Справа № 806/1822/14
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2014-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2014 року
Житомир справа № 806/1822/14

категорія 8.2.3

Суддя Житомирського окружного
адміністративного суду Романченко
Є.Ю., розглянувши у порядку скороченого
провадження адміністративну справу за
позовом Бердичівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області до приватного
підприємця ОСОБА_1 про стягнення 811,16
грн.,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просив стягнути з приватного
підприємця ОСОБА_1 заборгованість в
сумі 811,16 грн. В обґрунтування позову
зазначав, що приватний підприємець
ОСОБА_1 як платник податків перебуває
на обліку в Бердичівській об'єднаній
державній податковій інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області. Станом на 18.03.2014
року за відповідачем рахується
заборгованість перед бюджетом зі
сплати орендної плати з фізичних осіб
за жовтень - грудень 2013 року в сумі 811,16
грн. Вказана суму боргу є узгодженою та
у добровільному порядку відповідачем
не погашена.

Відповідно до ст. 183-2 КАС України,
справу належить розглядати в порядку
скороченого провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи,
дійшов висновку про обґрунтованість
позовних вимог з наступних підстав.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа
- підприємець та як платник податків
знаходиться на обліку в Бердичівській
об'єднаній державній податковій
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області.

Відповідач орендує у Бердичівської
районної державної адміністрації
земельну ділянку на підставі договору
оренди землі, строком з 03.04.2009 року по
03.04.2014 року.

Відповідно до пп.. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16
Податкового кодексу України, платник
податків зобов'язаний: сплачувати
податки та збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

Згідно із п. 288.1, 288.2, 288.4, 288.5, 288.7 ст. 288
Податкового кодексу України, підставою
для нарахування орендної плати за
земельну ділянку є договір оренди
такої земельної ділянки. Органи
виконавчої влади та органи місцевого
самоврядування, які укладають договори
оренди землі, повинні до 1 лютого
подавати контролюючому органу за
місцезнаходженням земельної ділянки
переліки орендарів, з якими укладено
договори оренди землі на поточний рік,
та інформувати відповідний
контролюючий орган про укладення
нових, внесення змін до існуючих
договорів оренди землі та їх
розірвання до 1 числа місяця, що настає
за місяцем, у якому відбулися зазначені
зміни. Платником орендної плати є
орендар земельної ділянки. Розмір та
умови внесення орендної плати
встановлюються у договорі оренди між
орендодавцем (власником) і орендарем.
Розмір орендної плати встановлюється у
договорі оренди. Податковий період,
порядок обчислення орендної плати,
строк сплати та порядок її зарахування
до бюджетів застосовується відповідно
до вимог статей 285 - 287 цього розділу.

Відповідно до п. 286.2 ст. 286 Податкового
кодексу України, платники плати за
землю (крім фізичних осіб) самостійно
обчислюють суму податку щороку станом
на 1 січня і не пізніше 20 лютого
поточного року подають відповідному
контролюючому органу за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу,
з розбивкою річної суми рівними
частками за місяцями. Подання такої
декларації звільняє від обов'язку
подання щомісячних декларацій.

Пункт 287.3 статті 287 Податкового кодексу
України передбачає, що податкове
зобов'язання щодо плати за землю,
визначене у податковій декларації на
поточний рік, сплачується рівними
частками власниками та
землекористувачами земельних ділянок
за місцезнаходженням земельної
ділянки за податковий період, який
дорівнює календарному місяцю, щомісяця
протягом 30 календарних днів, що
настають за останнім календарним днем
податкового (звітного) місяця.

У пункті 56.11 статті 56 Податкового
кодексу України визначено, що не
підлягає оскарженню грошове
зобов'язання, самостійно визначене
платником податків.

Матеріалами справи підтверджено, що
приватним підприємцем ОСОБА_1 було
подано до контролюючого органу
податкову декларацію з плати за землю
(земельний податок та/або орендна плата
за земельні ділянки державної або
комунальної власності) за 2013 рік, в якій
ним самостійно визначено розмір
орендної плати за рік у сумі 3257,88 грн. та
зазначено, що орендна плата підлягає
сплаті щомісячно по 271,49 грн.

Судом встановлено, що всупереч
визначеним вище вимогам Податкового
кодексу України, приватним підприємцем
ОСОБА_1 визначені в поданій податковій
декларації суми орендної плати за
жовтень - грудень 2013 року в повному
обсязі сплачені не були. У зв'язку з цим
та враховуючи наявну переплату у
відповідача утворилась узгоджена
заборгованість перед бюджетом у сумі
811,16 грн.

Згідно із підпунктом 14.1.175 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України,
грошове зобов'язання у сумі 811,16 грн.
вважається податковим боргом.

Бердичівською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області була сформована і виставлена
приватному підприємцю ОСОБА_1
податкова вимога № 146-15 від 04.12.2013 року
із зазначенням податкового боргу в
сумі 539,67 грн.. Вимога отримана останнім
цього ж дня.

Між тим, пункт 59. 5 статті 59 Податкового
кодексу України передбачає, що у разі
якщо у платника податків, якому
надіслано (вручено) податкову вимогу,
сума податкового боргу збільшується
(зменшується), погашенню підлягає вся
сума податкового боргу такого платника
податку, що існує на день погашення. У
разі якщо після направлення (вручення)
податкової вимоги сума податкового
боргу змінилася, але податковий борг не
був погашений в повному обсязі,
податкова вимога додатково не
надсилається (не вручається).

Доказів щодо погашення боргу в сумі 811,16
грн. відповідачем суду не надано.

З огляду на викладене та на те, що
наявність податкового боргу
підтверджена матеріалами справи, суд
приходить до висновку, що позов слід
задовольнити.

Керуючись ст.ст. 86, 158-163, 167, 183-2, 186, 254 КАС
України, суд

постановив:

Позов задовольнити.

Стягнути з приватного підприємця
ОСОБА_1 на користь державного бюджету в
особі Бердичівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області заборгованість у
сумі 811,16 грн..

Постанова суду, прийнята в порядку
скороченого провадження, виконується
негайно, та крім випадків її оскарження
в апеляційному порядку, є остаточною.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з моменту отримання копії
постанови до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через Житомирський окружний
адміністративний суд, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
Є.Ю. Романченко