Справа № 2а-2053/10/1370
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2014-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2014 року
Справа №
29449/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Багрія В.М.,

суддів
Кухтея Р.В., Старунського Д.М.,

з участю секретаря судового засідання
Ратушної М.І.,

позивача
ОСОБА_1,

представників відповідачів
Ройко А.І., Охоти С.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
24.02.2011 року в справі за позовом ОСОБА_1
до військового прокурора Західного
регіону України (тепер прокурора
Західного регіону України з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері),
військового прокурора Львівського
гарнізону (тепер Львівського прокурора
з нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері Західного регіону
України), про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
дії,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2010 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до військового
прокурора Західного регіону України,
військового прокурора Львівського
гарнізону, начальника управління з
питань надзвичайних ситуацій та
цивільного захисту населення
Львівської міської ради про визнання
дій неправомірними та зобов'язання
вчинити дії.

Остаточно сформулювавши позовні
вимоги, позивач просив :

визнати інформацію, поширену про нього
начальником управління з питань
надзвичайних ситуацій та цивільного
захисту населення Львівської міської
ради в заявах від 14.12.2007 року № 02- вих-397
такою, що не відповідає дійсності та
зобов'язати зазначену посадову особу
спростувати та відкликати подані заяви
від 14.12.2007 року № 02 -вих-397 з військової
прокуратури Західного регіону України,
військової прокуратури Львівського
гарнізону;

зобов'язати військового прокурора
Західного регіону України, військового
прокурора Львівського гарнізону
припинити збирати стосовно нього
будь-яку інформацію та проводити
перевірки на підставі заяви начальника
управління з питань надзвичайних
ситуацій та цивільного захисту
населення Львівської міської ради від
14.12.2007 року № 02 -вих-397;

визнати незаконними дії військового
прокурора Львівського гарнізону щодо
збору інформації про нього та його
родину без його згоди та надання
інформації для ознайомлення;

визнати незаконними дії військового
прокурора Західного регіону України
щодо умисного порушення вимог ч.2 ст.
31 Закону України «Про інформацію» та
ст. 10 та 11 Закону України «Про боротьбу
з корупцією»;

визнати матеріали перевірки, зібрані
посадовими особами військової
прокуратури Львівського гарнізону про
нього та його родину за зверненням
начальника управління з питань
надзвичайних ситуацій та цивільного
захисту населення Львівської міської
ради від 14.12.2007 року № 02 -вих-397 такими,
що одержані з порушенням закону;

зобов'язати військового прокурора
Західного регіону України, військового
прокурора Львівського гарнізону
знищити всю інформацію, зібрану проти
нього в ході перевірки на підставі
заяви від 14.12.2007 року № 02 -вих-397,
склавши про це відповідний акт та
залучити до знищення позивача.

Ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду від 22.02.2011 року
провадження в справі в частині
заявлених вимог щодо визнання
інформації, поширеної про позивача
начальником управління з питань
надзвичайних ситуацій та цивільного
захисту населення Львівської міської
ради в заявах від 14.12.2007 року № 02- вих-397
такою, що не відповідає дійсності та
зобов'язання зазначеної посадової
особи спростувати та відкликати
подані заяви від 14.12.2007 року № 02 -вих-397 з
військової прокуратури Західного
регіону України, військової
прокуратури Львівського гарнізону,
закрито. Ця ухвала в справі ніким не
оскаржена.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 24.02.2011 року
позивачу в задоволенні позову
відмовлено.

Постанову суду першої інстанції
оскаржив ОСОБА_1, який в апеляційній
скарзі просить її скасувати та
прийняти нову постанову про повне
задоволення його позовних вимог.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що
суд першої інстанції допустив
порушення норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи. При
цьому порушив принцип верховенства
права, не дав правової оцінки діям
відповідачів, які протягом 2007-2009 років
незаконно втручалися в особисте життя
відповідача, збирали без його згоди
конфіденційну інформацію, чим порушили
його права як людини і громадянина. Суд
неналежно оцінив докази в справі,
прийшов до висновків, які не
відповідають обставинам в справі, в
зв'язку з чим безпідставно відмовив
йому в задоволенні позову.

