Справа № 2а-/0370/2474/11
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2014-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2014 року
Справа №
125469/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Багрія В.М.,

суддів
Кухтея Р.В., Старунського Д.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу УМВС України у Волинській
області на постанову Волинського
окружного адміністративного суду від
22.09.2011 року в справі за позовом ОСОБА_1
до УМВС України у Волинській області
про визнання дій неправомірними та
зобов'язання здійснити виплату
одноразової грошової допомоги,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до УМВС України у
Волинській області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
здійснити виплату одноразової
грошової допомоги.

Позивач просив визнати неправомірними
дії відповідача та зобов'язати його
нарахувати та виплатити йому
одноразову грошову допомогу в розмірі
25% місячного грошового забезпечення за
кожний повний календарний рік служби
відповідно до ч.2 ст. 9 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби та
деяких інших осіб».

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 22.09.2011 року
позов задоволено.

Визнано неправомірними дії Управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Волинській області щодо відмови у
нарахуванні та виплаті позивачу
одноразової грошової допомоги в
розмірі 25% місячного грошового
забезпечення за кожний повний
календарний рік служби.

Зобов'язано Управління Міністерства
внутрішніх справ України у Волинській
області нарахувати та виплатити
ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в
розмірі 25% місячного грошового
забезпечення за кожний повний
календарний рік служби.

Постанову суду першої інстанції
оскаржило УМВС України у Волинській
області, яке в апеляційній скарзі
просить її скасувати та прийняти нову
постанову про відмову позивачу в
задоволенні позову.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що
суд першої інстанції порушив норми
матеріального та процесуального права,
не взяв до уваги, що позивачу у виплаті
одноразової грошової допомоги було
відмовлено на законних підставах,
оскільки в рапорті на звільнення
позивач не зазначив поважної причини, в
силу якої він ставив питання про
звільнення зі служби в органах
внутрішніх справ за власним бажанням.

Особи, які беруть участь в справі,
клопотання про розгляд справи за їх
участю не заявили, що є підставою для
її розгляду в порядку письмового
провадження за наявними в ній
матеріалами.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 проходив публічну службу в
органах внутрішніх справ, зокрема з
1.09.19995 року по 21.03.2011 року в УМВС України
у Волинській області у спеціальному
званні підполковник міліції на посаді
старшого оперативного уповноваженого
інформаційно-аналітичного відділу
«Скорпіон» УБОЗ у Волинській області.

14.03.2011 року ОСОБА_1 подав рапорт про
звільнення з органів внутрішніх справ
за власним бажанням при наявності
поважних причин, що перешкоджають
виконанню службових обов'язків.

Наказом УМВС України у Волинській
області від 21.03.2011 року № 11-ос позивача
звільнено з органів внутрішніх справ
України за п.64«ж» (за власним бажанням)
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України з
21.03.2011 року.

З 21.03. 2011 року ОСОБА_1 призначено пенсію
за вислугу років відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби та
деяких інших осіб».

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1,
суд першої інстанції виходив з
неправомірності дій відповідача щодо
відмови у виплаті одноразової грошової
допомоги в розмірі 25% місячного
грошового забезпечення за кожний
повний календарний рік служби.

З такими висновками суду першої
інстанції погоджується колегія суддів
суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.2 ст. 9 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб» в редакції, чинній
на час звільнення позивача зі служби,
особам рядового, сержантського,
старшинського та офіцерського складу
та деяким іншим особам, які мають право
на пенсію за цим Законом, при
звільненні зі служби за власним
бажанням, через сімейні обставини або
інші поважні причини, перелік яких
визначається Кабінетом Міністрів
України, виплачується одноразова
грошова допомога в розмірі 25 відсотків
місячного грошового забезпечення за
кожний повний календарний рік служби.

За ч.4 цієї ж статті виплата зазначеної
в частинах першій та другій цієї статті
одноразової грошової допомоги при
звільненні зі служби особам рядового,
сержантського, старшинського та
офіцерського складу та деяким іншим
особам, які мають право на пенсію за цим
Законом, здійснюється Міністерством
оборони України, Міністерством України
з питань надзвичайних ситуацій та у
справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи,
Міністерством внутрішніх справ
України, Державною службою
спеціального зв'язку та захисту
інформації України, Міністерством
транспорту та зв'язку України,
Державною податковою адміністрацією
України, Державним департаментом
України з питань виконання покарань,
іншими утвореними відповідно до
законів України військовими
формуваннями та правоохоронними
органами, за рахунок коштів Державного
бюджету України, передбачених на їх
утримання.

Відповідно до абз.2 п. 10 постанови КМ
України від 17 липня 1992 р. N 393 «Про
порядок обчислення вислуги років,
призначення та виплати пенсій і
грошової допомоги особам офіцерського
складу, прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ та членам їхніх сімей» в редакції
на час виникнення спірних
правовідносин, військовослужбовцям,
крім військовослужбовців строкової
військової служби, особам рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ, Державної служби
спеціального зв'язку та захисту
інформації, державної пожежної
охорони, органів і підрозділів
цивільного захисту, податкової
міліції, Державної
кримінально-виконавчої служби, які
звільняються із служби за власним
бажанням, через сімейні обставини або з
інших поважних причин, перелік яких
визначається Кабінетом Міністрів
України, виплачується одноразова
грошова допомога в розмірі 25 відсотків
місячного грошового забезпечення за
кожний повний календарний рік служби.

Отже, право особи на одноразову грошову
допомогу у вказаному розмірі
відповідно до зазначених
нормативно-правових актів, виникає при
його звільненні за власним бажанням, а
також через сімейні обставини або з
інших поважних причин, перелік яких
визначається урядом.

Поважність причин звільнення не
прив'язується до звільнення за власним
бажанням, а поряд з зазначеними двома
обставинами є самостійною підставою
для виплати одноразової грошової
допомоги при звільненні особи з
органів внутрішніх справ.

Тому доводи відповідача про не
зазначення позивачем поважності
причини звільнення за власним бажанням
є юридично неспроможними.

Суд першої інстанції повно встановив
обставини справи, дав належну оцінку
доказам, правильно застосував норми
матеріального та процесуального права
та ухвалив законну постанову про
задоволення позову, підстав для
скасування якої колегія суддів не
вбачає.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу УМВС України у
Волинській області залишити без
задоволення.

Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 22.09.2011 року
в справі № 2а-/0370/2474/11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий:
В.М. Багрій

Судді :
Р.В. Кухтей

Д.М. Старунський