Справа № 815/301/14
Суддя: Цховребова М. Г
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/301/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2014 року

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді -
Цховребової М.Г.

при секретарі судового засідання
- Скачок Р.В.

за участю:

представників позивачів -
ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача -
Кононєнко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Одесі
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Головного управління
Державної міграційної служби України в
Одеській області про визнання
протиправним та скасування рішення, -

встановив:

З урахуванням ухвали суду від 25.02.2014
року про об'єднання в одне провадження
адміністративних справ, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 звернулись до Одеського
окружного адміністративного суду з
позовом до Головного управління
Державної міграційної служби України в
Одеській області, з урахуванням
уточнення адміністративного позову,
про визнання протиправним та
скасування висновку відповідача від
28.10.2013 року щодо скасування дозволу на
імміграцію в Україну ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
ОСОБА_8 в частині, що стосується ОСОБА_4
та ОСОБА_5.

В судовому засіданні представники
позивачів підтримали адміністративний
позов, просили суд задовольнити його в
повному обсязі з підстав, викладених в
адміністративному позові та в
уточненнях адміністративного позову.
(а.с.4-5, 92-94)

Представник відповідача заперечувала
проти позову, просила суд відмовити у
його задоволенні повністю з підстав,
викладених у письмових запереченнях
проти позову. (а.с.84-86, 88-90)

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши докази, наявні в
матеріалах справи, суд дійшов до
висновку, що даний адміністративний
позов підлягає задоволенню повністю, з
наступних підстав.

В судовому засіданні
встановлено, що 14.03.2003 року громадянин
України ОСОБА_9 та громадянка
Республіки Молдова ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрували шлюб, про що
в Книзі реєстрації шлюбів 14.03.2003 року
зроблено відповідний актовий запис за
№ 99. (а.с.9, 45)

28 березня 2008 року Ізмаїльським МВ ГУМВС
України в Одеській області ОСОБА_4
виданий паспорт громадянина України,
Серія НОМЕР_1. (а.с.6-7)

28.08.2003 року ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4 / ОСОБА_4
/ позивач - 1) начальникові ВГІРФО УМВС
України в Одеській області подано
заяву, в якій вона просила прийняти
документи для оформлення виду на
проживання в м. Ізмаїл без
2-річного цензу перебування у шлюбі з
громадянином України ОСОБА_9. Також
вона зазначила, що у шлюбі перебуває з
14.03.2003 року, інших підстав для
оформлення виду на проживання немає.
(а.с.39)

10.09.2003 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, - дочкою ОСОБА_4 (далі -
ОСОБА_5 / позивач - 2) подано:

- заяви про видачу виду на
проживання на Україні, згідно яких
заяви та документи прийнято ВДДГІРФО
Ізмаїльського МВ УМВС України в
Одеській області (а.с.68-70);

- заяви-анкети про залишення в
Україні на постійне проживання
(відповідно, вх. 4118 та вх. 4117 від 03.10.2003
року) (а.с.40-41, 50-51).

Згідно з висновком про залишення на
постійне місце проживання в Україні
громадян Молдови ОСОБА_4 та ОСОБА_5
(а.с.71), затвердженим начальником ВГІРФО
УМВС України в Одеській області 28.10.2003
року, старший інспектор ВГІРФО
Ізмаїльського МВ УМВС України в
Одеській області, розглянувши
матеріали про залишення на постійне
місце проживання в Україні сім'ї
ОСОБА_4, вважав: видати посвідку для
проживання в Україні громадянці
Молдови ОСОБА_4 та громадянці Молдови
ОСОБА_5 на підставі ст. 4 Закону України
«Про імміграцію».

13.06.2013 року на розгляд Головного
управління ДМС України в Одеській
області (далі - відповідач / ГУ ДМС
України в Одеській області) надійшли
матеріали обміну посвідки на постійне
проживання в Україні за клопотанням
громадянки Молдови ОСОБА_5, в ході
розгляду яких службовою особою ГУ ДМС
України в Одеській області була
проведена додаткова перевірка
законності отримання заявницею
дозволу на імміграцію в Україну.

