Справа № 427/7978/13-а
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2014-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Бабенко С.Ш.
Суддя-доповідач - Шишов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2014 року
справа №427/7978/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Шишова О.О., суддів
Сіваченка І.В., Попова В.В., розглянувши
в порядку письмового провадження
апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.
Краснодоні та Краснодонському районі
Луганської області на постанову
Свердловського міського суду
Луганської області від 17 грудня 2013 року
у справі № 427/7978/13-а за позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Краснодоні та Краснодонському
районі Луганської області про визнання
дій щодо відмови в перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Свердловського міського
суду Луганської області, яка прийнята в
скорченому порядку, задоволені позовні
вимоги ОСОБА_2 до управління Пенсійного
фонду України в м.Краснодоні та
Краснодонському районі Луганської
області про визнання дій щодо відмови в
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії.

Визнано неправомірними дії Управління
Пенсійного Фонду України в м.
Краснодоні та Краснодонському районі
Луганської області щодо відмови в
проведенні перерахунку довічного
грошового утримання судді у відставці
ОСОБА_2 щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
відповідно до ст.138 ч.3 Закону України
«Про судоустрій та статус суддів».

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в м. Краснодоні та
Краснодонському районі Луганської
області здійснити перерахунок та
виплату щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
ОСОБА_2, відповідно до ч.3 ст.138 Закону
України "Про судоустрій та статус
суддів", виходячи з заробітної плати
працюючого на відповідній посаді судді
на підставі довідки Територіального
управління Державної судової
адміністрації у Луганській області № 11
від 10.02.2013 р., починаючі з 01.02.2013р. без
перевищення десяти відсоткового
мінімуму встановленого для осіб, які
втратили працездатність, а з 03.06.2013 року
без обмеження розміру щомісячного
грошового утримання, з урахуванням
фактично здійснених виплат.

З рішенням суду першої інстанції не
погодився відповідач та звернулись з
апеляційною скаргою у якій вказали, що
рішення суду першої інстанції прийнято
з порушенням норм матеріального та
процесуального права. Зазначили, що
позивач є пенсіонером та перебуває на
обліку в Управлінні Пенсійного Фонду
України в м. Краснодон і та
Краснодонському районі та отримує
щомісячне грошове утримання судді у
відставці, призначене йому відповідно
норм Закону України "Про статус суддів"
та відповідно до Порядку подання
документів для призначення і виплати
щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці органами
Пенсійного фонду України від 25.01.2008
року №3-1, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 12.03.2008р.
за № 200/14891, яким не передбачено порядок
перерахунку щомісячного грошового
утримання суддям у відставці у зв'язку
із зміною заробітної плати працюючих
суддів. Таким чином, відповідач
зазначає, що чинним законодавством не
передбачено перерахунок щомісячного
грошового утримання суддям у відставці
у зв'язку із зміною заробітної плати
працюючих суддів, крім суддів
Конституційного Суду України
відповідно до ст. 138 Закону України "Про
судоустрій та статус суддів", вважає що
не було порушено вимоги чинного
законодавства при призначенні та
подальшій виплаті щомісячного
грошового утримання позивачу. Просили
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Всі особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання не прибули, хоча вони
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання,
тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 КАС
України суд апеляційної інстанції
розглянув справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила
наступне.

Встановлено, що згідно з наказом №232/к
від 03 жовтня 2006 року начальника
Територіального управління Державної
судової адміністрації у Луганській
області, який виданий на підставі
Постанови Верховної Ради України від 21
липня 2006 року № 19-V «Про звільнення
суддів» позивач ОСОБА_2 звільнений з
посади судді Краснодонського
міськрайонного суду Луганської
області у зв'язку з поданням заяви про
відставку (а.с.10-19).

Позивач перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного Фонду України в
м.Краснодоні та Краснодонському районі
Луганської області та отримує
щомісячне довічне грошове утримання,
яке було призначене йому на підставі
ст. 43 Закону України «Про статус
суддів» від 15.12.1992 року (в редакції, що
діяла на момент виникнення спірних
правовідносин) в розмірі 50% заробітку
працюючого на відповідній посаді
судді.

