Справа № К/9991/7/11-С
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/7/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: Сіроша
М.В.,

суддів:
Блажівської Н.Є.,

Усенко Є.А.

секретар: Бовкун В.В.,

за участю представників Генеральної
прокуратури України - Наумова А.О.;
Міністерства юстиції України -
Заінчковського Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Кабінету
Міністрів України на постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 грудня 2010
року у адміністративній справі за
позовом Заступника Генерального
прокурора України до Кабінету
Міністрів України, треті особи: Фонд
державного майна України, Херсонський
державний завод «Палада»,

про визнання розпорядження частково
протиправним,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2008 року Заступник
Генерального прокурора України (далі -
Прокурор) звернувся із позовом до
Кабінету Міністрів України (далі -КМУ)
про визнання протиправним
розпорядження №367-р від 22.02.2008 року «Про
затвердження переліків господарських
товариств і холдингових компаній,
державні пакети акцій (частки) яких
підлягають продажу, державних
підприємств, і холдингових компаній і
відкритих акціонерних товариств, які
підлягають підготовці до продажу в 2008
році» (далі - Розпорядження №367-р) в
частині здійснення продажу
Херсонського державного заводу
«Палада» (далі - Завод).

На обґрунтування позову зазначив, що
оскільки державний завод входить до
переліку підприємств, установ,
організацій оборонно-промислового
комплексу і забезпечує
обороноздатність держави, спірне
розпорядження щодо здійснення його
приватизації прийняте незаконно.

9 липня 2009 року постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва, у
задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції зазначив, що чинним
законодавством заборона на здійснення
приватизації заводу не встановлена.

Ліцензії на вчинення господарської
діяльності у сфері забезпечення
обороноздатності держави завод не має,
Розпорядження №367-р є законним.

16 грудня 2010 року постановою Київського
апеляційного адміністративного суду
постанова Окружного адміністративного
суду м. Києва від 9 липня 2009 року
скасована, позов задоволений.

Розпорядження №367-р в частині продажу
заводу визнане протиправним та
скасоване.

Задовольняючи позов суд апеляційної
інстанції зазначив, що Розпорядження
№367-р прийняте з порушенням чинного
законодавства, оскільки Завод спірним
розпорядженням віднесений до переліку
підприємств, установ і організацій
оборонно-промислового комплексу.

Господарська діяльність заводу
пов'язана із забезпеченням
обороноздатності держави і його
приватизація неможлива.

КМУ звернувся із касаційною
скаргою з вимогою скасування постанови
Київського апеляційного
адміністративного суду та залишення в
силі постанови Окружного
адміністративного суду м. Києва,
посилаючись на порушення апеляційним
судом норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
апеляційним судом норм матеріального і
процесуального права, обговоривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, 22.02.2008 року КМУ
прийняв Розпорядження №367-р, яким
затвердив перелік господарських
товариств і холдингових компаній,
державні пакети акцій (частки) яких
підлягають продажу в 2008 році, в якому
був зазначений і Завод.

17 жовтня 2008 року на спірне
розпорядження в частині включення до
нього Заводу Прокурор вніс протест.

6 листопада 2008 року Прем'єр-міністром
України протест Прокурора був
відхилений з тих підстав, що Завод не
має ліцензії на здійснення
господарської діяльності у сфері
розроблення, виготовлення, реалізації,
ремонту, модернізації та утилізації
озброєння, військової техніки,
військової зброї і боєприпасів до неї,
що передбачено Законом України «Про
ліцензування певних видів
господарської діяльності», а його
продукція використовується іншими
підприємствами, які здійснюють,
зокрема, будівництво та ремонт суден,
кораблів і підводних човнів.

Зазначено, що діяльність заводу
безпосередньо не впливає на
забезпечення обороноздатності
держави, а протягом останніх восьми
років завод не залучався до виконання
державного оборонного замовлення з
виробництва продукції військового
призначення та подвійного
використання для потреб оборони. Завод
не підпадає під ч. 2 ст. 5 Закону України
«Про приватизацію державного майна.
Спірним розпорядженням визначена лише
підготовка для продажу вказаних
об»єктів.

Про відхилення протесту до Прокуратури
України був надісланий лист.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України
«Про приватизацію державного майна»
приватизації не підлягають об'єкти, які
мають загальнодержавне значення,
основним видом діяльності яких є
виробництво товарів (робіт, послуг), що
мають загальнодержавне значення, які
забезпечують обороноздатність
держави.

