Справа № 810/1003/13-а
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2014-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1003/13-а
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Борисюк Л.П.
У Х В А Л А

Іменем України

06 травня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді суддів при
секретаріБорисюк Л.П., Ключковича В.Ю.,
Петрика І.Й. Чайка О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Іванківської
міжрайонної державної податкової
інспекції Київської області Державної
податкової служби на постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 26 березня
2013 року у справі за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Ізюмський оптико-механічний завод» до
Іванківської міжрайонної державної
податкової інспекції Київської
області Державної податкової служби
про визнання дій протиправними та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2013 року ТОВ «Ізюмський
оптико-механічний завод» звернулося до
Київського окружного
адміністративного суду із позовом до
Іванківської міжрайонної державної
податкової інспекції Київської
області Державної податкової служби в
якому просило визнати протиправними
дії відповідача щодо невизнання
декларації з податку на додану
вартість за грудень 2012 року як
податкової звітності, зобов'язати
відповідача визнати декларацію з
податку на додану вартість за грудень
2012 року як податкову звітність з
моменту її подання до органу
податкової служби та забезпечити
відображення показників такої
декларації по особовому рахунку
платника податку та скасувати
податкове повідомлення-рішення від
21.02.2013 № .

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 26 березня
2013 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії
Іванківської міжрайонної державної
податкової інспекції Київської
області Державної податкової служби
щодо невизнання декларації з податку
на додану вартість за грудень 2012 року
як податкової звітності.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Відповідач, не погоджуючись з
прийнятим рішенням суду, звернувся з
апеляційною скаргою, в якій зазначає,
що оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду та
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Ізюмський
оптико-механічний завод» є юридичною
особою, зареєстроване Іванківською
районною державною адміністрацією
Київської області 25.07.2004, про що внесено
запис № 2000003. Як платник податків
перебуває на обліку у Іванківській
міжрайонній державній податковій
інспекції Київської області.

Позивачем на виконання вимог п.п. «в» п.
49.3 ст. 49 ПК України подано засобами
електронного зв'язку в електронній
формі з дотриманням умов щодо
реєстрації електронного підпису
керівника та печатки підприємства,
податкову декларацію з податку на
додану вартість за грудень 2012 року
разом з додатками, про що в матеріалах
справи міститься квитанції, які
підтверджують надходження декларації
до відповідача.

Однак, податковим органом зроблено
висновок про невизнання податковою
звітністю податкової декларації з
податку на додану вартість за грудень
2012 року з підстав встановленої
невідповідності в оформленні
податкової декларації нормам
Податкового кодексу України, а саме:
недостовірним зазначенням у даній
декларації місцезнаходження платника.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи, колегія суддів
виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, а також
права та обов'язки платників податків і
зборів, компетенція контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства,
регулюються Податковим кодексом
України, який вступив в силу з 01.01.2011.

Відповідно до п. 6.1 ст. 6 Податкового
кодексу України, податком є
обов'язковий, безумовний платіж до
відповідного бюджету, що справляється
з платників податку відповідно до
цього Кодексу.

Згідно п.п. 16.1.3. п. 16.1. ст. 16 Податкового
кодексу України, платник податків
зобов'язаний подавати до контролюючих
органів у порядку, встановленому
податковим та митним законодавством,
декларації, звітність та інші
документи, пов'язані з обчисленням і
сплатою податків та зборів.

Відповідно до п. 46.1 ст. 46 Податкового
кодексу України, податкова декларація,
розрахунок (далі - податкова
декларація) - документ, що подається
платником податків (у тому числі
відокремленим підрозділом у випадках,
визначених цим Кодексом) контролюючому
органу у строки, встановлені законом,
на підставі якого здійснюється
нарахування та/або сплата податкового
зобов'язання, чи документ, що свідчить
про суми доходу, нарахованого
(виплаченого) на користь платників
податків - фізичних осіб, суми
утриманого та/або сплаченого податку.

Митні декларації прирівнюються до
податкових декларацій для цілей
нарахування та/або сплати податкових
зобов'язань.

Додатки до податкової декларації є її
невід'ємною частиною.

