього судового засіданні.

Пропущений строк на звернення до суду
може бути поновлений судом, проте з
одночасним визнанням поважними причин,
які зумовили пропуск такого строку.

Позивач не навів суду жодної причини,
через які він не звертався до суду
протягом майже п'яти місяців, а відтак,
суд позбавлений правового механізму
визнати "ненаведені" причини поважними.

Відповідно до частини 2 статті 8 КАС
України, суд застосовує принцип
верховенства права з урахуванням
судової практики Європейського Суду з
прав людини.

Практика Європейського суду з прав
людини, яка відповідно до статті 17
Закону України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини" є джерелом права,
також свідчить про те, що право на
звернення до суду не є абсолютним і
може бути обмеженим, у тому числі і
встановленням строків для звернення до
суду за захистом порушених прав
(наприклад, справи "Девеер проти
Бельгії" рішення від 27.02.80, "Голдер проти
Сполученого Королівства" рішення від
21.02.75).

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов
висновку про обгрунтованість
клопотання представника відповідача
про залишення позовної заяви без
розгляду.

Крім того, суд вважає за необхідне
зазначити про те, що позивач у разі б
поновленні на службі отримав грошове
забезпечення за весь час, протягом
якого він не звертався до суду за
захистом свого порушеного права, що на
думку суду можливе лише у випадку
поважності причин неможливості
своєчасного звернення до суду.

Натомість, суддя роз'яснює, що
залишення адміністративного позову
без розгляду не позбавляє права ОСОБА_2
на звернення до суду з відповідним
позовом із мотивованою заявою про
поновлення строку.

Керуючись статтями 121, 133, 155, 165
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,

У Х В А Л И В :

Задовольнити клоптання представника
відповідача про залишення позову без
розгляду.

Адміністративий позов ОСОБА_2 до
Служби безпеки України, Управління
Служби безпеки України в
Кіровоградській області про визнання
протиправними та скасування рішень і
поновленні на службі залишити без
розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили
у порядку та строки, визначені статтею
254 КАС України.

Ухвала суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Кіровоградський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги у 5-денний строк з
дня отримання повного тексту ухвали
суду.

Повний текст ухвали виготовлено
08.05.2014р.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду
Г.П. Нагібіна