За результатами проведеної перевірки
складено висновок щодо скасування
дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_8 від 28.10.2013 року, який
погоджено начальником відділу
імміграційної роботи управління по
роботі з іноземцями та біженцями ГУ ДМС
України в Одеській області та 28.10.2013
року затверджено Першим заступником
начальника ГУ ДМС України в Одеській
області. (а.с.74-75)

Згідно змісту зазначеного висновку, в
ході перевірки встановлено:

- 03.10.2003 року до відділу
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб України в Одеській
області з Ізмаїльського МВ УМВС
України в Одеській області надійшли
матеріали справи щодо залишення на
постійне проживання в Україні
громадянки Республіки Молдова ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з неповнолітніми
дітьми громадянками Молдови ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2;

- окрім заяви встановленого
зразка, в матеріалах справи наявні
автобіографія заявниці, свідоцтво про
народження серії НОМЕР_2 видане,
повторно, 24.07.1982 року районним відділом
ЗАЦС м. Комрат Р. Молдова, архівна
виписка Департаменту інформаційних
технологій Головного управління
цивільного стану Р. Молдова № 51 від
25.04.1987 року про розірвання шлюбу з
громадянином Молдови ОСОБА_12,
свідоцтво про одруження з громадянином
України ОСОБА_9 - НОМЕР_3 видане 14.03.2003
року відділом РАГС Ізмаїльського
міського управління юстиції Одеської
області, копія паспорту гр. Молдови
серії НОМЕР_4 виданого 07.10.1999 року
установою ОО Кишинів, терміном дії до
07.10.2004 року з перекладом на українську
мову, копія паспортного документу
чоловіка серії НОМЕР_5 виданого 26.02.1999
року Ізмаїльським МВ УМВС України в
Одеській області та копія свідоцтва
про народження молодшої доньки - ОСОБА_8
серії НОМЕР_6 видане 03.07.1992 року
Комратським районним відділом ЗАГС Р.
Молдова;

- у якості підстав для імміграції в
Україну ОСОБА_4 зазначила факт
перебування у шлюбі з уродженцем та
громадянином України;

- клопотання щодо отримання
дозволу на імміграцію в Україну
старшої доньки заявниці - ОСОБА_5,
подане до матеріалів справи окремо,
разом зі свідоцтвом про народження
серії НОМЕР_7 виданим 09.09.1987 року
Комратським районним відділом ЗАЦС,
копією паспорту серії НОМЕР_8 видане
13.08.2003 року установою ОО Кишинів,
терміном дії до 13.08.2008 року,
нотаріально-засвідченою згодою ОСОБА_9
на матеріальне забезпечення заявниць,
довідкою з місця його роботи, договором
купівлі-продажу рухомого майна та
медичними довідками;

- в результаті розгляду справи, на
підставі статті 4 Закону України «Про
імміграцію», 28.10.2003 року ОСОБА_4, разом з
неповнолітніми дітьми ОСОБА_8 та
ОСОБА_5, отримала дозвіл на імміграцію в
Україну та була документована
посвідкою на постійне проживання серії
НОМЕР_9. Цього ж дня ОСОБА_5 отримала
власний документ на постійне
проживання в Україні серії НОМЕР_10, як
особа, яка досягла 16-тирічного віку;

- згідно висновку по справі, дозвіл
на імміграцію в Україну ОСОБА_4
отримала як особа, яка перебуває у
шлюбі з громадянином України, але
Законом України «Про імміграцію», а
саме пунктом 1 частини 3 статті 4 Закону
передбачена можливість імміграції
одного з подружжя, якщо другий з
подружжя, з ким він перебуває у шлюбі
понад два роки є громадянином України;

- шлюб заявниці з громадянином
України на час її звернення тривав
менше року, отже не міг бути підставою
її імміграції в Україну;

- крім того, в матеріалах справи
наявна власноручно написана заява
ОСОБА_4 щодо можливості розгляду її
клопотання без двох років шлюбу з
громадянином України, за відсутності
інших підстав для імміграції, що
свідчить про усвідомлення нею
неправомірності отримання документу
на право постійного проживання в
Україні, а далі і її дітьми;

- інших підстав для імміграції
вищевказаних громадян на територію
України в матеріалах справи не
вбачається.

Згідно висновку щодо скасування
дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_8 від 28.10.2013 року,
службова особа ГУ ДМС України в
Одеській області вважала за доцільне,
зокрема:

- згідно вимог п. 6 розділу IV ст. 12
Закону України «Про імміграцію» дозвіл
на імміграцію в Україну гр.гр. Молдови
ОСОБА_4, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 - скасувати;

- в паспортних документах
громадянок Молдови ОСОБА_4 та ОСОБА_5 -
штамп «дозволено постійне проживання в
Україні» -анулювати;

- посвідки на постійне проживання
в України серії НОМЕР_9 та НОМЕР_10 від
28.10.2003 року визнати недійсними та
вилучити;

- оформити гр.гр. Молдови ОСОБА_4,
ОСОБА_8 та ОСОБА_5 виїзд на батьківщину,
тощо.

Не погоджуючись із зазначеним
висновком відповідача від 28.10.2013 року,
позивачі оскаржили його у судовому
порядку в частині, що стосується
позивачів.

На доведення обставин, на яких
ґрунтуються вимоги, позивачами суду
також надано копії, зокрема (а.с.8, 190-197):

- картки фізичної особи - платника
податків, 04.04.2008 року виданої ОСОБА_4
Ізмаїльською ОДПІ Одеської області;

- витягу з домової книги для
прописки громадян, які мешкають в домі
АДРЕСА_1;

- Свідоцтва про шлюб від 10.09.2010 року
громадянина України ОСОБА_14 та
громадянки Республіки Молдова ОСОБА_5;

- Свідоцтва про народження
ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_15, Серія НОМЕР_11,
відповідно до якого, батько: громадянин
України ОСОБА_14, мати: громадянка
Республіки Молдова ОСОБА_5.

На доведення обставин, викладених в
оскарженому висновку та на яких
ґрунтуються заперечення, відповідачем
суду надано копії, зокрема (а.с.34-82, 198-204):

- справи про залишення на ПМП в
Україні громадянок Молдови ОСОБА_5 та
ОСОБА_4, 2003 рік;

- лист управління у справах
біженців та іноземців ГУ ДМС України в
Одеській області за вих. № 5/3-166 від
26.03.2014 року;

- зразок заяви про надання дозволу
на імміграцію в Україну;

- наказу Міністерства внутрішніх
справ України від 17.07.2012 року № 626 «Про
функціонування ДМС»;

- наказу Міністерства внутрішніх
справ України від 27.12.2012 року № 1200 «Про
передачу ДМС повноважень з оформлення
громадянам України документів для
виїзду за кордон».

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 2, 4, 6 ст. 71 КАС України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суб'єкт владних повноважень повинен
подати суду всі наявні у нього
документи та матеріали, які можуть бути
використані як докази у справі. У разі
невиконання цього обов'язку суд
витребовує названі документи та
матеріали.

Якщо особа, яка бере участь у справі,
без поважних причин не надасть докази
на пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

Спірні правовідносини врегульовано
законодавством (чинним та у редакції
станом на час виникнення відповідних
правовідносин): Законами України «Про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства» від 4 лютого 1994 року №
3929-ХІІ (далі - ЗУ № 3929-ХІІ), «Про
імміграцію» від 7 червня 2001 року № 2491-III
(далі - ЗУ № 2491-III), Порядком провадження
за заявами про надання дозволу на
імміграцію і поданнями про його
скасування та виконання прийнятих
рішень, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 26
грудня 2002 року № 1983 (далі - Порядок № 1),
Порядком оформлення і видачі посвідки
на постійне проживання, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 26 грудня 2002 року № 1983 (далі - Порядок
№ 2).

Згідно зі ст. 3 ЗУ № 3929-XII (у редакції
станом на час звернення позивачів із
вищенаведеними заявами та прийняття
рішення за ними) іноземці та особи без
громадянства можуть у встановленому
порядку іммігрувати в Україну на
постійне проживання або прибути для
працевлаштування на визначений термін,
а також тимчасово перебувати на її
території.

Іноземці та особи без громадянства, які
іммігрували на постійне проживання або
прибули для тимчасового
працевлаштування, отримують посвідки
відповідно на постійне або тимчасове
проживання.

Порядок видачі дозволу на імміграцію, а
також посвідки на постійне проживання
та вирішення інших питань, пов'язаних з
імміграцією іноземців та осіб без
громадянства, визначається Законом
України про імміграцію.

Відповідно до ст. 1 ЗУ № 2491-III (у редакції
станом на час звернення позивачів із
вищенаведеними заявами та прийняття
рішення за ними), зокрема:

дозвіл на імміграцію - рішення
спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади з
питань імміграції та підпорядкованих
йому органів, що надає право іноземцям
та особам без громадянства на
імміграцію;

посвідка на постійне проживання -
документ, що підтверджує право
іноземця чи особи без громадянства на
постійне проживання в Україні.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЗУ № 2491-III (у редакції
станом на час звернення позивачів із
вищенаведеними заявами та прийняття
рішення за ними) питання імміграції
регулюються Конституцією України, цим
Законом та іншими нормативно-правовими
актами, що не повинні їм суперечити.

Відповідно до положень пп. 3 п. 2 Порядку
№ 1 (у редакції станом на час звернення
позивачів із вищенаведеними заявами та
прийняття рішення за ними) рішення за
заявами про надання дозволу на
імміграцію залежно від категорії
іммігрантів приймають територіальні
підрозділи Департаменту в міських,
районних у містах управліннях органів
внутрішніх справ (далі - територіальні
підрозділи) - стосовно іммігрантів, які
на законних підставах перебувають на
території України і є іммігрантами
позаквотової категорії (крім
іммігрантів, стосовно яких рішення
приймає Департамент), а саме, зокрема,
одного з подружжя, якщо другий з
подружжя, з яким він перебуває у шлюбі
понад два роки, є громадянином України,
дітей і батьків громадян України.

Згідно п. 10 Порядку № 1 (у
редакції станом на час звернення
позивачів із вищенаведеними заявами та
прийняття рішення за ними) заяви про
надання дозволу на імміграцію
подаються:

до територіальних підрозділів за
місцем проживання - особами, які
тимчасово перебувають в Україні на
законних підставах;

до закордонних дипломатичних установ
України за місцем постійного
проживання - особами, які постійно
проживають за межами України.

Пунктом 11 Порядку № 1 (у редакції станом
на час звернення позивачів із
вищенаведеними заявами та прийняття
рішення за ними) встановлено, що для
отримання дозволу на імміграцію разом
із заявою встановленого Департаментом
за погодженням з МЗС зразка подаються:

копія документа, що посвідчує особу
(підтверджує громадянство (підданство)
чи статус особи без громадянства);

три фотокартки розміром 3,5 х 4,5
сантиметра;

документ про місце проживання (в
Україні та за кордоном);

документально підтверджені відомості
про склад сім'ї (копії свідоцтва про
народження, свідоцтва про шлюб,
документів про усиновлення,
встановлення опіки чи піклування тощо);

