Справа № 812/2812/14
Суддя: А.М. Каюда
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 травня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/2812/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Каюди А.М.,

при секретарі: Запорожцевій І.В.,

за відсутності представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Державної податкової
інспекції у м. Сєвєродонецьку
Головного управління Міндоходів у
Луганській області до Приватного
виробничо - комерційного підприємства
«Прогрес - 2000» про стягнення
податкового боргу з орендної плати за
землю в сумі 2199,75грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Державна податкова інспекція
у м. Сєвєродонецьку Головного
управління Міндоходів у Луганській
області звернувся до Луганського
окружного адміністративного суду з
позовом до Приватного виробничо -
комерційного підприємства «Прогрес -
2000» в якому позивачем заявлено вимогу
про стягнення з відповідача
податкового боргу з орендної плати за
землю в сумі 2199,75 грн. за період з
листопада 2013 року по лютий 2014 року.
Вказаний борг виник внаслідок несплати
відповідачем узгодженого податкового
зобов'язання визначеного в податкових
деклараціях № від 15.02.2013 та
№ від 18.02.2014. З метою стягнення
суми податкового боргу податковим
органом були здійснені відповідні
заходи, а саме направлено податкову
вимогу від 02.04.2013 №Ю 54, однак вони не
призвели до позитивного результату.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився про час, місце та
дату розгляду справи був повідомлений
належним чином, надав до суду 08 травня
2014 року клопотання відповідно до якого
просив провести розгляд справи за
відсутності представника податкового
органу, додатково зазначив, що позов
підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час, місце та
дату розгляду справи був повідомлений
належним чином, правом надати
заперечення проти позову не
скористався.

Відповідно до частини 4 статті 128 КАС
України у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Відповідно до частини 6 статті 71 КАС
України якщо особа, яка бере участь у
справі, без поважних причин не надасть
докази на пропозицію суду для
підтвердження обставин, на які вона
посилається, суд вирішує справу на
основі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог ст.ст. 69-72 КАС України, суд прийшов
до наступного.

Судом встановлено, що Приватне
виробничо - комерційне підприємство
«Прогрес - 2000» зареєстровано в якості
юридичної особи Виконавчим комітетом
Алчевської міської ради Луганської
області 24.03.2000. (а.с.6,7). Довідкою про
взяття на облік платника податків від
09.10.2006 №311/290-54 підтверджується
перебування відповідача на обліку в
ДПІ у м. Сєвєродонецьку Головного
управління Міндоходів у Луганській
області з 29.03.2000. (а.с.8)

Стаття 67 Конституції України
передбачає, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначення вичерпного переліку
податків та зборів, що справляються в
Україні, та порядок їх адміністрування,
платників податків та зборів, їх права
та обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства регулює
Податковий кодекс України.

У відповідності із статтею 14
Податкового кодексу України:

- грошове зобов'язання платника
податків - сума коштів, яку платник
податків повинен сплатити до
відповідного бюджету як податкове
зобов'язання та/або штрафну (фінансову)
санкцію, що справляється з платника
податків у зв'язку з порушенням ним
вимог податкового законодавства та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також санкції за
порушення законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності
(підпункт 14.1.39 пункту 14.1);

- податкове зобов'язання - сума коштів,
яку платник податків, у тому числі
податковий агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством (у
тому числі сума коштів, визначена
платником податків у податковому
векселі та не сплачена в установлений
законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту
14.1);

- податковий борг - сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання (підпункту 14.1.175
пункту 14.1).

Згідно із статтею 16 Податкового
кодексу України платник податків
зобов'язаний: вести в установленому
порядку облік доходів і витрат,
складати звітність, що стосується
обчислення і сплати податків та зборів
(підпункт 16.1.2 пункту 16.1 статті 16);
подавати до контролюючих органів у
порядку, встановленому податковим та
митним законодавством, декларації,
звітність та інші документи, пов'язані
з обчисленням і сплатою податків та
зборів (підпункт 16.1.3 пункту 16.1 статті
16); сплачувати податки та збори в строки
та у розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи (підпункт 16.1.4 пункту 16.1 статті
16).

Відповідно до статті 20 Податкового
кодексу України органи державної
податкової служби мають право
визначати у визначених цим Кодексом
випадках суми податкових та грошових
зобов'язань платників податків,
застосовувати до платників податків
фінансові (штрафні) санкції, стягувати
до бюджетів та державних цільових
фондів суми грошових зобов'язань та/або
податкового боргу у випадках, порядку
та розмірі, встановлених цим Кодексом,
стягувати суми простроченої
заборгованості суб'єкта
господарювання перед державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) за
кредитом (позикою), залученим державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) або під
державну (місцеву) гарантію, а також за
кредитом з бюджету в порядку,
визначеному цим Кодексом; звертатися
до суду щодо стягнення коштів платника
податків, який має податковий борг, з
рахунків у банках, обслуговуючих
такого платника, на суму податкового
боргу або його частини.

Згідно із пунктом 54.1 статті 54
Податкового кодексу України крім
випадків, передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Платник податків відповідно до пункту
57.1 статті 57 Податкового кодексу
України зобов'язаний самостійно
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності із підпунктом 14.1.72
пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу
України земельний податок -
обов'язковий платіж, що справляється з
власників земельних ділянок та
земельних часток (паїв), а також
постійних землекористувачів (далі -
податок для цілей розділу XIII цього
Кодексу).

Розділом ХІІІ Податкового кодексу
України врегульовані питання,
пов'язані з обчисленням та платою за
землю.

Статтею 269 Податкового кодексу України
передбачено, що платниками податку є
власники земельних ділянок, земельних
часток (паїв) та землекористувачі.

Відповідно до статті 285 Податкового
кодексу України базовим податковим
(звітним) періодом для плати за землю є
календарний рік, який починається 1
січня і закінчується 31 грудня того ж
року (для новостворених підприємств та
організацій, а також у зв'язку із
набуттям права власності та/або
користування на нові земельні ділянки
може бути меншим за 12 місяців).

Згідно із пунктом 286.1 статті 286
Податкового кодексу України підставою
для нарахування земельного податку є
дані державного земельного кадастру.

Платники плати за землю (крім фізичних
осіб) самостійно обчислюють суму
податку щороку станом на 1 січня і до 1
лютого поточного року подають
відповідному органу доходів і зборів
за місцезнаходженням земельної
ділянки податкову декларацію на
поточний рік за формою, встановленою у
порядку, передбаченому статтею 46 цього
Кодексу, з розбивкою річної суми
рівними частками за місяцями. Подання
такої декларації звільняє від
обов'язку подання щомісячних
декларацій. При поданні першої
декларації (фактичного початку
діяльності як платника плати за землю)
разом з нею подається довідка (витяг)
про розмір нормативної грошової оцінки
земельної ділянки, а надалі така
довідка подається у разі затвердження
нової нормативної грошової оцінки
землі (пункт 286.2 статті 286 Податкового
кодексу України).

Платник плати за землю має право
подавати щомісяця нову звітну
податкову декларацію, що звільняє його
від обов'язку подання податкової
декларації до 1 лютого поточного року,
протягом 20 календарних днів місяця, що
настає за звітним (пункт 286.3 статті 286
Податкового кодексу України).

У відповідності із пунктом 287.3 статті 287
Податкового кодексу України податкове
зобов'язання щодо плати за землю,
визначене у податковій декларації на
поточний рік, сплачується рівними
частками власниками та
землекористувачами земельних ділянок
за місцезнаходженням земельної
ділянки за податковий період, який
дорівнює календарному місяцю, щомісяця
протягом 30 календарних днів, що
настають за останнім календарним днем
податкового (звітного) місяця.

Податкове зобов'язання з плати за
землю, визначене у новій звітній
податковій декларації, у тому числі за
нововідведені земельні ділянки,
сплачується власниками та
землекористувачами земельних ділянок
за місцезнаходженням земельної
ділянки за податковий період, який
дорівнює календарному місяцю, щомісяця
протягом 30 календарних днів, що
настають за останнім календарним днем
податкового (звітного) місяця (пункт 287.4
статті 287 Податкового кодексу України).

Частиною 288.1 статті 288 Податкового
кодексу України встановлено, що
підставою для нарахування орендної
плати за земельну ділянку є договір
оренди такої земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи
місцевого самоврядування, які
укладають договори оренди землі,
повинні до 1 лютого подавати органу
державної податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
переліки орендарів, з якими укладено
договори оренди землі на поточний рік,
та інформувати відповідний орган
державної податкової служби про
укладення нових, внесення змін до
існуючих договорів оренди землі та їх
розірвання до 1 числа місяця, що настає
за місяцем, у якому відбулися зазначені
зміни.

Згідно із частиною 288.2 статті 288
Податкового кодексу України платником
орендної плати є орендар земельної
ділянки.

Об'єктом оподаткування є земельна
ділянка, надана в оренду (частина 288.3
статті 288 Податкового кодексу України).

Розмір та умови внесення орендної
плати встановлюються у договорі оренди
між орендодавцем (власником) і
орендарем (частина 288.4 статті 288
Податкового кодексу України).

Частиною 288.7 статті 288 Податкового
кодексу України встановлено, що
податковий період, порядок обчислення
орендної плати, строк сплати та порядок
її зарахування до бюджетів
застосовується відповідно до вимог
статей 285-287 цього розділу.

Відповідно до вимог пункту 54.1 статті 54
та пункту 286.2 статті 286 Податкового
кодексу України, Приватне виробничо -
комерційне підприємство «Прогрес - 2000»
подало до податкової інспекції
податкові декларації з плати за землю
(земельний податок) за 2013 рік та 2014 рік,
а саме, податкову декларацію №
від 15.02.2013 та податкову декларацію
№ від 18.02.2014 з плати за землю
(земельний податок та/або орендної
плати за земельні ділянки державної
або комунальної власності). Згідно
зазначених декларації платником
податків самостійно визначено суму
орендної плати за землю що підлягає
сплаті зі відповідні періоди. Так, сума
податку за кожен рік складає 6599,27грн., у
тому числі за податкові (звітні)
періоди січень - листопад 2013 року по
549,94грн., грудень 2013 року - 549,93грн.,
січень - грудень 2014 року по 549,94грн.
(а.с.10-11,12-13)

В порушення вимог пункту 287.3 статті 287
Податкового кодексу України, Приватне
виробничо - комерційне підприємство
«Прогрес - 2000» протягом 30 календарних
днів, що настають за останнім
календарним днем податкового
(звітного) періоду, самостійно суму
податкового зобов'язання з орендної
плати за землю, зазначену у поданих
звітних податкових деклараціях, не
сплатило, внаслідок чого за платником
податків утворився податковий борг з
орендної плати за землю за податковий
(звітній) період з листопада 2013 року по
лютий 2014 року в сумі 2199,75грн., що
підтверджується розрахунком та
карткою особового рахунку. (а.с.21,22)

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового
кодексу України у разі коли платник
податків не сплачує узгодженої суми
грошового зобов'язання в установлені
законодавством строки, орган державної
податкової служби надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

На виконання зазначеної норми
Податкового кодексу України, Державної
податкової інспекції у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міндоходів у Луганській області було
надіслано на адресу платника податків
податкову вимогу №54 від 02.04.2013 з
повідомленням про податковий борг, за
узгодженим грошовим зобов'язанням, що
утворився станом на 02.04.2013 в сумі
1099,88грн. Податкова вимога направлена
податковим органом на адресу
підприємства поштою (а.с.14).

Факту оскарження відповідачем
вищезазначеної податкової вимоги
судом на час розгляду справи не
встановлено, а тому вона вважається
узгодженою. Даних про добровільну
сплату відповідачем наявного
податкового боргу або про відкликання
податкової вимоги у суду на час
розгляду справи не має.

Оскільки податкова вимога №54 від
02.04.2013, є чинною (доказів про
відкликання податкової вимоги суду не
надано), суд прийшов до висновку, що
органом державної податкової служби
при зверненні до адміністративного
суду з позовом про стягнення
податкового боргу дотримані вимоги
норм податкового законодавства.

Підпунктами 87.1 та 87.2 статті 87
Податкового кодексу України визначено,
що джерелами самостійної сплати
грошових зобов'язань або погашення
податкового боргу платника податків є
будь-які власні кошти, у тому числі ті,
що отримані від продажу товарів (робіт,
послуг), майна, випуску цінних паперів,
зокрема корпоративних прав, отримані
як позика (кредит), та з інших джерел, з
урахуванням особливостей, визначених
цією статтею, а також суми надміру
сплачених платежів до відповідних
бюджетів. Джерелами погашення
податкового боргу платника податків є
будь-яке майно такого платника
податків з урахуванням обмежень,
визначених цим Кодексом, а також іншими
законодавчими актами.

Пунктом 95.1.статті 95 Податкового
кодексу України передбачено, що орган
державної податкової служби здійснює
за платника податків і на користь
держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів з рахунків платника
податків у банках, обслуговуючих
такого платника податків, провадиться
не раніше ніж через 60 календарних днів
з дня надіслання такому платнику
податкової вимоги та здійснюється за
рішенням суду, яке направляється до
виконання органам державної
податкової служби, у розмірі суми
податкового боргу або його частини
(підпункти 95.2 та 95.3 статті 95
Податкового кодексу України).

Оскільки у судовому засіданні було
встановлено, що за відповідачем
обліковується податковий борг зі
сплати орендної плати за землю в сумі
2199,75грн. за період листопад 2013 року -
грудень 2014 року, який в добровільному
порядку та в установлені строки
відповідачем як платником податку не
сплачений, наявність вказаного
податкового боргу підтвердження
матеріалами справи, суд приходить до
висновку що позов Державної податкової
інспекції у м. Сєвєродонецьку
Головного управління Міндоходів у
Луганській області є обґрунтований та
таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 94 КАС України у
справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійснені позивачем, з
відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 17, 18, 94, 128, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Державної
податкової інспекції у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міндоходів у Луганській області до
Приватного виробничо - комерційного
підприємства «Прогрес - 2000» про
стягнення податкового боргу з орендної
плати за землю в сумі 2199,75грн.
задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного виробничо -
комерційного підприємства «Прогрес -
2000» (94217, Луганська область, м. Алчевськ,
вул. Горького, 99а, код 30797217) податковий
борг з орендної плати за землю в сумі
2199,75грн. (дві тисячі сто дев'яносто
дев'ять гривень 75 коп.) з рахунків
платника податків у банках,
обслуговуючих такого платника
податків.

Постанова суду може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду. Апеляційна
скарга подається до адміністративного
суду апеляційної інстанції через суд
першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не було
подано.

Суддя
А.М. Каюда