Справа № 2а-2318/10/0770
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2014-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 р.
Справа № 45466/11

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Ніколіна В.В.,

суддів
Гінди О.М., Качмара В.Я.,

при секретарі судового засідання
Щерби С.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Закарпатського
окружного адміністративного суду від
14.04.2011 року у справі за позовом
Хустського міжрайонного прокурора в
інтересах держави в особі - Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті та його структурного
підрозділу територіального управління
Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті в
Закарпатській області до ОСОБА_1, про
стягнення фінансових санкцій в сумі 1700
грн., -

ВСТАНОВИЛА :

Хустський міжрайонний прокурор 17.06.2010
р. звернувся до Закарпатського
окружного адміністративного суду з
позовом в інтересах держави в особі
Головної держаної інспекції на
автомобільному транспорті в особі
територіального управління головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті в Закарпатській області до
приватного підприємця ОСОБА_1, яким
просить стягнути суму фінансових
санкцій 1700 грн.

В позові Хустський міжрайонний
прокурор в інтересах держави в особі
Головної держаної інспекції на
автомобільному транспорті в особі
територіального управління головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті в Закарпатській області,
покликається на те, що за наслідками
проведеної рейдової перевірки
додержання вимог законодавства про
автомобільний транспорт під час
виконання перевезень пасажирів і
вантажів автомобільним транспортом
26.01.2010 року щодо відповідача було
винесено постанову про застосування
фінансових санкцій на суму 1700 гривень
за порушення 26.01.2010 року у м. Мукачево по
вул. Матросова вимог ст.60 Закону
України "Про автомобільний транспорт ",
позаяк він здійснював надання послуг з
перевезення 6 пасажирів без договору із
замовником та ліцензійної картки..
Фінансові санкції відповідачем в
добровільному порядку не сплачені.

Оскаржуваною постановою
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 14.04.2011 року
позовну заяву Хустського міжрайонного
прокурора в інтересах держави в особі -
Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті та його
структурного підрозділу
територіального управління Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті в Закарпатській області до
ОСОБА_1, про стягнення фінансових
санкцій в сумі 1700 грн. - задоволено.
Стягнуто з приватного підприємця
ОСОБА_1 в дохід державного (місцевого)
бюджету заборгованість у сумі 1700 грн.
по застосованих фінансових санкціях за
порушення законодавства про
автомобільний транспорт.

У поданій апеляційній скарзі
відповідач просить зазначену
постанову скасувати та прийняти нову,
якою в задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі,
покликаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права.
Покликається на те, що оскільки при
винесенні такої порушено вимоги
законодавства, зокрема, постанови КМ
України від 21 травня 2009 року № 502 «Про
тимчасові обмеження щодо здійснення
заходів державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності за
період до 31 грудня 2010 року", Закону
України "Про автомобільний транспорт",
яким передбачено застосування штрафів
за перевезення пасажирів за плату, але
факт перевезення відповідачем
пасажирів за плату не встановлено, крім
того, відповідачем перевозились члени
сім'ї та знайомі, що виключає надання
платних послуг). Крім того, постанова
прийнята з порушенням встановленого
порядку (щодо неповідомлення про дату
та час розгляду справи, не направлення
постанови, чим відповідач позбавлений
права на її оскарження).

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга не
підлягає задоволенню з наступних
мотивів.

При винесенні оскаржуваного рішення
суд першої інстанції виходив з того, що
частиною 1 ст. 60 Закону України Про
внесення змін до Закону України "Про
автомобільний транспорт" № 3492-ІУ від
23.02.2006р. за порушення законодавства про
автомобільний транспорт до
автомобільних перевізників
застосовуються санкції за, зокрема,
надання послуг з перевезень пасажирів
та вантажів без оформлення документів,
перелік яких визначений статтями 39 та 48
цього Закону, - штраф у розмірі ста
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян (100 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян х 17 грн. = 1700
грн.).

Відповідно до п. 27 Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті, затвердженого постановою
КМ України № 1567 від 08.11.2006р. за
наявності підстав керівник органу
державного контролю або його заступник
виносить постанову про застосування
фінансових санкцій, яка оформляється
згідно з додатком 5. 02 березня 2010р. за
результатами розгляду справи про
порушення транспортного законодавства
на підставі Акту перевірки № 167039 від
26.01.2010 року винесено постанову № 99913,
якою накладено на відповідача
фінансові санкції на суму 1700 гривень.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, відповідають
нормам матеріального права.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
автомобільний транспорт" центральний
орган виконавчої влади з питань
автомобільного транспорту забезпечує
проведення державної політики на
автомобільному транспорті через
урядові органи державного управління
на автомобільному транспорті, службу
міжнародних автомобільних перевезень
та місцеві органи виконавчої влади і
органи місцевого самоврядування. У
складі центрального органу виконавчої
влади з питань автомобільного
транспорту функціонують: урядовий
орган державного управління з питань
регулювання діяльності автомобільного
транспорту; урядовий орган державного
управління з питань контролю на
автомобільному транспорті. Урядовий
орган державного управління з питань
контролю на автомобільному транспорті
здійснює: державний контроль за
додержанням суб'єктами господарювання,
які провадять діяльність у сфері
автомобільного транспорту, вимог
законодавства про автомобільний
транспорт, норм та стандартів
законодавчо регульованої сфери, що
визначають організацію перевезення
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом.

Відповідно до п. 1 постанови КМ України
Про утворення Головної державної
інспекції на автомобільному
транспорті № 1190 від 08.09.2004р. Головна
державна інспекція на автомобільному
транспорті (Головавтотрансінспекція) є
урядовим органом державного
управління з питань контролю на
автомобільному транспорті, що діє у
складі Мінтрансзв'язку і йому
підпорядковується.

Пунктом 1 Положення про територіальні
органи Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті,
затвердженого Наказом Міністерства
транспорту та зв'язку України № 888 від
14.12.2005р. встановлено, що територіальні
органи Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті (далі -
територіальні управління) в областях,
Автономній Республіці Крим, містах
Києві та Севастополі є територіальними
структурними підрозділами
Головавтотрансінспекції без права
юридичної особи, утворюються
відповідно до Положення про Головну
державну інспекцію на автомобільному
транспорті, затвердженого постановою
КМ України від 8 вересня 2004 року N 1190,
мають печатку зі своїм найменуванням і
зображенням малого Державного Герба
України.

Пунктом 4 "Положення про Головну
державну інспекцію на автомобільному
транспорті", передбачено, що
Головавтотрансінспекція, як урядовий
орган державного управління,
відповідно до покладених на неї
завдань здійснює державний контроль за
додержанням суб'єктами господарювання,
які провадять діяльність у сфері
автомобільного транспорту загального
користування, вимог законодавства про
автомобільний транспорт, норм та
стандартів, що регулюють організацію
перевезення пасажирів і вантажів.

Згідно вимог пункту 8 цього ж Положення
№ 1190, Міністерство транспорту та
зв'язку України наказом від 14.12.2005 р. №
888 затвердило Положення про
територіальні органи Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті, зареєстроване в
Міністерстві юстиції України 28.12.2005 р.
за № 1573/11853 . Наказом начальника ГДІАТ -
Головного державного інспектора на
автомобільному транспорті від 28.02.2005
року за №1 утворено територіальний
орган Головавтотрансінсгіекції у
Дніпропетровській області, який є
територіальним структурним
підрозділом Головавтотрансінспекції
без права юридичної особи.

Пунктом 4 Положення № 1190 визначено, що
основними завданнями територіальних
управлінь Головавтотрансінспекції у
відповідному регіоні визначено
здійснення державного контролю за
дотриманням суб'єктами господарювання
усіх форм власності вимог
нормативно-правових актів, стандартів
і норм перевезення вантажів і
пасажирів автомобільним транспортом
загального користування, а пунктом 5 -
що територіальні управління
Головавтотрансінспекції відповідно до
покладених на них завдань здійснюють
державний контроль за суб'єктами
господарювання, які провадять
діяльність у сфері автомобільного
транспорту загального користування.

Відповідно до п. 5 вищезазначеного
Положення закріплено, що територіальні
управління відповідно до покладених на
них завдань у відповідному регіоні,
зокрема, здійснюють державний контроль
за виконанням суб'єктами
господарювання, які провадять
діяльність у сфері автомобільного
транспорту загального користування,
правил перевезень пасажирів і
вантажів; дотриманням вимог
нормативно-правових актів, стандартів
і норм, що регулюють перевезення
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом.

