Справа № 295/2502/14-а
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Шидловський В.Б.
УХВАЛА

іменем України

"10" квітня 2014 р.
Справа № 295/2502/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Шидловського В.Б.

суддів:
Євпак В.В.

Капустинського М.М.,

при секретарі
Волянській О.В. ,

за участю сторін:

позивач ОСОБА_3

представник відповідача Вернигори Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
ухвалу Богунського районного суду м.
Житомир від "12" лютого 2014 р. у справі за
позовом ОСОБА_3 до Філії -
Житомирського обласного управління
Державного ощадного банку України
про зобов"язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною
заявою в порядку адміністративного
судочинства, в якій просить зобов'язати
відповідача проіндексувати його
вклади згідно індексу інфляції з
моменту відкриття компенсаційних
рахунків та начислити йому проценти на
рахунки по вкладах по обліковим
ставкам Національного Банку України за
кожен рік, починаючи з березня 1997 року
до моменту виконання рішення суду.

Ухвалою Богунського районного суду
м.Житомира від 12.02.2014 року відмовлено
ОСОБА_3 у відкритті провадження за
адміністративним позовом до Філії -
Житомирського обласного управління
Державного ощадного банку України про
зобов'язання вчинити певні дії.

Не погодившись з ухвалою суду першої
інстанції, позивачем подано апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
прийняття оскаржуваної постанови з
порушенням норм процесуального права,
просить ухвалу Богунського районного
суду м.Житомира від 12.02.2014 року
скасувати та прийняти нове рішення,
яким зобов'язати суд першої інстанції
відкрити провадження у справі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач посилається на
порушення судом першої інстанції
приписів ст.ст.17, 18 Кодексу
адміністративного судочинства
України, ч.1 ст.15 Цивільного
процесуального кодексу України, що
призвело до неправильного вирішення
справи, а також на доводи та обставини
викладені в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, заслухавши пояснення
позивача та представника відповідача,
перевіривши в межах апеляційної скарги
рішення суду першої інстанції та
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Приймаючи рішення про відмову у
відкритті провадження, суд першої
інстанції виходив з приписів ст.17 КАС і
ст.15 ЦПК України, які визначають
компетенцію адміністративних та
цивільних судів щодо здійснення
правосуддя у справах, що виникають із
відповідних правовідносин.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов висновку, що в даному випадку
виник спір про право цивільне, за
однією зі сторін у ньому виступає особа
публічного права, а спірні
правовідносини врегульовані нормами
як цивільного, так і адміністративного
права. У викладених позивачем спірних
правовідносинах реалізується не
публічний, а приватний інтерес, а
вказана справа є цивільно-правовою і
підлягає розгляду за правилами
цивільного судочинства.

Колегія суддів погоджується з рішенням
суду першої інстанції з огляду на
наступне.

При визначенні юрисдикції справи,
необхідно виходити з характеру спірних
правовідносин, прав та інтересів, за
захистом яких звернувся позивач,
суб'єктного складу сторін, предмету
спірних правовідносин.

Справа в адміністративному суді може
бути порушена за наявності між
сторонами публічно-правового спору,
оскільки в розумінні статті 3 КАС
України, справа адміністративної
юрисдикції - це переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Згідно з п.6 ст.3 КАС України,
адміністративний позов - звернення до
адміністративного суду про захист
прав, свобод та інтересів у
публічно-правових відносинах.

За приписами ч.1 ст.6 КАС України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Пункт 7 частини 1 статті 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначає поняття суб'єкта владних
повноважень. Так, суб'єкт владних
повноважень - орган державної влади,
орган місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема, спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Отже, до адміністративних судів можуть
бути оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, які породжують, змінюють
або припиняють права та обов'язки у
сфері публічно-правових відносин,
вчинених ними при здійсненні владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень,
якщо позивач вважає, що цими рішеннями,
діями чи бездіяльністю його права чи
свободи порушені або порушуються,
створено або створюються перешкоди для
їх реалізації або мають місце інші
ущемлення прав чи свобод (стаття 2,
пункт 1 частини 1 статті 17 КАС).

Із правового аналізу вказаних норм
вбачається, що позивач на власний
розсуд визначає чи порушені його права
рішеннями, дією або бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень. Проте ці
рішення, дія або бездіяльність повинні
бути такими, які породжують, змінюють
або припиняють права та обов'язки у
сфері публічно-правових відносин.

З матеріалів справи випливає, що в
особі відповідача у даному спорі
виступає орган владної компетенції.
Однак слід зазначити, що наявність
публічно-правової складової в межах
спірних правовідносин не є підставою
віднесення даної справи до тих, які
слід розглядати за правилами
адміністративного судочинства.

Статтею 2 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Спірні відносини між сторонами виникли
з приводу реалізації цивільних прав
громадян. З позовних вимог, заявлених
до суду першої інстанції вбачається, що
позивач фактично просить забезпечити
реалізацію його права на отримання
грошових коштів по вкладам в банку.

Як вбачається з матеріалів справи,
спірне питання повинно вирішуватися в
порядку цивільного судочинства,
оскільки предметом спору є захист
порушеного, на думку позивача, права на
отримання ним грошових коштів по
вкладам в банку, а отже, даний спір не є
публічно - правовим, а є таким, що виник
із цивільних правовідносин.

Згідно п.1 ч.1 ст.15 Цивільного
процесуального кодексу України, суди
розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин.

Частиною 2 ст.4 Кодексу
адміністративного судочинства
України, юрисдикція адміністративних
судів поширюється на всі
публічно-правові спори, крім спорів,
для яких законом встановлений інший
порядок судового вирішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.109 КАС України,
суддя відмовляє у відкритті
провадження в адміністративній справі,
якщо, зокрема, заяву не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про те, що дана справа не
підлягає розгляду адміністративними
судами.

Відповідно до ст.200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини
справи, колегія суддів підтверджує, що
ухвала Богунського районного суду
м.Житомира від 12.02.2014 року по справі №
295/2502/14-а прийнята з дотриманням норм
чинного процесуального та
матеріального права і підстав для її
скасування не виявлено.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а ухвалу Богунського
районного суду м. Житомир від "12" лютого
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
В.Б.
Шидловський

судді: (підпис)
В.В. Євпак

(підпис)
М.М.
Капустинський

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ В.Б. Шидловський

Повний текст cудового рішення
виготовлено "10" квітня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3
АДРЕСА_1,10005

3- відповідачу/відповідачам: Філія -
Житомирське обласне управління
Державного ощадного банку України
вул.Перемоги,15,м.Житомир,10003

- ,