Справа № 363/5205/13-ц(2-2049/10)
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
363/5205/13-ц(2-2049/10) Головуючий у 1-й
інстанції: Войнаренко Л.Ф.;
Суддя-доповідач: Сорочко Є.О.
У Х В А Л А

Іменем України

17 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Сорочко
Є.О.

Суддів: Горбань
Н.І.

Межевич М.В.

при секретарі Грисюк
Г.Г.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
Управління пенсійного фонду України у
Вишгородському районі Київської
області на ухвалу Вишгородського
районного суду Київської області від 27
січня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Управління пенсійного фонду України у
Вишгородському районі Київської
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И
В:

ОСОБА_3 звернулася до
Вишгородського районного суду
Київської області з позовом до
Управління пенсійного фонду України у
Вишгородському районі Київської
області (далі - УПФУ у Вишгородському
районі) про визнання протиправними дій
щодо не здійснення перерахунку та
виплати основної та додаткової пенсії
в розмірі відповідно до ст.ст. 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та зобов'язання здійснити
такі дії.

Рішенням Вишгородського
районного суду Київської області від 07
липня 2010 року позов задоволено.

Ухвалою Апеляційного суду
Київської області від 14 жовтня 2011 року
рішення суду першої інстанції залишено
без змін.

Ухвалою Вишгородського
районного суду Київської області від 27
січня 2014 року заяву Відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області про зміну способу та
порядку виконання судового рішення -
задоволено, змінено спосіб та порядок
виконання рішення Вишгородського
районного суду Київської області від 07
липня 2010 року, шляхом стягнення з УПФУ у
Вишгородському районі на користь
позивача суми боргу.

На ухвалу Вишгородського
районного суду Київської області від 27
січня 2014 року УПФУ у Вишгородському
районі подало апеляційну скаргу, в якій
просить її скасувати та постановити
нову ухвалу, якою відмовити в
задоволенні заяви про зміну порядку та
способу виконання судового рішення,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права.

Дослідивши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Статтею 14 КАС України
встановлено, що судове рішення, яким
закінчується розгляд справи в
адміністративному суді, ухвалюється
іменем України. Постанови та ухвали
суду в адміністративних справах, що
набрали законної сили, є обов'язковими
до виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

З матеріалів справи вбачається,
що Вишгородський районний суд
Київської області рішенням від 07 липня
2010 року позов ОСОБА_3 задовольнив,
зокрема, зобов'язав відповідача
провести позивачу перерахунок і
виплату основної та додаткової пенсії
в розмірі відповідно до ст.ст. 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», з 26.11.2009 р.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 105 КАС
України адміністративний позов може
містити вимоги про зобов'язання
відповідача - суб'єкта владних
повноважень прийняти рішення або
вчинити певні дії.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України у
разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії.

Зі змісту вказаних норм
вбачається, що зобов'язання, покладені
на відповідача судом, є позовними
вимогами як обраним судом видом
захисту порушених прав позивача, які
суд задовольнив.

За таких обставин Відділ
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області просив змінити не
спосіб та порядок виконання рішення
суду, а судове рішення по суті позовних
вимог і вирішити додаткову позовну
вимогу про стягнення коштів, яка не
була предметом розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови.

При цьому, враховуючи положення
ст.ст. 198, 223 КАС України повноваження
щодо зміни постанови суду в частині
задоволення позовних вимог мають
тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій.

Таким чином, суд першої інстанції,
задовольняючи заяву про зміну способу
та порядку виконання судового рішення,
не звернув увагу та не врахував
відмінності між позовною вимогою як
обраним судом видом захисту порушених
прав позивача від способу виконання
судового рішення як одного з його
заходів, чим змінив постанову суду по
суті за відсутності на це
процесуальних повноважень.

Разом з тим, колегія суддів
зазначає, що частиною 1 статті 263 КАС
України встановлено, що за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення (відсутність коштів
на рахунку, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо),
державний виконавець може звернутися
до адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування
правил цієї норми є обставини, що
перешкоджають належному виконанню
судового рішення в адміністративній
справі: ускладнюють його виконання або
роблять неможливим. Для відстрочення
чи розстрочення виконання судового
рішення такою обставиною може бути
недостатність коштів на рахунку,
стихійне лихо, для зміни способу чи
порядку виконання судового рішення -
неможливість виконання судового
рішення внаслідок відсутності,
пошкодження або знищення об'єкта
стягнення або з інших причин.

Отже, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни його способу є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається,
що виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Таким чином, виконання постанови
суду фактично можливе за певних умов, а
тому підстави для зміни порядку та
способу виконання судового рішення
відсутні.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів
не погоджується з висновками суду
першої інстанції, щодо зміни порядку та
способу виконання судового рішення, а
тому апеляційну скаргу УПФУ у
Вишгородському районі необхідно
задовольнити, ухвалу Вишгородського
районного суду Київської області від 27
січня 2014 року - скасувати та
постановити нову ухвалу, якою в
задоволенні заяви про зміну способу та
порядку виконання судового рішення -
відмовити, оскільки ухвала
постановлена з порушенням норм
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 196, 199, 202, 205, 206
КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
пенсійного фонду України у
Вишгородському районі Київської
області - задовольнити.

Ухвалу Вишгородського районного суду
Київської області від 27 січня 2014 року -
скасувати та постановити нову ухвалу,
якою в задоволенні заяви Відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області про зміну способу і
порядку виконання судового рішення -
відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
порядку та строки передбачені ст. 212
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Сорочко Є.О.

Судді:
Горбань Н.І.

Межевич М.В.

.

Головуючий суддя
Сорочко Є.О.

Судді:
Горбань Н.І.

Межевич М.В.