Справа № 2-а/509/50/14
Суддя: Яковлев Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2-а/509/50/14

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Гандзій Д.М.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого
судді -Яковлева Ю.В.судді -Осіпова
Ю.В.судді -Запорожана Д.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Овідіопольському районі Одеської
області на постанову Овідіопольського
районного суду Одеської області від 28
лютого 2014 року по адміністративній
справі за позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в
Овідіопольському районі Одеської
області про визнання неправомірним
рішення та зобов'язання вчинити певні
дії,

встановила:

Позивач - ОСОБА_4 звернувся до суду з
адміністративним позовом до УПФУ в
Овідіопольському районі Одеської
області, в якому просив визнати
протиправними дії відповідача щодо
відмови йому у перерахунку розміру
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці,
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок та виплачувати йому
щомісячне довічне грошове утримання
судді у відставці у розмірі 90%
грошового утримання працюючого на
відповідній посаді судді на підставі
довідки Апеляційного суду
Кіровоградської області № 152 від 29.11.2013
року без обмеження граничного розміру
з 01.12.2013 року до зміни розміру
суддівської винагороди та виплатити
різницю між нарахованим та фактично
виплаченим грошовим утриманням на дату
виконання рішення суду, привести до
негайного виконання постанову суду
щодо перерахунку та виплати довічного
грошового утримання позивачу, як судді
у відставці у межах суми стягнення за
один місяць, стягнути з відповідача на
свою користь моральну шкоду 60000 гривень
та стягнути з державного бюджету на
свою користь судовий збір 634 гривні.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач
зазначив, що постановою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 04.12.2013 року по справі №509/3685/13А, яка
набрала законної сили, було визнано
протиправними дії УПФУ в
Овідіопольському районі Одеської
області щодо відмови позивачу у
перерахунку розміру щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці, було зобов'язано
відповідача здійснити перерахунок та
виплатити позивачу щомісячне довічне
грошове утримання судді у відставці за
період з 01.01.2012 року по 02.06.2013 року у
розмірі 90% грошового утримання
працюючого на відповідній посаді судді
на підставі довідок №№94-99 від 21.06.2013
року, наданих апеляційним судом
Кіровоградської області, без
перевищення десяти прожиткових
мінімумів, установлених для осіб, які
втратили працездатність, та виплатити
різницю між нарахованим та фактично
виплаченим грошовим утриманням за
вказаний період та зобов'язано
відповідача здійснити перерахунок та
виплатити позивачу щомісячне грошове
утримання судді у відставці з 03.06.2013
року у розмірі 90% грошового утримання
працюючого на відповідній посаді судді
на підставі довідки № 99 від 21.06.2013 року,
наданої апеляційним судом
Кіровоградської області, без обмеження
граничного розміру. Однак, по спливу
двох місяців після набрання судовим
рішенням законної сили, відповідач не
виконав його. У зв'язку з підвищенням
розміру мінімальної заробітної плати з
01.12.2013 року збільшилась і суддівська
винагорода працюючого судді, згідно ст.
129 Закону України «Про судоустрій і
статус суддів». 11 грудня 2013 року
позивач знову звернувся до відповідача
з письмовою заявою про здійснення
чергового перерахунку та виплату
щомісячного грошового утримання судді
у відставці у розмірі 90% грошового
утримання працюючого на відповідній
посаді судді згідно вищевказаної
довідки апеляційного суду
Кіровоградської області № 152 від 29.11.2013
року без обмеження граничного розміру.
Однак, своїм листом № 42/Т-04 від 24.12.2013
року, відповідач знову відмовив
позивачу у перерахунку щомісячного
грошового утримання, незважаючи на
вимоги закону та вказаного судового
рішення.

Справу було розглянуто в порядку
скороченого провадження.

