Справа № 813/2794/14
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2014-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/2794/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого судді Брильовського Р.М.,
при секретарі Падляк О.І.
представника позивача - Шаманська Л.І.
представників відповідача - Лаптута
В.Р., Федоришин І.В.
розглянувши у відкритому судовому з
асіданні у місті Львові справу за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Компанія
«Лізинговий дім» до Франківського
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції про визнання незаконною та
скасування постанови, -
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Лізинговий дім» звернулось до
Львівського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Франківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції, в якому
просить скасувати постанову про
стягнення виконавчого збору від 26.03.2014
року ВП №41109735.
В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що оскаржувана
постанова не відповідає вимогам Закону
України «Про виконавче провадження»,
оскільки вона не скріплена печаткою та
не затверджена начальником, а також
відсутні відомості, обов'язкові для
виконавчого документа, а саме: повне
найменування боржника та стягувача, їх
індивідуальні номери, дата набрання
законної сили, строк пред'явлення до
виконання.

Представники позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримали у
повному обсязі, з підстав, викладених у
позовній заяві. Просили позов
задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечували у повному обсязі з
підстав, викладених у письмовому
запереченні. Зазначив, що оскільки
боржником у наданий строк виконавчий
документ не виконано , державним
виконавцем на підставі Закону України
« Про виконавче провадження» винесено
постанову про стягнення виконавчого
збору. Вважає, оскаржувану постанову
винесену на підставі, у спосіб та в
межах повноважень визначних Законом
України « Про виконавче провадження», а
тому позовні вимоги товариства з
обмеженою відповідальністю «Компанія
«Лізинговий дім» не підлягають до
задоволення.

Заслухавши думку представників
сторін, з'ясувавши обставини, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог та заперечень та
дослідивши докази, якими вони
обґрунтовуються, суд встановив
наступні правовідносини.

У Франківському відділі ДВС
Львівського МУЮ перебував судовий
наказ № 914/626/13-г від 02.09.2013 року виданий
Господарським судом Львівської
області, про стягнення з ТзОВ «Компанії
«Лізинговий дім» на користь ПАТ "Омега
Банк" заборгованості в розмірі 1136948,73
грн.

06.12.2013 року у відповідності до ст. ст.
17, 19, 20, 25 ЗУ «Про виконавче провадження»
державним виконавцем винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження ВП №41109735 та встановлено
строк для добровільного виконання до
12.12.2013 року.

Наказ Господарського суду № 914/626/13-г
від 02.09.2013 року боржником у наданий йому
добровільний термін не виконано, хоча
він належним чином був повідомлений
про те що, при не виконанні рішення в
наданий для добровільного виконання
строк виконання буде здійснюватись в
примусовому порядку зі стягненням
виконавчого збору.

У зв'язку із невиконання боржником
рішення у строк встановлений державним
виконавцем винесено постанову від
26.03.2014 року ВП №41109735 про стягнення з
боржника виконавчого збору в розмірі 113
694,87 грн.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі їх
невиконання в добровільному порядку,
визначаються Законом України «Про
виконавче провадження» та
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
виконавче провадження» (надалі Закон)
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Згідно з положеннями ст. 11 Закону
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
вказаним Законом.

Як вбачається з положень статті 25
Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець
протягом трьох робочих днів з дня
надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови та
зазначає, що у разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Примусове виконання рішення
розпочинається за умови ненадання
боржником у строки, визначені в
постанові про відкриття виконавчого
провадження для добровільного
виконання рішення, документального
підтвердження про повне його виконання
та, виходячи з аналізу норм Закону,
полягає у вчиненні державним
виконавцем ряду заходів та виконанні
обов'язків, спрямованих на своєчасне та
повне виконання рішення в інтересах
стягувача.

Згідно з положеннями статті 28 Закону
України "Про виконавче провадження"
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом, стягується за постановою
державного виконавця у разі
невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання.

У Постанові Пленуму Вищого
адміністративного суду України № 3 від
13.12.2010, "Про практику застосування
адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби" зазначено, що постанови
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору та накладення штрафу
належать до видів відповідальності за
невиконання рішення самостійно та за
невиконання без поважних причин
рішення, що зобов'язує боржника вчинити
певні дії, та рішення про поновлення на
роботі. Виконавчий збір - це санкція
відповідальності майнового характеру,
що накладається на боржника за
невиконання рішення у строк,
встановлений для його самостійного
виконання.

Відповідно до пункту 20 Постанови
Пленуму Верховного суду України № 14
від 26.12.2003р. "Про практику розгляду
судами скарг на рішення, дії або
бездіяльність органів і посадових осіб
державної виконавчої служби та
звернень учасників виконавчого
провадження" витрати виконавчого
провадження та виконавчий збір
стягуються за постановою державного
виконавця з боржника, якщо останній не
виконав рішення добровільно в
установлений для цього строк і воно
було виконане примусово. Суд може
визнати стягнення виконавчого збору
необґрунтованим, якщо встановлений
державним виконавцем строк для
добровільного виконання рішення не
узгоджувався зі строками,
встановленими Законом, і був
нереальним.

Постановою державного виконавця від
06.12.2013 року відкрито виконавче
провадження з виконання судового
наказу №914/626/13-г від 02.09.2013 року, що
видав Господарський суд Львівської
області про стягнення з ТзОВ «Компанія
«Лізинговий дім» на користь ПАТ «Омега
Банк» заборгованості в розмірі 1136948,73
грн., встановлено боржнику строк для
добровільного виконання до 12.12.2013 року
та зазначено, що при невиконанні
рішення в наданий для добровільного
виконання строк, воно буде
виконуватись в примусовому порядку зі
стягненням з боржника виконавчого
збору та витрат, пов'язаних з
провадженням виконавчих дій.

