Справа № 820/3540/14
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2014-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

06 травня 2014 р.
№ 820/3540/14

Харківський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Рубан В.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження в приміщенні Харківського
окружного адміністративного суду
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Державної установи
"Інститут дерматології та венерології
Національної академії медичних наук
України" (ДУ "ДВ НАМН") про визнання дій
неправомірними,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
установи "Інститут дерматології та
венерології Національної академії
медичних наук України" (ДУ "ДВ НАМН"), в
якому просить суд визнати
неправомірними дії Державної установи
"Інститут дерматології та венерології
Національної Академії Медичної Наук
України" щодо відмови в наданні ОСОБА_1
публічної інформації, у вигляді копій
договорів із додатками та
специфікацією, які були укладені у 2014
році на поставку продуктів, харчування,
згідно коду 10.51.4- Державного
класифікатору продукції та послуг ДК
016:2010.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що
30.01.2014 року позивач звернувся із
інформаційним запитом № 03/із до
Державної установи "Інститут
дерматології та венерології
Національної академії медичних наук
України" (ДУ "ДВ НАМН") про надання
публічної інформації, а саме: надання
копій договорів із додатками та
специфікацією, які були укладені у 2014
році на поставку продуктів харчування,
згідно коду 10.51.4 - Державного
класифікатору продукції та послуг ДК
016:2010 для потреб закладу. Відповідачем
не було надано відповідь на запит, чим
порушено права позивача, а тому він
вважає бездіяльність відповідача не
законною.

У судове засідання позивач не прибув,
був повідомлений належним чином про
час, дату та місце розгляду справи,
надав клопотання, в якому позовні
вимоги підтримав у повному обсязі та
просив позов задовольнити, а справу
розглядати без його участі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, був повідомлений належним
чином про час, дату та місце розгляду
справи, на письмовий запит
Харківського окружного
адміністративного суду від 23.04.2014 року
про надання Статуту Державної установи
"Інститут дерматології та венерології
Національної академії медичних наук
України", довідки Головного управління
Державної казначейської служби
України у Харківській області про
фінансування установи та Витяг з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців,
відповідь надана не була. Про причину
неявки, всупереч ч. 2 ст. 40 КАС України,
суд не повідомив, заперечень стосовно
позовних вимог не надсилав, заяви про
відкладення розгляду справи або про
розгляд справи без участі представника
відповідача до суду не надходило.

Суд визнає можливим справу розглянути
без участі в судовому засіданні
представників сторін на підставі
наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо
немає перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши наявні в матеріалах справи
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтуються на
повному, всебічному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності,
вважає, що вимоги позивача підлягають
задоволенню виходячи з такого.

Як встановлено судом, 30.01.2014 року
позивач звернувся до Державної
установи "Інститут дерматології та
венерології Національної Академії
Медичної Наук України" з запитом № 03/із
про надання публічної інформації, в
якому ОСОБА_1 просив надати копії
договорів із додатками та
специфікацією, які були укладені у 2014
році на поставку продуктів харчування,
згідно коду 10.51.4 - Державного
класифікатору продукції та послуг ДК
016:2010 для потреб закладу.

Відповідач на вказаний запит відповіді
у термін передбачений Законом України
"Про доступ до публічної інформації" не
надав, та лише листом від 05.03.2014р. № 193,
тобто після звернення ОСОБА_1 з даним
позовом до суду, повідомив, що
запитувана інформація є
конфіденційною.

Суд, оцінюючи дії суб'єкта владних
повноважень на відповідність ч. 3 ст. 2
КАС України, приходить до наступного.

Порядок здійснення та забезпечення
права особи на доступ до інформації, що
знаходиться у володінні суб'єкта
владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації
визначено Законом України "Про доступ
до публічної інформації".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
доступ до публічної інформації"
публічна інформація - це відображена та
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація, що була
отримана або створена в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом.

Згідно з ст. 12 Закону України "Про
доступ до публічної інформації"
суб'єктами відносин у сфері доступу до
публічної інформації є: 1) запитувачі
інформації - фізичні, юридичні особи,
об'єднання громадян без статусу
юридичної особи, крім суб'єктів владних
повноважень; 2) розпорядники інформації
- суб'єкти, визначені у статті 13 цього
Закону; 3) структурний підрозділ або
відповідальна особа з питань запитів
на інформацію розпорядників
інформації.

Згідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про
доступ до публічної інформації"
розпорядниками інформації для цілей
цього Закону визнаються: 1) суб'єкти
владних повноважень - органи державної
влади, інші державні органи, органи
місцевого самоврядування, органи влади
Автономної Республіки Крим, інші
суб'єкти, що здійснюють владні
управлінські функції відповідно до
законодавства та рішення яких є
обов'язковими для виконання; 2) юридичні
особи, що фінансуються з державного,
місцевих бюджетів, бюджету Автономної
Республіки Крим, - стосовно інформації
щодо використання бюджетних коштів; 3)
особи, якщо вони виконують делеговані
повноваження суб'єктів владних
повноважень згідно із законом чи
договором, включаючи надання освітніх,
оздоровчих, соціальних або інших
державних послуг, - стосовно
інформації, пов'язаної з виконанням
їхніх обов'язків; 4) суб'єкти
господарювання, які займають домінуюче
становище на ринку або наділені
спеціальними чи виключними правами,
або є природними монополіями, -
стосовно інформації щодо умов
постачання товарів, послуг та цін на
них.

Відповідно до ст. 19 Закону України
"Про доступ до публічної інформації" 1.
Запит на інформацію - це прохання особи
до розпорядника інформації надати
публічну інформацію, що знаходиться у
його володінні. 2. Запитувач має право
звернутися до розпорядника інформації
із запитом на інформацію незалежно від
того, стосується ця інформація його
особисто чи ні, без пояснення причини
подання запиту. 3. Запит на інформацію
може бути індивідуальним або
колективним. Запити можуть подаватися
в усній, письмовій чи іншій формі
(поштою, факсом, телефоном, електронною
поштою) на вибір запитувача. 4.
Письмовий запит подається в довільній
формі.

Згідно з ст. 20 вказаного Закону 1.
Розпорядник інформації має надати
відповідь на запит на інформацію не
пізніше п'яти робочих днів з дня
отримання запиту.

Суд зазначає, що відповідно до Витягу з
ЄДРЮОФОП Державна установа "Інститут
дерматології та венерології
Національної академії медичних наук
України" є державною установою, яка
заснована Національною академією
медичних наук України.

Крім того, при розгляді справи
встановлено, що 03.03.2014р. ОСОБА_1
звернувся до Харківського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою, в якій просив суд визнати
неправомірними дії Державної установи
"Інститут дерматології та венерології
Національної Академії Медичних Наук
України" щодо відмови в наданні ОСОБА_1
публічної інформації, у вигляді копій
договорів із додатками та
специфікацією, які були укладені у 2014
році на доставку продуктів харчування,
згідно коду 10.51.1 - Державного
класифікатору продукції та послуг ДК
016:2010. Постановою Харківського
окружного адміністративного суду по
справі 820/3543/14 від 28.03.2014р. року
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Державної установи "Інститут
дерматології та венерології
Національної Академії Медичних Наук
України" задоволено в повному обсязі.
Визнані неправомірними дії Державної
установи "Інститут дерматології та
венерології Національної Академії
Медичної Наук України" щодо відмови в
наданні ОСОБА_1 публічної інформації, у
вигляді копій договорів із додатками
та специфікацією, які укладені у 2014
році на доставку продуктів харчування,
згідно коду 10.51.1 - Державного
класифікатору продукції та послуг ДК
016:2010. Вказана постанова набула
законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 КАС України суд
вжив передбачені законом заходи,
необхідні для з'ясування всіх обставин
у справі, у тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи. Таким чином судом
з'ясовано, що судовим рішенням у справі
820/3543/14 встановлено, що Державна
установа "Інститут дерматології та
венерології Національної Академії
Медичної Наук України" в розумінні
Закону України «Про доступ до
публічної інформації" є юридичною
особою, що фінансується з державного
бюджету.