Постановою Овідіопольського районного
суду Одеської області від 28 лютого 2014
року адміністративний позов ОСОБА_4
було задоволено частково. Було
визнатино протиправними дії УПФУ в
Овідіопольському районі Одеської
області щодо відмови позивачу у
перерахунку розміру щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці. Було зобов'язано УПФУ в
Овідіопольському районі Одеської
області здійснити перерахунок та
виплачувати позивачу щомісячне
довічне грошове утримання судді у
відставці у розмірі 90% грошового
утримання працюючого на відповідній
посаді судді на підставі довідки №152
від 29.11.2013 року наданої апеляційним
судом Кіровоградської області, без
обмеження граничного розміру з 01
грудня 2013 року до зміни розміру
суддівської винагороди, та виплатити
різницю між нарахованим та фактично
виплаченим грошовим утриманням на дату
виконання рішення суду. Було стягнуто з
УПФУ в Овідіопольському районі
Одеської області на користь позивача
на відшкодування моральної шкоди
грошову суму у розмірі 1000 гривень. Було
стягнуто з державного бюджету України
на користь позивача судовий збір 134,41
гривень. В задоволенні решти позовних
вимог було відмовлено.

В апеляційній скарзі УПФУ в
Овідіопольському районі Одеської
області, з посиланням на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального права, ставить питання
щодо скасування оскаржуваної
постанови та прийняття нової про
відмову у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_4 в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
апеляційної скарги колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Судом 1-ї інстанції встановлено, що
позивач перебуває на обліку в
Управлінні ПФУ в Овідіопольському
районі одеської області в зв'язку із
встановленням щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці,
при чому, позивачу призначено
щомісячне довічне грошове утримання у
розмірі 90% від заробітної плати
працюючого судді, що підтверджується
довідкою апеляційного суду
Кіровоградської області № 152 від 29.11.2013
року (а.с. 7-10).

Після того, як 03.06.2013 року,
Конституційний Суд України своїм
рішенням поновив порушені права суддів
у відставці на отримання ними
довічного утримання у розмірі 90% від
заробітної плати діючих суддів і
визнав не конституційними законодавчі
акти і закони, які робили граничним (10
прожиткових мінімумів для
непрацездатних осіб) довічне утримання
суддів у відставці, позивач звернувся
до відповідача з заявою від 22.07.2013 року
з проханням привести його довічне
грошове утримання у відповідність до
вищевказаного рішення КСУ, починаючи з
01.01.2012 року, коли були змінені умови
оплати праці діючих суддів.

Своїм листом від 05.08.2013 року відповідач
відмовив позивачу у перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання.

28.08.2013 року позивач звернувся до суду з
позовом про визнання дій УПФУ в
Овідіопольському районі Одеської
області неправомірними та про
зобов'язання вчинити відповідні дії.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 04.12.2013 року
по справі №509/3685/13А, яка набрала
законної сили, було визнано
протиправними дії Управління ПФУ в
Овідіопольському районі Одеської
області щодо відмови позивачу у
перерахунку розміру щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці, було зобов'язано
відповідача здійснити перерахунок та
виплатити позивачу щомісячне довічне
грошове утримання судді у відставці за
період з 01.01.2012 року по 02.06.2013 року у
розмірі 90% грошового утримання
працюючого на відповідній посаді судді
на підставі довідок №94-99 від 21.06.2013
року, наданих апеляційним судом
Кіровоградської області, без
перевищення десяти прожиткових
мінімумів, установлених для осіб, які
втратили працездатність, та виплатити
різницю між нарахованим та фактично
виплаченим грошовим утриманням за
вказаний період та зобов'язано
відповідача здійснити перерахунок та
виплатити позивачу щомісячне грошове
утримання судді у відставці з 03.06. 2013
року у розмірі 90% грошового утримання
працюючого на відповідній посаді судді
на підставі довідки № 99 від 21.06.2013 року,
наданої апеляційним судом
Кіровоградської області, без обмеження
граничного розміру (а.с. 13).

У зв'язку з підвищенням розміру
мінімальної заробітної плати з 01.12.2013
року збільшилась і суддівська
винагорода працюючого судді, згідно ст.
129 Закону України «Про судоустрій і
статус суддів».

11.12.2013 року, позивач знову звернувся до
відповідача з письмовою заявою про
здійснення чергового перерахунку та
виплату щомісячного грошового
утримання судді у відставці у розмірі
90% грошового утримання працюючого на
відповідній посаді судді згідно
вищевказаної довідки Апеляційного
суду Кіровоградської області № 152 від
29.11.2013 року без обмеження граничного
розміру (а.с. 14-15).

