Справа № 803/527/14
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2014-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 року Справа № 803/527/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Лозовського О.А.,

при секретарі судового засідання Новак
Л.О.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Сургент Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до
Головного управління Міндоходів у
Волинській області про визнання
незаконним та скасування рішення про
застосування фінансових санкцій,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
звернувся з позовом до Головного
управління Міндоходів у Волинській
області (далі - ГУ Міндоходів у
Волинській області) про визнання
незаконним та скасування рішення про
застосування фінансових санкцій.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
посадовими особами відповідача 04.06.2013
року було проведено фактичну перевірку
бару-кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1». За
результатами проведеної перевірки
складено акт від 05.06.2013 року
№127/21-02/НОМЕР_1, на підставі якого
відповідачем винесено рішення від
02.12.2013 року №030420 про застосування до
позивача фінансових санкцій у сумі 6800,00
грн. за порушення статті 15-3 Закону
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995
року №481/95-ВР (далі - Закон №481/95-ВР), а
саме - факт продажу алкогольних напоїв
на розлив для споживання на місці
суб'єктом господарювання, що не має
статусу суб'єкта господарювання
громадського харчування.

Позивач не погоджується із
оскаржуваним рішенням та висновками,
викладеними в акті перевірки,
зазначає, що здійснює свою діяльність
відповідно до торгового патенту серії
НОМЕР_3 від 03.01.2013 року з терміном дії до
31.12.2017 року щодо провадження діяльності
у сфері ресторанного господарства, яка
включає в себе діяльність з продажу
готової їжі та напоїв, призначених
переважно для споживання на місці - в
ресторанах та кафе самообслуговування,
в закладах швидкого обслуговування (в
закусочних, вареничних, сосисочних), в
ресторанах з відпуском їжі додому, в
кіосках та кафе-морозиво, у
вагонах-ресторанах. Також вказує на те,
що здійснює ліцензовану діяльність по
роздрібній торгівлі алкогольними
напоями.

Крім того, зазначає, що 11.04.2013 року
звертався із заявою до головного
державного санітарного лікаря м.
Володимира-Волинського,
Володимир-Волинського та Турійського
районів про погодження торгівлі
алкогольними напоями на розлив в
бар-кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», яка була
погоджена, та надавалась із
відповідними погодженнями працівникам
ГУ Міндоходів у Волинській області під
час проведення перевірки, проте, була
відхилена останніми.

Також зазначає, що відповідачем при
винесенні оскаржуваного рішення
безпідставно було враховано висновки
за результатами перевірки дотримання
вимогам САНПІН для підприємств
громадського харчування, проведеної у
барі - кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» головним
державним санітарним лікарем м.
Володимира - Волинського,
Володимир-Волинського та Турійського
районів, оскільки вказана перевірка
проводилась у іншого суб'єкта
господарювання.

За таких обставин вважає, що
працівниками ГУ Міндоходів в ході
проведення перевірки не доведено
обставин порушення позивачем вимог
статті 15-3 Закону №481/95-ВР.

З огляду на наведене, просить суд
визнати незаконним та скасувати
рішення відповідача про застосування
фінансових санкцій №030420 від 02.12.2013
року.

В судовому засіданні уточнено позовні
вимоги щодо номеру оскаржуваного
рішення, зокрема, позивач просить
визнати незаконним та скасувати
рішення відповідача про застосування
фінансових санкцій №030420-21 від 02.12.2013
року.

Позивач та його представник в
судовому засіданні адміністративний
позов підтримали із підстав,
викладених у позовній заяві, просили
суд позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечила, із підстав, викладених у
письмових запереченнях №52/9/03-20-21-02-15
від 16.04.2014 року, мотивуючи наступним.

Зазначила, що перевіркою бару-кафе
«ІНФОРМАЦІЯ_1», яке знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, де здійснює
торгівельну діяльність суб'єкт
господарювання ОСОБА_1, серед іншого,
встановлено факт продажу алкогольних
напоїв на розлив для споживання на
місці суб'єктом господарювання, що не
має статусу суб'єкта господарювання
громадського харчування, чим порушено
вимоги статті 15-3 Закону №481/95-ВР.

Зазначає, що під час проведення
перевірки на вимогу перевіряючих
позивачем було надано копію заяви від
11.04.2013 року щодо погодження торгівлі
алкогольними напоями на розлив в
барі-кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», проте, її не
було прийнято під час проведення
перевірки, оскільки вказана заява була
подана на ім'я начальника управління
головного державного санітарного
лікаря м. Володимир-Волинський,
Вололимир-Волинського та Турійського
районів В.М.Онищука - погоджена з
приміткою «погоджено при дотриманні
санітарних норм та правил» невідомою
за посадою особою (прізвище
нерозбірливо) державної установи
«Володимир-Волинський ЛЦ ДСЕСУ» на
місце торгівлі в барі-кафе
«ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою АДРЕСА_2, при
цьому перевірка позивача проводилась в
барі-кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Вказує на те, що відповідачем з метою
з'ясування того, чи відповідає бар-кафе
вимогам закладу громадського
харчування головному державному
санітарному лікарю м.
Володимир-Волинський,
Вололимир-Волинського та Турійського
районів та Володимир-Волинському
міськрайонному управлінню
Держсанепідемслужби направлено
відповідні листи - запити. У відповіді
№934 від 24.10.2013 року зазначено, що
Володимир-Волинським міськрайонним
управлінням Держсанепідемслужби
проведена перевірка кафе-бару
«ІНФОРМАЦІЯ_1», якою встановлено, що
даний заклад не відповідає вимогам
САНПіН для підприємств громадського
харчування.

Враховуючи наведене, вважає, що
комісією по розгляду справ ГУ
Мінхододів у Волинській області
правомірно прийнято рішення про
застосування до позивача фінансових
санкцій в розмірі 6800,00 грн. за порушення
вимог статті 15-3 Закону №481/95-ВР.

За таких обставин, просить суд в
задоволенні адміністративного позову
відмовити повністю.

Заслухавши думку осіб, що беруть участь
в справі, дослідивши письмові докази по
справі суд вважає, що адміністративний
позов підлягає до задоволення з огляду
на наступне.

Судом встановлено, що на підставі
наказу №183 від 03.06.2013 року та направлень
№293, №294 від 03.06.2013 року працівниками
Регіонального управління Департаменту
контролю за виробництвом та обігом
спирту, алкогольних напоїв і тютюнових
виробів у Волинській області (далі - РУ
ДСАТ у Волинській області)
(правонаступником якого відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
№229 від 20.03.2013 року є відповідач) 04.06.2013
року було проведено фактичну перевірку
з питань додержання суб'єктами
господарювання вимог, встановлених
законодавством України, які є
обов'язковими до виконання при
здійсненні оптової і роздрібної
торгівлі алкогольними напоями та/або
тютюновими виробами господарської
одиниці бару-кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1»,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Результати вказаної перевірки
оформлені актом №127/21-02/НОМЕР_2 від
05.06.2013 року, у якому зафіксовано, серед
іншого, що контрольно-ревізійною
операцією придбано на розлив для
споживання на місці 300 мл горілки
«Львівська горілка шляхетна» та
встановлено факт продажу алкогольних
напоїв на розлив для споживання на
місці суб'єктом господарювання, що не
має статусу суб'єкта господарювання
громадського харчування, чим порушено
вимоги статті 15-3 Закону №481/95-ВР.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачем 20.06.2013 року за вих.
№1883/10/21.2-10, а також 10.10.2013 року за вих.
№2320/10/21.2-16 головному державному
санітарному лікарю м.
Володимир-Волинський,
Володимир-Волинського та Турійського
районів надіслано лист-запит із
проханням повідомити, чи відповідає
бар-кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, де здійснює
торгівельну діяльність суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_1.
вимогам закладу громадського
харчування.

Як вбачається із відповіді
Володимир-Волинського міськрайонного
управління Держсанепідемслужби у
Волинській області №934 від 24.10.2013 року,
відповідача проінформовано про те, що
управлінням проведена перевірка
вказаного закладу, якою встановлено, що
бар-кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» не відповідає
вимогам пункту 9 САНПіН для підприємств
громадського харчування, затверджених
19.03.1991 року. Підприємця ОСОБА_5
притягнуто до адміністративної
відповідальності за статтею 42 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення.

На підставі акту перевірки
№127/21-02/НОМЕР_2 від 05.06.2013 року та за
результатами розгляду матеріалів
перевірки Головним управлінням
Міндоходів у Волинській області 02.12.2013
року винесено рішення №030420-11 від 02.12.2013
року, яким згідно з абзацом дев'ятим
частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР
до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
за порушення вимог статті 15-3 вказаного
Закону застосовано штрафні санкції в
розмірі 6800,00 грн.

Позивач, не погодившись із даним
рішенням ГУ Міндоходів у Волинській
області, скористався правом
адміністративного оскарження в
порядку, визначеному Податковим
кодексом України.

Однак, рішенням Міністерства доходів і
зборів України №787/С/99-99-100-02-15 від 10.02.2014
року рішення ГУ Міндоходів у
Волинській області №030480-21 від 02.12.2013
року залишено без змін, а скаргу - без
задоволення.

Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню,
суд виходить з наступного.

Як слідує із акту перевірки, підставою
для висновків відповідача про
порушення фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 вимог статті 15-3
Закону №481/95-ВР стало те, що на час
перевірки суб'єктом господарювання не
пред'явлено документ, що засвідчує
статус закладу громадського
харчування/ресторанного господарства.

Проте, суд не погоджується із такими
висновками контролюючого органу з
огляду на таке.

Основні засади державної політики
щодо регулювання виробництва,
експорту, імпорту, оптової і
роздрібної торгівлі спиртом етиловим,
коньячним і плодовим, спиртом етиловим
ректифікованим виноградним, спиртом
етиловим ректифікованим плодовим,
спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями та тютюновими виробами,
забезпечення їх високої якості та
захисту здоров'я громадян, а також
посилення боротьби з незаконним
виробництвом та обігом алкогольних
напоїв і тютюнових виробів на
території України визначені Законом
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995
року №481/95-ВР.

Статтею 15-3 Закону №481/95-ВР передбачено,
що продаж алкогольних напоїв на розлив
для споживання на місці дозволяється
тільки суб'єктам господарювання
громадського харчування та
спеціалізованим відділам, що мають
статус суб'єктів господарювання
громадського харчування, суб'єктів
господарювання з універсальним
асортиментом товарів.

Відповідно до статті 1 Закону №481/95-ВР
місце торгівлі - місце реалізації
товарів, у тому числі на розлив, в
одному торговому приміщенні (будівлі)
за місцем його фактичного
розташування, для тютюнових виробів -
без обмеження площі, для алкогольних
напоїв - торговельною площею не менше 20
кв. м, обладнане електронними
контрольно-касовими апаратами
(незалежно від їх кількості) або де є
товарно-касові книги (незалежно від їх
кількості), в яких фіксується виручка
від продажу алкогольних напоїв та
тютюнових виробів незалежно від того,
чи оформляється через них продаж інших
товарів.

Разом з тим, наказом Міністерства
економіки та з питань європейської
інтеграції України від 24.07.2002 року №219,
зареєстрованим у Міністерстві юстиції
України 20.02.2002 року за №680/6968,
затверджено Правила роботи закладів
(підприємств) ресторанного
господарства.

Згідно з наказом Міністерства
економіки від 09.10.2006 року №309 у назві та
тексті зазначених Правил слова
«громадське харчування» в усіх
відмінках замінено словами
«ресторанне господарство».

Так, пунктом 1.3 вказаних Правил
визначено, що заклад ресторанного
господарства -
організаційно-структурна одиниця у
сфері ресторанного господарства, яка
здійснює виробничо-торговельну
діяльність: виробляє і (або) виготовляє,
продає і організовує споживання
продукції власного виробництва і
закупних товарів, може організовувати
дозвілля споживачів.

Відповідно до пункту 1.4 Правил
суб'єктами господарської діяльності
здійснюється діяльність у сфері
ресторанного господарства після їх
державної реєстрації в установленому
законодавством порядку. Роздрібна
торгівля алкогольними напоями і
тютюновими виробами в закладах
(підприємствах) ресторанного
господарства здійснюється суб'єктами
господарської діяльності за наявності
відповідних ліцензій.

Проаналізувавши наведені норми, суд
вважає, що продаж алкогольних напоїв на
розлив для споживання на місці
дозволяється суб'єктам господарювання
ресторанного господарства за умови
наявності у них торгового патенту на
провадження діяльності у сфері
ресторанного господарства за
наявності відповідних ліцензій на
право роздрібної торгівлі
алкогольними напоями та у місці
торгівлі, обладнаному електронними
контрольно-касовими апаратами
(незалежно від їх кількості) або де є
товарно-касові книги (незалежно від їх
кількості), в яких фіксується виручка
від продажу алкогольних напоїв та
тютюнових виробів незалежно від того,
чи оформляється через них продаж інших
товарів.

З матеріалів справи слідує, що позивач -
фізична особа-підприємець ОСОБА_1
здійснює господарську діяльність у
барі-кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», обладнаному
реєстратором розрахункових операцій
типу MІNІ-500,02 ME, на підставі торгового
патенту серії НОМЕР_3 від 03.01.2013 року з
терміном дії до 31.12.2017 року щодо
провадження діяльності у
торговельно-виробничій сфері
(ресторанного господарства),
відповідно до ліцензії на право
здійснення роздрібної торгівлі
алкогольними напоями №055435 від 20.12.2013
року з терміном дії з 31.12.2012 року по
31.12.2013 року (яка була діюча на момент
проведення перевірки).

Судом встановлено, що під час
проведення перевірки позивачем
працівникам, які проводили перевірку,
також було пред'явлено копію заяви від
11.04.2013 року щодо погодження торгівлі
алкогольними напоями на розлив в
барі-кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 із
відповідним погодженням за умови
дотримання санітарних правил.