У червні 2013 року позивач звернувся до
відповідача із заявою про перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання у зв'язку з підвищенням
заробітної плати судді, працюючого на
відповідній посаді з лютого 2013 року
згідно довідки №11 від 11.02.2013 року, однак
листом відповідача від 15.07.2013 р. було
відмовлено позивачу у такому
перерахунку (а.с. 9).

Відповідно до довідки Територіального
управління Державної судової
адміністрації України в Луганській
області № 11 від 10.02.2013 р. про заробітну
плату працюючого на відповідній посаді
судді, що подається для перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання непрацюючим суддям у
відставці, заробітна плата позивача,
яка враховується для перерахунку
довічного грошового утримання суддям у
відставці станом на 01.02.2013 р. складає:
посадовий оклад 11470 грн., щомісячна
доплата за вислугу років 50% - 5735 грн.,
усього 17205 грн.

Зазначене свідчить, що між сторонами
виник спір саме щодо перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання як судді у відставці у
зв'язку з підвищенням заробітної плати
судді, працюючого на відповідній
посаді відповідно, до довідки
Територіального управління Державної
судової адміністрації в Луганській
області.

Згідно, з пунктом 1 постанови Верховної
Ради України від 15 грудня 1991 року «Про
прядок введення в дію Закону України
«Про статус суддів» (з доповненнями
внесеними постановами Верховної Ради
України 06 травня 1993 року та 24 лютого 1994
року), передбачено, що у разі зміни
заробітної плати суддів, розмір
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці,
обчислюється виходячи з нового розміру
заробітної плати судді, який працює на
відповідній посаді.

Законом України від 28 грудня 2007 року №
107-У1 «Про державний бюджет України»
виключено абзац 3 п. 1 постанови
Верховної Ради від 15 грудня 1992 року
«Про порядок введення в дію Закону
України «Про статус суддів» яким
передбачено право на перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці.

Рішенням Конституційного Суду України
№ 10-пр/2008 від 22 травня 2008 року вказані
положення Закону України «Про
державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» визнано
неконституційними і такими, що
втратили чинність, з 22 травня 2008 року
відновлена дія абзацу 3 пункту 1
постанови Верховної Ради України від 15
грудня 1992 року № 2863-Х11 «Про порядок
введення в дію Закону України «Про
статус суддів», який передбачає право
на перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання суддям у
відставці.

Відповідно до ч. 4 ст. 43 Закону України
«Про статус суддів» від 15.12.1992 року № 2863
(чинного на час призначення позивачу
щомісячного довічного грошового
утримання), судді у відставці, який має
стаж роботи на посаді судді не менше 20
років, виплачується за його вибором
пенсія або звільнене від сплати
податку щомісячне грошове утримання в
розмірі 80 відсотків працюючого на
відповідній посаді судді. За кожний
повний рік роботи понад 20 років на
посаді судді розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більш ніж до 90
відсотків заробітку судді.

Після втрати вказаним Законом чинності
на підставі Закону України» Про
судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010
року № 2453-УІ (далі-Закон) аналогічні
положення передбаченні ч. 3 ст. 138 Закону
України, згідно з якими, щомісячне
довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80%
грошового утримання судді, який працює
на відповідній посаді. За кожний рік
роботи на посаді понад 20 років розмір
щомісячного довічного грошового
утримання збільшується на два відсотки
заробітку, але не більш ніж 90 відсотків
заробітної плати судді, без обмеження
граничного розміру щомісячного
довічного грошового утримання.

З 01.10.2011 року положення наведеної
частини ст. 138 Закону викладені в іншій
редакції, відповідно до якої щомісячне
довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді з
якого сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування до 1 січня 2011
року страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді.

Згідно частин 2 та 3 статті 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» суддя у відставці, який не
досяг віку, встановленого частиною
першою цієї статті, отримує щомісячне
довічне грошове утримання. При
досягненні таким суддею віку,
встановленого частиною першою цієї
статті, за ним зберігається право на
одержання щомісячного довічного
грошового утримання або, за його
вибором, призначається пенсія на
умовах, передбачених статтею 37 Закону
України "Про державну службу".
Щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді з
якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді.

Відповідно до ч. 5 статті 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» в редакції Закону України від
08.07.2011 року № 3668 виплата щомісячного
довічного грошового утримання,
призначеного відповідно до цієї
статті, на період роботи на посадах, які
дають право на його призначення або
право на призначення пенсії в порядку
та на умовах, передбачених законами
України «Про прокуратуру», «;;Про
наукову і науково-технічну
діяльність», «;Про статус народного
депутата України», «;Про державну
службу», припиняється. На цей період
призначається і виплачується пенсія
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Максимальний розмір
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткової пенсії, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги
перед Україною, індексації та інших
доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність. Довічне грошове
утримання суддям виплачується
органами Пенсійного фонду України за
рахунок коштів Державного бюджету
України.

Відповідно до п. 2 Розділу ІІ
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи»
обмеження пенсії (щомісячного
довічного грошового утримання)
максимальним розміром, встановленим
цим Законом, не поширюється на
пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне
довічне грошове утримання) призначена
до набрання чинності цим Законом.
Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне
довічне грошове утримання) призначена
до набрання чинності цим Законом і в
яких розмір пенсії (щомісячного
довічного грошового утримання) (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткової пенсії, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги
перед Україною, індексації та інших
доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) перевищує максимальний
розмір пенсії (щомісячного довічного
грошового утримання), встановлений цим
Законом, виплата пенсії (щомісячного
довічного грошового утримання) (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткової пенсії, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги
перед Україною, індексації та інших
доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) здійснюється без
індексації, без застосування положень
ч. 2, 3 ст. 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та проведення інших
перерахунків, передбачених
законодавством, до того часу, коли
розмір пенсії (щомісячного довічного
грошового утримання) (з урахуванням
надбавок, підвищень, додаткової пенсії,
цільової грошової допомоги, пенсії за
особливі заслуги перед Україною,
індексації та інших доплат до пенсії,
встановлених законодавством, крім
доплати до надбавок окремим категоріям
осіб, які мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) відповідатиме
максимальному розміру пенсії
(щомісячного довічного грошового
утримання), встановленому цим Законом.
Якщо внаслідок прийняття цього Закону
розмір пенсії зменшується, пенсія
виплачується в раніше встановленому
розмірі.

Стаття 129 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів», якою
визначені розміри посадового окладу та
доплати за вислугу років відповідного
судді набрала чинності з 1 січня 2012
року.

Відповідно до ст.8 Конституції України
в Україні визнається і діє принципи
верховенства права.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України

Згідно зі ст.22 Конституції України
закріплені права і свободи не є
вичерпними, гарантуються і не можуть
бути скасовані. При прийнятті нових
законів або при внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і
свобод.

Конституційні права і свободи людини і
громадянина не можуть бути обмежені,
крім випадків відповідно до пункту 31 ч.
1 ст. 85 Конституції України, пункту 19 ч. 1
ст. 92 Конституції України (правовий
режим воєнного і надзвичайного стану),
(Стаття 64 Конституції України).

Відповідно до ст. 9 КАС України суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи
місцевого-самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України. Суд
вирішує справи на підставі Конституції
та законів України, а також міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України.

Конституційний суд України у
мотивувальній частині рішення від 14
грудня 2011 року № 18-рп/2011, вказав, що
щомісячне довічне грошове утримання
судді це утримання є самостійною
гарантією незалежності судді та
складовою його правового статусу, а
правова природа щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
та щомісячного грошового утримання
діючого судді однакова, а самі ці
поняття однорідні та взаємопов'язані,
ідентичні, відрізняються лише за
способом фінансування: судді у
відставці цю виплату сплачує Пенсійний
фонд України за рахунок коштів
Державного бюджету України, діючому
судді виплачується виключно з
Державного бюджету України».

У цьому ж рішенні Конституційний суд
України вказує про неможливість
звуження змісту та об'єму гарантій
незалежності суддів, а відповідно,
матеріального та соціального
забезпечення.

