Справа № 802/846/14-а
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

29 квітня 2014 р.
Справа № 802/846/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Віятик Наталії Володимирівни,

за участю:

секретаря судового засідання:
Бондаренка Ігоря Валерійовича

позивача:
Вініцька Б.А.

відповідача:
ОСОБА_2

третя особа: не
прибув

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Вінницькій області,

третя особа на стороні позивача, що не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору Хмільницька міська рада
Вінницької області

до: ОСОБА_3

про: зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернулася
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Вінницькій області із позовом до
ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Вінницькій області на виконання листа
голови Хмільницької міської ради
Грушко В. П. від 04.03.2013 р. проведено
позапланову перевірку дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів і правил
гр. ОСОБА_3 під час будівництва будівлі
капітального гаражу на прибудинковій
території будинку АДРЕСА_1.

За результатами перевірки встановлено,
гр. ОСОБА_3 на підставі рішення 17 сесії
Хмільницької міської ради 6 скликання
від 22.12.2011р. отримала дозвіл на
виготовлення технічної документації
щодо встановлення права користування
на умовах оренди на земельну ділянку
для обслуговування тимчасового збірно
- розбірного гаражу на прибудинковій
території. Виготовивши технічну
документацію на земельну ділянку, але
не затвердивши рішенням сесії
Хмільницької міської ради відповідач
самочинно, без розробленої та
затвердженої в установленому порядку
проектної документації, провела
будівництво капітальної будівлі
гаражу розміром 4,0 х 6,0 м. на
прибудинковій території, що є
порушенням ст. 9 Закону України "Про
архітектурну діяльність" та ст. 34
Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності". Зазначене і
стало підставою звернення до суду із
даним позовом.

Представник позивача у судовому
засіданні надала пояснення, що
відтворюють зміст позовних вимог та
просила позовні вимоги задовольнити у
повному обсязі.

Представник відповідача заперечував
проти задоволення позову з підстав
наведених в письмових запереченнях, що
долучені до матеріалів справи. При
цьому зазначив, що відповідач була
позбавлена можливості визнати вимоги
припису оскільки їй було двічі
відмовлено міською радою про
затвердження технічної документації.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши усі обставини
справи та надавши їм юридичну оцінку,
судом встановлено наступне.

Рішенням 17 сесії 6 скликання
Хмільницької міської ради від 22.11.2011р.
ОСОБА_3 надано дозвіл на виготовлення
технічної документації щодо
встановлення права користування на
умовах оренди на земельну ділянку, для
обслуговування тимчасового
збірно-розбірного гаражу на
прибудинковій території будинку
АДРЕСА_1

Рішенням 33 сесії 6 скликання
Хмільницької міської ради від 29.11.2012р.
ОСОБА_3 надано дозвіл на розроблення
проекту відведення земельної ділянки
для оформлення документів, що
посвідчують право користування
земельною ділянкою на умовах оренди
для городництва, суміжну до
прибудинкової території по АДРЕСА_2

Постановою заступника начальника
інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Вінницькій області Любінецького Р. Є. №
247 від 29.03.2013р. на підставі протоколу про
адміністративне правопорушення від
22.02.2013р. ОСОБА_3 було притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ч. 5 ст. 96 КУпАП та накладено на неї
адміністративне стягнення - штраф - у
розмірі 4 250 грн.

04.04.2013р. ОСОБА_3 було сплачено
зазначений штраф.

На початку 2013 року ОСОБА_3 було
виготовлено технічну документацію із
землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі для
індивідуального гаражного будівництва
та зареєстровано у Державному
земельному кадастрі 01.03.2013р.

Рішенням Хмільницької міської ради №
1166 від 04.04.2013р. ОСОБА_3 було відмовлено у
затвердженні технічної документації
із землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) для розміщення
збірно-розбірного гаражу.

Відповідно до акту 600-ШІ від 26.06.2013р.,
ОСОБА_3 не виконала умови припису
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Вінницькій області від 22.03.2013р. щодо
виготовлення технічної документації
на право власності чи користування
земельною ділянкою для встановлення
збірно-розбірного гаражу на
прибудинковій території будинку №
АДРЕСА_1

У зв'язку із зазначеним, позивач
звернувся із даним позовом до суду.

Крім того, із матеріалів справи слідує,
що постановою заступника начальника
інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Вінницькій області Любинецького Р. Є. №
553 від 27.06.2013р. ОСОБА_3 визнано винною у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.
188-42 КУпАП та накладено на неї
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 5100 грн., яка скасована
постановою Хмільницького
міськрайонного суду Вінницької
області від 07.10.2013р. у справі №149/2798/13-а.

Суд, визначаючись щодо заявлених
позовних вимог, заперечень відповідача
та наданих у справу доказів, виходив з
наступного.