Згідно ч. 2 п. 46.4 ст. 46 Податкового
кодексу України, у разі необхідності
платник податків може подати разом з
такою податковою декларацією
доповнення до такої декларації, які
складені за довільною формою, що
вважатиметься невід'ємною частиною
податкової декларації.

Згідно з п. 49.8 ст. 49 Податковим кодексом
України, прийняття податкової
декларації є обов'язком органу
державної податкової служби.

Податковим кодексом України визначено,
що під час прийняття податкової
декларації уповноважена посадова
особа органу державної податкової
служби, в якому перебуває на обліку
платник податків, зобов'язана
перевірити наявність та достовірність
заповнення всіх обов'язкових
реквізитів, передбачених пунктами 48.3
та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші
показники, зазначені в податковій
декларації платника податків, до її
прийняття перевірці не підлягають.

За умови дотримання платником податків
вимог цієї статті посадова особа
органу державної податкової служби, в
якому перебуває на обліку платник
податків, зобов'язана зареєструвати
податкову декларацію платника датою її
фактичного отримання органом
державної податкової служби.

За умови дотримання вимог,
встановлених статтями 48 і 49 цього
Кодексу, податкова декларація, надана
платником, також вважається прийнятою:
за наявності на всіх аркушах, з яких
складається податкова декларація та,
за бажанням платника податків, на її
копії, відмітки (штампу) органу
державної податкової служби, яким
отримана податкова декларація, із
зазначенням дати її отримання, або
квитанції про отримання податкової
декларації у разі її подання засобами
електронного зв'язку, або поштового
повідомлення з відміткою про вручення
органу державної податкової служби, у
разі надсилання податкової декларації
поштою; у разі, якщо орган державної
податкової служби із дотриманням вимог
пункту 49.11 цієї статті не надає
платнику податків повідомлення про
відмову у прийнятті податкової
декларації або у випадках, визначених
цим пунктом, не надсилає його платнику
податків у встановлений цією статтею
строк.

Крім того, згідно абзацу 1 пункту 49.9
статті 49 Податкового кодексу України,
за умови дотримання платником податків
вимог цієї статті посадова особа
органу державної податкової служби, в
якому перебуває на обліку платник
податків, зобов'язана зареєструвати
податкову декларацію платника датою її
фактичного отримання органом
державної податкової служби.

Відповідно до пункту 49.8 статті 49
Податкового кодексу України, під час
прийняття податкової декларації
уповноважена посадова особа органу
державної податкової служби, в якому
перебуває на обліку платник податків,
зобов'язана перевірити наявність та
достовірність заповнення всіх
обов'язкових реквізитів, передбачених
пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього
Кодексу. Інші показники, зазначені в
податковій декларації платника
податків, до її прийняття перевірці не
підлягають.

Отже, процедура прийняття податкової
декларації полягає у вчиненні
посадовою особою податкового органу
фактичних дій із: 1) перевірки наявності
та достовірності заповнення
обов'язкових реквізитів, передбачених
пунктами 48.3 та 48.4 Податкового кодексу
України; 2) реєстрації податкової
декларації у день її отримання органом
державної податкової служби.

Відмова посадової особи органу
державної податкової служби прийняти
податкову декларацію з будь-яких
причин, не визначених цією статтею, у
тому числі висунення будь-яких не
визначених цією статтею передумов щодо
такого прийняття (включаючи зміну
показників такої податкової
декларації, зменшення або скасування
від'ємного значення об'єктів
оподаткування, сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань тощо),
забороняється (п. 49.10 ст. 49 цього
Кодексу).

Згідно пункту 1 розділу ІХ Порядку
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану вартість,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 25.11.2011 № 1492,
податкові декларації приймаються без
попередньої перевірки зазначених у них
показників.

Відповідно до пункту 49.12 статті 49
Податкового кодексу України, у разі
отримання відмови органу державної
податкової служби у прийнятті
податкової декларації платник
податків має право:

- подати податкову декларацію та
сплатити штраф у разі порушення строку
її подання;

- оскаржити рішення органу державної
податкової служби у порядку,
передбаченому статтею 56 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 49.13 статті 49
Податкового кодексу України, у разі,
якщо в установленому законодавством
порядку буде встановлено факт
неправомірної відмови органом
державної податкової служби (посадовою
особою) у прийнятті податкової
декларації, остання вважається
прийнятою у день її фактичного
отримання органом державної
податкової служби.

