Справа № 2а-5182/10
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

14 квітня 2014 року Справа № 9104/97695/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
головного управління Пенсійного фонду
України в Тернопільській області на
постанову Чортківського районного
суду Тернопільської області від 13
грудня 2010 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до головного управління
Пенсійного фонду України в
Тернопільській області про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
здійснити перерахунок доплати до
пенсії як непрацюючому пенсіонеру і
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 23.11.2010 року звернувся в суд
першої інстанції з адміністративним
позовом до головного управління
Пенсійного фонду України в
Тернопільській області в якому просив
визнати неправомірними дії та
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок та доплату до пенсії, як
непрацюючому пенсіонеру за проживання
у зоні посиленого радіоекологічного
контролю у розмірі однієї мінімальної
заробітної плати з 01.11.2007 року по даний
час (на день ухвалення рішення суду) із
дотриманням вимог ст. 39 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з
урахуванням розміру мінімальної
заробітної плати, встановленої Законом
України Про Державний бюджет України
на відповідний рік або іншим
відповідним законодавством,
зобов'язати виплачувати доплату до
пенсії і додаткову пенсію із
дотриманням вимог ст. 39, ч.3 ст. 67 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
з урахуванням розміру мінімальної
заробітної плати та мінімальної пенсії
за віком, встановленої Законом України
Про Державний бюджет України на
відповідний рік або іншим відповідним
законодавством.

Постановою Чортківського районного
суду Тернопільської області від 13
грудня 2010 року (прийнятою в порядку
скороченого провадження) позов
задоволено частково, зобов'язано
головне управління Пенсійного фонду
України в Тернопільській області
здійснити перерахунок та доплату до
пенсії, як непрацюючому пенсіонеру за
проживання у зоні посиленого
радіоекологічного контролю позивачу,
нараховувати доплату до пенсії із
дотриманням вимог ст. 39, ч. 3 ст. 67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
доплату до пенсії у розмірі однієї
мінімальної заробітної плати з 11.11.2007
року по 31.12.2007 року, починаючи з 22.05.2008
року, з урахуванням розмірів
мінімальної заробітної плати,
встановлених Законом України Про
Державний бюджет України на
відповідний рік або іншим відповідним
законодавством з урахуванням
виплачених сум, які необхідно
проводити до виникнення обставин, з
якими закон пов'язує виникнення, зміну
чи припинення спірних правовідносин, в
решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції головного управління
Пенсійного фонду України в
Тернопільській області оскаржило його
в апеляційному порядку, вважає, що
постанова суду прийнята з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд
першої інстанції залишив поза увагою,
що відповідно до ст. 39 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (в
редакції, що діяла до 01.01.2008 року) пенсії
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають у зоні посиленого
радіоекологічного контролю
підвищується у розмірах, встановлених
громадянам, які працюють на цих
територіях. В особовій справі позивача
є дані про те, що після виходу на пенсію
він продовжував працювати, а тому
надбавка до пенсії не встановлювалася.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
фінансування витрат,пов'язаних з
реалізацією даного Закону,
здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету, коштів, які
враховується при визначені
міжбюджетних трансфертів та інших
джерел, не заборонених законом.

На підставі викладеного просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та винести нове рішення в
якому відмовити у задоволені позовних
вимог.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183-2 цього кодексу.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних міркувань.

ОСОБА_1 постійно проживає на території
зони посиленого радіоекологічного
контролю та отримує пенсію за вислугу
років.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 39 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» пенсії
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають у зоні посиленого
радіоекологічного контролю
підвищуються у розмірі однієї
мінімальної заробітної плати. Вказаний
розмір підвищення до пенсії зазнали
змін, що відбулись відповідно до п.п.9
п.28 розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», який
набрав чинності 01 січня 2008 року. Проте,
рішенням Конституційного Суду України
№10-рп/2008 від 22 травня 2008 року визнано
неконституційними та такими, що
втратили чинність з дня ухвалення
вказаного рішення, а тому, дані статті
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» залишились чинними в
первинній редакції.

Відповідач виплачував позивачу
підвищення до пенсії в розмірах,
передбачених постановами Кабінету
Міністрів України від 28 травня 2008 року
№530 «Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян» та від 26
липня 1996 року № 836 «Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
що є значно меншими.