Відповідно до ст. 38 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
у разі виявлення факту самочинного
будівництва об'єкта, перебудова якого з
метою усунення істотного відхилення
від проекту або усунення порушень
законних прав та інтересів інших осіб,
істотного порушення будівельних норм є
неможливою, посадова особа органу
державного архітектурно-будівельного
контролю видає особі, яка здійснила
(здійснює) таке будівництво, припис про
усунення порушень вимог законодавства
у сфері містобудівної діяльності,
будівельних норм, державних стандартів
і правил з визначенням строку для
добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк
добровільно не виконала вимоги,
встановлені у приписі, орган
державного архітектурно-будівельного
контролю подає позов до суду про
знесення самочинно збудованого об'єкта
та компенсацію витрат, пов'язаних з
таким знесенням.

За рішенням суду самочинно збудований
об'єкт підлягає знесенню з
компенсацією витрат, пов'язаних із
знесенням об'єкта, за рахунок особи, яка
здійснила (здійснює) таке самочинне
будівництво.

Замовником робіт із знесення
зазначеного об'єкта є орган державного
архітектурно-будівельного контролю, за
позовом якого прийнято відповідне
рішення суду.

З наведених норм вбачається, що
самочинно збудований об'єкт
нерухомості може бути знесений лише у
випадку, якщо він зведений з істотним
відхиленням від проекту, яке
суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, чи з істотним
порушенням будівельних норм і правил,
та за умови неможливості перебудови
або відмови особи, яка здійснила
(здійснює) будівництво, від її
проведення з метою усунення цих
обставин. Такий позов може бути
пред'явлено до суду у разі, якщо особа в
установлений строк добровільно не
виконала вимоги, встановлені у приписі
про усунення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил із
визначенням строку для добровільного
виконання припису, та/або якщо
перебудова об'єкта є неможливою.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, позивач повинен довести в
судовому засіданні, що є порушення прав
інших осіб при самочинному будівництві
або істотно порушені будівельні норми
і правила та їх усунення є неможливим.
Суд зазначає, що лише сам факт
самочинного будівництва, не є
підставою для ухвалення судового
рішення про знесення самочинного
будівництва.

Абз. 9 пунктом 4 постанови пленуму
Вищого Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 6 від 30 березня 2012 року про
практику застосування ст. 367 ЦК України
встановлено, що будівництвом, яке
здійснюється з істотним порушенням
будівельних норм і правил, вважається у
тому числі будівництво, яке хоча і
здійснюється за наявності проекту, але
з порушенням державно-будівельних норм
та санітарних правил, що загрожують
життю та здоров'ю людини у разі
невиконання приписів інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю про усунення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил тощо.

У відповідності до абз. 2 пункту 22
постанови, вимоги відповідного органу
державної влади або органу місцевого
самоврядування про зобов'язання особи,
яка, маючи дозвіл на будівництво
нерухомого майна, допустила при цьому
істотне відхилення від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, чи істотне
порушення будівельних норм і правил,
провести відповідну перебудову можуть
бути заявлені як у разі, коли ці
відхилення були допущені при
будівництві нерухомості, так і
внаслідок перебудови під час її
експлуатації (частина сьома статті 376
ЦК).

Згідно абз. 3 пункту 22 постанови, під
істотним порушенням будівельних норм і
правил слід розуміти, зокрема,
недодержання архітектурних,
санітарних, екологічних, протипожежних
та інших вимог і правил, а також зміну
окремих конструктивних елементів
житлового будинку, будівлі, споруди, що
впливає на їх міцність і безпечність.

В пункті 23 постанови вищезазначеної
постанови вказано: при вирішенні
питання про те, чи є відхилення від
проекту істотним і таким, що суперечить
суспільним інтересам або порушує права
інших осіб, суди повинні в кожному
випадку з'ясовувати, зокрема, наскільки
збудована будівля за розміром
відповідає площі, поверховості,
розміщенню та іншим умовам,
передбаченим проектом; як впливає
допущене порушення з урахуванням
місцевих правил забудови, громадських
і приватних інтересів на планування,
забудову, благоустрій вулиці, на
зручність утримання суміжних ділянок
тощо.

Згідно з ч. 7 ст. 376 ЦК України, підставою
для прийняття судових рішень про
знесення самочинного будівництва є: 1)
істотне відхилення від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, або істотне
порушення будівельних норм і правил; 2)
проведення перебудови є неможливим або
особа, яка здійснила (здійснює)
будівництво, відмовляється від її
проведення.

В пункті 22 постанови пленуму Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 6 від 30 березня 2012 року про
практику застосування судами ст. 376 ЦК
України вказується, що знесення
самочинного будівництва є крайньою
мірою і можливо лише тоді, коли
використано усі передбачені
законодавством України заходи щодо
притягнення винної особи до
відповідальності.

Під час розгляду справи судом
встановлено, що матеріали перевірки
(акти, приписи) не містять будь-яких
посилань на те, що гараж побудовано без
додержання архітектурних, санітарних,
екологічних, протипожежних та інших
вимог і правил.

Приймаючи до уваги те, що Інспекцією не
надано суду жодного доказу в
підтвердження істотного порушення
будівельних норм і правил з боку
відповідача, суд приходить до висновку
про відсутність законних підстав для
знесення самочинно збудованого гаражу.

