Справа № 824/1818/14-а
Суддя: Спіжавка Георгій Георгійович
Дата ухвалення: 2014-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 травня 2014 р. м.
Чернівці справа №
824/1818/14-а

Чернівецький окружний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Спіжавки Г.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Червоняк
У.С.,

від позивача - не з'явився,

від відповідача - Тимирівський О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом управління Пенсійного фонду
України в Сторожинецькому районі
Чернівецької області до виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Сторожинецькому
районі про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

В поданому до суду адміністративному
позові управління Пенсійного фонду
України в Сторожинецькому районі
Чернівецької області (позивач) просить
стягнути з виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Сторожинецькому
районі Чернівецької області
(відповідач) витрати на виплату пенсій,
витрати на виплату щомісячної цільової
грошової допомоги на проживання,
витрати з виплати та доставки пенсії на
загальну суму 296,64 грн. за березень 2014
року, в тому числі витрати за особовими
справами потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що з 01.03.2014 року - 31.03.2014 року
для відповідача було підготовлено
список осіб, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, але останнім не включені
зазначені витрати в акти щомісячних
звірок. В акти щомісячної звірки за
березень 2014 року не включено витрати на
виплату щомісячної грошової допомоги
на проживання, державної адресної
допомоги та витрати на їх доставку на
загальну суму 296,64 грн.

В тому числі з 01.03.2014р. по 31.03.2014р. не
включені в акти щомісячних звірок суми
виплачених пенсій: ОСОБА_2 (п/с НОМЕР_1)
на суму 91,80 грн.; ОСОБА_3 (п/с НОМЕР_2) на
суму 52,50 грн.; ОСОБА_4 (п/с НОМЕР_3) на суму
152,34грн. Причиною відмови відповідач
називає отримання трудового каліцтва
даними потерпілими в Латвії,
Казахстані та Росії.

Відносно невключених виплачених сум
потерпілими ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
які отримали трудові каліцтва в Латвії,
Казахстані та Росії, позивач
повідомив, що відповідно до ст.9 Закону
№ 1105 призначаються такі пенсійні
виплати: пенсія за віком; пенсія по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (у тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Право вибору пенсійних виплат
визначено статтею 10 Закону №1105, в якій
зазначено, що особа, яка має одночасно
право на різні види пенсій (за віком, по
інвалідності, у зв'язку з втратою
годувальника) призначається один із
цих видів пенсії за її вибором.

Статтею 45 ч.2 п.3 Закону № 1105 право
переходу із одного виду пенсії на іншій
(в даному випадку з пенсії по
інвалідності на пенсію за віком) це
виключно індивідуальне право
пенсіонера і здійснюються при бажанні
пенсіонера з дня подання заяви з усіма
необхідними документами.

Відповідно до пункту 8 статті 34 Закону
№1105 у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку або професійного
захворювання витрати на його поховання
несе фонд соціального страхування від
нещасних випадків згідно з порядком,
визначеним Кабінетом Міністрів
України.

Відповідач не погоджуючись із
позовними вимогами надав суду письмові
заперечення, в яких зазначив наступне.

Відповідно до Угоди про взаємне
визнання прав на відшкодування шкоди,
заподіяної працівникам каліцтвом,
професійним захворюванням або іншим
ушкодженням здоров'я, які пов'язані з
виконанням трудових обов'язків від
09.09.1994 року, ратифікованою Верховною
радою України, відшкодування
потерпілому шкоди, вчиненої внаслідок
нещасного випадку на виробництві,
здійснюється стороною тієї держави, де
стався страховий випадок. Тому Фонд
здійснює виплати тільки тим особам, які
отримали травму на підприємствах
України.

Відповідно до ст. 15 Закону №1105 Фонд є
некомерційною, самоврядною
організацією і не відповідає за
зобов'язаннями держави.

Тому використання коштів Фонду на
відшкодування пенсій, виплачених
вказаним у списках особам, які отримали
каліцтво за межами України суперечить
на думку відповідача ст. 46 Закону №
1105-XIV у якій передбачено, що кошти на
здійснення страхування від нещасного
випадку не включаються до складу
Державного бюджету України,
використовуються виключно за їх прямим
призначенням.

З огляду на викладене вище відповідач
вважає, що позивач безпідставно
звернувся з позовом до відділення
Фонду про стягнення коштів, а також не
довів порушення своїх законних прав.

