Справа № 2а-1611/11/0970
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2014-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2014 року
Справа №
70121/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Онишкевича Т.В.,

суддів
Дяковича В.П., Іщук Л.П.,

з участю секретаря судового засідання
Нефедової А.О.,

представника відповідача
Лаврука В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 05
липня 2011 року у справі за його позовом
до державної податкової інспекції в м.
Івано-Франківську про скасування
податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ :

У травні 2011 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - ФОП)
звернувся до суду з адміністративним
позовом, у якому просив скасувати
податкове повідомлення-рішення
державної податкової інспекції в м.
Івано-Франківську (далі - ДПІ) № /0
від 04.05.2011 року про визначення
підприємству суми податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість (далі - ПДВ) у сумі 33060,00 грн., з
яких 19063,00 грн. за основним платежем та
14297,00 грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 05
липня 2011 року у справі № 2а-1611/11/0970 у
задоволенні позову було відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ФОП
просив зазначену постанову суду першої
інстанції скасувати і ухвалити нову
про задоволення його позовних вимог у
повному обсязі. Апеляційну скаргу
обґрунтовує тим, що неправомірність
судового рішення по даній справі в
першу чергу випливає з того, що
правочин між позивачем та ТзОВ «Бізнес
Стандарт Універсал» на даний час
залишається чинним і в установленому
порядку він не визнаний недійсним, а
тому віднесення до податкового кредиту
позивача суми ПДВ по відносинах із цим
контрагентом є правомірним у випадку
підтвердження позивачем податковою
накладною цієї суми ПДВ з податкового
кредиту.

ДПІ зроблено висновок про
безпідставність віднесення суми ПДВ в
розмірі 19063,00 грн. до податкового
кредиту через відсутність
товарно-транспортних накладних (які не
є обов'язковим документом при
здійсненні купівлі-продажу товарів) та
актів приймання-передачі товарів.

Апелянт зазначає, що на момент
перевірки податковий кредит був
підтверджений відповідною податковою
накладною, виписаною ТзОВ «Бізнес
Стандарт Універсал», однак надати її
для позапланової перевірки станом на
15.04.2011 року в позивача не було
можливості, оскільки її разом з іншими
документами бухгалтерського та
податкового обліку було вилучено
працівниками податкової міліції
згідно з протоколом обшуку від 09.12.2010
року.

Окрім того, на думку апелянта, оскільки
правочин між позивачем та ТзОВ «Бізнес
Стандарт Універсал» в установленому
порядку не було визнано недійсним, то
всі правильно оформлені первинні
документи, які подавалися позивачем і
його контрагентом до податкових
органів, не суперечать закону.

Представник відповідача у ході
апеляційного розгляду заперечив
обґрунтованість поданої апеляційної
скарги, просив залишити оскаржуване
судове рішення без змін.

Позивач на виклик апеляційного суду не
прибув, що не перешкоджає розгляду
справи на підставі ч. 4 ст. 196 КАС
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апелянта у їх сукупності, апеляційний
суд приходить до переконання, що подана
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що у
ході проведеної ДПІ з 11.04.2011 року по
15.04.2011 року позапланової невиїзної
документальної перевірки з дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства по операціях, здійснених
з ТзОВ «Бізнес Стандарт Універсал» за
період з 01.09.2010 року до 30.09.2010 року, за
результатами якої складено акт за №
2081/17-3/НОМЕР_1 від 15.04.2011 року,
встановлено, що позивач проводив
фінансово-господарські операції з ТзОВ
«Бізнес Стандарт Універсал», за
рахунок яких був сформований
податковий кредит.

Так, згідно з поданим до ДПІ Додатком №
5 до Декларації з податку на додану
вартість за вересень 2010 року позивачем
до складу податкового кредиту включено
суму ПДВ на підставі податкових
накладних, отриманих від ТзОВ «Бізнес
Стандарт Універсал» на суму 19063,33 грн.

Для перевірки податковому органу не
представлені документи, що
підтверджують факт оплати за товари
вказаному постачальнику,
товарно-транспортних документів, які
відображають шлях спрямування вантажу
від пункту його відправлення до пункту
його призначення, актів
приймання-передачі товару при
проведенні фінансово-господарських
операцій із зазначеним контрагентом .

У ході перевірки позивачу наданий
запит щодо надання для перевірки
документів, що підтверджують
формування податкового кредиту за
період з 01.09.2010 року до 30.09.2010 року, а
також з питань взаємовідносин із ТзОВ
«Бізнес Стандарт Універсал». На
виконання даного запиту позивач
повідомив про неможливість
підтвердити документально
фінансово-господарські операції з ТзОВ
«Бізнес Стандарт Універсал» з причин
вилучення даних документів на підставі
постанови про проведення обшуку від
09.12.2010 року.

Судом встановлено, що відповідно до
постанови про проведення обшуку від
09.12.2010 року за місцем діяльності ФОП
проведений обшук, в результаті якого
вилучені документи, в т.ч. накладні та
податкові накладні.