Пунктом 6 Положення встановлено, що
територіальні управління у
відповідному регіоні мають право,
зокрема: перевіряти виконання
суб'єктами господарювання, які
провадять діяльність у сфері
автомобільного транспорту загального
користування, вимог законодавства про
автомобільний транспорт; у межах своєї
компетенції вимагати від авто
перевізників усунення виявлених
порушень правил перевезення пасажирів
і вантажів автотранспортними засобами,
вносити обов'язкові для виконання
приписи щодо усунення порушення
законодавства про автомобільний
транспорт відповідно до Порядку
здійснення державного контролю на
автомобільному транспорті загального
користування, затвердженого
постановою КМ України від 29 січня 2003
року N 143 (далі - Порядок); проводити
перевірку автомобільних транспортних
засобів загального користування щодо
їх відповідності вимогам
законодавства про автомобільний
транспорт.

Відповідно до ст. 6 Закону України Про
автомобільний транспорт урядовий
орган державною управління з питань
контролю на автомобільному транспорті
здійснює, зокрема, державний контроль
за додержанням суб'єктами
господарювання, які провадять
діяльність у сфері автомобільного
транспорту, вимог законодавства про
автомобільний транспорт, норм та
стандартів законодавчо регульованої
сфери, що визначають організацію
перевезення пасажирів і вантажів
автомобільним транспортом.

Згідно із ч. 10 ст. 6 вищезазначеного
Закону державному контролю підлягають
усі транспортні засоби українських та
іноземних перевізників, що здійснюють
автомобільні перевезення пасажирів та
вантажів на території України.
Частиною 1 зазначеної статті
закріплено, що державний контроль
автомобільних перевізників
здійснюється шляхом проведення
планових, позапланових і рейдових
перевірок,

Суд вважає безпідставним твердження
відповідача, що позивач не мав права
проводити перевірку відповідача, тому
що згідно постанови КМУ №502 від 21.05.2009
року про тимчасові обмеження
здійснення заходів Державного нагляду,
контролю у сфері господарської
діяльності на період до 31.12.2010 року»
встановлено тимчасові обмеження на
проведення органами державного
нагляду, яким є ГДІАТ, планових і
позапланових перевірок, оскільки
згідно завдання на перевірку № 40446 від
22.01.2010 року 26.01.2010 року проводилася
рейдова перевірка.

Відповідно до ч. 12, 13 ст. 6 Закону України
Про автомобільний транспорт не частіше
одного разу на квартал здійснюються
рейдові перевірки дотримання
автомобільними перевізниками вимог
законодавчих і нормативно-правових
актів щодо забезпечення безпеки
пасажирських перевезень та безпеки
дорожнього руху. При проведенні
позапланових і рейдових перевірок
автомобільний перевізник, що буде
перевірятися, стосовно терміну
проведення перевірки не інформується.
Порядок здійснення державного
контролю на автомобільному транспорті
визначає КМ України (ч. 14 ст. 6 Закону
України Про автомобільний транспорт).

Згідно пункту 15 Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті, під час проведення
рейдової перевірки перевіряється:
наявність визначених статтями 39 і 48
Закону документів, на підставі яких
здійснюються перевезення
автомобільним транспортом; наявність у
документах водія відмітки про
проходження ним медичного огляду та
проведення перевірки технічного стану
транспортного засобу перед виїздом на
маршрут; відповідність зовнішнього і
внутрішнього
спорядження(екіпірування)
транспортного засобу встановленим
вимогам; оснащення таксі справним
таксометром; відповідність кількості
пасажирів, що перевозяться, відомостям,
зазначеним у реєстраційних документах,
або нормам, передбаченим технічною
характеристикою транспортного засобу;
додержання водієм автобуса
затвердженого розкладу та маршруту
руху; наявність у всіх пасажирів
квитків на проїзд та квитанцій на
перевезення багажу, а у разі пільгового
проїзду - відповідного посвідчення;
додержання водієм режиму праці та
відпочинку, а також вимоги щодо
наявності в автобусі двох водіїв у разі
перевезення пасажирів на відстань 500 і
більше кілометрів; виконання водієм
інших вимог Правил надання послуг
пасажирського автомобільного
транспорту та Правил перевезень
вантажів автомобільним транспортом в
Україні.

На підставі вищевказаних нормативних
актів уповноваженими особами
Територіального управління
Головтрансінспекції -на
автомобільному транспорті у
Закарпатській області 26.01.2010 року о 13.55
год, відповідно до завдання на
перевірку №40466 від 22.01.2010 року було
проведено перевірку з питань
додержання вимог законодавства про
автомобільний транспорт під час
виконання перевезень пасажирів і
вантажів автомобільним транспортом
транспортного засобу марки
«Фольцваген Транспортер» номерний
знак НОМЕР_1, яким керував та який
належить ПП ОСОБА_1.

