Справа № 2-а-1871/11/2070
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2014 року
м. Київ К/9991/49351/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Карася О.В.

Моторного О.А.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Комінтернівському районі м. Харкова

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 16 травня
2011 року

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 12 липня 2011
року

у справі № 2-а-1871/11/2070

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Харків-Надра»

до Державної податкової інспекції у
Комінтернівському районі м. Харкова

про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 16 травня
2011 року, залишеною без змін
ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 12 липня 2011
року, адміністративний позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Харків-Надра» (далі -
ТОВ «Харків-Надра»; позивач) до
Державної податкової інспекції у
Комінтернівському районі м. Харкова
(далі - ДПІ у Комінтернівському районі
м. Харкова; відповідач) задоволено в
повному обсязі. Скасовано податкові
повідомлення-рішення № /0 від 08
вересня 2010 року, № /1 від 05 жовтня
2010 року, № /2 від 13 грудня 2010 року,
№ /3 від 28 грудня 2010 року, № /1
від 05 жовтня 2010 року, № /3 від 28
грудня 2010 року. Стягнуто з Державного
бюджету України на користь ТОВ
«Харків-Надра» витрати із сплати
судового збору в розмірі 3,40 грн.

Не погоджуючись із зазначеними
судовими рішеннями у справі,
відповідач звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, з підстав
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 16
травня 2011 року, ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 12 липня 2011 року та прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову.

В запереченні на касаційну скаргу
позивач просить залишити її без
задоволення, а постановлені у справі
судові рішення - без змін.

Крім того, ДПІ у Комінтернівському
районі м. Харкова заявлено клопотання
про заміну відповідача у справі - ДПІ у
Комінтернівському районі м. Харкова на
Основ'янську об'єднану державну
податкову інспекцію м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області у зв'язку з
реорганізацією, яке згідно із статтею 55
Кодексу адміністративного судочинства
України підлягає задоволенню.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що відповідачем
проведено документальну невиїзну
перевірку ТОВ «Харків-Надра» з питань
правомірності формування податкового
кредиту в червні 2010 року по
взаємовідносинам з Приватним
підприємством «Ультра-Копі-Сервіс» та
правильності обчислення податку на
додану вартість за червень 2010 року, за
результатами якої складено акт №
3808/15-409/34757094 від 13 серпня 2010 року.

На підставі зазначеного акту
перевірки відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення №
/0 від 08 вересня 2010 року, яким
позивачу визначено суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 12 401,54 грн. (10
334,62 грн. - основний платіж, 2 066,92 грн. -
штрафні (фінансові) санкції).

За результатами
адміністративного оскарження, скарги
позивача залишено без задоволення, а
також прийнято податкові
повідомлення-рішення № /1 від 05
жовтня 2010 року, № /2 від 13 грудня 2010
року, № /3 від 28 грудня 2010
року. Крім того, додатково прийнято
податкові повідомлення-рішення №
/1 від 05 жовтня 2010 року та № /3
від 28 грудня 2010 року про
визначення позивачу суми податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 1 033,47 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями.

Перевіркою встановлено порушення
ТОВ «Харків-Надра» підпункту 7.2.3 пункту
7.2, підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7
Закону України від 03 квітня 1997 року
№ 168/97-ВР «Про податок на
додану вартість» (в редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин;
далі - Закон № 168/97-ВР) у зв'язку з
неправомірним віднесенням до складу
податкового кредиту суми податку на
додану вартість на підставі податкової
накладної № 837 від 01 червня 2010 року,
виписаної на його адресу ПП
«Ультра-Копі-Сервіс», з підстав
невідповідності суми нарахованого
податкового кредиту сумі податкових
зобов'язань контрагента.

Вказаний висновок контролюючим
органом зроблено з огляду на ненадання
контрагентом позивача до органу
державної податкової служби за місцем
його реєстрації податкової декларації
з податку на додану вартість за червень
2010 року.

Задовольняючи адміністративний
позов в повному обсязі, суди попередніх
інстанцій виходили з наступних
мотивів, з якими погоджується суд
касаційної інстанції.

Пунктом 1.7 статті 1 Закону № 168/97-ВР
визначено, що податковий кредит - це
сума, на яку платник податку має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного періоду, визначена згідно з
цим Законом.

Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті
7 Закону № 168/97-ВР податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до підпункту 7.4.5 пункту 7.4
статті 7 Закону № 168/97-ВР не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Статтею 1 Закону України від 16 липня 1999
року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік
та фінансову звітність в Україні» (далі
- Закон № 996-XIV) визначено, що первинним
документом є документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону
№ 996-XIV підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Таким чином, підставою для виникнення у
платника права на податковий кредит з
податку на додану вартість є факт
реального здійснення операцій з
придбання товарів (робіт, послуг) з
метою їх використання в
оподатковуваних операціях, а також
оформлення відповідних операцій
належним чином складеними первинними
документами, які містять достовірні
відомості про обсяг та зміст
господарської операції.

Як встановлено судами, фактичне
здійснення операцій з придбання
позивачем у ПП «Ультра-Копі-Сервіс»
запасних частин та витратних
матеріалів для оргтехніки, яку ТОВ
«Харків-Надра» використовує у поточній
господарській діяльності,
засвідчується належним чином
складеними видатковими накладними,
податковою накладною, платіжними
дорученнями, товарно-транспортними
накладними, що контролюючим органом не
заперечується.

В свою чергу, слід враховувати, що
податкове законодавство не ставить в
залежність податковий облік (стан)
певного платника податку від іншої
особи, зокрема, від подання
постачальником податкової звітності
або від фактичної сплати ним податку до
бюджету, а відтак, якщо останній не
виконав свого зобов'язання щодо сплати
податку або мінімізував свої податкові
зобов'язання, то це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме щодо цієї особи, проте
вказана обставина не є підставою для
позбавлення платника податку-покупця
права на формування податкового
кредиту з податку на додану вартість за
наявності факту реального вчинення
господарських операцій та у разі, якщо
такий платник має всі документальні
підтвердження розміру свого
податкового кредиту.

За наведених обставин та з урахуванням
викладеного, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 16 травня 2011
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 12 липня 2011 року такими, що прийняті
з правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
а тому суд касаційної інстанції не
знаходить підстав, які могли б
призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Замінити в даній справі
відповідача - Державну податкову
інспекцію у Комінтернівському районі
м. Харкова її правонаступником -
Основ'янською об'єднаною державною
податковою інспекцією м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області.

Касаційну скаргу Основ'янської
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області відхилити, а постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 16 травня 2011
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 12 липня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, встановленими главою 3
розділу IV Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Карась О.В.

Моторний О.А.