Справа № 2-а-934/11/2114
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2-а-934/11/2114

Категорія: 10.3.1 Головуючий в 1 інстанції:
Котьо Ірина Василівна

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

головуючого Осіпова Ю.В.,

суддів Золотнікова О.С. та Скрипченка
В.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1
на постанову Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 31 січня 2012 року по справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Білгород-Дністровському та
Білгород-Дністровському районі
Одеської області про виплату
щомісячної державної соціальної
допомоги до пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

05.12.2011 р. позивач звернувся до суду з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в м.Білгород-Дністровському та
Білгород-Дністровському районі
Одеської області в якому просив суд
постановити рішення, яким визнати
протиправним недоплату та відмову
відповідача у нарахуванні та
виплати,як дитині війни, щомісячну
державну соціальну допомогу у розмірі
30 % мінімальної пенсії за віком за 22.01.2011
р. по теперішній час.

Ухвалою Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 06 грудня 2011 року позовні вимоги за
період з 22.01.2011 р. по 04.06.2011 р. - залишено
без розгляду.

Постановою Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 31 січня 2012 року у задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по
справі судовим рішенням, апелянт в
апеляційній скарзі зазначає, що судом
першої інстанції порушено норми
матеріального та процесуального права,
що є підставою для скасування
постанови суду першої інстанції з
винесенням нової постанови про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
суд апеляційної інстанції приходить до
висновку про необхідність її
часткового задоволення.

Судом встановлено, що позивач має
статус дитини війни згідно з
посвідченням.

Відмовляючи у задоволені позову, суд
першої інстанції посилався на
заперечення Управління Пенсійного
фонду України в
м.Білгород-Дністровському та
Білгород-Дністровському районі
Одеської області в частині, що останній
є неналежним відповідачем та тому, що
фінансове забезпечення державних
соціальних гарантій здійснюється за
рахунок коштів Державного бюджету
України, але таких коштів з Державного
бюджету йому не виділялось.

Проте, з таким висновком суду
погодитись не можна.

Так, відповідно до ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» (в
редакції до 28 грудня 2007 року) дітям
війни пенсія або щомісячне грошове
утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищується на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 7 частини першої Закону України
№ 3491-VI «Про внесення змін до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2009 рік» від 14 червня 2009 року
Прикінцеві положення Закону України
"Про Державний бюджет України на 2009 рік"
доповнено пунктом 4, яким установлено,
що у 2009 році норми і положення статті 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2009 рік.

З аналізу наведеної норми випливає, що
визначення порядку та розмірів виплат
указаним категоріям громадян
делеговано Кабінету Міністрів України.

Однак, оскільки Кабінетом Міністрів
України на час прийняття рішення судом
першої інстанції не визначено нового
порядку виплати надбавки до пенсії
дітям війни, суд повинен був
застосовувати положення ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» (в редакції до 28 грудня 2007 року).

Наявність такого права у позивача є
визначальним для вирішення даного
спору. Крім того, це право гарантується
ч. 2 ст. 46 Конституції України, а також ч.
2 ст. 3 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни».

Відповідно до ст. 17 зазначеного Закону
мінімальний розмір пенсії за віком, як
основна державна соціальна гарантія,
встановлюється законами.

Встановлення розміру мінімальної
пенсії за віком Кабінетом Міністрів
України суперечить наведеним нормам
закону.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Таким чином, за конституційними
нормами, виходячи з пріоритетності
законів над підзаконними актами, при
визначенні розміру підвищення до
пенсії позивачу підлягають
застосуванню ч. 3 ст. 46 Конституції
України, ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» (в
редакції до 28 грудня 2007 року), ст. 17
Закону України «Про державні соціальні
стандарти та державні соціальні
гарантії» і ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», а не постанова
Кабінету Міністрів України № 530 від 28
травня 2008 року «Деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян», яка істотно звужує обсяг
встановлених законом прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Позивач звернувся з даним
адміністративним позовом до суду лише
05.12.2011 року.

Із врахуванням наведених положень
чинного на час прийняття рішення судом
першої інстанції законодавства
України позовні вимоги ОСОБА_1
підлягають задоволенню за період з
05.06.2011 року по 22.07.2011 року.

Оскільки судом першої інстанції при
повному встановленні фактичних
обставин справи порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, постановлене судове рішення на
підставі п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про задоволення вимог
позивача.

Керуючись ст. ст..183-2, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254
КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 31 січня 2012 року скасувати та
прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в
м.Білгород-Дністровському та
Білгород-Дністровському районі
Одеської області здійснити
перерахунок та виплатити підвищення до
пенсії ОСОБА_1 передбачене ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», за період з 05 червня 2011 року по 22
липня 2011 року.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, є остаточною та
касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Ю.В. Осіпов

Судді:
О.С. Золотніков

В.О. Скрипченко