Виходячи з принципу пріоритетності
законів над підзаконними актами при
визначенні позивачу розміру
підвищення до пенсії, застосуванню
підлягають ст. 39 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а не
згадані вище постанови уряду, оскільки
останні істотно звужують обсяг раніше
встановлених законом прав.

Відповідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», мінімальний розмір
пенсії за віком встановлюється в
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність
визначеного законом, при цьому, вірно
вважав, що положення ч. 3 ст. 28 згаданого
Закону не є перешкодою для
застосування мінімального розміру
пенсії за віком для обчислення інших
пенсій чи доплат, пов'язаних з
мінімальною пенсією за віком, оскільки
чинним законодавством не встановлено
іншого, крім передбаченого ч. 1 цієї
статті мінімального розміру пенсії за
віком.

Згідно ч. 3 ст. 67 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», в разі
збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам,
віднесеним до 1,2,3,4 категорії, та розмір
щомісячної компенсації сім'ям за
втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції
не застосував вимоги ч. 2 ст. 99 КАС
України згідно якої для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод чи інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який обчисляється з дня коли особа
дізналась або повинна була дізнатись
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів, а згідно ч.1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Враховуючи вище викладене, приймаючи
до уваги дату звернення позивача до
суду із розглядуваним позовом (23.11.2010
року), відсутність поважних причин для
поновлення строку, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги в частині з 01.11.2007 року
по 22.05.2010 року включно слід залишити без
розгляду.

Законом України «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» від 14 червня 2011 року N
3491-VI, Прикінцеві положення Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік» доповнено пунктом 4, яким
установлено, що у 2011 році норми і
положення ст. 39 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання вимог Закону України від 14
червня 2011 року № 3491-VI «Про внесення
змін до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік» Кабінетом
Міністрів України прийнято постанову
від 6 липня 2011 року № 745 «Про
встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету», яка набрала
чинності 23 липня 2011 року. Вказані зміни
в законодавстві неконституційними не
визнавались.

Відтак, до набрання чинності
зазначеною постановою Кабінету
Міністрів України, тобто до 23 липня 2011
року, у справах щодо розміру доплати до
пенсії слід застосовувати положення
ст.39 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Відповідно до копії довідки з місця
роботи, ОСОБА_1 з 09.10.2010 року по 20.04.2011
року продовжував працювати, тому
колегія суддів приходить до висновку,
що позовні вимоги щодо перерахунку та
виплати доплати до пенсії відповідно
ст. 39 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», підлягає задоволенню за
період з 23.05.2010 року по 08.10.2010 та з 21.04.2011
року по 22.07.2011 року включно.

З врахуванням вище наведеного судова
колегія вважає, що доводи апеляційної
скарги являються суттєвими і складають
підстави для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм процесуального права, які
призвели до неправильного вирішення
справи, а також має місце
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Керуючись ст. 160, ч. 10 ст. 183-2, ст.197, п. 3 ч. 1
ст. 198, ст. 202, ст. 203, ст.205, ст.207, ст. 254 КАС
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу головного
управління Пенсійного фонду України в
Тернопільській області задовольнити
частково, скасувати постанову
Чортківського районного суду
Тернопільської області від 13 грудня 2010
року у справі № 2а-5182/10.

Прийняти нову постанову, якою позов
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії головного управління
Пенсійного фонду України в
Тернопільській області щодо невиплати
ОСОБА_1 підвищення до пенсії за період 23
травня 2010 року до 08 жовтня 2010 року та з 21
квітня 2011 року до 22 липня 2011 року
включно згідно ст. 39 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
неправомірними.

Зобов'язати головне управління
Пенсійного фонду України в
Тернопільській області здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_1, як
непрацюючому пенсіонеру, який проживає
у зоні посиленого радіоекологічного
контролю підвищення до пенсії у
розмірі однієї мінімальної заробітної
плати, передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 39
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 23 травня 2010
року до 08 жовтня 2010 року та з 21 квітня 2011
року до 22 липня 2011 року включно та з
врахуванням ст. 28 Закону України «Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум.

Позовні вимоги за період з 01.11.2007 року
по 22.05.2010 включно залишити без розгляду.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин