Справа № 221/872/14-а
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Троян Л.Г.
Суддя-доповідач - Яковенко М.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року
справа №221/872/14-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючий суддя:
Яковенко М.М.

судді:
Ханова Р.Ф., Гайдар А.В.

при секретарі судового засідання
Єгоровій К.М.

за участю представника відповідача
Арсентьєва В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Волноваському районі Донецької
області на постанову Волноваського
районного суду Донецької області від 07
квітня 2014 року по адміністративній
справі № 221/872/14-а за позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
Волноваському районі Донецької
області про визнання незаконною
відмову, зобов'язання вчинити певні
дії,-

В С Т А Н О
В И В :

Постановою Волноваського районного
суду Донецької області від 07 квітня 2014
року по адміністративній справі №
221/872/14-а позов задоволений (а.с.42-45).

Визнано неправомірною відмову
Управління Пенсійного фонду у
Волноваському районі в перерахунку
ОСОБА_3 пенсії з урахуванням
нарахованих та виплачених сум
матеріальної допомоги на оздоровлення,
індексації заробітної плати,
винагороди за вислугу років в розмірі
40%.

Скасоване рішення УПФ України у
Волноваському районі Донецької
області № 640 від 11.02.2014 та № 793 від 27.02.2014
року про відмову в перерахунку ОСОБА_3
пенсії по заробітку з урахуванням
матеріальної допомоги, індексації
заробітної плати, винагороди за
вислугу років в розмірі 40%.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Волноваському районі
Донецької області провести з 01.02.2014
року перерахунок та виплату пенсії
ОСОБА_3 з урахуванням сум матеріальної
допомоги на оздоровлення, індексації
заробітної плати, та з 01.03.2014 року
винагороди за вислугу років у розмірі 40
% посадового окладу з надбавкою за
спеціальне звання, які враховуються
при обчисленні пенсії та з яких
сплачено страхові внески з урахуванням
фактично отриманих сум відповідно до
Закону України «Про державну службу».

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції відповідач звернувся з
апеляційною скаргою, пославшись на
необґрунтованість постанови суду
першої інстанції, прийняту с
порушенням норм матеріального та
процесуального права, просив постанову
суду першої інстанції скасувати і
прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову. Вказує, що наведені
виплати не є складовими заробітної
плати, а тому не можуть бути враховані
при обчислені пенсії (а.с.49-50).

Позивач в судове засідання не з'явився.

Представник відповідача в судовому
засіданні наполягала на задоволенні
апеляційної скарги.

Колегія суддів заслухавши доповідь
судді-доповідача, дослідивши матеріали
справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає за
необхідне апеляційну скаргу залишити
без задоволення з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_3 перебуває на
обліку в УПФ України в Волноваському
районі та отримує пенсію за віком
згідно із Законом України "Про державну
службу" з 19.03.2012 року. Працювала на
посаді головного державного
податкового ревізора-інспектора в ДПІ
у Волноваському районі.

10.02.2014 року позивачка звернулася до
відповідача з заявою про перерахунок
пенсії згідно ст. 37-1 Закону України "Про
державну службу" на підставі довідок
від 07.02.2014 №9,10 з урахуванням
матеріальної допомоги на оздоровлення,
індексації заробітної плати у сумі
19737,14 грн. Також 24.02.2014 року звернулася
до відповідача з проханням при
перерахунку пенсії включити додатково
до складу заробітної плати
неврахованої винагороди за вислугу
років у розмірі 40%, відповідно до
довідок від 07.02.2014 за № 9,10 виданих ДПІ у
Волноваському районі за період роботи
2010-2012 років.

Рішеннями № 640 від 11.02.2014 та № 793 від
27.02.2014 року позивачці відмовлено в
перерахунку пенсії в зв'язку з тим, що
зазначені виплати були разовими, та не
входять до складу заробітної плати
відповідно до ч.2 ст.33 ЗУ «Про державну
службу», та постанови КМУ №283 від 03.05.1994
року про обчислення розміру винагороди
за вислугу років.

Колегія суддів зазначає, що згідно ч.2
ст.33 Закону № 3723-ХІІ заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранг, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Згідно ч.5 ст.33 Закону № 3723-ХІІ надбавка
за вислугу років виплачується
державним службовцям щомісячно у
відсотках до посадового окладу з
урахуванням доплати за ранг і залежно
від стажу державної служби у таких
розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років -
15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25,
понад 20 років - 30, понад 25 років - 40
відсотків.

Частина 7 ст.33 Закону № 3723-ХІІ
встановлює, що умови оплати праці
державних службовців, розміри їх
посадових окладів, надбавок, доплат і
матеріальної допомоги визначаються
Кабінетом Міністрів України.

Так, на підставі Постанови КМУ від 12
вересня 1997 року №1013 «Про порядок
виплати винагороди за вислугу років
службовим особам Державної податкової
адміністрації України та місцевих
державних податкових адміністрацій,
які мають спеціальні звання» розмір
винагороди визначається залежно від
стажу роботи і обчислюється виходячи з
посадового окладу та надбавки за
спеціальне звання. Винагорода за
вислугу років враховується при
обчисленні середнього заробітку.

Зазначеним положенням Постанови КМУ
від 12 вересня 1997 року №1013, чітко
визначено, з якої складової та за яких
умов враховуються визначення розміру
за вислугу років. Основним та
обов'язковим критерієм визначення
розміру винагороди, є врахування стажу
роботи, при чому не тільки роботи в
орган держаної служби, але ж і іншого
стажу, який зараховується до державної
служби. Після чого, законодавець
(Постанова КМУ від 12 вересня 1997 року
№1013) вказує на сам об'єкт обчислення
такого розміру, тобто з чого саме 30%, 40 %
та інш. обчислюється відповідна
надбавка - з посадового окладу та
надбавки за спеціальне звання.

Як вбачається з наданих до суду
доказів, позивачу на (відповідно до
довідки) підставі Наказу від 04.01.2012 року
№3 (а.с.9) за час її роботи з 01.01.2012 року
встановлено 40 % надбавки за вислугу
років. Обмежувати право позивача,
шляхом не врахування певних періодів
роботи до стажу державної служби у
відповідача законних підстав не було.

Згідно Постанови КМУ від 31 травня 2000
року №865 «Про деякі питання
вдосконалення визначення розмірів
заробітку для обчислення пенсії»
посадовий оклад, надбавка за ранг або
кваліфікаційні класи, класний чин або
спеціальне звання, вислугу років при
призначенні пенсії відповідно до
Закону України «Про державну службу»
враховується в розмірах, що
виплачуються на день звільнення з
роботи, що дає право на відповідний вид
пенсії.

Виходячи з вимог Постанови №865, розмір
посадового окладу пов'язаний з
розміром, з яким проводилась виплата на
день звільнення особи. В даному випадку
на день звільнення позивача, такий
розмір складав 40%.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
виходячи з положень ст. 37 Закону
України «Про державну службу» №3723-ХІІ
пенсія державним службовцям
призначається виходячи із сум їх
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Згідно частини 2 ст.37-1 Закону № 3723-ХІІ
перерахунок пенсії здійснюється
виходячи із сум заробітної плати, на
які нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування працюючого державного
службовця відповідної посади та рангу
на момент виникнення права на
перерахунок пенсії.

У частині 1 статті 1 Закону України від
24.03.1995 року «Про оплату праці»
встановлено, що заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього ж Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Системний аналіз наведених положень
дає підстави для висновку, що
матеріальна допомога на оздоровлення
та допомога для вирішення
соціально-побутових питань, входять до
системи оплати праці державного
службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»
врегульовано види оплати праці, що
враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини 1 статті 66 цього
Закону до заробітку для обчислення
пенсії включаються всі види оплати
праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Для вирішення спірних правовідносин
слід застосовувати спеціальні норми,
що визначають виплати (доходи) для
обчислення пенсії, зокрема, стаття 41
Закону України від 09 липня 2003 року «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та стаття 66 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
натомість положення Законів України
«Про державну службу» та «Про оплату
праці», норми яких є загальними.

Такі висновки викладено в постанові
Верховного Суду України від 20 лютого 2012
року в справі за аналогічним позовом
фізичної особи до Державної податкової
інспекції у м. Харцизьку Донецької
області, Управління Пенсійного фонду
України в м. Харцизьку Донецької
області про визнання неправомірними
дій та зобов'язання вчинити дії.

Згідно частини першої статті 244-2
Кодексу адміністративного судочинства
України (цією статтею Кодекс доповнено
Законом України від 06.07.2010 № 2747-IV)
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Те саме стосується і сум індексації
заробітної плати, на які також було
нараховано страхові внеси на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а з 01.01.2011 - єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування.

Таким чином позиція відповідача, що
матеріальна допомога не включаються до
складу заробітної плати державного
службовця, та не може не враховуватися
при обчисленні розміру його пенсії, є
безпідставною. Таким чином, позиція
відповідача викладена в апеляційній
скарзі, є безпідставною.

На підставі викладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про необхідність
здійснити захист порушеного права
позивача та задоволення позовних
вимог.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Таким чином, судова колегія вважає, що
рішення суду першої інстанції є
обґрунтованим, прийняте на підставі
з'ясованих та встановлених обставинах
справи, які підтверджуються доказами,
та ухвалив постанову з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, а тому залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а судове рішення без
змін.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність прийнятого
судом першої інстанції рішення.

Керуючись статтями 2, 11, 159, 160, 167, 184, 195, 196,
198, 200, 205, 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Волноваському районі Донецької
області - залишити без задоволення.

Постанову Волноваського районного
суду Донецької області від 07 квітня 2014
року по адміністративній справі №
221/872/14-а - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина ухвали
прийнята у нарадчій кімнаті та
проголошена у судовому засіданні 14
травня 2014 року. У повному обсязі
складена 15 травня 2014 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення, та може
бути оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів, - з дня
складення в повному обсязі.

Головуючий суддя
М.М.
Яковенко

Судді
Р.Ф. Ханова

А.В. Гайдар