За результатами перевірки складено Акт
№ 167039 від 26.01.2010 року. В ході перевірки
виявлені наступні порушення:
перевезення 6 пасажирів з м. Хуст до м.
Мукачево за відсутності ліцензійної
картки та копії договору із замовником,
чим порушено вимоги ст. 60 Закону
України Про автомобільний транспорт.
Зазначений Акт підписаний державними
інспекторами та ОСОБА_1, який в
поясненні водія про причини порушення
зазначив "Начальника не було 22.01. я
їздив в управління». Однак в даному в
поясненні відповідачем не зазначено,
що він безоплатно перевозив членів
сім»ї та знайомих і взагалі здійснював
перевезення для власних потреб, не
виклав свої зауваження чи заперечення
щодо виявленого порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України
«Про автомобільний транспорт»
автомобільні перевізники, водії,
пасажири повинні мати і пред'являти
особам, які уповноважені здійснювати
контроль на автомобільному транспорті
та у сфері безпеки дорожнього руху,
документи, на підставі яких
виконуються пасажирські перевезення.
Такими документами для фізичної особи,
що здійснює перевезення пасажирів на
таксі є, в тому числі, ліцензійна картка
та договір із замовником транспортних
послуг.

В порушення вищезазначених норм
ліцензійна картка та договір із
замовником були відсутні при
проведенні перевірки
автотранспортного засобу відповідача,
що підтверджується Актом перевірки №
167039 від 26.01.2010 року.

Пунктами 26, 27 Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті встановлено, що справа про
порушення розглядається у присутності
уповноваженої особи суб'єкта
господарювання. Про час і місце
розгляду справи про порушення
уповноважена особа суб'єкта
господарювання повідомляється під
розписку чи рекомендованим листом із
повідомленням. В матеріалах справи
наявне повідомлення про розгляд справи
по акту від 26 січня 2010 року , направлене
листом ТУ ГДІнАГ в Закарпатській
області від 28 січня 2010 року за № 02-00161, з
доказами направлення відповідачеві. У
разі неявки уповноваженої особи
суб'єкта господарювання справа про
порушення розглядається без її участі.
За наявності підстав керівник органу
державного контролю або його заступник
виносить постанову про застосування
фінансових санкцій. Оскільки
відповідач здійснював пасажирські
перевезення без наявності документів
встановлених статтею 39 Закону України
№ 2344-ІІІ, то у позивача були всі
підстави за вказані порушення
застосувати фінансові санкції

Частиною 1 ст. 60 Закону України Про
внесення змін до Закону України "Про
автомобільний транспорт" № 3492-ІУ від
23.02.2006р. за порушення законодавства про
автомобільний транспорт до
автомобільних перевізників
застосовуються санкції за, зокрема,
надання послуг з перевезень пасажирів
та вантажів без оформлення документів,
перелік яких визначений статтями 39 та 48
цього Закону, - штраф у розмірі ста
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян (100 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян х 17 грн. = 1700
грн.).

Відповідно до п. 27 Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті, затвердженого постановою
КМ України № 1567 від 08.11.2006р. за
наявності підстав керівник органу
державного контролю або його заступник
виносить постанову про застосування
фінансових санкцій, яка оформляється
згідно з додатком 5. 02 березня 2010р. за
результатами розгляду справи про
порушення транспортного законодавства
на підставі Акту перевірки № 167039 від
26.01.2010 року винесено постанову № 99913,
якою накладено на відповідача
фінансові санкції на суму 1700 гривень.
Копію постанови згідно листа № 02-436 від
02 березня 2010 року та списку поштових
відправлень рекомендованих листів від
02 березня 2010 року було направлено
відповідачеві, однак у встановлені
терміни фінансові санкції ним
добровільно сплачені не були.

А тому висновки суду першої інстанції
відповідають нормам матеріального та
процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів
прийшла до висновку, що судом першої
інстанції, при винесені оскаржуваної
постанови вірно дано правову оцінку
обставинам справі та ухвалено судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що згідно ст. 200 КАС України є підставою
для залишення апеляційної скарги без
задоволення, а постанови суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити
без задоволення.

Постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 14.04.2011 року
у справі № 2-а/2318/10/0770 - залишити без
змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду у порядку
адміністративного судочинства
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
В.В. Ніколін

Судді
О.М. Гінда

В.Я. Качмар