документ, виданий
лікувально-профілактичним закладом
про відсутність у заявника хвороб,
зазначених у пункті 5 частини п'ятої
статті 9 Закону України "Про імміграцію"
(крім осіб, зазначених у пунктах 1 і 3
частини третьої статті 4 Закону). Особи,
які постійно проживають за межами
України, подають документ, виданий
лікувальним закладом держави за місцем
проживання, який підлягає легалізації
в установленому порядку, якщо інше не
передбачено міжнародними договорами;

довідка, видана компетентним органом
держави попереднього проживання або її
дипломатичним представництвом чи
консульською установою в Україні, про
відсутність судимості (крім осіб,
зазначених у пунктах 1 і 3 частини
третьої статті 4 Закону України "Про
імміграцію"). У виняткових випадках
такі відомості можуть бути отримані
Департаментом чи територіальними
органами і підрозділами шляхом
надсилання відповідного запиту
компетентним органам іноземних держав,
з якими укладено договір про правову
допомогу у цивільних, сімейних та
кримінальних справах;

квитанція про сплату державного мита
або консульського збору, якщо за дії,
пов'язані з наданням дозволу на
імміграцію, законодавством
передбачена їх сплата, або документ,
який підтверджує наявність пільг щодо
сплати.

Документи, визначені пунктами 1 - 10
частини сьомої статті 9 Закону України
"Про імміграцію", додатково подаються
відповідно до категорії іммігрантів.

У разі необхідності відповідні
територіальні органи і підрозділи, які
забезпечують провадження у справах з
питань імміграції, можуть затребувати
інші документи, що уточнюють наявність
підстав для надання дозволу на
імміграцію, якщо це не суперечить
Закону України "Про імміграцію", а також
запросити для бесіди заявників чи
інших осіб.

Документи, видані компетентними
органами іноземних держав, підлягають
легалізації в установленому порядку,
якщо інше не передбачено міжнародними
договорами України. Копії цих
документів, а також письмове
підтвердження згоди на імміграцію та
гарантії приймаючих осіб, передбачені
пунктом 6 частини сьомої статті 9 Закону
України "Про імміграцію", подаються
нотаріально засвідченими. Документи,
відомості за якими можуть змінюватися,
можуть бути подані протягом шести
місяців від дня їх видачі.

Відповідно до п. 4 Порядку № 2 (у
редакції станом на час звернення
позивачів із вищенаведеними заявами та
прийняття рішення за ними) для
оформлення посвідки подаються такі
документи:

заява встановленого Державним
департаментом у справах громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб
(далі - Департамент) зразка;

копія паспортного документа з
імміграційною візою;

копія рішення про надання дозволу на
імміграцію;

квитанція про сплату державного мита
або документ, який підтверджує
наявність пільг щодо його сплати.

Згідно з п. 7 Порядку № 2 (у редакції
станом на час звернення позивачів із
вищенаведеними заявами та прийняття
рішення за ними) посвідка на постійне
проживання видається під розписку
заявникам, законним представникам
іммігрантів або за їх дорученням,
засвідченим нотаріально, іншим особам.

У паспортному документі іммігранта на
останній вільній сторінці
проставляється відмітка встановленого
зразка про наявність дозволу на
постійне проживання в Україні.

Відповідно до п. 19 Порядку № 1 (у
редакції станом на час звернення
позивачів із вищенаведеними заявами та
прийняття рішення за ними) рішення про
надання дозволу на імміграцію чи про
відмову у наданні такого дозволу діє
протягом року від дня його прийняття.

Особи, яким надано дозвіл на
імміграцію, зобов'язані протягом
періоду дії дозволу звернутися до:

закордонних дипломатичних установ
України із заявою про оформлення
імміграційної візи, якщо вони постійно
проживають за межами України, та після
прибуття в Україну - протягом п'яти
робочих днів до територіального
підрозділу за місцем проживання із
заявою про видачу посвідки на постійне
проживання;

до територіального підрозділу за
місцем проживання із заявою про видачу
посвідки на постійне проживання, якщо
вони перебувають на законних підставах
в Україні.

При цьому заявник повинен особисто
звернутися до територіального
підрозділу за місцем проживання хоч би
один раз - для подання заяви про надання
дозволу на імміграцію чи для отримання
посвідки (у тому разі коли із поважних
причин він не зміг подати заяву про
надання дозволу на імміграцію
особисто).

Іммігранти, які отримали посвідки,
повинні зареєструватися за місцем
постійного проживання, а у разі зміни
місця проживання - перереєструватися в
порядку, встановленому для громадян
України.

Відповідно до ст. 4 ЗУ № 2491-III (у редакції
станом на час звернення позивачів із
вищенаведеними заявами та прийняття
рішення за ними) дозвіл на імміграцію
надається в межах квоти імміграції.

Квота імміграції встановлюється
Кабінетом Міністрів України у
визначеному ним порядку по категоріях
іммігрантів:

1) діячі науки та культури, імміграція
яких відповідає інтересам України;

2) висококваліфіковані спеціалісти і
робітники, гостра потреба в яких є
відчутною для економіки України;

3) особи, які здійснили іноземну
інвестицію в економіку України
іноземною конвертованою валютою на
суму не менше 100 (ста) тисяч доларів США,
зареєстровану у порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України;

4) особи, які є повнорідними братом чи
сестрою, дідом чи бабою, онуком чи
онукою громадян України;

5) особи, які раніше перебували в
громадянстві України;

6) батьки, чоловік (дружина) іммігранта
та його неповнолітні діти;

7) особи, які безперервно прожили на
території України протягом трьох років
з дня надання їм статусу біженців в
Україні чи притулку в Україні, а також
їхні батьки, чоловіки (дружини) та
неповнолітні діти, які проживають
разом з ними.

Дозвіл на імміграцію поза квотою
імміграції надається:

1) одному з подружжя, якщо другий з
подружжя, з яким він перебуває у шлюбі
понад два роки, є громадянином України,
дітям і батькам громадян України;

2) особам, які є опікунами чи
піклувальниками громадян України, або
перебувають під опікою чи піклуванням
громадян України;

3) особам, які мають право на набуття
громадянства України за
територіальним походженням;

4) особам, імміграція яких становить
державний інтерес для України.

Згідно з ч. 1 ст. 9 ЗУ № 2491-III (у редакції
станом на час звернення позивачів із
вищенаведеними заявами та прийняття
рішення за ними) заяви про надання
дозволу на імміграцію подаються:

1) особами, які постійно проживають за
межами України, - до дипломатичних
представництв та консульських установ
України за кордоном за місцем їх
постійного проживання;

2) особами, які перебувають в Україні на
законних підставах, - до органів
спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади з
питань імміграції за місцем їх
проживання.

Відповідно до положень ст. 11 ЗУ № 2491-III
(у редакції станом на час звернення
позивачів із вищенаведеними заявами та
прийняття рішення за ними) після
прибуття іммігранта в Україну він
повинен звернутися протягом п'яти
робочих днів до органу спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань імміграції
за місцем проживання із заявою про
видачу йому посвідки на постійне
проживання. До заяви мають додаватися
копія паспортного документа заявника
із проставленою в ньому
імміграційною візою та копія рішення
про надання дозволу на імміграцію.

Орган спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої
влади з питань імміграції протягом
тижня з дня прийняття заяви видає
іммігранту посвідку на постійне
проживання.

Особі, яка перебуває на законних
підставах в Україні і отримала
дозвіл на імміграцію, орган
спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади з
питань імміграції за місцем її
проживання видає посвідку на постійне
проживання протягом тижня з дня
подання нею відповідної заяви.

Згідно ст. 12 ЗУ № 2491-III (у редакції
станом на час прийняття відповідачем
оскарженого рішення (висновку)) дозвіл
на імміграцію може бути скасовано,
якщо:

1) з'ясується, що його надано на
підставі свідомо неправдивих
відомостей, підроблених документів
чи документів, що втратили чинність;

2) іммігранта засуджено в Україні
до позбавлення волі на строк більше
одного року і вирок суду набрав
законної сили;

3) дії іммігранта становлять
загрозу національній безпеці України,
громадському порядку в Україні;

4) це є необхідним для охорони
здоров'я, захисту прав і законних
інтересів громадян України;

5) іммігрант порушив
законодавство про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства;

6) в інших випадках, передбачених
законами України.

Відповідно до п.п. 19, 21-23 Порядку № 2 (у
редакції станом на час прийняття
відповідачем оскарженого рішення
(висновку)):

19. Рішення про надання дозволу на
імміграцію чи про відмову у наданні
такого дозволу діє протягом року від
дня його прийняття.

21. Дозвіл на імміграцію скасовується
органом за місцем його видачі.

Питання щодо скасування дозволу вправі
порушити орган внутрішніх справ, інший
орган виконавчої влади, який у межах
наданих йому повноважень забезпечує
виконання законодавства про
імміграцію, якщо стало відомо про
існування підстав для скасування
дозволу на імміграцію.

22. Для започаткування процедури
розгляду питання про скасування
дозволу на імміграцію відповідне
подання надсилається до органу за
місцем прийняття рішення про надання
такого дозволу.

23. ДМС, територіальні органи і
підрозділи всебічно вивчають у
місячний термін подання щодо
скасування дозволу на імміграцію,
запитують у разі потреби додаткову
інформацію в ініціатора подання, інших
органів виконавчої влади, юридичних і
фізичних осіб, а також запрошують для
надання пояснень іммігрантів, стосовно
яких розглядається це питання. На
підставі результату аналізу
інформації приймається відповідне
рішення.

Про прийняте рішення письмово
повідомляються протягом тижня
ініціатори процедури скасування
дозволу на імміграцію та іммігранти.

На підставі аналізу вищенаведених
вимог законодавства, які регулюють
спірні правовідносини, та встановлених
в судовому засіданні обставин, зокрема
виходячи з того, що:

- дозволом на імміграцію, який
скасовано оскарженим позивачами
висновком відповідача від 28.10.2013 року,
відповідач вважає висновок про
залишення на постійне місце проживання
в Україні громадян Молдови ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, затверджений начальником
ВГІРФО УМВС України в Одеській області
28.10.2003 року, відповідно до якого старший
інспектор ВГІРФО Ізмаїльського МВ УМВС
України в Одеській області вважав:
видати посвідку для проживання в
Україні громадянці Молдови ОСОБА_4 та
громадянці Молдови ОСОБА_5 на підставі
ст. 4 Закону України «Про імміграцію»,
проте:

- по-перше, з вищенаведених
нормативно-правових норм вбачається,
що законодавець відокремлює підстави
та порядок надання дозволу на
імміграцію та видачі (оформлення)
посвідки на постійне проживання,
зокрема, для отримання дозволу на
імміграцію подається заява про надання
дозволу на імміграцію, до якої повинні
бути додані певні документи, для
отримання (оформлення) посвідки на
постійне проживання - заява про видачу
відповідної посвідки, до якої повинні
бути додані певні документи, в т.ч.
копія рішення про надання дозволу на
імміграцію, тощо.