Своїм листом № 42/Т-04 від 24.12.2013 року,
відповідач відмовив позивачу у
перерахунку щомісячного грошового
утримання (а.с. 16-18).

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд 1-ї інстанції виходив з того, що
письмова відмова відповідача в
перерахунку позивачу щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці є неправомірною і такою, що
суперечить приписам Конституції
України і законам України.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду 1-ї інстанції, виходячи з
наступного.

Спеціальним законом, що регулює
гарантії соціального захисту суддів є
Закон України «Про судоустрій і статус
суддів».

Згідно п. 1 ст. 129 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» суддівська
винагорода регулюється цим Законом і
не може визначатися іншими
нормативно-правовими актами. Посадовий
оклад судді місцевого суду
встановлюється в розмірі 15 мінімальних
заробітних плат, визначених законом, що
запроваджується поетапно (з
урахуванням ст. 12 ЗУ «Про державний
бюджет на 2012 рік» від 22.12.2011 року № 4282-
VI).

Відповідно до частини 5 статті 138
зазначеного Закону у редакції від
08.07.2011 року, передбачалось, що виплата
щомісячного довічного грошового
утримання, призначеного відповідно до
цієї статті, на період роботи на
посадах, які дають право на його
призначення або право на призначення
пенсії в порядку та на умовах,
передбачених законами України «Про
прокуратуру», «Про наукову і
науково-технічну діяльність», «Про
статус народного депутата України» та
«Про державну службу», припиняється. На
цей період призначається і
виплачується пенсія відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Максимальний розмір
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткової пенсії, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги
перед Україною, індексації та інших
доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність. Довічне грошове
утримання суддям виплачується
органами Пенсійного фонду України за
рахунок коштів Державного бюджету
України.

Колегія суддів зазначає, що рішенням
Конституційного Суду України № 3-рп/2013
від 03 червня 2013 року встановлено, що
підлягають застосуванню частини 1, 2
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» у редакції Закону № 3668
як такі, що не суперечать Конституції
України; частина 3 статті 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» у редакції Закону № 3668, яка
суперечить Конституції України‚ не
підлягає застосуванню як така, що
втратила чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Натомість підлягає
застосуванню частина 3 статті 138
зазначеного Закону в редакції до змін,
внесених Законом № 3668, а саме:
«Щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання. Перше, друге, трете речення
частини 5 статті 138 Закону № 2453 у
редакції Закону № 3668, що суперечать
Конституції України, не підлягають
застосуванню як такі, що втратили
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Проте підлягають застосуванню
перше речення частини 5 статті 138 Закону
№ 2453 в редакції до змін, внесених
Законом № 3668, а саме: «Пенсія або
щомісячне довічне грошове утримання
судді виплачується незалежно від
заробітку (прибутку), одержуваного
суддею після виходу у відставку"‚ та
четверте речення частини 5 статті 138
Закону № 2453 зі змінами, внесеними
Законом № 3668, а саме: «Довічне грошове
утримання суддям виплачується
органами Пенсійного фонду України за
рахунок коштів Державного бюджету
України. Дія статті 2 Закону № 3668 не
поширюється наЗакон № 2453. Дія абзацу
другого пункту 2 розділу II «Прикінцеві
та перехідні положення» Закону № 3668 не
поширюється на правовідносини щодо
виплати суддям пенсії (щомісячного
довічного грошового утримання).

У рішенні Конституційного Суду України
№ 3-рп/2013 від 03 червня 2013 року, зокрема,
зазначено, що конституційний статус
судді передбачає достатнє матеріальне
забезпечення судді як під час
здійснення ним своїх повноважень
(суддівська винагорода), так і в
майбутньому у зв'язку з досягненням
пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок
припинення повноважень і набуття
статусу судді у відставці (щомісячне
довічне грошове утримання). Статус
судді та його елементи, зокрема
матеріальне забезпечення судді після
припинення його повноважень, є не
особистим привілеєм, а засобом
забезпечення незалежності працюючих
суддів і надається для гарантування
верховенства права та в інтересах осіб,
які звертаються до суду та очікують
неупередженого правосуддя.