Згідно з ст. 255 КАС України постанова
або ухвала суду, яка набрала законної
сили, є обов'язковою для осіб, які
беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.
Обставини, які були встановлені
постановою, що набрала законної сили, в
одній адміністративній справі не
можуть оспорюватися в іншій судовій
справі за участю тих самих сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1 ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Зі змісту запиту позивача від 30.01.2014
року про надання публічної інформації
вбачається, що останній стосується
інформації щодо використання
бюджетних коштів, а саме копій
договорів із додатками та
специфікацією, які були укладені у 2014
році на доставку продуктів харчування,
згідно коду 10.51.4 - Державного
класифікатору продукції та послуг ДК
016:2010.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач є розпорядником
інформації для цілей Закону України
"Про доступ до публічної інформації".

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України
"Про доступ до публічної інформації"
публічна інформація є відкритою, крім
випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України "Про
доступ до публічної інформації"
інформацією з обмеженим доступом є: 1)
конфіденційна інформація; 2) таємна
інформація; 3) службова інформація.

Статтю 6 Закону України "Про доступ до
публічної інформації визначено
критерії обмеження доступу до
публічної інформації. Так, відповідно
до частини другої цієї статті
обмеження доступу до інформації
здійснюється відповідно до закону при
дотриманні сукупності таких вимог: 1)
виключно в інтересах національної
безпеки, територіальної цілісності або
громадського порядку з метою
запобігання заворушенням чи злочинам,
для охорони здоров'я населення, для
захисту репутації або прав інших людей,
для запобігання розголошенню
інформації, одержаної конфіденційно,
або для підтримання авторитету і
неупередженості правосуддя; 2)
розголошення інформації може завдати
істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода
від оприлюднення такої інформації
переважає суспільний інтерес в її
отриманні.

За умови додержання сукупності всіх
трьох підстав може бути обмежено
доступ до інформації.

Як було встановлено під час розгляду
справи відповідач не надав позивачу
відповіді у встановлений Законом
термін і лише після відкриття
провадження у вказаній справі листом
від 05.03.2014р. № 193 повідомив позивача про
відмову в наданні копій договорів,
пославшись саме на конфіденційність
запитуваної інформації, однак не
вказав існування жодного з критеріїв
віднесення запитуваної інформації до
інформації з обмеженим доступом.
Наявність існування таких критеріїв
щодо запитуваної позивачем інформації
не виявлено і судом. Обов'язок
доведення того, що доступ до інформації
може бути обмежений, покладається на
розпорядника публічної інформації.

Також, суд зазначає, що відповідно до
частини 7 статті 6 вказаного Закону
обмеженню доступу підлягає інформація,
а не документ. Якщо документ містить
інформацію з обмеженим доступом, для
ознайомлення надається інформація,
доступ до якої необмежений.

Крім того, суд звертає увагу, що
відповідно до ч. 5 ст. 6 Закону України
"Про доступ до публічної інформації"
визначено, що не може бути обмежено
доступ до інформації про розпорядження
бюджетними коштами, володіння,
користування чи розпорядження
державним, комунальним майном, у тому
числі до копій відповідних документів,
умови отримання цих коштів чи майна,
прізвища, імена, по батькові фізичних
осіб та найменування юридичних осіб,
які отримали ці кошти або майно. При
дотриманні вимог, передбачених
частиною другою цієї статті, зазначене
положення не поширюється на випадки,
коли оприлюднення або надання такої
інформації може завдати шкоди
інтересам національної безпеки,
оборони, розслідуванню чи запобіганню
злочину.

Враховуючи викладене вище, суд
приходить до висновку, що відповідачем
неправомірно ненадана позивачу
публічна інформація на запит від 30.01.2014
року.

На підставі викладеного, керуючись
Законом України "Про доступ до
публічної інформації", ст.ст. 11, 72, 94, 160,
161, 163, 167, 186, 254, 255, Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Державної установи "Інститут
дерматології та венерології
Національної академії медичних наук
України" (ДУ "ДВ НАМН") про визнання дій
неправомірними - задовольнити в
повному обсязі.

2. Визнати неправомірними дії
Державної установи "Інститут
дерматології та венерології
Національної Академії Медичної Наук
України" щодо не надання ОСОБА_1
публічної інформації, у вигляді копій
договорів із додатками та
специфікацією, які були укладені у 2014
році на поставку продуктів, харчування,
згідно коду 10.51.4- Державного
класифікатору продукції та послуг ДК
016:2010.

3. Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня її проголошення, у разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

4. Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Рубан В.В.