Справа № 806/267/14
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2014-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Попова
Суддя-доповідач:Охрімчук І.Г.
УХВАЛА

іменем України

"05" травня 2014 р.
Справа № 806/267/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Охрімчук І.Г.

суддів:
Зарудяної Л.О.

Кузьменко Л.В.

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Новоград-Волинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області на
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від "06" лютого
2014 р. у справі за позовом Фізична
особа-підприємець ОСОБА_3 до
Новоград-Волинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області про визнання дій
неправомірними та скасування вимоги ,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2014р. підприємець ОСОБА_3
звернулась до суду з позовом про
визнання протиправними дії
Новоград-Волинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області та скасування
вимоги №Ф29 від 08.01.2014р. про сплату боргу
в сумі 3820,50 грн.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 06.02.2014р.
позов задоволено. Скасовано вимогу
Новоград-Волинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області №Ф-29 від 08.01.2014
року.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням, Новоград-Волинська об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області звернулась до
суду з апеляційною скаргою, в якій
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
прийняти нове про відмову в позові.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
дослідивши докази, зібрані в
матеріалах справи, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
скарги з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається та
судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем,
про що свідчить свідоцтво про державну
реєстрацію фізичної особи - підприємця
серії НОМЕР_1 (а.с.9). Згідно зі
свідоцтвом про сплату єдиного податку
серії НОМЕР_3 ОСОБА_3 є платником
єдиного податку за видом діяльності -
роздрібна торгівля (а.с.10). З
пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2
від 07.12.2011р. вбачається, що ОСОБА_3
призначено пенсію за віком (а.с.3).
Матеріали справи свідчать, що позивач
отримує пенсію за віком, призначену
відповідно до Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Новоград-Волинською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області винесено вимогу
від 08.01.2014 року №Ф-29 про сплату недоїмки
зі сплати єдиного внеску в сумі 3820,50
грн. (а.с.8).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того , що у
даному випадку положення ст.55 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" потрібно
розуміти в контексті з положеннями ст.26
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Відтак, пенсія за віком
може бути надана особі, яка не досягла
пенсійного віку, встановленого Законом
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", за
умови, якщо остання працювала або
проживала на територіях
радіоактивного забруднення. Позивач є
пенсіонером, який отримує пенсію за
віком, з урахуванням чого має
передбачене п.4 ст.4 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", право на
звільнення від сплати єдиного внеску.

Колегія суддів погоджується позицію
суду першої інстанції , виходячи з
наступного.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначає Закон
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" від 08.07.2010 року
№ 2464-VI, який набрав чинності з 01.01.2011
року.

Згідно ст.19 Конституції України, органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" від 08.07.2010 року
№ 2464-VI, який набрав чинності з 01.01.2011
року (у редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин),
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування (далі -
єдиний внесок) - консолідований
страховий внесок, збір якого
здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

В силу положень п.4 ч.1 ст.4 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" платниками
єдиного внеску є фізичні
особи-підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Частиною 4 статті 4 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" передбачено, що
особи, зазначені у п.4 ч.1 цієї статті,
які обрали спрощену систему
оподаткування, звільняються від сплати
за себе єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування. Вказана норма
набрала законної сили 06.08.2011 року, тому
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку про те, що позивач звільнений
від сплати єдиного внеску.

Відповідно до абз.24 ст.1 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", пенсіонер -
особа, яка відповідно до цього Закону
отримує пенсію, довічну пенсію, або
члени її сім'ї, які отримують пенсію в
разі смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

Згідно із ч.1 ст. 9 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", відповідно до цього
Закону за рахунок коштів Пенсійного
фонду в солідарній системі
призначаються такі пенсійні виплати: 1)
пенсія за віком; 2) пенсія по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (у тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Статтею 26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" передбачені умови
призначення пенсії за віком, а саме
досягнення віку 60 років та наявності
страхового стажу не менше 15 років.

Виходячи зі змісту норм Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" - особи, що стали
інвалідами внаслідок захворювання,
пов'язаного з перебуванням на фронті,
ліквідацією наслідків Чорнобильської
катастрофи чи виконанням
інтернаціонального обов'язку, мають
право на призначення дострокової
пенсії за віком після досягнення
чоловіками 55 років, жінками - 50 років та
за наявності страхового стажу не менше
25 років для чоловіків і не менше 20 років
для жінок.

Статтею 55 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" встановлюються умови
надання пенсій за віком особам, які
працювали або проживали на територіях
радіоактивного забруднення.

Так, абз.1 ст.55 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
передбачено, що особам, які працювали
або проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого ст.26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

У даному випадку положення ст.55 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" потрібно
розуміти в контексті з положеннями ст.26
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Відтак, пенсія за віком
може бути надана особі, яка не досягла
пенсійного віку, встановленого Законом
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", за
умови, якщо остання працювала або
проживала на територіях
радіоактивного забруднення.

Отже, пенсіонер за віком - це та особа,
яка перебуває на обліку у відповідному
територіальному управлінні Пенсійного
Фонду України та отримує пенсію за
віком, незважаючи на те, що її вік
менший, ніж визначений частиною першої
статті 26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", оскільки норми діючого
пенсійного законодавства при
наявності визначених законом умов,
передбачають призначення пенсії за
віком із зменшенням пенсійного віку,
встановленого ст.26 цього Закону.
Позивач є пенсіонером, який отримує
пенсію за віком, з урахуванням чого має
передбачене п.4 ст.4 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", право на
звільнення від сплати єдиного внеску.

За таких обставин, посилання
відповідача на те, що до позивача не
може бути застосовано положення
частини четвертої статті 4 Закону №
2464-VI є необґрунтованими, оскільки
зазначена норма права не пов'язує
звільнення від сплати єдиного внеску
із досягненням особою певного віку, а
передбачає звільнення від сплати цього
платежу всіх пенсіонерів за віком, яким
є позивач.

Крім того судова колегія зазначає те,
що обставини того, що виконавчі
документи про стягнення суми
заборгованості по сплаті внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування знаходиться на
виконанні у відділі державної
виконавчої служби і питання щодо
стягнення зазначеної суми
заборгованості досліджувались судами
у попередніх справах суд не може взяти
до уваги, так як із матеріалів даної
справи не можливо встановити за який
саме період стягується недоїмка по
виконавчих листах, яка сума
заборгованості і за який період вона
стягнута.

Отже, оспорювана вимога про сплату
недоїмки зі сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування є
неправомірною, оскільки позивач у
зв'язку з призначенням йому пенсії за
віком звільнений від обов'язку
сплачувати єдиний соціальний внесок.

Колегія вважає, що суд першої
інстанції, дослідивши докази
обґрунтовано задовольнив позовні
вимоги позивача.

Відповідно до ст.200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Оскільки постанову Житомирського
окружним адміністративним судом від 06
лютого 2014 року винесено з правильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права і суд дав
правильну оцінку обставинам справи, то
колегія суддів апеляційної інстанції
не знаходить підстав, які могли б
призвести до зміни чи скасування
зазначеної постанови.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому її
потрібно залишити без задоволення, а
постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Новоград-Волинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
залишити без задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "06" лютого
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
І.Г. Охрімчук

судді: (підпис)
Л.О. Зарудяна

(підпис)
Л.В. Кузьменко

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ І.Г. Охрімчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Фізична
особа-підприємець ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам:
Новоград-Волинська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області
вул.Ушакова,3,м.Новоград-Волинський,Жит
омирська область,11700

4-третій особі: - ,