Вислухавши суддю-доповідача, апелянта,
який апеляційну скаргу підтримав,
представників відповідачів, які
просять апеляційну скаргу відхилити, а
постанову суду першої інстанції
залишити без змін, дослідивши
обставини справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
спір між сторонами виник щодо
правомірності проведення посадовими
особами військової прокуратури
Західного регіону України та
військової прокуратури Львівського
гарнізону перевірок за зверненням
начальника управління з питань
надзвичайних ситуацій та цивільного
захисту населення Львівської міської
ради від 14.12.2007 року № 02- вих-397.

Відмовляючи позивачу в задоволенні
позову, суд першої інстанції виходив з
того, діяльність відповідачів -
військової прокуратури Західного
регіону України та військової
прокуратури Львівського гарнізону,
яка оскаржена позивачем, відповідає
вимогам чинного законодавства.

З такими висновками суду першої
інстанції погоджується колегія суддів
суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
прокуратуру» прокурорський нагляд за
додержанням і правильним
застосуванням законів Кабінетом
Міністрів України, міністерствами та
іншими центральними органами
виконавчої влади, органами державного
і господарського управління та
контролю, Радою міністрів Автономної
Республіки Крим, місцевими Радами, їх
виконавчими органами, військовими
частинами, політичними партіями,
громадськими організаціями, масовими
рухами, підприємствами, установами і
організаціями, незалежно від форм
власності, підпорядкованості та
приналежності, посадовими особами та
громадянами здійснюється Генеральним
прокурором України і підпорядкованими
йому прокурорами.

Згідно з ч.1 ст. 12 цього ж Закону
прокурор розглядає заяви і скарги про
порушення прав громадян та юридичних
осіб, крім скарг, розгляд яких
віднесено до компетенції суду.

За ч.2 ст. 19 цього ж Закону перевірка
виконання законів проводиться за
заявами та іншими повідомленнями про
порушення законності, що вимагають
прокурорського реагування, а за
наявності приводів - також з власної
ініціативи прокурора.

Як видно з матеріалів справи,
посадовими особами військової
прокуратури Львівського гарнізону
проведено прокурорську перевірку за
зверненням начальника управління з
питань надзвичайних ситуацій та
цивільного захисту населення
Львівської міської ради від 14.12.2007 року
№ 02- вих-397 щодо законності отримання
ОСОБА_1 квартири по АДРЕСА_3

В процесі проведення перевірки було
досліджено обставини щодо
приватизації квартир, підстави
виділення квартир ОСОБА_1, опитано
посадових осіб КЕВ м. Львова, зроблено
запити на відповідні інформації.

Працівниками військової прокуратури
Львівського гарнізону встановлено,що
ОСОБА_1 з 25.06.1995 року по 30.12.1995 року
проходив службу у 308 ВП Міністерства
оборони України. На підставі
клопотання начальника у 1990 році
начальником Львівського гарнізону
було дозволено позивачу тимчасово
проживати в АДРЕСА_1, яка перебувала на
балансі будинкоуправління № 3 КЕВ м.
Львова. Житловою комісією 28 корпусу ППО
20.06.1996 року ОСОБА_1 поставлений на облік
на поліпшення житлових умов, а в 2002 році
на підставі рішення цієї комісії
позивачу було виділено квартиру по
АДРЕСА_2, яка була передана у власність
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з видачею свідоцтва
про право від 20.08.2002 року № 60043. Квартира
виділялася взамін тимчасово займаного
ним житла по АДРЕСА_3, яку при отриманні
житла в порядку покращення житлових
умов позивач не здав.

Посадові особи прокуратури
Львівського гарнізону прийшли до
висновку про порушення житловою
комісією 28 корпусу ППО вимог ст. 132-2 ЖК
України та п. 24 Положення про порядок
забезпечення житловою площею в
Збройних Силах України, затвердженого
наказом Міністра оборони України від
20.02.1995 року № 20, чинного на час
прийняття рішення житловою комісією.

Прийшовши до висновку про незаконність
зайняття ОСОБА_1 квартири по АДРЕСА_3,
військова прокуратура Львівського
гарнізону звернулася до суду з двома
позовами в інтересах держави в особі
Міністерства оборони України - про
виселення ОСОБА_1 та членів його сім'ї з
квартири по АДРЕСА_3 без надання іншого
жилого приміщення та про визнання
ОСОБА_1 та інших такими, що втратили
право на користування жилим
приміщенням в квартирі по АДРЕСА_3.
Право прокурора на звернення до суду з
позовом закріплено в ст. 20 Закону
України «Про прокуратуру».

Справи за вказаними позовами були
предметом розгляду Франківского
районного суду м. Львова.

Встановивши зазначені обставини, суд
першої інстанції прийшов до висновку
про те, що проведені відповідачами
перевірки за зверненням начальника
управління з питань надзвичайних
ситуацій та цивільного захисту
населення Львівської міської ради від
14.12.2007 року № 02 -вих-397 торкалися підстав
законності отримання відповідачем
квартир, в зв'язку з чим обґрунтовано
відхилив доводи позивача щодо
незаконного збору відповідачами в
процесі перевірки інформації про
ОСОБА_1 та членів його сім'ї.

Відповідно до ч.4 ст. 23 Закону України
«Про інформацію», в редакції на час
спірних правовідносин, забороняється
збирання відомостей про особу без її
попередньої згоди, за винятком
випадків, передбачених законом.

Право прокурора на збір інформацію в
процесі перевірки за зверненням
громадян чи юридичних осіб
регламентується Законом України «Про
прокуратуру», тому посилання позивача
на неправомірні дії відповідача є
безпідставними.

Системний аналіз норм Закону України
«Про звернення громадян» та
підзаконних нормативних актів, які
регулюють правовідносини щодо
звернення громадян, свідчить про
відсутність обов'язку у прокурора
ознайомити громадянина з матеріалами
перевірки. Військова прокуратура
Львівського гарнізону, виконавши
припис ст. 10 Закону України «Про
звернення громадян», письмово
повідомила позивача про зміст
звернення начальника управління з
питань надзвичайних ситуацій та
цивільного захисту населення
Львівської міської ради від 14.12.2007 року
№ 02 -вих-397, в зв'язку з чим відсутні
підстави для визнання дій посадових
осіб цієї прокуратури неправомірними.

Крім того, 23.06.2009 року за заявою
позивача військова прокуратура
Західного регіону України ознайомила
його з результатами своєї перевірки
звернення начальника управління з
питань надзвичайних ситуацій та
цивільного захисту населення
Львівської міської ради від 14.12.2007 року
№ 02 -вих-397, в процесі якої позивач
ознайомився з копіями документів, які
містилися в матеріалах перевірки
військової прокуратури Львівського
гарнізону, в зв'язку з чим підстави для
висновку про порушення прав позивача
відсутні.

Таким чином, перевірки військової
прокуратури Львівського гарнізону та
військової прокуратури Західного
регіону України за зверненням
начальника управління з питань
надзвичайних ситуацій та цивільного
захисту населення Львівської міської
ради від 14.12.2007 року № 02 -вих-397
проведені відповідно до чинного
законодавства. В процесі перевірок
відомості про позивача як особу
збиралися в межах предмету
встановлення обставин перевірки по
суті звернення , про наслідки перевірок
позивачу було повідомлено у
встановленому законодавством порядку.
В зв'язку з цим порушення відповідачами
прав і свобод позивача як людини і
громадянина не мали місця.

Суд першої інстанції повно встановив
обставини справи, дав належну оцінку
доказам, правильно застосував норми
матеріального та процесуального права,
в зв'язку з чим ухвалив обґрунтовану
постанову про відмову в позові, підстав
для скасування якої колегія суддів не
вбачає.

Доводи апеляційної скарги щодо
протилежного, з огляду на викладене,
підставою для її скасування бути не
можуть.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 24.02.2011 року
в справі № 2а-2053/10/1370 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
В.М. Багрій

Судді :
Р.В. Кухтей

Д.М. Старунський