Справа № 803/93/13-а
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2014-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2014 року
Справа №
5222/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Багрія В.М.,

суддів
Кухтея Р.В., Старунського Д.М.,

з участю секретаря судового засідання
Ратушної М.І.,

позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Волинського
окружного адміністративного суду від
14.02.2013 року в справі за позовом ОСОБА_1
до Комісії зі спірних питань
визначення статусу осіб, які брали
участь у ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС при Міністерстві
соціальної політики України та
департаменту соціальної політики
Луцької міської ради про визнання дій
неправомірними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Комісії зі спірних
питань визначення статусу осіб, які
брали участь у ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС при
Міністерстві соціальної політики
України та департаменту соціальної
політики Луцької міської ради про
визнання дій неправомірними та
скасування рішень.

Позивач просив визнати протиправним та
скасувати рішення Комісії зі спірних
питань визначення статусу осіб, які
брали участь у ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС № 48 від
7.06.2012 року, яким визнано безпідставною
видачу йому посвідчення учасника
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2
категорії, а також визнати
протиправним і скасувати рішення
департаменту соціальної політики
Луцької міської ради щодо вилучення в
нього посвідчення учасника ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії та
припинення виплати пільг та
компенсацій на оплату
житлово-комунальних послуг з 7.06.2012
року.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 14.02.2013 року
позивачу в задоволенні позову
відмовлено.

Постанову суду першої інстанції
оскаржив ОСОБА_1, який в апеляційній
скарзі просить її скасувати та
прийняти нове рішення про задоволення
всіх його позовних вимог.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що
суд першої інстанції, порушивши норми
матеріального та процесуального права,
безпідставно прийшов до висновку про
відмову в позові, оскільки в матеріалах
справи є достатньо доказів для
висновку про те, що з 10.08.1987 року по 1.09.1987
року він перебував у відрядженні та
брав участь в ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС в межах зони відчуження.
Щодо довідок, які видавалися колишнім
роботодавцем про його роботу по
ліквідації наслідків цієї аварії, то за
їх видачу він відповідальності не несе.

Вислухавши суддю-доповідача, ОСОБА_1 та
його представника, які апеляційну
скаргу підтримали, дослідивши
обставини справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
25.09.1991 року позивачу у встановленому на
той час законодавством порядку було
видано посвідчення учасника
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в
1986 році, серії А № 150688. На підставі
заяви ОСОБА_1 від 20.12.1992 року йому було
повторно видано посвідчення учасника
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2
категорії серії НОМЕР_1 від 15.01.1993 року.
В подальшому, в зв'язку з втратою,
позивачу було повторно видано
посвідчення учасника ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії
серії НОМЕР_2 від 18.01.2001 року.

КРУ у Волинській області 28.11.2011 року
було проведено зустрічну перевірку у
ТзОВ «Волиньгазбуд» щодо
документального підтвердження
достовірності видачі довідок про
оплату праці учасникам ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, фактичну
участь в ліквідації таких наслідків та
перебування на забрудненій території
працівників, які знаходилися в
пенсійних справах управління
Пенсійного фонду України в м. Луцьку.

В процесі перевірки було знайдено
архівні документи про перебування
ОСОБА_1 у відрядженні та його роботу в с.
Шкнева Поліського району Київської
області з 11.08.1987 року по 31.08.1987 року та в
період з 22.09.1987 року по 30.09.1987 року та про
нарахування йому заробітної плати за
жовтень 1987 року із застосуванням
коефіцієнта 1,25. Населений пункт, в
якому працював ОСОБА_1, відноситься до
зони посиленого радіологічного
контролю, а не до зони відчуження.

Волинська обласна державна
адміністрація звернулася у
встановленому порядку до Комісії зі
спірних питань визначення статусу
осіб, які брали участь у ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
при Міністерстві соціальної політики
України та листом від 22.03.2012 року №
1737/31/2-12 направила первинні та інші
документи, які торкалися достовірності
встановлення ОСОБА_1 статусу учасника
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС,
для розгляду.

Рішенням Комісії зі спірних питань
визначення статусу осіб, які брали
участь у ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС при Міністерстві
соціальної політики України № 48 від
7.06.2012 року визнано безпідставним
видачу ОСОБА_1 посвідчення учасника
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2
категорії серії НОМЕР_2 від 18.01.2001 року.
Комісія зазначила, що зазначене
посвідчення підлягає вилученню у
ОСОБА_1 з повідомленням органам влади
та місцевого самоврядування.

