Справа № 2а/0570/1583/2012
Суддя: Гаманко О.І.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/30015/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Гаманка
О.І.

суддів Білуги С. В.

Загороднього А.Ф.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Куйбишевському
районі м. Донецька на постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17 квітня 2012
року у справі за позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Куйбишевському районі м. Донецька до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Куйбишевському
районі м. Донецька про стягнення
заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2012 року Управління Пенсійного
фонду України в Куйбишевському районі
м. Донецька звернулось до суду з
позовом до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Куйбишевському
районі м. Донецька про стягнення суми
витрат з виплати пенсії по втраті
годувальника за період з 01.11.2011 року по
31.12.2011 року на загальну суму 7731,57 грн.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 06 березня
2012 року у позові відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17 квітня 2012
року скасовано рішення суду першої
інстанції та прийнято нове рішення,
яким позов задоволено.

Не погоджуючись зі вказаним рішенням
суду апеляційної інстанції, Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Куйбишевському
районі м. Донецька оскаржило його у
касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив
скасувати вказане судове рішення з
мотивів порушення апеляційним судом
норм матеріального права та залишити в
силі постанову суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи і правильність
застосування судами норм
процесуального та матеріального права,
судова колегія дійшла висновку про те,
що касаційна скарга підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18,
ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22,
ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26,
ОСОБА_27 одержують в УПФУ в
Куйбишевському районі м. Донецька
пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, які загинули внаслідок
нещасного випадку на виробництві, що
підтверджується актами та свідоцтвами
про смерть.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_21 на момент загибелі чоловіків
було 30 років, ОСОБА_20 було 45 років,
ОСОБА_23 було 45 років, ОСОБА_14 було 38
років, ОСОБА_15 було 40 років, ОСОБА_13 було
44 роки, ОСОБА_12 було 33 роки, ОСОБА_5 було
41 рік, ОСОБА_6 було 34 роки, ОСОБА_29 було
51 рік, ОСОБА_17 на момент було 27 років,
ОСОБА_4 було 50 років, ОСОБА_3 було 42 роки,
ОСОБА_16 було 38 років, ОСОБА_11 було 42
роки, ОСОБА_9 було 38 років, ОСОБА_10 було 42
роки, ОСОБА_8 було 39 років, ОСОБА_18
було 46 років, ОСОБА_19 було 43роки, ОСОБА_22
було 52 роки.

За період з 01.11.2011 року по 31.12.2011 року
позивачем виплачено витрат з виплати
пенсії по втраті годувальника на
загальну суму 7731,57 грн.

Надані відповідачу Управлінням
Пенсійного фонду України в
Куйбишевському районі м. Донецька акти
щомісячної звірки за період з 01.11.2011
року по 31.12.2011 року були підписані
Фондом з таблицями розбіжностей, в тому
числі стосовно дружин, які отримують
пенсію по втраті годувальника, які були
працездатні та не перебували на
утриманні померлого на момент смерті
годувальника.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, виходив з того, що
дружини померлих з досягненням 55
річного віку отримали право на пенсію
по втраті годувальника на підставі
статті 37 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" (надалі - Закон №1788),
проте це не є підставою для
зобов'язання Фонду відшкодувати
виплачену пенсію по втраті
годувальника Управлінню Пенсійного
фонду України, оскільки відповідно до
положень Закону України від 23.09.1999 N
1105-XIV "Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (далі - Закон №1105) вони
не мали право на отримання пенсії по
втраті годувальника.

Також у своєму рішенні суд апеляційної
інстанції виходив з того, що згідно з
приписами Закону № 1105 для здійснення
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків відшкодування
Пенсійному фонду витрат на виплату
пенсій у зв'язку з втратою годувальника
дружина померлого саме на момент
смерті годувальника повинна досягти 55
років, перебувати на утриманні та не
працювати, або мати інвалідність. При
цьому, факт знаходження на утриманні
повинен бути доведений в установленому
порядку. Відповідно до Закону № 1788
дружина може отримувати пенсію у
зв'язку з втратою годувальника при
досягненні 55 років після смерті
чоловіка

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується зі вказаними висновком
суду першої інстанції з огляду на
наступне.

Відповідно до абзацу 2 пункту 5 частини
першої статті 24 Закону №1105
встановлено, що якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між Фондом соціального страхування від
нещасних випадків і страховиками з
інших видів соціального страхування
виникають спори щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернувся застрахований.
Страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Відповідно до статті 33 Закону № 1105 у
разі смерті потерпілого право на
одержання щомісячних страхових виплат
(пенсій згідно з підпунктом "д" пункту 1
частини першої статті 21 цього Закону)
мають непрацездатні особи, які
перебували на утриманні померлого або
мали на день його смерті право на
одержання від нього утримання, а також
дитина померлого, яка народилася
протягом не більш як десятимісячного
строку після його смерті.

Такими непрацездатними особами є,
зокрема, жінки, які досягли 55 років, і
чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони
не працюють.

Згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини
першої статті 21 Закону № 1105 у разі
настання страхового випадку Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Відповідно до статті 37 Закону №1788
право на пенсію в разі втрати
годувальника мають непрацездатні
члени сім'ї померлого годувальника, які
були на його утриманні (стаття 38).
Батьки і чоловік (дружина) померлого,
які не були на його утриманні, також
мають право на пенсію, якщо згодом
втратили джерело засобів до існування.

Непрацездатними членами сім'ї
вважаються, зокрема, батько, мати,
дружина, чоловік, якщо вони є
інвалідами або досягли: чоловіки - 60
років, жінки - 55 років.

Ураховуючи, що на день смерті
потерпілих - годувальників ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24,
ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27 були
працездатними, не мали групи
інвалідності, не досягли 55-річного
віку, до них не можуть бути застосовані
положення Закону № 1105, а отже, правові
підстави для відшкодування Фондом
Управлінню витрат на виплату пенсії по
втраті годувальника, призначеної
відповідно до статті 37 Закону № 1788,
відсутні.

Відповідно до статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Куйбишевському
районі м. Донецька задовольнити.

Постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17 квітня 2012
року скасувати, а постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 06
березня 2012 року у справі за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Куйбишевському районі м. Донецька до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Куйбишевському
районі м. Донецька про стягнення
заборгованості залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.І. Гаманко

Судді
С.В. Білуга

А.Ф.Загородній