Справа № 812/2465/14
Суддя: Т.С. Ушаков
Дата ухвалення: 2014-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 травня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/2465/14

Луганський окружний
адміністративний суд у складі:

судді Ушакова Т.С.,

при секретарі судового засідання
Разіній Н.В.,

за участю:

позивача: не з'явився,

представника відповідача: не з'явився,

третьої особи: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Ленінського
районного відділу Управління
Державної міграційної служби у
Луганській області, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2,
про визнання дій протиправними,
зобов'язання поновити реєстрацію місця
проживання,-

ВСТАНОВИВ:

08 квітня 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
ОСОБА_1 до Ленінського районного
відділу Управління Державної
міграційної служби у Луганській
області, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача - ОСОБА_2, про
визнання дій протиправними,
зобов'язання поновити реєстрацію місця
проживання.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог зазначено, що ОСОБА_1 виконкомом
Жовтневої районної ради м. Луганська
від 06.09.1995 було видано ордер №017172 на
вселення його із сім'ю із 4 осіб до
квартири, розташованої за адре сою:
АДРЕСА_1. В ордері на вселення були впи
сані позивач, його дружина - ОСОБА_3,
його син - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син
дружини від першого шлюбу - ОСОБА_4, який
07.02.2002 знявся з реєстраційного обліку
за вказаною адресою та виселив ся з
квартири.

Спірна квартира приватизована на трьох
осіб - на позивача (41/100 частка квартири),
колишню дружину - ОСОБА_3 і сина - ОСОБА_2
(59/100 частка квартири). Всі зареєст
ровані 19.10.1995, але ОСОБА_3 фактично не
проживала у квартирі.

Позивач з моменту вселення - 19.10.1995 і по
теперішній час зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1. Із зазначеного часу
він мешкав у квартирі разом з сином -
ОСОБА_2, сплачував житлово-комунальні
послуги, робив необхідні ремонти і
перепланування, придбавав меблі,
побутову техніку, предмети ужитку та
електротехніку, підтримував квартиру в
належному стані. Вказані обста вини
можуть підтвердити свідки, які
проживають у сусідніх квартирах з
моменту його вселення до спірної ква
ртири.

З січня 2014 року син позивача почав
створювати йому перешкоди в
користуванні квартирою, а саме: помі
няв замки на вхідних дверях квартири, у
зв'язку з чим ОСОБА_1 не може потрапити
до квартири.

При вселенні до квартири відповідачем
не оспорювалося те, що зазначені вище
особи є членами сім'ї, будь яких запе
речень з цього приводу висловлено не
було.

Позивач зареєстрований у спірній
квартирі з 19.10.1995, що підтверджує його
право користування цим майном,
оскільки реєстрація це внесення
відомостей до паспортного документа
про місце проживання або місце
перебування із зазначенням адреси
житла особи та внесення цих даних до
реєстраційного обліку відпо відного
органу спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади з
питань реєстрації.

За відсутності спору саме реєстрація,
проведена у встановленому законом
порядку, є документаль ним
підтвердженням права особи
користуватися житлом, за адресою якого
ця особа зареєстрована - з обме женням
терміну такого користування
(тимчасово) чи без обмеження терміну
такого користування (постійно).

Таким чином, позивач, як особа, що має
право користування спірною квартирою,
не може бути позбавлений права
користування нею та виселений з неї без
наявності установлених законом
підстав.

Оскільки сином позивача чинилися
перешкоди в здійсненні користування
позивачем квартирою, зокрема були
змінені замки, ОСОБА_1 був вимушений
звернутися до міліції із відповідними
заявами до Ленін ського РВ УМВС
України.

06 березня 2014 року позивач отримав
відповідь від Ленінського РВ УМВС
України, зі змісту якої дізнався, що
відповідач зняв ОСОБА_1 з реєстрації із
квартири, де він мешкає, на підставі
заяви ОСОБА_2.

Як повідомили представники
Ленінського РВ УМВС України, зняття
позивача з реєстрації відбулось у
зв'язку з тим, що третьою особою була
подана заява про зняття ОСОБА_1 з
реєстрації, до якої додавалось свідоц
тво про право власності на квартиру.

