Справа № К/9991/27233/11-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/27233/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
Тракало В.В.,

провівши попередній розгляд справи за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
Кремінському районі Луганської
області про перерахунок пенсії, за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в
Кремінському районі Луганської
області на постанову Кремінського
районного суду Луганської області від 4
лютого 2011 року і постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 6 квітня 2011 року, -

у с т а н о в и л а :

У листопаді 2010 року позивач звернулась
до суду із зазначеним позовом
посилаючись на те, що є дружиною
померлого годувальника постраждалого
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1
категорії, інваліда війни 2 групи і за
правилами статті 36 Закону України від 9
липня 2003 року № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Закон № 1058-IV) має
право на 50 процентів державної та
додаткової пенсії у зв'язку з втрато
годувальника передбаченої статтями 50,
54 Закону України від 28 лютого 1991 року №
796-ХІІ «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (далі -
Закон № 796-ХІІ), а також щомісячної
компенсації за втрату годувальника,
передбаченої статтею 52 Закону № 796-ХІІ.

Посилаючись на те, що розміри
призначених і виплачуваних їй пенсій
та компенсації не відповідають
розмірам передбаченим Законом № 796-ХІІ,
і на відмову відповідача привести їх у
відповідність з її вимогами, позивач
просила зобов'язати усунути зазначені
порушення, провівши вказані
перерахунки за період з 1 січня 2008 року
по 31 грудня 2010 року.

Постановою Кремінського районного
суду Луганської області від 4
лютого 2011 року, зміненою постановою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 6 квітня 2011
року позовні вимоги задоволено
частково, зобов'язано відповідача
здійснити позивачу перерахунок
державної пенсії та компенсації
передбачених статтями 52 та 54 Закону №
796-ХІІ з 22 травня 2010 року, в
розмірах, встановлених цим Законом, в
решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі Управління
Пенсійного фонду України в
Кремінському районі Луганської
області, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та порушення норм
процесуального права, просить
оскаржувані рішення скасувати та
відмовити в позові.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, в межах статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів дійшла
висновку про відхилення скарги з таких
підстав.

Судами встановлено, що позивач є
дружиною померлого ліквідатора
Чорнобильської катастрофи 1 категорії,
інваліда ІІ групи та одержує пенсію у
зв'язку з втратою годувальника та
щомісячну компенсацію, на підставі
статей 52, 54 Закону №796-ХІІ.

Задовольняючи позовні вимоги, суди на
підставі наявних у справі даних
встановили і правильно виходили з того,
що при розрахунку державної пенсії і
щомісячної компенсації сім'ям за
втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи
передбачених статтями 52, 54 Закону №
796-ХІІ, застосуванню при їх обчисленні
підлягає розмір прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність,
встановленого в законі про Державний
бюджет України на відповідний рік, із
якого визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Статтею 36 Закону № 1058-IV пенсія у зв'язку
з втратою годувальника призначається
непрацездатним членам сім'ї померлого
годувальника, які були на його
утриманні, за наявності в годувальника
на день смерті страхового стажу, який
був би необхідний йому для призначення
пенсії по III групі інвалідності, а в
разі смерті пенсіонера або осіб,
зазначених у частині другій статті 32
цього Закону, - незалежно від
тривалості страхового стажу.

Розмір пенсії у зв'язку з втратою
годувальника встановлюється статтею 37
Закону № 1058-IV, а розмір пенсії у зв'язку
з втратою годувальника наслідок
Чорнобильської катастрофи також
регламентується статтею 54 Закону №
796-ХІІ, якою передбачено, що пенсія в
разі втрати годувальника
призначається непрацездатним членам
сім'ї померлого годувальника, які були
на його утриманні (при цьому дітям
пенсія призначається незалежно від
того, чи були вони на утриманні
годувальника), у розмірі: на одного
непрацездатного члена сім'ї - 50
процентів пенсії по інвалідності
померлого годувальника; на двох та
більше непрацездатних членів сім'ї - 100
процентів пенсії по інвалідності
померлого годувальника, визначеної
згідно із зазначеною статтею, що
розподіляється між ними рівними
частками.

Позивач перебувала на утриманні
годувальника, який був ліквідатором
Чорнобильської катастрофи 1 категорії,
інвалідом ІІ групи, а тому розмір
пенсії у зв'язку з його втратою
встановлюється Законом № 796-ХІІ.

Крім того, позивач має право на
одержання щомісячної компенсації в
разі втрати годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи
встановленої статтею 52 Закону № 796-ХІІ
згідно з якою, така призначається на
кожного непрацездатного члена сім'ї,
який був на його утриманні, в розмірі 50
процентів мінімальної пенсії за віком
незалежно від пенсії, передбаченої
законодавством України

У відповідності з частиною четвертою
статті 54 Закону № 796, в усіх випадках
розміри пенсії для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими - по
ІІ групі інвалідності - 8 мінімальних
пенсій за віком.

Таким чином, вихідним критерієм
обрахунку пенсії у зв'язку з втратою
годувальника та щомісячної
компенсації виступає мінімальна
пенсія за віком. Мінімальний розмір
пенсії за віком згідно статті 28 Закону
України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Порядок обчислення пенсій по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсій у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 30 травня 1997 року
№ 523.

Ця Постанова була чинною на момент
виникнення спірних правовідносин і її
положення стосовно критеріїв
обчислення розмірів пенсії
відповідають положенням статті 54
Закону України № 796-ХІІ.

Тому, суди правильно виходили із
загальних засад пріоритетності
законів над підзаконними актами, а їх
висновок, що при розрахунку пенсії та
компенсації передбачених статтями 52, 54
Закону № 796-ХІІ, застосуванню підлягає
розмір прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність,
встановленого в законі про Державний
бюджет України на відповідний рік, із
якого визначається мінімальний розмір
пенсії за віком, є обґрунтованим.

Суди правильно виходили також з того,
що норми Закону України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України», в частині змін до
Закону №796-ХІІ, не підлягають
застосуванню до даного спору, оскільки
рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року вони визнані
неконституційними.

Окрім того, Законом України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік»
Кабінету Міністрів України надано
право у 2010 році встановлювати розміри
соціальних виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.

Проте, названа норма передбачає
встановлення в абсолютних сумах
розмірів лише тих виплат, вихідним
критерієм розрахунку яких є розмір
мінімальної заробітної плати.
Відповідно її дія не поширюється на
спірні відносини сторін, оскільки
розмір зазначених соціальних виплат
згідно із Законом № 796-ХІІ залежить від
розміру мінімальної пенсії за віком.

Отже, висновок судів щодо нарахування
та виплати пенсії та компенсації
позивачу у 2010 році відповідає нормам
матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи касаційної скарги
щодо неправильного застосування норм
матеріального та процесуального права
висновків судів не спростовують,
оскільки ґрунтуються на помилковому
трактуванні наведених правових норм.

За правилами частини першої 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Кремінському районі Луганської
області відхилити, а постанову
Кремінського районного суду
Луганської області від 4 лютого 2011 року
та постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 6 квітня 2011
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало