Справа № 813/8703/13-а
Суддя: Кушнерик М.П.
Дата ухвалення: 2014-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2014 року
Справа №
15493/13

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Кушнерика М.П.

суддів
Курильця А.Р., Кухтея Р.В.

з участю секретаря судового засідання
Лемцьо І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
Селянсько - фермерського господарства
«Лагуна» на ухвалу Львівського
окружного адміністративного суду від
22.11.2013 р. про залишення позову без
розгляду у справі за позовом Селянсько
- фермерського господарства «Лагуна»
до Управління Пенсійного фонду України
в Мостиському районі Львівської
області про визнання нечинним акту
перевірки, визнання нечинними і
скасування рішень про застосування
штрафних санкцій, -

В С Т А Н О В И Л
А:

Ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду від 22.11.2013 р.
залишено без розгляду позов Селянсько -
фермерського господарства «Лагуна» до
Управління Пенсійного фонду України в
Мостиському районі Львівської області
про визнання нечинним акту перевірки,
визнання нечинними і скасування рішень
про застосування штрафних санкцій, з
підстав пропуску строку, передбаченого
ст.99 КАС України.

СФГ «Лагуна» не погоджуючись з даною
ухвалою з підстав порушення норм
матеріального та процесуального права,
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати ухвалу суду першої інстанції
та направити справу на новий розгляд.

В обґрунтування вимог посилаються на
те, що ОСОБА_1 являється власником -
засновником селянсько -фермерського
господарства «Лагуна» і дане СФГ було
створено у 2001 році.

У зв»язку з тим, що у червні 2005 року у
неї закінчилась відпустка по догляду
за дитиною до 6-ти років, а вона цей час
ніде не працювала, оформила себе
працівником даного СФГ та з цього часу
сплачувала всі внески та податки у
відповідні фонди. По причині, що від
діяльності даного СФГ були одні збитки,
а за приміщення, яке вона орендувала
для зберігання сільсько-господарської
продукції треба було щораз більше
платити, було прийнято рішення про
відкриття на його основі магазину.

У зв»язку з тим, що їй було незручно
добиратись до місцезнаходження даного
приміщення (віддаленість біля 5 км,
відсутність автобусного сполучення),
неповнолітні діти, які потребували
постійного догляду та уваги, попросила
ОСОБА_2 попрацювати замість неї без
офіційного працевлаштування,
оплачуючи їй працю в розмірі 0,5
мінімальної заробітної плати
відповідного року, тобто продовжувала
сплачувати внески за 1 людину (за себе)
поза як вважала, що своє звільнення, як
керівника, автоматично призведе до
закриття магазину та СФГ, а значить і
звільнення 2-ї особи.

Фонду оплати праці в цей час
(01.01.2009-01.03.2012) на неї не було. Єдиний фонд
оплати праці був в цей час на найманого
працівника, оскільки фактично не
працювала і ніякої заробітної плати не
отримувала, а її одержувала ОСОБА_2

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2009 рік» була передбачена
така мінімальна заробітна плата, яка
передбачала сплату податку від 0,5
мінімальної заробітної плати, що
становило при ставці 26,56 % - 1024,92 грн. з
роботодавця та - 77,18 грн. з найманого
працівника (2%).

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2010р.» передбачена така
мінімальна заробітна плата, яка
передбачала сплату податку від 0,5
мінімальної заробітної плати, що
становило при ставці 33,2 % - 1769,37 грн. з
роботодавця та 106,59 грн. з найманого
працівника (2%).

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2011р.» передбачена була така
мінімальна заробітна плата, яка
передбачала сплату податку від 0,5
мінімальної заробітної плати, що
становило при ставці 37,19 % - 2149,01 грн. з
роботодавця та 208,03 грн. з найманого
працівника (3,6%).

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2012р.» передбачена така
мінімальна заробітна плата (за січень -
лютий місяці), яка передбачала сплату
податку від 0,5 мінімальної заробітної
плати, що становило при ставці 37,19 % - 399,04
грн. з роботодавця та 38,62 грн. з
найманого працівника (3,6%).

04 вересня 2012 р. відповідачем було
надіслано дві вимоги про сплату боргу
на суму 4559,50 грн. та 23904,30 грн.

Про дані вимоги стало відомо 06 вересня
та 07 вересня 2012 р., що стверджується
повідомленнями про вручення.

Дана вимога відповідачем ставиться на
підставі акту №199 від 26.07.2012 р.

На підставі акту відповідачем було
складено три рішення: Рішення №115 від
02.08.2012 р. „Про застосування фінансових
санкцій за приховування заниження
страхувальником сум заробітної плати
(виплат, доходу) на які нараховуються
страхові внески; Рішення №116 від 02.08.2012
р. „Про застосування фінансових
санкцій за донарахування органом
Пенсійного фонду України або
страхувальником сум своєчасно не
обчислених та не сплачених страхових
внесків"; Рішення № 532 від 02.08.2012 р. „Про
застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
Пенсійного фонду або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску".

Законодавством України передбачено
термін позовної давності 3 роки (36
місяців), а відповідач ставить питання
про стягнення суми боргу, яку ним
розраховано з січня 2009 р по лютий 2012 р.,
що становить 38 місяців (згідно акту № 199
від 26.07.2012 р.), а вимога відповідачем
поставлена у вересні 2012 р., що
передбачає, що останній має право
вимагати лише за термін з вересня 2009 р.
по вересень 2012р.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 18 жовтня 2013
р. залишено без змін постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 01 квітня 2013
р. у справі №2а-8622/12/1370 про задоволення
позовних вимог, а саме визнано
протиправними та скасовані вимоги
Управління Пенсійного фонду України у
Мостиському районі Львівської області
від 04.09.2012 р. № Ю-333 та № Ю-1.

Таким чином, відповідачем незаконно
було складено наступні документи: Акт
№199 від 26.07.2012р. „Про результати
планової перевірки СФГ „Лагуна";
Рішення № 115 від 02.08.2012 р. „Про
застосування фінансових санкцій за
приховування заниження
страхувальником сум заробітної плати
(виплат, доходу) на які нараховуються
страхові внески до селянсько -
фермерського господарства „Лагуна";
Рішення № 116 від 02.08.2012 р. „Про
застосування фінансових санкцій за
донарахування органом Пенсійного
фонду України або страхувальником сум
своєчасно не обчислених та не
сплачених страхових внесків" до
селянсько - фермерського господарства
„Лагуна"; Рішення № 532 від 02.08.2012 р. „Про
застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
Пенсійного фонду або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску" до селянсько - фермерського
господарства „Лагуна".

Строк звернення до суду пропущений з
поважних причин з підстав, що лише 01
квітня 2013 р. було винесено постанову
суду про задоволення повністю позовних
вимог, а саме визнано протиправними та
скасовані вимоги Управління
Пенсійного фонду України у Мостиському
районі Львівської області від 04.09.2012
р.№Ю-333 та № Ю-1.

Дана постанова суду вступила в законну
силу 18 жовтня 2013 р., відповідно до
ухвали Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника позивача, який просить
задоволити апеляційну скаргу,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

19.11.2013р. позивач звернувся до суду з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Мостиському районі
Львівської області про поновлення
строку звернення до суду, як такий, що
пропущений з поважних причин; визнання
не чинним та скасування Акту №199 від
26.07.2012 р. складений управлінням
Пенсійного фонду у Мостиському районі
Львівської області „Про результати
планової перевірки СФГ „Лагуна";
визнання не чинним та скасування
Рішення №115 від 02.08.2012 р. „Про
застосування фінансових санкцій за
приховування заниження
страхувальником сум заробітної плати
(виплат, доходу) на які нараховуються
страхові внески до селянсько -
фермерського господарства „Лагуна";
визнання не чинним та скасування
Рішення №116 від 02.08.2012 р. „Про
застосування фінансових санкцій за
донарахування органом Пенсійного
фонду України або страхувальником сум
своєчасно не обчислених та не
сплачених страхових внесків" до
селянсько - фермерського господарства
„Лагуна"; визнання не чинним та
скасування Рішення №532 від 02.08.2012 р.
„Про застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
Пенсійного фонду або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску до селянсько -фермерського
господарства „Лагуна".

Судом першої інстанції встановлено, що
26.07.2012 року Управлінням Пенсійного
фонду України в Мостиському районі
Львівської області проведено планову
перевірку позивача з питань дотримання
вимог законодавства щодо нарахування,
обчислення та сплати внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, інших платежів та надання
достовірних відомостей до органів
Пенсійного фонду за період з 18 травня
2001 року до 31 грудня 2010 року; щодо
правильності нарахування, обчислення
та сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та інших
платежів, контроль за нарахуванням та
сплатою за якими покладено на
Пенсійний фонд України, а також
достовірності відомостей, поданих до
Державного реєстру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування за період з
01.01.2011 року по 30.06.2012 року. За
результатами перевірки складено акт
№199. На підставі вказаного акту
перевірки, відповідачем прийнято
рішення №115, №116 та №532 від 02.08.2012 року
якими до позивача застосовано штрафні
санкції за заниження страхувальником
сум заробітної плати (виплат, доходу) на
які нараховуються страхові внески, а
також за донарахування органом
Пенсійного фонду України або
страхувальником сум своєчасно не
обчислених та не сплачених страхових
внесків, а також виставлено позивачу
вимоги №Ю-333, Ю-1 від 04.09.2012 року про
сплату заборгованості зі сплати
страхових внесків.

В жовтні 2012 року позивач звернувся до
суду з позовом про визнання
протиправними і скасування вимог №
Ю-333, Ю-1 від 04.09.2012 року про сплату
заборгованості зі сплати страхових
внесків. Постановою суду від 01.04.2013 року
позов задоволено повністю, вищевказані
вимоги про сплату заборгованості
визнані протиправним і скасовані.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що позов підлягає залишенню без
розгляду, оскільки звертаючись до суду
з позовом про скасування вимог №Ю-333, Ю-1
від 04.09.2012 року про сплату
заборгованості, позивач не був
позбавлений процесуальної можливості
одночасного оскарження акту перевірки
№199 від 26.07.2012 року, визнання нечинними
і скасування рішень про застосування
штрафних санкцій №115, 116, 532 від 02.08.2012
року, в межах процесуального строку
звернення до суду.

Згідно ч.2 ст. 99 КАС України, для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Для звернення до адміністративного
суду щодо оскарження рішення суб'єкта
владних повноважень, на підставі якого
ним може бути заявлено вимогу про
стягнення грошових коштів,
встановлюється місячний строк - ч.5 ст. 99
КАС України.

ст.100 КАС України передбачено, що
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Доказів пропуску строку звернення до
суду з поважних причин позивачем не
наведено, а посилання на оскарження
вимог № Ю-333, Ю-1 від 04.09.2012 року про
сплату заборгованості, не позбавляло
можливості одночасного оскарження
акту перевірки №199 від 26.07.2012 року,
визнання нечинними і скасування рішень
про застосування штрафних санкцій № 115,
116, 532 від 02.08.2012 року.

Посилання представника апелянта на те,
що про свою правоту зрозуміла після
прийняття ухвали Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 18.10.2013р., якою залишено без змін
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 01.04.2013р. про
скасування вимог Управління
Пенсійного фонду України в Мостиському
районі Львівської області № Ю-333, Ю-1 від
04.09.2012 року не заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України -
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що прийняття
оскаржуваної ухвали суддею
одноособовою, не вплинуло на
правильність прийнятого рішення.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що узгоджується з положеннями ст.3 КАС
України, і воно не може бути скасоване
чи змінене з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

керуючись ст.160 ч.3, 195, 196 ч.4, п.1 ч.1 ст.199,
ст.200, 205, 206, 254 КАС України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу Селянсько -
фермерського господарства «Лагуна» -
залишити без задоволення, а ухвалу
Львівського окружного
адміністративного суду від 22.11.2013 р. по
справі № 813/8703/13-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили, а у разі складення
ухвали в повному обсязі відповідно до
ст.160 КАС України - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя:
М.П.Кушнерик

Судді:
А.Р.Курилець

Р.В.Кухтей

Повний текст виготовлено 08.05.14р.