Твердження представника позивача про
неможливість підтвердити
документально під час перевірки та в
судовому засіданні
фінансово-господарські операції з ТзОВ
«Бізнес Стандарт Універсал» з причин
вилучення даних документів на підставі
вищевказаної постанови про проведення
обшуку від 09.12.2010 року, суд до уваги не
бере, оскільки відповідно до змісту
постанови не вбачається, що такі
документи вилучено.

Крім того, згідно інформації ДПА в
Івано-Франківській області від 07.06.2011
року, документи ФОП за вересень 2010 року
по фінансово-господарських операціях
здійснених з ТзОВ «Бізнес Стандарт
Універсал» працівниками податкової
міліції не вилучались.

Даючи правову оцінку постанові суду
першої інстанції та доводам апелянта,
що викладені у апеляційній скарзі, суд
апеляційної інстанції виходить із
такого.

Судом встановлено, ДПІ було проведено
позапланову невиїзну документальну
перевірку позивача з дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства по операціях, здійснених
з ТзОВ «Бізнес Стандарт Універсал» за
період з 01.09.2010 року до 30.09.2010 року, за
результатами якої складено акт за №
2081/17-3/НОМЕР_1 від 15.04.2011 року.

У ході перевірки ДПІ зроблено висновок
про порушення ФОП пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3, п. 4.1
ст. 4, пп. 7.4.1, пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7, пп. 7.5.1 п. 7.5
ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість», в результаті чого
донараховано ПДВ в розмірі 19063,33 грн. за
період з 01.09.2010 року по 30.09.2010 року (а.с.
11-22).

На переконання апеляційного суду, суть
даного публічно-правового спору
зводиться до відсутності, на думку
податкового органу, у позивача
документів, необхідних для
підтвердження реального характеру
господарських операції з ТзОВ «Бізнес
Стандарт Універсал».

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами та вимоги до таких
документів передбачено приписами п.1.2
ст. 1, п.2.1, 2.4, 2.15, 2.16 ст. 2 «Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку»,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.1995 року № 88,
який зареєстровано в Міністерстві
юстиції України 05.06.1995 року за № 168/704,
ст. 2 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», п. 3.2 ст. 3, ст. 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні»

За правилами пп. 7.4.1. п. 7.4. ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів (послуг), але не вище рівня
звичайних цін, у разі якщо договірна
ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою цим же Законом, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Приписами пп. 7.4.4. п. 7.4. ст. 7 цього ж
Закону встановлено, що якщо платник
податку придбаває (виготовляє)
матеріальні та нематеріальні активи
(послуги), які не призначаються для їх
використання в господарській
діяльності такого платника, то сума
податку, сплаченого у зв'язку з таким
придбанням (виготовленням), не
включається до складу податкового
кредиту.

Окрім того, згідно з пп. 7.4.5. п. 7.4. ст. 7
вказаного Закону, не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями.

Відповідно до пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону
датою виникнення права платника
податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій: або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків; або дата
отримання податкової накладної, що
засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг).

При цьому за правилами ст. 1 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
господарською операцією слід вважати
дію або подію, яка викликає зміни в
структурі активів та зобов'язань,
власному капіталі підприємства.

Первинним документом є документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. (ч. 1 ст. 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» цього ж Закону).

За правилами ч. 2 ст. 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» первинні та
зведені облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити:

назву документа (форми);

дату і місце складання;

назву підприємства, від імені якого
складено документ;

зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;

посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення;

особистий підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Водночас статтею 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Таким чином, будь-які документи (у тому
числі договори, накладні, рахунки тощо)
мають силу первинних документів лише в
разі фактичного здійснення
господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» господарською
операцією є дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства. Відтак, визначальною
ознакою господарської операції є те, що
вона повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Виходячи із наведених приписів Закону
«Про податок на додану вартість»
необхідною умовою для віднесення
сплачених у ціні товарів (послуг) сум
ПДВ є факт придбання товарів та послуг
із метою їх використання в
господарській діяльності.

Таким чином, витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток, а також
податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування ПДВ мають бути
фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту
придбання товарів чи послуг або в разі
якщо придбані товари чи послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку відповідні суми не можуть
включатися до складу витрат для цілей
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з ПДВ навіть за
наявності формально складених, але
недостовірних документів або сплати
грошових коштів.

Враховуючи те, що позивачем не було
надано доказів транспортування,
отримання та зберігання
товарно-матеріальних цінностей від
ТзОВ «Бізнес Стандарт Універсал», суд
погоджується із думкою суду першої
інстанції про підставність сумнівів
податкового органу щодо реального
характеру таких господарських
операцій, а отже правомірності
відображення відповідних сум у
податковому обліку позивача з ПДВ.

З огляду на викладене суд апеляційної
інстанції приходить до переконання, що
суд першої інстанції, вирішуючи даний
публічно-правовий спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
надав їм належну правову оцінку, а
відтак апеляційна скарга задоволенню
не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 05 липня 2011
року у справі № 2а-1611/11/0970 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів з дня
складання у повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Дякович

Л.П.Іщук

Ухвала у повному обсязі складена 08
травня 2014 року.