Зміст ст. 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» в редакції,
яка діє внаслідок прийняття рішенні
Конституційного Суду України № 3-рп/2013
від 03 червня 2013 року, чітко та
однозначно встановлює співвідношення
та залежність розміру місячного
довічного грошового утримання судді у
відставці від розміру грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді. Існуюче
формулювання змісту зазначеної статті
закону є цілком достатнім для того, щоб
зробити висновок, що зміна розміру
грошового утримання працюючого на
відповідній посаді судді, є достатньою
підставою для зміни розміру
відповідного місячного довічного
грошового утримання судді у відставці.

Суд 1-ї інстанції обґрунтовано не
погодився з позицією відповідача щодо
неможливості проведення перерахунку
довічного грошового утримання судді у
відставці з урахуванням усіх складових
суддівської винагороди.

Забезпечення суддів регулюється
розділом IX Закону України «Про
судоустрій і статус суддів».

Відповідно до ч. 1 ст. 129 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»
суддівська винагорода регулюється цим
Законом, Законом України «Про
Конституційний Суд України» та не може
визначатися іншими
нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.2 ст. 129 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»
суддівська винагорода складається з
посадового окладу та доплат за: 1)
вислугу років; 2) перебування на
адміністративній посаді в суді; 3)
науковий ступінь; 4) роботу, яка
передбачає доступ до державної
таємниці.

Таким чином поняття суддівської
винагороди, визначене ч.2 ст. 129
зазначеного Закону, є комплексним, а
перелік зазначених її складових є
сталим та вичерпним.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 129
вищезазначеного Закону, слід зробити
висновок, що іншого визначення поняття
грошового забезпечення суддів діюче
законодавство не передбачає.

При цьому зазначений Закон не містить
жодних обмежень щодо включення
будь-якого з вищезазначених елементів
суддівської винагороди до складу
довічного грошового утримання судді у
відставці.

Враховуючи вищевикладену позицію суду,
щодо співвідношення та залежності
розміру місячного довічного грошового
утримання судді у відставці від
розміру грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді, суд
1-ї інстанції дійшов обґрунтованого
висновку щодо необхідності проведення
перерахунку довічного грошового
утримання судді у відставці виходячи з
усіх складових суддівської винагороди,
передбаченої ст. 129 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів».

Колегія суддів також зазначає, що за
умови сталості нормативної бази, що
регулює вищезазначені правовідносини,
надана правова оцінка є обов'язковою
для врахування відповідачем при
виконанні ним своїх повноважень по
відношенню до позивача. Відповідно,
такий перерахунок має здійснюватись на
постійній основі, за умови виникнення
обставин, що його зумовлять та
сталості нормативної бази, що регулює
вищезазначені правовідносини, без
обмеження терміну або строку його
проведення.

Така ж правова позиція висловлена
Верховним судом України в постановах
від 23 квітня 2012 року № 21-239а11 та від
19.03.2013 в №21-53а13, які згідно положень ст.
244-2 КАС Укпаїни є обов'язковими для
інших судів. В цих постановах
зазначено, що з самого визначення
поняття пенсії випливає, що щомісячні
пенсійні виплати здійснюються на
постійній основі, один раз на місяць
протягом невизначеного періоду часу.
Цей вид виплат не є строковим, а тому не
може бути призначений на певний строк.
У цьому випадку визначається лише дата,
з якої особа має право на отримання
пенсії (чи її перерахунок). Кінцевий
термін або строк, на який призначається
пенсія, не може встановлюватись,
оскільки це суперечить самому
визначенню та суті пенсії. Тому виплату
пенсії не може бути обмежено будь-яким
кінцевим терміном або строком,
оскільки це б обмежувало право особи на
отримання державної пенсії яка повинна
виплачуватись постійно, один раз на
місяць протягом невизначеного часу та
без встановлення будь-якого терміну
або строку виплати пенсії.

Як вже ззначалось, постановою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 04 листопада
2013 року, було визнано протиправними дії
УПФУ в Овідіопольському районі
Одеської області щодо відмови позивачу
у перерахунку розміру щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці, було зобов'язано
відповідача здійснити перерахунок та
виплатити позивачу щомісячне довічне
грошове утримання судді у відставці за
період з 01.01.2012 року по 02.06.2013 року у
розмірі 90% грошового утримання
працюючого на відповідній посаді судді
на підставі довідок №№94-99 від 21.06.2013
року, наданих апеляційним судом
Кіровоградської області, без
перевищення десяти прожиткових
мінімумів, установлених для осіб, які
втратили працездатність, та виплатити
різницю між нарахованим та фактично
виплаченим грошовим утриманням за
вказаний період та зобов'язано
відповідача здійснити перерахунок та
виплатити позивачу щомісячне грошове
утримання судді у відставці з 03.06. 2013
року у розмірі 90% грошового утримання
працюючого на відповідній посаді судді
на підставі довідки № 99 від 21.06.2013 року,
наданої апеляційним судом
Кіровоградської області, без обмеження
граничного розміру. Зазначена
постанова набрала законної сили
(а.с.11-13).

Відповідно до ст. 72 КАС України,
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній ,
цивільній або господарській праві, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду 1-ї інстанції щодо
задоволення позовних вимог в частині
стягнення з УПФУ в Овідіопольському
районі Одеської області на користь
позивача на відшкодування моральної
шкоди грошову суму у розмірі 1000 гривень
з наступних підстав.

Відповідно до ст.56 Конституції України
кожен має право на відшкодування за
рахунок держави чи органів місцевого
самоврядування матеріальної чи
моральної шкоди, завданої незаконними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їх посадових
і службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

Враховуючи характер правовідносин
сторін, яки виникли з приводу
оскарження незаконних дій відповідача,
питання щодо стягнення моральної шкоди
регулюються ст.1167 ЦК України.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п. п. 3, 5 постанови N 4 від 31
березня 1995 року «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Проте як вбачається з матеріалів
справи позивачем не надано жодного
підтвердження факту заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань, як того вимагають
вищенаведені норми.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що вирішуючи справу, суд
1-ї інстанції постановив правильне по
суті судове рішення але з помилковим
застосуванням норм матеріального
права, у зв'язку з чим воно підлягає
зміні, а позов ОСОБА_4 частковому
задоволенню.

Керуючись ч. 1 ст. 195, ст. 196, п.2 ч.1 ст.198, п.1
ч.1 ст. 201 та ч.2 ст. 205 КАС України, колегія
суддів -

постановила:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Овідіопольському районі Одеської
області - задовольнити частково.

Постанову Овідіопольського районного
суду Одеської області від 28 лютого 2014
року по адміністративній справі за
позовом ОСОБА_4 до Управління
пенсійного фонду України в
Овідіопольському районі Одеської
області про визнання неправомірним
рішення та зобов'язання вчинити певні
дії - змінити.

Викласти її резолютивну частину в
наступній редакції:

«Позов ОСОБА_4 до Управління пенсійного
фонду України в Овідіопольському
районі Одеської області про визнання
неправомірним рішення та зобов'язання
вчинити певні дії - задовольнити
частково.

Визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Овідіопольському районі Одеської
області щодо відмови ОСОБА_4 у
перерахунку розміру щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Овідіопольському
районі Одеської області здійснити
перерахунок та виплачувати ОСОБА_4
щомісячне довічне грошове утримання
судді у відставці у розмірі 90%
грошового утримання працюючого на
відповідній посаді судді на підставі
довідки №152 від 29 листопада 2013 року
наданої апеляційним судом
Кіровоградської області, без обмеження
граничного розміру з 01 грудня 2013 року
до зміни розміру суддівської
винагороди, та виплатити різницю між
нарахованим та фактично виплаченим
грошовим утриманням на дату виконання
рішення суду.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.»

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через 5-ть днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку у
відповідності до положень діючого
законодавства до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:/підпис/Ю.В.
ЯковлевСуддя:/підпис/Ю.В.
ОсіповСуддя:/підпис/Д.В. Запорожан