Як вбачається з матеріалів справи,
підставою для невизнання податкової
декларації позивача з податку на
додану вартість за грудень 2012 року,
відповідачем зазначено порушення
платником податку положень п. 48.3 ст. 48
ПК України, що виявилось у поданні
звітності з порушенням загальних вимог
оформлення документів податкової
звітності в частині відсутності
обов'язкових реквізитів, а саме:
направлено повідомлення про
відсутність за місцезнаходженням
платника податків.

Фактично податкову декларацію
позивача з податку на додану вартість
за грудень 2012 року не визнано як
податкову звітність з тих підстав, що
згідно службової інформації, зокрема,
довідок податкової міліції про
встановлення місцезнаходження
платника податків, ТОВ «Ізюмський
оптико-механічний завод» не
знаходиться за юридичною адресою:
Київська область. смт. Іванків, вул.
Поліський шлях, 5, однак позивачем було
надано копії витягів з Єдиного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців від 27.02.2013 та від 21.03.2013
з яких вбачається, що підприємство
зареєстроване та розташоване за
адресою: Київська область, смт. Іванків,
вул. Поліський шлях, 5. Тобто, твердження
відповідача щодо відсутності за місцем
реєстрації є безпідставними.

Згідно пункту 45.2 ст. 45 ПК України,
податковою адресою юридичної особи
(відокремленого підрозділу юридичної
особи) є місцезнаходження такої
юридичної особи, відомості про що
містяться у Єдиному державному реєстрі
підприємств та організацій України.

Відповідно до ч. 5 ст. 17 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців»,
відомості про відсутність юридичної
особи за її місцезнаходженням повинні
міститися в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців», якщо
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру, були
внесені до нього, то такі відомості
вважаються достовірними і можуть бути
використані в спорі з третьою особою,
доки до них не внесено відповідних
змін.

Отже, доказами при встановленні факту
відсутності керівних органів
юридичної особи за її
місцезнаходженням є саме відомості,
які містяться в Єдиному державному
реєстрі.

Подані позивачем витяги з Єдиного
державного реєстру юридичних та
фізичних осіб-підприємців станом на
27.02.2013 та станом на 21.03.2013 не містять
записів про відсутність за юридичною
адресою ТОВ «Ізюмський
оптико-механічний завод», а відтак,
статус відомостей про юридичну особу є
підтвердженим.

Таким чином, факт наявності інформації
в автоматизованих базах даних
податкового органу про відсутність
платника податків за юридичною адресою
не може бути підставою для відмови у
прийнятті податкової звітності, якщо
така адреса відповідає даним Єдиного
державного реєстру юридичних та
фізичних осіб-підприємців, а також за
умови вірно заповнених всіх інших
реквізитів.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що дії відповідача
щодо складання акту неподання
податкової декларації відповідачем та
відмова в прийнятті вказаної
податкової звітності є протиправними
та такими, що не ґрунтуються на нормах
ПК України.

Крім цього, задоволення позовних вимог
щодо визнання протиправною відмови
прийняти податкову декларацію означає,
що відповідне рішення не створило
жодних правових наслідків, а податкова
декларація є поданою вчасно на
підставі п. 49.13 ст. 49 ПК України. Тому,
обов'язок платника податків щодо
своєчасного подання податкової
декларації є виконаним належним чином,
а його порушені права цілком
відновленими.

З огляду на вищевказане, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
відмову в задоволенні позовних вимог у
цій частині.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Іванківської
міжрайонної державної податкової
інспекції Київської області Державної
податкової служби на постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 26 березня
2013 року - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 26 березня
2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
суддя суддя Л.П. Борисюк
В.Ю. Ключкович І.Й. Петрик

Повний текст ухвали складено та
підписано - 08.05.2014

Головуючий суддя
Борисюк Л.П.

Судді:
Ключкович В.Ю.

Петрик І.Й.