Рішенням Конституційного Суду України
№ 3-рп/2013 від 3 червня 2013 року у справі за
конституційним поданням Верховного
Суду України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
окремих положень статті другої, абзацу
другого пункту 2 розділу другого
«Прикінцеві та перехідні положення»
Закону України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи»,
статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» права щодо
змін умов виплати пенсій і щомісячного
довічного грошового утримання суддів у
відставці) було встановлено, що частина
третя статті 138 Закону України № 2453 до
внесених Законом № 3668 змін
передбачала: «Щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді. За кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання». Таким чином, визначений
Законом № 2453 порядок нарахування
щомісячного довічного грошового
утримання змінено Законом № 3668,
внаслідок чого зменшено розмір
щомісячного довічного грошового
утримання суддів. Залишивши незмінним
зміст права на щомісячне довічне
грошове утримання суддів, Закон № 3668
звузив обсяг цього права, встановивши
обмежену базу для нарахування суддям
щомісячного довічного грошового
утримання, та скасував право суддів на
одержання щомісячного довічного
грошового утримання без обмеження
граничного розміру, чим знизив і
досягнутий рівень гарантій
незалежності суддів. Отже, частина
третя статті 138 Закону України № 2453 не
узгоджується з конституційним
положенням про недопустимість
звуження змісту чи обсягу гарантій
незалежності суддів, а тому суперечить
статті 126 Основного Закону України. Цим
же рішенням Конституційного Суду
України встановлено порядок його
виконання, а саме: - підлягають
застосуванню частини перша, друга
статті 138 Закону № 2453 у редакції Закону
№ 3668 як такі, що не суперечать
Конституції України; частина третя
статті 138 Закону № 2453 у редакції Закону
України № 3668, яка суперечить
Конституції України не підлягає
застосуванню як така, що втратила
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Натомість підлягає
застосуванню частина третя статті 138
Закону України № 2453 в редакції до змін,
внесених Законом № 3668 а саме:
«Щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання. Перше, друге, трете речення
частини п'ятої статті 138 Закону № 2453 у
редакції Закону № 3668, що суперечать
Конституції України, не підлягають
застосуванню як такі, що втратили
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Проте підлягають застосуванню
перше речення частини п'ятої статті 138
Закону № 2453 в редакції до змін,
внесених Законом № 3668, а саме: „Пенсія
або щомісячне довічне грошове
утримання судді виплачується
незалежно від заробітку (прибутку),
одержуваного суддею після виходу у
відставку"‚ та четверте речення
частини п'ятої статті 138 Закону № 2453 зі
змінами, внесеними Законом № 3668, а
саме: „Довічне грошове утримання
суддям виплачується органами
Пенсійного фонду України за рахунок
коштів Державного бюджету України. Дія
статті 2 Закону № 3668 не поширюється на
Закон № 2453. Дія абзацу другого пункту 2
розділу II „Прикінцеві та перехідні
положення" Закону № 3668 не поширюється
на правовідносини щодо виплати суддям
пенсії (щомісячного довічного
грошового утримання).

Виходячи з наведених положень закону,
суд першої інстанції прийшов до
висновку, що обчислення щомісячного
довічного утримання суддів у відставці
повинно здійснюватися у відсотковому
відношення до розміру грошового
утримання працюючих суддів, тому, у
разі зміни розміру грошового утримання
суддів, що працюють на відповідній
посаді, органи Пенсійного фонду
здійснюють відповідний перерахунок
раніше призначеного грошового
утримання судді у відставці.

Суддівська винагорода, з якої підлягає
обчислення пенсії, визначена на
законодавчому рівні та встановлена
Законом України «Про судоустрій і
статус суддів».

Доводи управління щодо відсутності
нормативного документу, який би
встановлював механізм здійснення
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання суддів у
відставці, та як наслідок відсутності
підстав для проведення такого
перерахунку є безпідставним. Законом
України «Про судоустрій і статус
суддів» встановлена гарантія
матеріального забезпечення судді у
відставці, яка не може бути
знівельована у зв'язку з тим, що органи
влади України не встановили порядку, за
яким зазначена гарантія повинна бути
дотримана.