Відповідно, правова позиція
відповідача зі спірних питань - є
помилковою;

- по-друге, дозвіл на
імміграцію позивачам скасовано на
підставі п. 6 ст. 12 ЗУ № 2491-III - в інших
випадках, передбачених законами
України, проте відповідачем ні в
оскарженому рішенні (висновку), ні у
запереченнях, ні представником
відповідача в судовому засіданні, не
зазначено, яким(-и) законом(-и)
передбачено випадок, встановлений
відповідачем, як підставу для
скасування дозволу на імміграцію;

- втретє, станом на 28.10.2013 року
- дату прийняття оскарженого
позивачами рішення (висновку)
відповідача:

Згідно п. 19 Порядку
провадження за заявами про надання
дозволу на імміграцію і поданнями про
його скасування та виконання прийнятих
рішень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 26
грудня 2002 року № 1983,
вищезазначений висновок старшого
інспектора ВГІРФО Ізмаїльського МВ
УМВС України в Одеській області,
затверджений начальником ВГІРФО УМВС
України в Одеській області 28.10.2003 року,
як рішення про надання дозволу на
імміграцію, - не діяв.

На виконання вимог ч.ч. 1, 2 ст.
71 КАС України, подання щодо скасування
дозволу на імміграцію, яке відповідно
до вимог п. 22 Порядку провадження за
заявами про надання дозволу на
імміграцію і поданнями про його
скасування та виконання прийнятих
рішень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 26
грудня 2002 року № 1983, надсилається до
органу за місцем прийняття рішення про
надання такого дозволу для
започаткування процедури розгляду
питання про скасування дозволу на
імміграцію - відповідачем не надано.

З урахуванням встановлених
судом обставин, зокрема, що: 14.03.2003 року
громадянин України ОСОБА_9 та
громадянка Республіки Молдова ОСОБА_4
зареєстрували шлюб, тобто, перебування
у шлюбі понад 10 років; 28.03.2008 року
Ізмаїльським МВ ГУМВС України в
Одеській області ОСОБА_4 виданий
паспорт громадянина України, Серія
НОМЕР_1; 04.04.2008 року Ізмаїльською ОДПІ
Одеської області ОСОБА_4 видано картку
фізичної особи - платника податків;
10.09.2010 року громадянин України ОСОБА_14
та громадянка Республіки Молдова
ОСОБА_5 зареєстрували шлюб, тобто,
перебування у шлюбі понад 3 роки, та
ІНФОРМАЦІЯ_6 у них народився син,
ОСОБА_15, тощо, які відповідачем не
з'ясовувались та відповідно не
враховані при прийнятті оскарженого
висновку, - відповідачем порушено
вимоги п. 23 Порядку провадження за
заявами про надання дозволу на
імміграцію і поданнями про його
скасування та виконання прийнятих
рішень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 26
грудня 2002 року № 1983, зокрема, щодо
всебічного вивчення подання щодо
скасування дозволу на імміграцію, на
підставі результату аналізу
інформації по якому приймається
відповідне рішення;

- інших доводів та/або
доказів щодо обґрунтування
правомірності оскарженого висновку
відповідачем суду не наведено та не
надано;

суд дійшов до висновків про те, що:

- висновок від 28.10.2013 року щодо
скасування дозволу на імміграцію в
Україну ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 в
частині, що стосується ОСОБА_4 та ОСОБА_5
- прийнято відповідачем не на підставі
та не у спосіб, що передбачені
законодавством України;
необґрунтовано, тобто без урахування
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення; непропорційно,
зокрема без дотримання необхідного
балансу між будь-якими несприятливими
наслідками для прав, свобод та
інтересів особи і цілями, на досягнення
яких спрямоване це рішення, тому він є
протиправним та підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 6, 7, 11, 71, 86, 94, 158-162, 167,
184-186 КАС України, суд -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 -
задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
висновок Головного управління
Державної міграційної служби України в
Одеській області від 28.10.2013 року щодо
скасування дозволу на імміграцію в
Україну ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 в
частині, що стосується ОСОБА_4 та
ОСОБА_5.

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через Одеський
окружний адміністративний суд шляхом
подання апеляційної скарги на
постанову суду протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови.

В повному обсязі постанову
складено 8 квітня 2014 року.

Суддя М.Г. Цховребова

08 квітня 2014 року.