Згідно з розпорядженням
Прем'єр-міністра України № 244-р від
26.04.2007 року затверджений перелік
підприємств, установ і організацій
оборонно-промислового комплексу до
якого входить і Завод.

Рішенням Ради національної безпеки та
оборони України від 15.02.2008 року «Про
забезпечення національних інтересів і
національної безпеки у сфері
приватизації та концептуальні засади
їх реалізації», введеним в дію Указом
Президента України № 200 від 6.03.2008 року,
передбачено проведення приватизації
об'єктів державної власності
оборонно-промислового комплексу
відповідно до затвердженої в
установленому порядку програми
розвитку такої галузі (Державна
цільова програма реформування та
розвитку оборонно-промислового
комплексу, затверджена постановою
Кабінету Міністрів України № 766 від
27.08.2008 року).

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції зазначив, що
відповідно до листа Прем'єр-міністра
України від 6.11.2008 року Завод не має
ліцензії на провадження господарської
діяльності у сфері розроблення,
виготовлення, реалізації, ремонту,
модернізації та утилізації озброєння,
військової техніки, військової зброї і
боєприпасів до неї, що передбачено
Законом України «Про ліцензування
певних видів господарської
діяльності», а його продукція
(композитні доки та різноманітні
плаваючі залізобетонні споруди)
використовуються іншими
підприємствами, які здійснюють,
зокрема, будівництво та ремонт суден,
кораблів і підводних човнів.

Протягом останніх восьми років завод
не залучався до виконання державного
оборонного замовлення з виробництва
продукції військового призначення та
подвійного використання для потреб
оборони.

Відповідно до оскаржуваного
розпорядження був затверджений
перелік господарських товариств і
холдингових компаній, державні пакети
акцій (частки) яких підлягають продажу,
державних підприємств, холдингових
компаній і відкритих акціонерних
товариств, які підлягають підготовці
до продажу в 2008 році.

Згідно з Указами Президента України
№317/2008 від 11.04.2008 року та № 638/2008 від
21.07.2008 року Розпорядження № 367-р в
частині продажу відкритого
акціонерного товариства
«Науково-дослідний і
проектно-конструкторський інститут
атомного та енергетичного
насособудування» було зупинене.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України № 1221 від 29.12.2010 року
утворений Державний концерн
«Укроборонпром». Постановою Кабінету
Міністрів України № 374 від 6.04.2011 року до
цієї постанови були внесені зміни і до
переліку Державного концерну
«Укроборонпром» включений також Завод.

Скасовуючи постанову Окружного
адміністративного суду і
задовольняючи позов, апеляційний
адміністративний суд передчасно
прийшов до висновку щодо
невідповідності висновків Окружного
адміністративного суду встановленим
обставинам у справі і не звернув увагу
та належним чином не дослідив
обставини, викладені у листі
Прем»єр-міністра України.

Зокрема, суд не звернув увагу на те, що
Завод не має ліцензії на здійснення
господарської діяльності у сфері
розроблення, виготовлення, реалізації,
ремонту, модернізації та утилізації
озброєння, військової техніки,
військової зброї і боєприпасів до неї,
що передбачено Законом України «Про
ліцензування певних видів
господарської діяльності», а
виготовляє композитні доки та плаваючі
залізобетонні споруди, які
використовуються різними
підприємствами для будівництва та
ремонту суден, кораблів та підводних
човнів, не залучався до державного
замовлення з виробництва продукції
військового призначення та потреб
оборони і законодавчо встановленої
заборони на приватизацію Заводу не
існує.

Питання чи безпосередньо впливає на
забезпечення обороноздатності держави
діяльність Заводу, а також чи є
основним видом його діяльності
виробництво товарів (робіт, послуг), що
мають загальнодержавне значення, які
забезпечують обороноздатність держави
Київським апеляційним
адміністративним судом не були
вирішені і належна правова оцінка
встановленим обставинам у справі не
була надана.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду не можна
вважати такою, що ухвалена з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права і вона підлягає
скасуванню з направленням
адміністративної справи на новий
судовий розгляд до Київського
апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування судових
рішень з направленням справи на новий
розгляд є порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справ.

Керуючись ст.,ст. 220, 221, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Кабінету Міністрів
України задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 грудня 2010
року скасувати, адміністративну справу
направити на новий судовий розгляд до
Київського апеляційного
адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:
Сірош М.В.

Блажівська Н.Є.

Усенко Є.А.