Справа № 802/1008/14-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2014-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

05 травня 2014 р.
Справа № 802/1008/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Альчука Максима
Петровича,

секретаря судового засідання:
Побережської В.В.

позивача: не з'явився

відповідача: Кудрик Я.О.

третьої особи: Боценка Д.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_3

до: управління Пенсійного фонду
України в м. Вінниці, третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача головного
управління Державної казначейської
служби України у Вінницькій області

про: визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Вінницького
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
м. Вінниці (далі - управління ПФУ в м.
Вінниці), третьої особи без самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача головного управління
Державної казначейської служби
України у Вінницькій області (далі -
управління ДКС України у Вінницькій
області), про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що на підставі
договору купівлі-продажу від 05.11.2013
року він вперше придбав житло, а саме
квартиру у АДРЕСА_1, і при реєстрації
вказаного житла його було зобов'язано
сплатити збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування з операції
купівлі-продажу нерухомого майна у
розмірі 1 % від вартості на суму 4125,46
грн., що підтверджується квитанцією №
18541123 від 05.11.2013 року.

В подальшому управлінням ПФУ в м.
Вінниці йому відмовлено у поверненні
сплачених коштів з посиланням на
відсутність документального
підтвердження щодо підстав повернення
збору.

В зв'язку з викладеним, позивач просить
визнати протиправними дії управління
ПФУ в м. Вінниці щодо відмови вжити
передбачені чинним законодавством
заходи для повернення сплаченого
збору, а також зобов'язати управління
ДКС України у Вінницькій області
повернути на його користь вказані
кошти.

В судове засідання позивач не з'явився,
проте надав заяву про розгляд та
вирішення справи без його участі.

Представник управління ПФУ в м. Вінниці
заперечувала проти задоволення
позовних вимог, обґрунтовуючи свою
позицією в письмових запереченнях /а.с.
33-34/. Додатково зазначила про те, що
позивачем не надано документального
підтвердження правових підстав для
звільнення від сплати або повернення
сплаченого збору.

Представник управління ДКС України у
Вінницькій області позовні вимоги не
визнав, посилаючись на відсутність
правових підстав для вирішення питання
про спірні правовідносини між
позивачем та управлінням ДКС у
Вінницькій області.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, оцінивши надані
докази в їх сукупності, вважає, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3
16.10.2013 року звернувся до управління ПФУ
в м. Вінниці із заявою про звільнення
від сплати збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування /а.с. 19/,
на що цього ж дня отримав відповідь №
4031/06-44-1/03 про те, що для документального
підтвердження пільг щодо звільнення
від сплати збору нотаріусом може бути
прийнята довідка органу який здійснює
поліпшення житлових умов /а.с. 20/.

Позивачем на підставі договору
купівлі-продажу від 05.11.2013 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Вінницького міського нотаріального
округу ОСОБА_4, реєстраційний номер 1698,
придбав у власність квартиру АДРЕСА_1
за 412546 грн. /а.с. 8-11/.

Даний договір купівлі-продажу
зареєстрований в Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно, що
підтверджується витягом № 12239999 від
05.11.2013 року /а.с. 12-13/.

Позивач сплатив до державного бюджету
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування в сумі 4125,46 грн., що
підтверджується квитанцією № 18541123 від
05.11.2013 року /а.с. 6/.

27.02.2014 року позивач звернувся до
управління ПФУ в м. Вінниці із заявою
про повернення на його користь
помилково сплаченого збору в сумі 4125, 46
грн. та отримав відмову від 01.04.2014 року,
мотивовану відсутністю
документального підтвердження права
на звільнення від сплати та повернення
помилково сплаченого збору /а.с. 18, 21/.

Визначаючись стосовно позовних вимог,
суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 9 ст. 1 Закону України
"Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування" платниками збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування є підприємства, установи
та організації незалежно від форм
власності та фізичні особи, які
придбавають нерухоме майно, за
винятком державних підприємств,
установ і організацій, що придбавають
нерухоме майно за рахунок бюджетних
коштів, установ та організацій
іноземних держав, що користуються
імунітетами і привілеями згідно із
законами та міжнародними договорами
України, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, а також
громадян, які придбавають житло і
перебувають у черзі на одержання житла
або придбавають житло вперше.

Згідно п. 15-1 Порядку сплати збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування з окремих видів
господарських операцій, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 3.11.1998 року № 1740, збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій купівлі-продажу
нерухомого майна сплачується
підприємствами, установами,
організаціями незалежно від форм
власності та фізичними особами, які
придбавають нерухоме майно, у розмірі 1
відсотка від вартості нерухомого
майна, зазначеної в договорі
купівлі-продажу такого майна, за
винятком державних підприємств,
установ і організацій, що придбавають
нерухоме майно за рахунок бюджетних
коштів, установ та організацій
іноземних держав, що користуються
імунітетами і привілеями згідно із
законами та міжнародними договорами
України, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, а також
громадян, які придбавають житло і
перебувають у черзі на одержання житла
або придбавають житло вперше.

Нотаріальне посвідчення або
реєстрація на біржі договорів
купівлі-продажу нерухомого майна
здійснюється за наявності
документального підтвердження сплати
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій купівлі-продажу
нерухомого майна (пункт 15-3 Порядку).

Згідно з інформацією з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
Реєстру прав власності на нерухоме
майно, Державного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна №
19614191 та витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно № 19613691
від 27.03.2014 року позивач ОСОБА_3 набув у
власність лише квартиру АДРЕСА_1, а
відомості про інше нерухоме майно, яке
належить на праві власності позивачу
або його обтяження відсутні /а.с. 14-15,
16-17/.