Крім того, суд звертає увагу, що у
відповідності до ст. 38 Закону України
"Про регулювання містобудівної
діяльності", у разі якщо особа в
установлений строк добровільно не
виконала вимоги, встановлені у приписі,
орган державного
архітектурно-будівельного контролю
подає позов до суду про знесення
самочинно збудованого об'єкта та
компенсацію витрат, пов'язаних з таким
знесенням.

Отже, з наведеної норми чинного
законодавства вбачається, що однією з
підстав знесення самочинно
збудованого об'єкта є відмова
добровільно виконувати умови припису
про усунення порушень вимог
законодавства.

Разом з тим, в ході судового розгляду
адміністративної справи судом
встановлено, що відповідачем
неодноразово вчинилися дії на
виконання вимог припису від 22.03.2013р.,
однак рішеннями Хмільницької міської
ради Вінницької області ОСОБА_3
відмовлено в затвердженні технічної
документації.

Крім того, рішенням Хмільницької
міської ради Вінницької області №1375
від 31.10.2013 року "Про затвердження
технічних документацій та передачу
земельних ділянок в користування на
умовах оренди для обслуговування
гаражів" вирішено ОСОБА_3 надати в
оренду земельну ділянку площею 24,0 кв. м.
на прибудинковій території будинку
АДРЕСА_1, порядковий номер гаражу №4,
кадастровий номер :00:008:0950,
терміном до 01.11.2018 року. На підставі
даного рішення укладено договір оренди
земля від 19.11.2013 року, який
зареєстровано в Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію іншого речового права 19.11.2013
за №3627229.

Також суд вважає необхідним зазначити
наступне.

У відповідності до ч. 2 ст. 38 Закону
України "Про регулювання містобудівної
діяльності" визначено, що у разі якщо
особа в установлений строк добровільно
не виконала вимоги, встановлені у
приписі, інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю
подає позов до суду про знесення
самочинно збудованого об'єкта та
компенсацію витрат, пов'язаних з таким
знесенням.

За рішенням суду самочинно збудований
об'єкт підлягає знесенню з
компенсацією витрат, пов'язаних із
знесенням об'єкта, за рахунок особи, яка
здійснила (здійснює) таке самочинне
будівництво.

Замовником робіт із знесення
зазначеного об'єкта є інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю, за позовом якої прийнято
відповідне рішення суду.

Суд звертає увагу, що ч. 7 ст.376
Цивільного кодексу України
встановлено, що у разі істотного
відхилення від проекту, що суперечить
суспільним інтересам або порушує права
інших осіб, істотного порушення
будівельних норм і правил суд за
позовом відповідного органу державної
влади або органу місцевого
самоврядування може постановити
рішення, яким зобов'язати особу, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є
неможливим або особа, яка здійснила
(здійснює) будівництво, відмовляється
від її проведення, таке нерухоме майно
за рішенням суду підлягає знесенню за
рахунок особи, яка здійснила (здійснює)
будівництво. Особа, яка здійснила
(здійснює) самочинне будівництво,
зобов'язана відшкодувати витрати,
пов'язані з приведенням земельної
ділянки до попереднього стану.

Як вбачається із системного аналізу
вимог законодавчих актів, належним
предметом спору, тобто належним
способом судового захисту,
законодавством чітко визначено
звернення до суду з вимогами про
знесення самочинного будівництва,
тобто свого роду має місце надання
судом дозволу на таке знесення, при
чому замовником робіт із знесення, є
інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю, за
позовом якої прийнято відповідне
рішення суду. Саме знесення об'єкту
здійснюється з компенсацією витрат,
пов'язаних із знесенням об'єкта, за
рахунок особи, яка здійснила (здійснює)
таке самочинне будівництво.

Законодавством не передбачено,
зобов'язання відповідача у справі
знести самовільно побудований об'єкт.
Роботи по проведенню знесення
самочинного об'єкта здійснюються
певною особою за замовленням інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю. Заявляючи такі позовні
вимоги, позивач перекладає свої
обов'язки із замовленням робіт із
знесення зазначеного об'єкта, тобто як
замовник, на відповідача. Такі позовні
вимоги є не притаманними вимогам
законодавства, звертаючись до суду з
такими вимогами, позивач порушує
правила не тільки предметної
визначеності, але ж і способу
поновлення захисту об'єкта порушеного
права.

За таких обставин, суд вважає, що в
розумінні чинного законодавства, що
регулює спірні правовідносини,
позивачем невірно обрано спосіб
захисту порушеного права, а саме
зобов'язання відповідача знести
самочинно збудований об'єкт.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги є
необґрунтованими і такими, що не
підлягають задоволенню.

Відповідно до статей 11, 71 та 86 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
а також за відсутності витрат позивача
- суб'єкта владних повноважень,
пов'язаних із залученням свідків та
проведенням судових експертиз, судові
витрати стягненню з відповідача не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Віятик Наталія Володимирівна