Право на виплату щомісячного довічного
грошового утримання судді у розмірі
грошового утримання судді, який працює
на відповідній посаді врегульовано
пунктом 8 Рішення Конституційного Суду
України від 3 червня 2013 року у справі №
1-2/2013, і виникає з 3 червня 2013 року.

Конституційний Суд України
неодноразово висловлював правові
позиції у відношенні гарантій
незалежності суддів, їх матеріального
та соціального забезпечення у рішеннях
від 24 червня 1999 року № 6-рп/99, від 20
березня 2002 року № 5-рп/2002 (справа про
пільги, компенсації та гарантії), від 1
грудня 2004 року № 19-рп/2004 (справа про
припинення дій чи обмеження пільг,
компенсацій та гарантій), від 11 жовтня
2005 року № 8-рп/2005 (справа про пенсії та
щомісячне довічне грошове утримання),
від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 (справа
про гарантії незалежності суддів);
рішення № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року.

Рішення Конституційного суду України,
що стосуються правових понять
інституту судді у відставці,
закріплюють поняття щомісячного
довічного грошового утримання,
принципів незалежності суддів, також
конституційним судом вказано про
неможливість відміни та звуження
змісту та об'єму статусу суддів; про
неможливість звуження досягнутого
рівня незалежності суддів; про
неможливість диспропорції у
матеріальному забезпеченні судів та
суддів різних рівнів; про неможливість
суттєвої диспропорції у грошовому
забезпеченні працюючих суддів та
суддів у відставці; про неможливість
відміни принципу, як перегляд
щомісячного довічного грошового
утримання у разі зміни заробітної
плати працюючим суддям, виходячи з її
нового розміру.

Суд першої інстанції вважав, що після
введення в дію положень статті 129
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів», тобто з 1 січня 2012 року,
суддя у відставці має право на
отримання щомісячного довічного
грошового утримання в розмірі, який
передбачений частиною 3 статті 138
вказаного Закону, але без перевищення
десяти відсоткового мінімуму
встановленого для осіб, які втратили
працездатність, та з 03.06.2013 року
відповідно Рішення Конституційного
Суду України від 3 червня 2013 року у
справі № 1-2/2013 без обмеження граничного
розміру щомісячного довічного
грошового утримання у зв'язку з чим,
відповідач, виплачуючи таке утримання
в меншому розмірі, діє всупереч вимогам
чинного законодавства, тобто
протиправно, обчислення щомісячного
довічного утримання суддів у відставці
повинно здійснюватися у відсотковому
відношенні до розміру грошового
утримання працюючих суддів, тому, у
разі зміни розміру грошового утримання
суддів, що працюють на відповідній
посаді, органи Пенсійного фонду
здійснюють відповідний перерахунок
раніше призначеного грошового
утримання судді у відставці.

Не приймаються до уваги посилання
Управління Пенсійного фонду на те, що
Законом України «Про судоустрій та
статус суддів» та Порядком подання
документів для призначення і виплати
щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці органами
Пенсійного фонду України,
затвердженого постановою Правління
Пенсійного фонду України від 25 січня 2008
року № 3-1, не передбачено здійснення
перерахунку грошового утримання судді
у відставці, оскільки відсутність
встановленого порядку проведення
перерахунку не звільняє відповідача
від виконання вимог Закону, яким чітко
встановлений порядок визначення
розміру щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці.

З вказаними висновками суду першої
інстанції погоджується колегія суддів.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Колегія вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, тому при таких
обставинах апеляційну скаргу
необхідно залишити без задоволення, а
рішення суду без змін.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198,
200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.
Краснодоні та Краснодонському районі
Луганської області на постанову
Свердловського міського суду
Луганської області від 17 грудня 2013 року
у справі № 427/7978/13-а - залишити без
задоволення.

Постанову Свердловського міського
суду Луганської області від 17 грудня 2013
року у справі № 427/7978/13-а - залишити без
змін.

Рішення є остаточним та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
О.О.Шишов

Судді
І.В.Сіваченко

В.В.Попов