Викладене свідчить про те, що позивачем
нерухоме майно придбано вперше, відтак
підлягають застосуванню викладені
вище норми законодавства, які
звільняють особу від сплати збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

В зв'язку з викладеним, суд вважає за
можливе визнати протиправними дії
управління Пенсійного фонду України в
м. Вінниці щодо відмови у поверненні
ОСОБА_3 сплаченого збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування з
операції купівлі-продажу нерухомого
майна у розмірі 1%.

Крім того, оскільки сплачений збір
перерахований до державного бюджету,
сума сплаченого збору підлягає
стягненню з відповідного бюджету на
користь позивача.

Щодо визначеного позивачем способу та
відповідно позовної вимоги про
зобов'язання повернення вказаних
коштів.

Механізм виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ, прийнятих судами, а також
іншими державними органами, які
відповідно до закону мають право
приймати такі рішення, визначений
Порядком виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України № 845 від
03.08.2011 року (далі - Порядок).

Згідно п. 3 цього Порядку рішення про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів виконуються на
підставі виконавчих документів
виключно органами Казначейства з
попереднім інформуванням Мінфіну та у
порядку черговості надходження
виконавчих документів.

Відповідно до п. 7 вказаного Порядку, у
разі прийняття рішення про стягнення
коштів стягувач надсилає органові
Казначейства в установлений
зазначеним органом спосіб:

заяву про виконання такого рішення із
зазначенням реквізитів банківського
рахунка, на який перераховуватимуться
кошти, якщо дані реквізити не зазначені
у виконавчому документі, або даних про
перерахування коштів у готівковій
формі через банки або підприємства
поштового зв'язку, якщо зазначений
рахунок відсутній;

оригінал виконавчого документа;

судові рішення про стягнення коштів (у
разі наявності).

До заяви можуть додаватися інші
документи, які містять відомості, що
сприятимуть виконанню рішення про
стягнення коштів (платіжні доручення,
квитанції про перерахування коштів до
відповідного бюджету, довідки та листи
органів, що контролюють справляння
надходжень бюджету, або органів
місцевого самоврядування, рішення
органів дізнання, досудового слідства
та прокуратури тощо).

Згідно п.п. 1, 5 п. 16 цього ж Порядку
органи Казначейства за судовими
рішеннями про стягнення надходжень
бюджету здійснюють безспірне списання
коштів державного та місцевих
бюджетів, зокрема, для повернення
надмірно та/або помилково сплачених
податків і зборів, та що надійшли в
інший установлений законодавством
спосіб.

Безспірне списання коштів державного
та місцевих бюджетів і їх
перерахування на рахунок, зазначений у
виконавчому документі про стягнення
надходжень бюджету та/або заяві про
виконання рішення про стягнення
надходжень бюджету, здійснюються
органами Казначейства з відповідного
рахунка, на який такі кошти зараховані,
шляхом оформлення розрахункових
документів (п. 19 Порядку).

Казначейство здійснює в порядку
черговості надходження виконавчих
документів безспірне списання коштів
державного бюджету в розмірі,
встановленому судом або узгодженому
органом державної податкової служби із
стягувачем, та перераховує такі кошти
на рахунок стягувача, зазначений у
виконавчому документі або його заяві
про виконання рішення про стягнення
коштів (абз. 5 п. 23 Порядку).

Відповідно до вимог ст. 162 КАС України, у
разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову про
визнання протиправними рішення
суб'єкта владних повноважень чи
окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень, про поворот виконання
цього рішення чи окремих його положень
із зазначенням способу його
здійснення, про зобов'язання
відповідача вчинити певні дії,
стягнення з відповідача коштів тощо.
Суд може прийняти іншу постанову, яка б
гарантувала дотримання і захист прав,
свобод, інтересів людини і громадянина,
інших суб'єктів у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку суб'єктів владних
повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України, суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до цього Кодексу, і не може
виходити за межі позовних вимог. Суд
може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Надавши правову оцінку всім обставинам
справи, суд, з метою захисту прав та
інтересів позивача, про захист яких він
просить, з урахуванням вимог ст. 162 КАС
України, вважає за необхідне вийти за
межі позовних вимог та задовольнити
позов шляхом стягнення сплаченої
позивачем суми збору з державного
бюджету м. Вінниці шляхом безспірного
списання.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в м. Вінниці
щодо відмови у поверненні ОСОБА_3
сплаченого збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування з
операції купівлі-продажу нерухомого
майна у розмірі 1%.

Стягнути з державного бюджету м.
Вінниці шляхом безспірного списання на
користь ОСОБА_3 4125 грн. 46 коп. сплаченого
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування з операції купівлі-продажу
нерухомого майна.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_3 судовий збір у
розмірі 182 грн. 70 коп. шляхом їх
безспірного списання органами
Державної казначейської служби
України з рахунків управління
Пенсійного фонду України в м. Вінниці.

Стягнути з Державного бюджету України
на спеціальний рахунок Державної
судової адміністрації України (банк
одержувача - ГУ ДКСУ у Вінницькій
області, код банку 802015, р/р 4002)
судовий збір в сумі 1644 грн. 30 коп. шляхом
його безспірного списання органами
Державної казначейської служби
України з рахунків управління
Пенсійного фонду України в м. Вінниці.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Альчук Максим
Петрович