Справа № 813/9587/13-а
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2014-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
справа № 813/9587/13-а
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючої судді Крутько О.В.,
з участю секретаря судового засідання
представника позивача Якубович Ю.Г.,
представника відповідача Рісної Ю.Б.,
розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу
за позовом Державної екологічної
інспекції у Львівській області
до ТзОВ «Енергомонтажвентиляція»
про вжиття заходів реагування у сфері
державного нагляду (контролю),
Державна екологічна інспекція у
Львівській області звернулась з
позовом у якому просила зупинити
виконання робіт ТзОВ
«Енергомонтажвентиляція» в частині
здійснення викидів забруднюючих
речовин в атмосферне повітря із
стаціонарних джерел, які знаходяться
за адресою: Львівська область,
Кам'янка-Бузький район, с. Матяші, вул.
Центральна, 14 в до отримання дозволу на
викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря; зупинити виконання
робіт ТзОВ «Енергомонтажвентиляція» в
частині забору підземних прісних вод
для господарсько-побутових потреб із
свердловини, яка знаходиться за
адресою: Львівська область,
Кам'янка-Бузький район, с. Матяші, вул.
Центральна, 14в до отримання дозволу на
спеціальне водокористування.
Позов мотивується тим, що ТзОВ
«Енергомонтажвентиляція» здійснює
забір підземних прісних вод із
свердловини, що знаходиться по вул.
Центральній, 14в с. Матяші
Кам'янка-Бузького району, без дозволу
на спеціальне водокористування, що є
порушенням ст.ст. 44, 49 Водного кодексу
України та здійснює викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря від стаціонарних джерел без
дозволу спеціально уповноваженого
органу, що є порушенням ст.ст. 10,11,33
Закону України «Про охорону
атмосферного повітря».
Представник позивача позовні вимоги
підтримав з підстав, зазначених у
позовній заяві, просив позов
Відповідач у запереченні на позовну
заяву зазначає, зокрема, що позивачем у
належний спосіб не встановлено факту
здійснення відповідачем діяльності,
пов'язаної із викидами забруднюючих
речовин в атмосферне повітря, не
визначено видів і обсягів таких
речовин; позивачем жодних чином не
підтверджено та належно не
обґрунтовано фактів приналежності
відповідних об'єктів на території
відповідача до типів устаткування для
яких розробляються нормативи
граничнодопустимих викидів
забруднюючих речовин із стаціонарних
джерел; Державною екологічною
інспекцією у Львівській області не
встановлено факту перевищення
продуктивності водозабору підземних
вод понад 300 кубічних метрів на добу.
Представник відповідача проти позову
заперечив з мотивів, викладених у
запереченні на адміністративний позов
та додаткових письмових поясненнях.
Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представників сторін,
оцінивши докази, суд виходив з
Державною екологічною інспекцією у
Львівській області проведено
перевірку дотримання вимог
природоохоронного законодавства у
галузі охорони атмосферного повітря,
водних і земельних ресурсів щодо
поводження з відходами та небезпечними
хімічними речовинами ТзОВ
«Енергомонтажвентиляція», за
результатами якої складено акт 2540/06/2021
(початок перевірки 05.12.2013 р., завершення
«Енергомонтажвентиляція» виявлено, що
товариство здійснює водокористування
для власних господарсько-побутових
потреб шляхом забору прісних підземних
вод із свердловини, яка розташована у
східній частині земельної ділянки та
перебуває у користуванні підприємства
у с. Матяші, вул. Центральна, 14в, забір
води здійснюється за допомогою
електричного насосу, прилади для
вимірювання кількості забраної із
свердловини води відсутні. У акті
зазначено, що позивачем порушено ст. 44,49
Водного кодексу України, оскільки
дозвіл на спеціальне водокористування
Згідно ч. 5 ст. 4 Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» № 877-V від 05.04.2007 року із
змінами і доповненнями, повне або
часткове зупинення виробництва
(виготовлення) або реалізації
продукції, виконання робіт, надання
послуг допускається за постановою
адміністративного суду, ухваленою за
результатами розгляду позову органу
державного нагляду (контролю) щодо
застосування заходів реагування.
Відповідно до ст. 48 Водного кодексу
України спеціальне водокористування -
це забір води з водних об'єктів із
застосуванням споруд або технічних
пристроїв, використання води та
скидання забруднюючих речовин у водні
об'єкти, включаючи забір води та
скидання забруднюючих речовин із
зворотними водами із застосуванням
каналів. Спеціальне водокористування
здійснюється юридичними і фізичними
особами насамперед для задоволення
питних потреб населення, а також для
господарсько-побутових, лікувальних,
оздоровчих, сільськогосподарських,
промислових, транспортних,
енергетичних, рибогосподарських (у
тому числі для цілей аквакультури) та
інших державних і громадських потреб.
Згідно ч.1 ст. 49 Водного кодексу України
спеціальне водокористування
здійснюється на підставі дозволу.
