Справа № 2а-1388/11
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2014-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

07 травня 2014 року Справа № 58527/12/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Затолочного В.С.
та Савицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у м.Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Червоноградського міського суду
Львівської обл. від 15.09.2011р. в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 праці та соціального
захисту населення Виконавчого
комітету Червоноградської міської
ради Львівської обл. про визнання дій
протиправними, зобов'язання нарахувати
і виплатити щомісячну грошову допомогу
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку,-

В С Т А Н О В И Л А:

30.08.2011р. позивач ОСОБА_1 звернулася до
суду з адміністративним позовом, у
якому просила визнати протиправними
дії відповідача ОСОБА_2 праці та
соціального захисту населення
Виконавчого комітету Червоноградської
міської ради Львівської обл. в частині
недоплати грошових коштів по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 03.03.2011р.;
зобов'язати орган праці та соціального
захисту населення перерахувати та
виплатити їй недоплачені кошти по
догляду за дитиною до трьох років за
період з 03.03.2011р. (а.с.2-5).

Постановою Червоноградського міського
суду Львівської обл. від 15.09.2011р. у
задоволенні заявленого позову
відмовлено (а.с.18-19).

Розгляд справи проведений судом першої
інстанції в порядку скороченого
провадження, передбаченого ст.183-2 КАС
України.

Не погодившись із постановою суду, її
оскаржила позивач ОСОБА_1, яка
покликаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, просить постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нове
рішення, яким заявлений позов
задоволити (а.с.22-26).

Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що під час вирішення
справи судом не враховані норми
діючого законодавства, а також
прийняті Конституційним Судом України
рішення. Із аналізу вказаних норм
слідує, що впродовж 2010-2011 років спірна
допомога повинна виплачуватися у
розмірі встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років.

На підставі ст.197 КАС України розгляд
наведеної справи проводиться в порядку
письмового провадження, оскільки
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга підлягає
до часткового задоволення, з наступних
мотивів.

Як слідує з матеріалів справи, позивач
ОСОБА_1 є матір'ю малолітнього ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1., належить до
застрахованих осіб, перебуває на
обліку в ОСОБА_2 праці та соціального
захисту населення Виконавчого
комітету Червоноградської міської
ради Львівської обл. (а.с.6-12).

Як особа, що фактично здійснює догляд
за дитиною, позивач протягом 2011 року
отримувала щомісячну грошову допомогу
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі,
встановленому згідно вимог п.22 Порядку
призначення і виплати державної
допомоги сім'ям з дітьми, затв.
постановою КМ України № 1751 від 27.12.2001р.
(а.с.15-16).

Відмовляючи у задоволенні заявлених
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що дії відповідача по
призначенню та виплаті позивачу
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, а також
щодо визначення розміру зазначеної
допомоги, відповідають чинному
законодавству; також позивач не
зверталася до органу праці та
соціального захисту населення із
документами для призначення спірної
допомоги у більшому розмірі.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, не відповідають
нормам матеріального права і фактичним
обставинам справи.

Нормами ст.46 Конституції України
громадянам гарантовано право на
соціальний захист, що включає, зокрема,
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності за рахунок страхових
внесків громадян, підприємств, установ
і організацій, а також бюджетних та
інших джерел соціального забезпечення;
створення мережі державних,
комунальних, приватних закладів для
догляду за непрацездатними. Пенсії,
інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» -
правовідносини щодо виплати допомоги
регулювалися Законом України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми», дія
якого поширювалася на осіб, не
застрахованих у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13), та
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку із
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», який поширював свою дію на
застрахованих у зазначеній системі
осіб. Розмір допомоги також визначався
цими законами.

Пунктами 23, 25 розділу II Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» були
внесені відповідні зміни до Законів
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» та «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку із тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням». Зокрема, згідно зі
змінами, внесеними до ст.13 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», його дію поширено на
застрахованих осіб, водночас із Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку із тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» було виключено статті 40 - 44.

Пункт 2 розділу III Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»
передбачав, що розділ II цього Закону
діє до 31.12.2008р.

Конституційний Суд України своїм
рішенням від 22.05.2008р. № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»,
у тому числі й пункт 25 розділу II
зазначеного Закону щодо виключення
статей 40-44 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку із
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Отже, з часу проголошення
Конституційним Судом України рішення
від 22.05.2008р. № 10-рп/2008 положення статей
40-44 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку із
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» відновили свою дію.

Статтею 46 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік»
передбачено, що у 2009 році допомога
відповідно до Законів України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» та
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку із
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» призначається і
здійснюється в розмірах і порядку,
визначених КМ України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою КМ України №
1751 від 27.12.2001р. саме на виконання Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» (пункт 1). Новий акт уряду на
виконання ст.46 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік» не
приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку із
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» на виконання ст.46 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2009 рік» КМ України не визначалися.

Аналогічним чином врегульовано спірні
правовідносини у 2010 році ст.45 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2010 рік».

В зв'язку з тим, що у передбачений
законом спосіб положення Законів
України «Про Державний бюджет України
на 2009 рік» та «Про Державний бюджет
України на 2010 рік» не визнано
неконституційними та не скасовано, у 2009
- 2010 роках допомога при народженні
дитини та по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
призначалась та виплачувалась у
відповідності до п.22 постанови КМ
України № 1751 від 27.12.2001р. «Про
затвердження Порядку призначення і
виплати державної допомоги сім'ям з
дітьми».

Оскільки ані Законом України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»,
ані іншими законами, не
встановлювалось на 2011 рік іншій, ніж у
Законах України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» та «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» розмір допомоги, а дії
законів про бюджет діяли, відповідно,
лише у 2009 та 2010 роках, спірні
правовідносини з 01.01.2011р. регулюються
Законами України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» та «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», а положення постанови КМ
України № 1751 від 27.12.2001р. в тій частині,
в якій воно суперечить названим
законам, застосовуватися не може.

Отже, з 03.03.2011р. (в межах заявлених
позовних вимог) у відповідача виник
обов'язок здійснювати виплату
державної допомоги в розмірах,
передбачених Законами України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» та
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

З огляду на це, висновки суду першої
інстанції про необґрунтованість вимог
позивача, в частині, що стосуються дій
відповідача в період з 03.03.2011 р., є
помилковими.

В той же час, вимоги позивача про
перерахунок державної допомоги на
майбутнє та зобов'язання відповідача
здійснювати виплату у подальшому
задоволенню не підлягають, оскільки
відповідно до ст.2 КАС України суд
захищає лише порушені, невизнані або
оспорювані права, свободи та інтереси
учасників адміністративних
правовідносин.

Отже, суд має можливість дати оцінку
діям відповідача виключно до дати
звернення позивача до суду з
відповідним позовом, тобто до 30.08.2011р.
включно.

Оскільки функції з призначення,
нарахування та виплати допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до
постанови КМ України № 32 від 16.01.2007р.
«Питання виплати застрахованим особам
допомоги при народженні дитини та по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку» здійснюють органи
праці та соціального захисту населення
за місцем проживання застрахованих
осіб, відповідний обов'язок правильно
покладений судом на відповідача у
справі.

Покликання відповідача на відсутність
бюджетного фінансування передбачених
Законом України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» соціальних виплат як
на причину невиконання покладених на
нього зобов'язань колегією суддів до
уваги не приймаються, оскільки
реалізація особою права, що пов'язане з
отриманням бюджетних коштів, яке
базується на спеціальних та чинних на
час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України»).

З огляду на положення ст.ст.21, 105, 162 КАС
України адміністративний позов може
містити вимоги щодо визнання
незаконними рішення, дії чи
бездіяльності відповідача,
зобов'язання його вчинити певні дії,
відшкодувати шкоду, заподіяну
незаконними рішенням, дією або
бездіяльністю. Встановивши, що
відповідач порушив норми права, які
регулюють спірні правовідносини,
адміністративний суд повинен визнати
такі дії незаконними і зобов'язати
відповідача провести нарахування та
виплату належних сум відповідно до
закону.

При вирішенні наведеного спору
колегія суддів враховує правову
позицію Верховного Суду України по
наведеній категорії справ, яка
викладена в постановах № 21-168а13 від
11.06.2013р., № 21-188а13 від 09.07.2013р.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку про те, що
заявлений позов підлягає до часткового
задоволення, при цьому слід визнати дії
ОСОБА_2 праці та соціального захисту
населення Виконавчого комітету
Червоноградської міської ради
Львівської обл. щодо ненарахування та
невиплати на користь ОСОБА_1 щомісячної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до ст.43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку із
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» в розмірі, що обчислюється
з урахуванням встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років відповідно до Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік», за період з 03.03.2011р. до 30.08.2011р.
включно, протиправними; зобов'язати
відповідача нарахувати та виплатити на
користь позивача щомісячну допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до ст.43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку із
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» у розмірі, визначеному ст.15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми», за період з 03.03.2011р. до
30.08.2011р. включно, із врахуванням
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років
відповідно до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік», та
проведених виплат за вказаний період; у
задоволенні решти позовних вимог
належить відмовити.

При цьому у порядку ст.94 КАС України
також підлягають стягненню з місцевого
бюджету на користь позивача понесені
судові витрати.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційної скарги є суттєвими і
складають підстави для висновку про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, через
що постанова суду підлягає скасуванню
з прийняттям нової постанови про
часткове задоволення позовних вимог, з
вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.ст.94, 160, 195-197, п.3 ч.1 ст.198, п.4
ч.1 ст.202, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КАС України,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити
частково.

Постанову Червоноградського міського
суду Львівської обл. від 15.09.2011р.
скасувати та прийняти нову постанову,
якою позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Визнати дії ОСОБА_2 праці та
соціального захисту населення
Виконавчого комітету Червоноградської
міської ради Львівської обл. щодо
ненарахування та невиплати на користь
ОСОБА_1 щомісячної допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до ст.43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку із
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» в розмірі, що обчислюється
з урахуванням встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років відповідно до Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» за період з 03.03.2011р. до 30.08.2011р.
включно, - протиправними.

Зобов'язати ОСОБА_2 праці та
соціального захисту населення
Виконавчого комітету Червоноградської
міської ради Львівської обл.
нарахувати та виплатити на користь
ОСОБА_1 щомісячну допомогу по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до ст.43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку із
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» у розмірі, визначеному ст.15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми», за період з 03.03.2011р. до
30.08.2011р. включно, із врахуванням
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років
відповідно до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік», та
проведених виплат за вказаний період.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з місцевого бюджету на
користь ОСОБА_1 понесені судові витрати
у розмірі 01 (один) грн. 70 коп. сплаченого
судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя:
Р.М.Шавель

Судді:
В.С.Затолочний

Н.В.Савицька