Справа № 872/12701/13
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2013-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2013 р. справа № 2а-6383/10/0470

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської
Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

позивача: - не з'явився

відповідача: - Волошин С.О.
дов від 08.01.2013

третьої особи : - ОСОБА_2 дов від
08.02.2013

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на ухвалу Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 23
червня 2011 року

у справі № 2а-6383/10/0470

за позовом ОСОБА_4

до начальника Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Никитюк Ігоря
Петровича, старшого державного
виконавця Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Пономаренко
Олександра Олександровича

треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_7, Публічне
акціонерне товариство «ОТП Банк»

про визнання дій неправомірними, та
скасування постанови про відкриття
виконавчого провадження від 25.02.2010
року,-

встановила:

25 травня 2010 року ОСОБА_4 звернувся
до суду з позовом до начальника
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції Никитюк
Ігоря Петровича, старшого державного
виконавця Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Пономаренко
Олександра Олександровича, в якому з
урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог від 30.05.2011 (т.1 а.с.216)
просив: визнати неправомірними рішення
і дії суб'єктів владних повноважень, а
саме: начальника Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління Никитюка І.П. та старшого
державного виконавця Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Пономаренко О.О., що
виразилися у незаконному винесенні
останнім і затвердженні першим
Постанови про відкриття виконавчого
провадження від 25.02.2010 за виконавчим
документом - виконавчим написом,
вчиненим приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_8 23.09.2008 і
зареєстрованим у реєстрі за №2580 та
накладанням арешту на квартиру
АДРЕСА_1, що належить на праві
власності: ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_7;
старшого державного виконавця
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції
Пономаренко О.О., що виразилися у
незаконному складанні Акту опису й
арешту майна від 05.03.2010. Скасувати
вказану вище Постанову про відкриття
виконавчого провадження від 25.02.2010
повністю. Виключити з Акту опису й
арешту, складеного старшим державним
виконавцем Ленінського відділу
Державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Пономаренко О.О. від
05.03.2010, майно: квартиру АДРЕСА_1, що
належить на праві власності: ОСОБА_4,
ОСОБА_3 та ОСОБА_7 на підставі Свідоцтва
про право власності на житло, що видане
21.03.1994 виконкомом міської Ради народних
депутатів, згідно з розпорядженням
(наказом) від 21.03.1994 за № 6/925-94,
зареєстроване Дніпропетровським МБТІ
про що зроблено запис в реєстрову книгу
№71-69.

Ухвалою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 23
червня 2011 року провадження в
адміністративній справі в частині
виключення з акту опису й арешту від
05.03.2010 майна: квартири АДРЕСА_1, яка
належить на праві власності громадянам
України ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 на
підставі Свідоцтва про право власності
на житло, виданого 21.03.1994 виконкомом
Дніпропетровської міської Ради
народних депутатів, закрито з тих
підстав, що справу в цій частині не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Не погодившись з ухвалою суду
третя особа - ОСОБА_3 подала апеляційну
скаргу (т.2 а.с.12), в якій, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права, просить
скасувати ухвалу та направити справу
для подальшого розгляду до суду першої
інстанції. На обґрунтування вимог
апеляційної скарги третьою особою
наведені обставини, викладені в
позовній заяві позивачем. Зокрема,
зазначено, що складення акту опису й
арешту майна відбулось з грубим
порушенням Закону України «Про
виконавче провадження» та Інструкції
про проведення виконавчих дій,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 15.12.1999 № 74/5.

Треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_7, а також
позивач (їх представники) у судове
засідання не з'явились, про час і місце
судового засідання повідомлені судом
належним чином.

Представники відповідача, Публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк»в
судовому засідання проти задоволення
апеляційної скарги заперечують,
просять залишити ухвалу суду без змін.

Перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду в межах
доводів апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд закриває провадження у справі якщо
справу не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд
першої інстанції виходив з приписів
ст.15 Цивільного процесуального кодексу
України, а також керувався Постановою
Пленуму Верховного Суду України №6 від
27.08.1976 «Про судову практику в справах
про виключення майна з опису», дійшов
висновку, що спори про виключення майна
з опису належать до юрисдикції
цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.15 Цивільного
процесуального кодексу України, на
який посилається суд першої інстанції,
суди розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин.

Проте, звертаючись до суду з
адміністративним позовом про
виключення з акту опису й арешту майна,
що належить на праві власності
позивачу та третім особам на стороні
позивача, позивач обґрунтовував свої
вимоги порушенням відповідачами
законодавчо встановленої процедури
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Спір щодо належності зазначеного в
акті опису й арешту майна від 05.03.2010
майна, визнання права на це майно між
сторонами відсутній.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Частиною 2 статті 2 КАС України
визначено, що до адміністративних
судів можуть бути оскаржені будь-які
рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів
владних повноважень, крім випадків,
коли щодо таких рішень, дій чи
бездіяльності Конституцією чи
законами України встановлено інший
порядок судового провадження.

Провадження у справах з приводу рішень,
дій або бездіяльності державної
виконавчої служби здійснюються
адміністративними судами з
урахуванням особливостей,
встановлених ст.181 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Відповідно до ч.1 ст.181 КАС України
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Таким чином юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
спори про оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби.

З огляду на наведені правові норми,
фактичні обставини справи, враховуючи,
що вимога про виключення майна з акту
опису й арешту не пов'язана зі спором
про право на це майно, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку, що дану справу
не належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Суд першої інстанції прийняв
оскаржувану ухвалу при не повному
з'ясуванні обставин, що мають значення
для справи, з порушенням норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення питання і
відповідно до ст.204 Кодексу
адміністративного судочинства
України є підставою для скасування
ухвали з направленням справи до суду
першої інстанції для продовження
розгляду.

Керуючись ст.ст. 199, 204, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 23 червня 2011
року у справі № 2а-6383/10/0470 - скасувати.

Справу направити до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
шляхом подання касаційної скарги в
порядку, встановленому ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко