Справа № 2а/2511/27/12 (2511/991/12)
Суддя: Весельська Т.Ф.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" березня 2014 р.
м. Київ К/800/2291/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Весельської Т.Ф.,

Малиніна
В.В.,

Ситникова О.Ф.,

провівши у порядку письмового
провадження касаційний розгляд
адміністративної справи

за позовною заявою ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
Куликівському районі Чернігівської
області про визнання рішення
протиправним,

провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвали
судді Куликівського районного суду
Чернігівської області від 13 липня 2012
року та Київського апеляційного
адміністративного суду від 22 листопада
2013 року, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою судді Куликівського районного
Чернігівської області від 13
липня 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 22 листопада
2013 року, адміністративний позов ОСОБА_4
залишено без розгляду.

В обґрунтування касаційної скарги
ОСОБА_4 посилається на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
у зв'язку з чим просить скасувати
постановлені ними ухвали та направити
справу до суду першої інстанції для
продовження розгляду.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи та рішення, що
приймалися під час її розгляду, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає задоволенню з огляду на таке.

У липні 2012 року ОСОБА_4 пред'явив у суді
позов до Управління Пенсійного фонду
України в Куликівському районі
Чернігівської області, в якому просив
визнати протиправними дії відповідача
щодо невиплати йому підвищення пенсії
за понаднормовий стаж, передбаченого
частиною другою статті 56 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", та
зобов'язати виплачувати йому таке
підвищення, починаючи з 1 січня 2012 року.

Також ОСОБА_4 зазначив, що про порушення
своїх прав дізнався 11 січня 2012
року, отримавши пенсію за січень цього
року у зменшеному розмірі.

Залишаючи його позов без розгляду,
суддя суду першої інстанції, виходив з
того, що позов про перерахунок пенсії,
починаючи з 1 січня 2012 року,
пред'явлений ОСОБА_4 поза межами
шестимісячного строку "давності",
оскільки його "перебіг розпочався з 00
годин 00 хвилин 12 січня 2012 року та
сплинув о 24 годині 00 хвилин 11 липня 2012
року". Подавши його 12 липня 2012 року "у
післяобідню пору", позивач клопотання
про поновлення цього процесуального
строку та доказів на підтвердження
поважності причини його пропущення не
подав.

Апеляційний суд з таким висновком
погодився, указавши, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та дійшов
обґрунтованого висновку про
відсутність підстав вважати строк
звернення до суду пропущеним з
поважних причин.

Зазначене свідчить, що суди вважали
строк звернення до адміністративного
суду процесуальним, а тому, на їхню
думку, є можливим застосування
відносно нього правил обчислення,
встановлених статтею 103 КАС України.

Однак, судами не враховано, що, виходячи
з приписів частини четвертої статті 102
Кодексу адміністративного судочинства
України (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин; далі
- КАС України), строк звернення до
адміністративного суду є нормою
матеріального, а не процесуального
права, а отже, правила обчислення,
визначені статтею 103 КАС України, до
нього не застосовуються.

Між тим, у справах, спори в яких
випливають із публічних правовідносин,
застосовується строк звернення до
суду, встановлений 99 КАС України, а не
"строк давності", як про це зазначили
суди у своїх рішеннях, під яким
розуміється позовна давність - строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Частиною першою статті 99 КАС України
визначено, що адміністративний позов
може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами.

Частиною другою цієї ж статті
встановлено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно з частиною першою статті 100 КАС
України, адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд на підставі позовної
заяви та доданих до неї матеріалів не
знайде підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляється ухвала.

Суддею суду першої інстанції не
враховано, що позивач у своєму позові
поставив на вирішення суду питання
правомірності дій відповідача та
правильності здійснюваних ним
періодичних щомісячних платежів на
його користь, а тому, хоча би в межах
шестимісячного строку звернення до
суду він має право на захист свого
права, яке вважає порушеним. З огляду на
це, суду необхідно було визначитися з
межами такого строку, з'ясувати в цих
межах обставини справи та перевірити
їх доказами.

Оскільки ж суддя суду першої інстанції
на стадії вирішення питання про
відкриття провадження у справі,
взагалі позбавив позивача можливості
захистити порушене право, з підстав, на
його думку, пропущення строку
звернення до суду, постановлена ним
ухвала залишатися в силі не може і
підлягає скасуванню.

Апеляційний суд зазначені порушення не
усунув, дотримання вимог
процесуального закону суддею суду
першої інстанції та правильність
встановлення ним обставин справи не
перевірив, належної критичної оцінки
викладу обставин та вживаним цим
суддею формулюванням в судовому
рішенні не надав. Натомість, сам слово в
слово повторив частину його "тексту", що
свідчить не лише про незаконність і
необґрунтованість ухвали цього суду, а
і про відсутність розуміння загальних
понять теорії права.

Відповідно до частин другої та третьої
статті 159 КАС України законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Оскільки зазначеним вимогам усі
ухвалені у справі рішення не
відповідають, вони підлягають
скасуванню, а справа - передачі до суду
першої інстанції для продовження
розгляду.

Керуючись статтями 222, 227, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвали судді Куликівського районного
Чернігівської області від 13 липня 2012
року та Київського апеляційного
адміністративного суду від 22 листопада
2013 року скасувати.

Справу направити до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам у справі та оскарженню не
підлягає.

Судді
Т.Ф. Весельська

В.В. Малинін

О.Ф. Ситников