У зв'язку із невиконання боржником
рішення у строк встановлений державним
виконавцем винесено постанову від
26.03.2014 року ВП №41109735 про стягнення з
боржника виконавчого збору в розмірі 113
694,87 грн.

Позивач зазначає, що постанова про
стягнення виконавчого збору не
відповідає ст.18 ЗУ «Про виконавче
провадження», а саме у постанові не
зазначено: повного найменування
боржника та стягувача, їх
індивідуальні номери, дату набрання
законної сили, та строк пред'явлення до
виконання, також постанова не
скріплена гербовою печаткою.

Як слідує з оскаржуваної постанови, у
ній зазначено повне найменування та
код ЄДРПОУ боржника, а що стосується
зазначення у постанові стягувача, то
суд зазначає наступне.

Згідно з ч.3 ст.8 Закону України «Про
виконавче провадження» за виконавчим
документом про стягнення в дохід
держави коштів або про вчинення інших
дій на користь чи в інтересах держави
від її імені виступає орган, за позовом
якого судом винесено відповідне
рішення, або орган державної влади
(крім суду), який відповідно до закону
прийняв таке рішення. У постанові про
стягнення виконавчого збору вказано,
що вона винесена Франківським відділом
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції.

Згідно з ч.1 ст.28 вказаного Закону
постанова про стягнення виконавчого
збору може бути оскаржена в
десятиденний строк у порядку,
встановленому цим Законом. Оскарження
постанови про стягнення виконавчого
збору не зупиняє її виконання, а тому
вказана постанова набирає чинності з
моменту її винесення.

Що стосується зазначення строку
пред'явлення до виконання, то згідно
ст.28 ЗУ «Про виконавче провадження»
виконавчий збір виводиться в окреме
провадження, а не пред'являється до
виконання, а тому строку пред'явлення
до виконання у постанові про стягнення
виконавчого збору не зазначається.

Що стосується не скріплення
оскаржуваної постанови гербовою
печаткою, то суд в судовому засіданні,
оглянувши оригінал постанови від 26.03.2014
року ВП №41109735 встановив, що така
скріплена гербовою печаткою, а
представник відповідача пояснила, що
товариству з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Лізинговий дім» випадково було
надіслано копію постанови не скріплену
печаткою. Суд приходить до висновку, що
дана обставина не може бути підставою
для скасування рішення в цілому.

Крім того, в позовній заяві позивач
зазначає, що постанова про стягнення
виконавчого збору не затвердження
начальником відділу, як того вимагає ч.5
ст.41 ЗУ «Про виконавче провадження»,
однак суд зазначає, що згідно з
вказаною статтею затвердженню
підлягає постанова про стягнення з
боржника витрат на проведення
виконавчих дій, а не постанова про
стягнення виконавчого збору. Постанова
ж про стягання з боржника виконавчого
збору згідно Закону України «Про
виконавче провадження» затвердженню
не підлягає.

Судом встановлено, що 24 лютого 2014 року
стягувачем (позивачем) до
Господарського суду Львівської
області подано заяву про затвердження
мирової угоди, яка була задоволена та
ухвалою Господарського суду
Львівської області від 04.02.2014 року
затверджено мирову угоду. Позивач
стверджує, що 13 березня 2014 року
оригінал ухвали про затвердження
мирової угоди подано до Франківського
ДВС з метою закінчення виконавчого
провадження з підстав, передбачених п.2
ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче
провадження».

Однак, суд, досліджуючи долучені до
матеріалів справи матеріали
виконавчого провадження, встановив
відсутність ухвали про затвердження
мирової угоди, натомість виконавче
провадження 26.03.2014 року було завершено
на підставі п.1 ч. 1 ст.47 вказаного
Закону, в зв'язку із тим, що стягувачем
було подано заяву про повернення
виконавчого документа. Крім того, суд
зазначає, що позивачем заяву про
затвердження мирової угоди було подано
після закінчення строку на добровільне
виконання рішення суду.

Не можуть бути прийняті до уваги
посилання позивача на невідповідність
постанови про стягнення виконавчого
збору вимогам ст. 18 Закону України «Про
виконавче провадження», оскільки
останнім оскаржується не постанова про
відкриття виконавчого провадження, а
невідповідність виконавчого документу
вимогам ст. 18 Закону не може бути
підставою для скасування рішення в
цілому, а може бути лише підставою для
відмови у відкритті виконавчого
провадження.

Враховуючи викладене, суд
приходить до висновку, що вимоги
позивача є необґрунтованими, а отже не
підлягають задоволенню.

Відповідно до п.3 ст. 4 Закону
України "Про судовий збір" від 08.07.2011 р.
№ 3674-VІ під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Позивачем при поданні позову
сплачено судовий збір у розмірі 227,39
грн. З огляду на встановлені
вищевказаним Законом ставки судового
збору та розмір мінімальної заробітної
плати, недоплачена сума судового збору
складає 2046,50 грн. і підлягає стягненню з
товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Лізинговий дім» до Державного бюджету
України.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 23, 69, 70, 86,
160-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Лізинговий дім» на корсить Державного
бюджету України 2 046,50 грн. судового
збору.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Львівський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Львівського апеляційного
адміністративного суду. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

Суддя
Брильовський Р.М.

Повний текст постанови виготовлений
08.05.2014 року.