Позивач в судове засідання не з'явився,
проте від нього надійшло клопотання
про розгляд справи без участі його
представника. Позовні вимоги позивач
підтримує у повному обсязі.

В судовому засіданні представник
відповідач заперечував проти позовних
вимог та просив суд відмовити в їх
задоволенні.

Розглянувши матеріали справи,
встановивши фактичні обставини в
справі, дослідивши та оцінивши надані
докази в сукупності, проаналізувавши
законодавство, що регулює спірні
правовідносини, суд дійшов висновку, що
адміністративний позов слід
задовольнити повністю.

Судом встановлено, що позивачем в
період з 01.03.2014 року по 31.03.2014 року були
підготовлені для відповдіача списки
осіб, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання в березні 2014 року.

Позивачем направлялись акти
щомісячних звірок витрат по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за березень 2014 року, які
підписані позивачем та відповідачем.

Відповідно до розрахунків коштів,
неприйнятих до відшкодування ФССНВВ за
актом звірки по Сторожинецькому району
за березень 2014 року, відповідачем не
прийнято до відшкодування кошти по
сумах виплаченої щомісячної цільової
грошової допомоги на прожиття та
витрати з виплати і доставки пенсії,
державної адресної допомоги в розмірі
296,64 грн. Дана сума виплаченої пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання ОСОБА_2,
ОСОБА_3, та ОСОБА_4, сума виплаченої
щомісячної цільової грошової допомоги
на прожиття, сума витрат з виплати і
доставки пенсії.

Згідно розрахунку суми виплаченої
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання по
Сторожинецькому району за березень 2014
сума пенсії, щомісячної цільової
грошової допомоги та витрати на
доставку виплачена позивачем та
невідшкодована відповідачем по
пенсіонерах ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
складає 296,64 грн. - основний розмір
пенсії, щомісячна цільова грошова
допомога та витрати на доставку.

Таким чином, судом встановлено, що
відповідачем не включено витрати на
виплату щомісячної грошової допомоги
на проживання та витрати на їх доставку
за березень 2014 року на загальну суму
296,64 грн., в тому числі не включені в акти
щомісячних звірок суми виплачених
пенсій, витрати на їх доставку,
щомісячна цільова грошова допомога на
проживання: ОСОБА_2 (п/с НОМЕР_1) на суму
91,80 грн.; ОСОБА_3 (п/с НОМЕР_2) на суму 52,50
грн.; ОСОБА_4 (п/с НОМЕР_3) на суму 152,34 грн.

Відповідно до ст.81 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року
№1788- ХІІ призначення пенсій і
оформлення документів для їх виплат
здійснюється органами Пенсійного
фонду України. Ця норма стосується і
призначення та виплат пенсій по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання.

Пунктом 5 частини першої статті 24
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 23.09.1999 р. № 1105-XIV
Фонд зобов'язано співпрацювати з
фондами з інших видів соціального
страхування у фінансуванні заходів,
пов'язаних з матеріальним
забезпеченням та наданням соціальних
послуг застрахованим, у кожному
конкретному випадку спільно приймаючи
рішення щодо того, хто з них братиме
участь у фінансуванні цих заходів.

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом, передбачений статтею 21 Закону
№ 1105-XIV. Відповідно до цієї статті Фонд
зобов'язаний у встановленому законом
порядку своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я, в тому числі пенсії по
інвалідності від трудового каліцтва
або професійного захворювання та
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, у разі
настання страхового випадку.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР (далі - Основи)
встановлено, що загальнообов'язкове
державне соціальне страхування - це
система прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

За пенсійним страхуванням згідно з
пунктом 1 статті 25 цих Основ надаються
такі види соціальних послуг та
матеріального забезпечення: пенсії за
віком, по інвалідності внаслідок
загального захворювання (в тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, крім
передбачених пунктом 4 цієї статті;
медичні профілактично-реабілітаційні
заходи; допомога на поховання
пенсіонерів.

Відповідно до пункту 4 цієї статті за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Згідно з частиною четвертою статті 26
Основ якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Враховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тим, хто має надавати застрахованій
особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги, відповідно до
статті 25 Основ є відповідач.

За змістом пункту 2 статті 7 Закону
України "Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання" №2272-III, який набрав
чинності з 01 квітня 2001року, Фонд
сплачує страхові виплати та надає
соціальні послуги працівникам (членам
їх сімей), які потерпіли на виробництві
до 01 квітня 2001року, з того часу, коли
відповідні підприємства передали в
установленому порядку цьому Фонду
документи, що підтверджують право цих
працівників (членів їх сімей) на такі
страхові виплати та соціальні послуги,
або коли таке право встановлено в
судовому порядку. Потерпілі, документи
яких не передані до Фонду, продовжують
отримувати належні виплати та
соціальні послуги від свого
роботодавця, ПФУ та Фонду. При цьому
кошти, виплачені потерпілому
страхувальником, зараховуються Фондом
у рахунок його страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і Фондом в
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

Частиною другою статті 24 Закону №1105
закріплено аналогічне правило: якщо
після призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом і
страховиками з інших видів соціального
страхування виникають спори щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернувся
застрахований. При цьому страховик, до
якого звернувся застрахований, має
право звернутися до відповідного
страховика з інших видів соціального
страхування щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Сфера дії цього Закону поширюється на
ту категорію інвалідів, щодо
відшкодування витрат на виплату пенсій
котрим виник спір.

За змістом частини другої статті 2
Закону №1105 особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві із застрахованою особою
або виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Підпунктом "а" статті 27 Закону України
№ 1788-XII встановлено, що громадянам
України переселенцям з інших держав,
які не працювали в Україні, пенсії по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання призначаються незалежно
від стажу роботи.

Відповідно до абзацу другого пункту 3
Прикінцевих положень Закону № 1105
відшкодування шкоди, медична,
професійна та соціальна реабілітація
провадяться Фондом також зазначеним у
статті 8 цього Закону особам, які
потерпіли до набрання ним чинності та
мали право на зазначені страхові
виплати і соціальні послуги.

Абзацом третім цього пункту (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) встановлено, що
вся заборгованість потерпілим на
виробництві та членам їх сімей, яким до
набрання чинності цим Законом
підприємства, установи та організації
не відшкодували матеріальної і
моральної (немайнової) шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника
Фондом.

Отже, за змістом наведеної норми
обов'язок Фонду відшкодувати
потерпілим на виробництві та членам їх
сімей матеріальну і моральну
(немайнову) шкоду, заподіяну
ушкодженням здоров'я, не залежить від
того, чи сплачували цьому Фонду
страхові платежі підприємства, що
ліквідувалися та на яких було
ушкоджено здоров'я потерпілого.

Як вбачається з абзацу 7 пункту 3
Прикінцевих положень Закону № 1105 Фонд
є правонаступником державного,
галузевих та регіональних фондів
охорони праці, передбачених статтею 21
Закону України від 14 жовтня 1992 року
№2694-XII "Про охорону праці", які
ліквідуються.

Відповідно до статті 1 Угоди про
гарантії прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних держав у
сфері пенсійного забезпечення від 13
березня 1992 року, пенсійне забезпечення
громадян держав-учасниць даної Угоди
та членів їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі
витрати, пов'язані зі здійсненням
пенсійного забезпечення за даною
Угодою, несе держава, яка надає
забезпечення.

За змістом цієї норми взаємні
розрахунки між державами можуть
проводитись лише на підставі
двосторонніх договорів.

Таким чином, страховиком, який має
виплачувати пенсію по інвалідності
особі, яка стала інвалідом від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР, а в
разі такої виплати органами Пенсійного
фонду України - відшкодувати
останньому витрати, є Фонд соціального
страхування від нещасних випадків.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Позивачем
доведено суду правомірність заявлених
вимог.

Керуючись ст. ст. 11, 71, 76, 79, 86, 94, 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити
повністю.

2. Стягнути з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Сторожинецькому
районі на користь управління
Пенсійного фонду України в
Сторожинецькому районі витрати на
виплату пенсій, витрати на виплату
щомісячної грошової допомоги на
проживання, витрати з виплати та
доставки пенсії на загальну суму 296
(двісті дев'яносто шість) грн. 64 коп. за
березень 2014 року, в тому числі витрати
за особовими справами потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за березень 2014 року:

- ОСОБА_2 (п/с НОМЕР_1) на суму 91,80 грн.;

- ОСОБА_3 (п/с НОМЕР_2) на суму 52,50 грн.;

- ОСОБА_4 (п/с НОМЕР_3) на суму 152,34 грн.

Порядок і строки оскарження постанови
визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова складена
у повному обсязі 12 травня 2014 року.

Суддя
Г.Г.
Спіжавка