Статтею 23 Кодексу України про надра
встановлено, що землевласники і
землекористувачі в межах наданих їм
земельних ділянок мають право без
спеціальних дозволів та гірничого
відводу видобувати для своїх
господарських і побутових потреб
корисні копалини місцевого значення і
торф загальною глибиною розробки до
двох метрів, підземні води для власних
господарсько-побутових потреб,
нецентралізованого та
централізованого (крім виробництва
фасованої питної води)
господарсько-питного водопостачання,
за умови що продуктивність водозаборів
підземних вод не перевищує 300 кубічних
метрів на добу, та використовувати
надра для господарських і побутових
Згідно матеріалів справи ТзОВ
«Енергомонтажвентиляція»
користується земельною ділянкою за
адресою: Львівська область,
Кам'янка-Бузький район, с. Матяші, вул.
Центральна, 14в на підставі договору
оренди, тому на відповідача
поширюється ст. 23 Кодексу України про
«Енергомонтажвентиляція» має право
без спеціальних дозволів видобувати
для своїх господарських і побутових
потреб підземні води за умови, що
продуктивність водозаборів підземних
вод не перевищує 300 кубічних метрів на
При розгляді справи представник
позивача посилався на те, що Кодекс
України про надра не звільняє
водокористувачів від отримання
дозволу на спеціальне
водокористування, обов'язок по
отриманню якого передбачений ст.ст. 44,
48, 49 Водного кодексу України.
З вказаними доводами позивача не можна
погодитись, оскільки відповідач
правомірно застосовує статтю 23 Кодексу
України про надра, яка на нього
поширюється і не визначає які
спеціальні дозволи не є необхідними
землекористувачам за вказаних у даній
Державною екологічною інспекцією у
Львівській області не встановлено у
яких межах здійснюється відповідачем
водозабір із свердловини прісних
підземних вод. До справи долучено
договір поставки № 161013 від 16.10.2013 р.,
укладений ТзОВ «АСА Фінанс Груп» та
ТзОВ «Енергомонтажвентиляція», на
підставі якого відповідач отримує
очищену питну воду торгової марки
«Здорова вода» від ТзОВ «АСА Фінанс
Таким чином, не є обґрунтованою позовна
вимога про зупинення виконання робіт
ТзОВ «Енергомонтажвентиляція» в
частині забору підземних прісних вод
для господарсько-побутових потреб із
свердловини, яка знаходиться за
адресою: Львівська область,
Кам'янка-Бузький район, с. Матяші, вул.
Центральна, 14в до отримання дозволу на
спеціальне водокористування, тому дана
вимога позову задоволенню не підлягає.
Перевіркою виявлено, що у виробничих
«Енергомонтажвентиляція» за адресою:
Львівська область, Кам'янка-Бузький
район, с. Матяші, вул. Центральна,14в
проводяться роботи по зварюванню та
різці металу, а також роботи по
фарбуванню виготовлених
металоконструкцій. Виявлено наступні
стаціонарні джерела викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
- витяжна труба твердопаливного
котла, що розміщений у підсобному
приміщенні службово-побутового
корпусу, який на час проведення
перевірки перебуває у робочому стані
та здійснює обігрів приміщень корпусу
шляхом спалювання деревини;
- три вентиляційні труби
(дефлектори) виробничих приміщень, у
яких на час проведення перевірки
проводяться роботи по різці,
зварюванню та фасуванню металу та
здійснюються викиди забруднюючих
речовин в атмосферне повітря;
- дільниця зварювання металу, яка
облаштована під каркасною спорудою у
північній частині земельної ділянки,
яка перебуває у користуванні
підприємства (неорганізоване джерело
викидів), на час проведення перевірки
проводяться роботи по зварюванню
металу та фарбуванню
- дільниця фасування цементу, що
знаходиться у східній частині
території підприємства та на час
проведення перевірки не
У акті зазначено, що позивачем порушено
ст.ст. 10, 11, 33 Закону України «Про
охорону атмосферного повітря»,
оскільки відсутній дозвіл на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря від стаціонарних джерел.
Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 10 Закону України
«Про охорону атмосферного повітря» №
2707-XII від 16.10.1992 року із змінами і
доповненнями, підприємства, установи,
організації та громадяни - суб'єкти
підприємницької діяльності, що
здійснюють викиди забруднюючих
речовин в атмосферне повітря та
діяльність яких пов'язана з впливом
фізичних та біологічних факторів на
його стан, зобов'язані вживати заходів
щодо зменшення обсягів викидів
забруднюючих речовин і зменшення
впливу фізичних факторів.
За змістом ст. 11 цього ж Закону, для
забезпечення екологічної безпеки,
створення сприятливого середовища
життєдіяльності, запобігання
шкідливому впливу атмосферного
повітря на здоров'я людей та навколишнє
природне середовище здійснюється
регулювання викидів найбільш
поширених і небезпечних забруднюючих
речовин, перелік яких встановлюється
Кабінетом Міністрів України.
Викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря стаціонарними
джерелами можуть здійснюватися після
отримання дозволу, виданого суб'єкту
господарювання, об'єкт якого належить
до другої або третьої групи, обласними,
Київською, Севастопольською міськими
державними адміністраціями, органом
виконавчої влади Автономної
Республіки Крим з питань охорони
навколишнього природного середовища
за погодженням з центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері санітарного та
епідемічного благополуччя населення.
Згідно ст. 33 цього ж Закону, особи, винні
у викидах забруднюючих речовин в
атмосферне повітря без дозволу
спеціально уповноважених на те органів
виконавчої влади відповідно до закону
несуть відповідальність згідно з
Згідно п. 1 Порядку ведення державного
обліку в галузі охорони атмосферного
повітря, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 1655 від
13.12.2001 року із змінами і доповненнями,
цей Порядок визначає єдину систему
ведення в галузі охорони атмосферного
повітря державного обліку об'єктів
(підприємств, установ, організацій та
громадян - суб'єктів підприємницької
діяльності), які справляють або можуть
справити шкідливий вплив на здоров'я
людей і на стан атмосферного повітря,
видів та обсягів забруднюючих речовин,
що викидаються в атмосферне повітря,
видів і ступенів впливу на його стан
фізичних та біологічних факторів.
Згідно п. 2 цього ж Порядку, державний
облік ведеться з метою регулювання
викидів забруднюючих речовин в
атмосферне повітря із стаціонарних та
пересувних джерел, ступенів впливу на
його стан фізичних та біологічних
Згідно п. 2 Інструкції про порядок та
критерії взяття на державний облік
об'єктів, які справляють або можуть
справити шкідливий вплив на здоров'я
людей і стан атмосферного повітря,
видів та обсягів забруднюючих речовин,
що викидаються в атмосферне повітря,
затвердженою наказом Міністерства
екології та природних ресурсів України
№ 177 від 10.05.2002 року із змінами і
доповненнями, узяття на державний
облік здійснюється за такими
- об'єктів, якщо в їх викидах присутня
хоча б одна забруднююча речовина (або
група речовин), потенційний викид якої
рівний або перевищує величину,
зазначену в Переліку забруднюючих
речовин та порогових значень
потенційних викидів, за якими
здійснюється державний облік;
- видів та обсягів забруднюючих
речовин, що викидаються в атмосферне
повітря, - за умови, що обсяг
потенційних викидів рівний або
перевищує порогові значення за окремою
речовиною або групою речовин,
наведених у додатку 1 до цієї
Постановою Кабінету Міністрів
України № 1780 від 28.12.2001 затверджено
Порядок розроблення та затвердження
нормативів граничнодопустимих викидів
забруднюючих речовин із стаціонарних
джерел, яким визначені вимоги щодо
розроблення та затвердження
нормативів граничнодопустимих викидів
забруднюючих речовин та їх сукупності,
які містяться у складі
пилогазоповітряних сумішей, що
відводяться від окремих типів
обладнання, споруд і надходять в
атмосферне повітря із стаціонарних
джерел (далі - Порядок № 1780).
Пунктом 7 Порядку № 1780 передбачено, що
перелік типів устаткування, за якими
розробляються нормативи
граничнодопустимих викидів
забруднюючих речовин із стаціонарних
джерел, визначається Мінприроди.
Наказом Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
України від 16.08.2004р. № 317 затверджено
Перелік типів устаткування, для яких
розробляються нормативи
граничнодопустимих викидів
забруднюючих речовин із стаціонарних
Позивачем не доведено, що у відповідача
наявні об'єкти, які справляють або
можуть справити шкідливий вплив на
здоров'я людей, стан атмосферного
повітря і підлягають державному
обліку, не зазначено, які забруднюючі
речовини та у яких обсягах викидаються
у атмосферне повітря в результаті
господарської діяльності ТзОВ
«Енергомонтажвентиляція». Позивачем
жодних чином не підтверджено та
належно не обґрунтовано фактів
приналежності відповідних об'єктів на
території відповідача до типів
устаткування для яких розробляються
нормативи граничнодопустимих викидів
забруднюючих речовин із стаціонарних
Отже, вимоги позову про зупинення
виконання робіт ТзОВ
«Енергомонтажвентиляція» в частині
здійснення викидів забруднюючих
речовин в атмосферне повітря із
стаціонарних джерел, які знаходяться
за адресою: Львівська область
Кам'янка-Бузький район, с. Матяші, вул.
Центральна,14в, до отримання дозволу на
викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря задоволенню не
підлягають, оскільки суб'єкт владних
повноважень не подав доказів на
підтвердження необхідності отримання
відповідачем дозволу на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
Стаття 71 Кодексу адміністративного
судочинства передбачає, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
З огляду на вищевказане, в задоволенні
позовних вимог слід відмовити
Керуючись ст.ст. 2, 69-71, 86, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -
Відмовити у задоволенні позовних вимог
Постанова набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 254 КАС
України.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Крутько О.В.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 05.05.2014 року.