На цій підставі Волинська обласна
державна адміністрація листом №
5019/44/2-17 від 3.09.2012 року поставила питання
перед виконавчим комітетом Луцької
міської ради про вилучення посвідчення
у ОСОБА_1

Листом департаменту соціальної
політики Луцької міської ради № 10984/11.2-9
від 14.09.2012 року позивача повідомлено
про вилучення посвідчення та про
припинення пільг на оплату
житлово-комунальних послуг з 7.06.2012 року
та компенсацій згідно чинного
законодавства з 1.08.2012 року.

ОСОБА_1 посвідчення категорії серії
НОМЕР_2 від 18.01.2001 року не повернув, з
приводу чого складено відповідний акт
від 11.09.2012 року.

Відмовляючи позивачу в задоволенні
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що дії відповідачів щодо
прийняття рішення про визнання
безпідставною видачу позивачу
посвідчення учасника ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, а також щодо вилучення цього
посвідчення, відповідають вимогам
чинного законодавства.

З такими висновками суду першої
інстанції погоджується колегія суддів
суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» учасниками
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС вважаються
громадяни, які безпосередньо брали
участь у будь-яких роботах, пов'язаних з
усуненням самої аварії, її наслідків у
зоні відчуження в 1986-1987 роках незалежно
від кількості робочих днів.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 14 цього ж Закону для
встановлення пільг і компенсацій
визначаються такі категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи: учасники ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які працювали у 1986 році в зоні
відчуження незалежно від кількості
робочих днів, у 1987 році - не менше 10
робочих днів, а також потерпілі від
Чорнобильської катастрофи з числа
евакуйованих в 1986 році із зони
відчуження та осіб, які постійно
проживали у зоні безумовного
(обов'язкового) відселення з моменту
аварії не менше п'яти років, - категорія
2.

За ч. 1 та 2 ст. 15 цього ж Закону підставою
для надання пільг і компенсацій
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, є рівні
забруднення радіонуклідами територій,
або доза опромінення, що перевищує
гранично допустимі норми, встановлені
Національною комісією радіаційного
захисту населення України, чи їх
максимально можливе значення,
відновлене шляхом розрахунку, а також
період роботи по ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС, час
проживання або роботи на територіях
радіоактивного забруднення, ступінь
втрати працездатності, що підтверджено
відповідними документами.

Видача довідок про період роботи
(служби) по ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, а також на
територіях радіоактивного
забруднення, про заробітну плату за цей
період здійснюється підприємствами,
установами та організаціями
(військкоматами). а про період
проживання на територіях
радіоактивного забруднення - місцевими
Радами народних депутатів на цих
територіях.

Згідно з ч.1 ст. 65 Закону учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС видаються
посвідчення та нагрудні знаки,
виготовлені за зразками, затвердженими
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 чинного на час
спірних правовідносин, тобто на
грудень 1992 рік, Порядку видачі
посвідчень особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи ,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20 січня 1997 р. №51,
посвідчення є документом, що
підтверджує статус громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та надає право
користуватися пільгами й
компенсаціями, встановленими Законом
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", іншими
актами законодавства.

Відповідно до пп. «в» п. 10 Порядку
посвідчення видаються учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС на підставі одного
з таких документів:

довідки про підвищену оплату праці в
зоні відчуження (із зазначенням
кількості днів і населеного пункту).

Судом першої інстанції встановлено, що
посвідчення учасника ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
видано ОСОБА_1 на підставі поданих ним
довідки малого підприємства по
газифікації м. Луцьк Волинської
області № 313 від 15.12.1992 року, згідно якої
він працював у Волинському СБМУ по
газифікації на посаді водія і брав
участь у ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС в 30-кілометровій зоні в с. Бобер
Поліського району з 1.10.1987 року по 30.10.1987
року, а також довідки цього ж
підприємства № 316 від 15.12.1992 року,
згідно якої ОСОБА_1 за жовтень 1987 року
нараховано заробітну плату в розмірі
179,74 крб., з застосуванням коефіцієнта
1,25. В цій довідці, всупереч п. 10 Порядку,
не зазначено населеного пункту, в якому
працював позивач та не вказано
кількості робочих днів, протягом яких
ОСОБА_1 працював.

В справі встановлено, що зазначені
довідки не відповідають дійсності,
оскільки ОСОБА_1 в с. Бобер Поліського
району в жовтні 1987 року не працював, а з
архівних матеріалів, які
досліджувалися КРУ у Волинській
області, видно, що він працював в с.
Шкнева Поліського району, в жовтні 1987
року йому була виплачена заробітна
плата за період з 11.08.1987 року по 31.08.1987
року та за період з 22.09.1987 року по 30.09.1987
року з застосуванням коефіцієнта 1,25.

Недостовірності довідки № 313 від 15.12.1992
року ОСОБА_1 не оспорює ні в суді першої
інстанції, ні в апеляційній скарзі.

З наявного в справі листа ПАТ
«Київоблгаз» № 23-1000 від 16.03.2012 року
видно, що будівництво газопроводів та
газифікація будинків в с. Шкнева
Поліського району з 8.07.1987 року по 21.10.1987
року дійсно проводилося Волинським
СБМУ тресту
«Івано-Франківськгазкомунбуд»,
будівництво газопроводу до цього села
та с. Стара Марківка проводилося
Закарпатським СБМУ тресту
«Івано-Франківськгазкомунбуд»,
газифікація будинків в с. Бобер не
проводилася взагалі в зв'язку з
евакуацією населення в 1986 році.

Відповідно до Переліку населених
пунктів, віднесених до зон
радіоактивного забруднення внаслідок
чорнобильської катастрофи,
затвердженого постановою КМ УРСР від
23 липня 1991 р. N 106, с. Бобер Поліського
району Київської області відноситься
до зони відчуження, а с. Шкнева цього ж
району - до зони посиленого
радіологічного контролю.

Отже, робота позивача в с. Шкнева
Поліського району Київської області не
дає йому права на статус учасника
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а
довідка малого підприємства по
газифікації м. Луцьк Волинської
області № 313 від 15.12.1992 року, згідно якої
він працював у Волинському СБМУ по
газифікації на посаді водія і брав
участь у ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС в 30-кілометровій зоні в с. Бобер
Поліського району з 1.10.1987 року по 30.10.1987
року, на підставі якої йому було
встановлено такий статус та видано
посвідчення, є недостовірною.

Відповідно до пп.1.1 п.1 Положення про
Комісію зі спірних питань визначення
статусу осіб, які брали участь у
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, затвердженого
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 17
травня 2006 р. N 187 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 30 травня
2006 р. за N 626/12500, Комісія зі спірних
питань визначення статусу осіб, які
брали участь у ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС (далі -
Комісія) - це постійно діючий
колегіальний орган, що створюється при
Міністерстві праці та соціальної
політики України (далі - Мінпраці
України) для розгляду спірних питань
визначення статусу осіб, які брали
участь у ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до п. 5.6 Положення у разі
встановлення Комісією факту
необґрунтованої видачі посвідчення
відповідної категорії воно на підставі
рішення Комісії підлягає вилученню.

Згідно з п. 5.1 Положення рішення Комісії
приймаються колегіально і є
обов'язковими для виконання Радою
міністрів Автономної Республіки Крим,
обласними, Київською та
Севастопольською міськими
держадміністраціями щодо визначення
статусу учасника ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС і видачі
відповідного посвідчення або його
вилучення як такого, що видане
безпідставно.

З огляду на викладене Комісія
правомірно прийняла рішення про
вилучення у позивача учасника
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, оскільки таке
посвідчення видано на підставі довідки
підприємства про його роботу в зоні
відчуження, яка не відповідає
дійсності.

Тому оскаржувані дії відповідачів
відповідають чинному законодавству, в
зв'язку з чим підстави для задоволення
позову відсутні.

Суд першої інстанції повно встановив
фактичні обставини справи, дав належну
оцінку доказів, правильно застосував
норми матеріального та процесуального
права, в зв'язку з чим підстав для
скасування постанови колегія суддів не
вбачає.

Доводи апелянта в частині його роботи в
зоні відчуження, тобто в с. Бобер
Поліського району в серпні 1987 року, є
безпідставними, оскільки в справі
документально доведено факт його
роботи та отримання заробітної плати в
с. Шкнева, яке до зони відчуження не
відноситься.

Його посилання на запис в трудовій
книжці щодо направлення для ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС в межах
30-кілометрової зони також не є
підставою для задоволення апеляційної
скарги, оскільки фактично позивач
працював за межами такої зони, що
документально доведено в суді.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 14.02.2013 року
в справі №803/93/13а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
В.М. Багрій

Судді :
Р.В. Кухтей

Д.М. Старунський