Проте, її не було прийнято до уваги під
час проведення перевірки, оскільки, як
слідує із пояснень представника
відповідача у судовому засіданні,
вказана заява була подана на ім'я
начальника управління головного
державного санітарного лікаря м.
Володимир-Волинський,
Вололимир-Волинського та Турійського
районів В.М.Онищука - погоджена з
приміткою «погоджено при дотриманні
санітарних норм та правил» невідомою
за посадою особою (прізвище
нерозбірливо) державної установи
«Володимир-Волинський ЛЦ ДСЕСУ» на
місце торгівлі в барі-кафе
«ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою АДРЕСА_2, при
цьому перевірка перевірка позивача
проводилась в барі-кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1»,
який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Суд зазначає, що нерозбірливо написане
на заяві прізвище посадової особи, яка
її погодила, неправильно зазначена
адреса господарської одиниці є
формальними підставами для
неврахування її під час проведення
перевірки та для висновків про
порушення позивачем вимог статті 15-3
Закону №481/95-ВР за умови наявності у
позивача документів, які підтверджують
його право провадити діяльність у
сфері ресторанного господарства та
документів, які надають право
здійснювати роздрібну торгівлю
алкогольними напоями та за умови
наявності самого погодження
санітарного лікаря здійснювати продаж
алкогольних напоїв на розлив.

Заперечуючи проти задоволення
адміністративного позову представник
відповідача зазначила, що документом,
який підтверджує статус закладу
громадського харчування є завірений
санітарним лікарем відповідної
території документ встановленої форми
із зазначенням асортименту погоджених
товарів для реалізацій в даному місці
торгівлі, зокрема, стосовно
алкогольних напоїв на розлив
надрукований, а не написаний від руки.
При цьому надана позивачем під час
перевірки заява не відповідала
зазначеним вимогам.

Проте, представник відповідача не
пояснила, яким нормативно-правовим
актом визначено такі вимоги, та якій
формі має відповідати цей документ.

На думку суду, посадові особи органів
Міндоходів і зборів в силу виконання
своїх посадових обов'язків під час
проведення фактичної перевірки
невправі давати оцінку на
відповідність вимогам законодавства
погодження, яке здійснюється органами
санітарного контролю.

Разом з тим, в судовому засіданні
встановлено, що позивач повторно 28.10.2013
року звернувся із відповідною заявою
до головного державного санітарного
лікаря м. Володимира-Волинського,
Володимир-Волинського та Турійського
районі про погодження асортименту
продукції, яка реалізується в кафе-барі
«ІНФОРМАЦІЯ_1», зокрема, алкогольних
напоїв на розлив.

Дослідивши обидві заяви, судом не
встановлено розбіжностей щодо їх
змісту, зокрема - прохання погодити
продаж у кафе-барі «ІНФОРМАЦІЯ_1»
алкогольний напоїв на розлив та
розбіжностей щодо їх форми.

Крім того, при винесенні оскаржуваного
рішення відповідачем було
безпідставно взято до уваги лист
Володимир-Волинського міськрайонного
управління Держсанепідемслужби у
Волинській області №934 від 24.10.2013 року,
оскільки, як слідує із даного листа та
з акту перевірки дотримання
санітарного законодавства від 22.10.2013
року, зазначена перевірка проводилась
у фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, а
не у позивача.

Отже, на думку суду, під час проведення
перевірки відповідачем безпідставно
зроблено висновок про порушення
позивачем вимог статті 15-3 Закону
№481/95-ВР.

Згідно з абзацом дев'ятим частини
другої статті 17 №481/95-ВР до суб'єктів
господарювання застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафів у
разі порушення вимог статті 15-3 цього
Закону - 6800 гривень.

Відповідно до частин першої та другої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Всупереч наведеному представником
відповідача ГУ Міндоходів у Волинській
області в ході судового розгляду
справи не надано суду належних та
допустимих доказів щодо спростування
позовних вимог та обґрунтування
правомірності винесення рішення
№030420-21 від 02.12.2013 року.

Таким чином, суд прийшов до висновку
про задоволення позовних вимог
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

Приймаючи рішення у даній справі, суд
виходить із повноважень, визначених
суду частиною другою статті 162 КАС
України, а саме: у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про скасування
рішення суб'єкта владних повноважень,
попередньо визнавши його протиправним.
Тому, адміністративний позов підлягає
задоволенню шляхом визнання
протиправним і скасування рішення
Головного управління Міндоходів у
Волинській області про застосування
фінансових санкцій №030420-21 від 02.12.2013
року.

Керуючись статтями 11, 17, 158, частиною 3
статті 160, статтями 162, 163, 186 КАС України,
на підставі Закону України «Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового,алкогольних напоїв і
тютюнових виробів» , суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Головного управління
Міндоходів у Волинській області про
застосування фінансових санкцій
№030420-21 від 02.12.2013 року.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови, повний
текст якої буде виготовлено 05 травня 2014
року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Головуючий
О.А.Лозовський