З відповідною заявою про зняття з
реєстрації особи може звернутися лише
особа, яка зареєстрована за
відповідним місцем проживання, або її
законний представник. Інші умови
зняття з реєстрації передбачають, що
зняття з ре єстрації місця проживання
особи здійснюється за заявочним
принципом та, серед іншого, на підставі
доку ментів, що свідчать про припинення
підстав на право користування житловим
приміщенням.

ОСОБА_1 не звертався до відповідача з
відповідною заявою та не надавав
паспорт для внесення до нього
відповідних відомостей, що
підтверджується відсутніс тю
відповідного запису у паспорті
позивача.

Відповідачем при знятті ОСОБА_1 з
реєстрації місця проживання в якості
документа, що свідчить, начебто, про
припинення у позивача підстав на право
користування житловим приміщенням,
було прийнято сві доцтво про право
власності, видане третій особі.

При цьому, вказане свідоцтво не містить
інформації про втрату позивачем права
користування житловим приміщенням, а є
лише носієм інформації про отримання
права власності на вказану частку
квартири третьою особою.

Згідно зі ст. 72 Житлового кодексу
України визнання особи такою, що
втратила право користу вання жилим
приміщенням внаслідок відсутності
цієї особи понад встановлені строки,
провадиться в судовому порядку.
Враховуючи викладене, лише рішення
суду може бути підтвердженням
припинення права особи на користування
майном. Відповідач такого рішення від
третьої чи іншої особи не отримував.

Позивач зазначив, що в добровільному
порядку він від права користування
квартирою не відмовлявся, що
підтверджується наданими до
матеріалів справи документами.

До того ж, на цей час у Ленінському
районному суді м. Луганська
розглядаються дві справи: про ви знання
недійсними торгів з продажу моєї
частки у спірній квартирі і визнання
права власності на неї за ОСОБА_1, та про
неправомірні дії Ленінського ВДВС ЛМУЮ
щодо продажу частки ОСОБА_1 у спірній
квартирі. Тобто, скасування реєстрації
позивача, яке було здійснено за заявою
третьої особи на підставі набут тя
ОСОБА_2 прав власності на частку
квартири ОСОБА_1, є сумнівним і не
відповідає дійс ним обставинам справи.

На підставі викладеного позивач просив
суд визнати протиправними дії
Ленінського районного відділу
Управління Державної міграційної
служби у Луганській області щодо
зняття ОСОБА_1 з реєстрації місця
проживання за адресою: АДРЕСА_1,
зобов'язати відповідача поновити
ОСОБА_1 реєстрацію місця проживання за
адресою: АДРЕСА_1, шляхом скасування
зняття з реєстрації місця проживання.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, до початку
судового засідання надав заяву про
розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, до початку
судового засідання надав заяву про
розгляд справи за його відсутності, в
якій визнав позовні вимоги у повному
обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог ст.ст.69-72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, прийшов до наступного.

У відповідності з Конституцією України
кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій, чи
бездіяльності органів державної влади,
місцевого самоврядування, посадових і
службових осіб.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові та службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що виконавчим
комітетом Жовтневої районної ради м.
Луганська від 06.09.1995 було видано ордер
№017172 на вселення сім'ї із 4 осіб
(позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, дружина
позивача - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, сини -
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3) до квартири, розташованої
за адре сою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_4 07.02.2002 знявся з реєстраційного
обліку за вказаною адресою та виселив
ся з квартири.

Спірна квартира приватизована на трьох
осіб - на ОСОБА_1 (41/100 частка квартири),
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (59/100 частка квартири).

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 був знятий співробітниками
Ленінського РВ в м. Луганську УДМС
України в Луганській області з
реєстрації за адресою: АДРЕСА_1. Зняття
з реєстрації відбулося за заявою
третьої особи, до якої додавалося
свідоцтво про право власності на
квартиру.

Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу
УРСР та ч. 1 ст. 383 Цивільного кодексу
України громадяни, які мають у
приватній власно сті квартиру,
користуються нею для особистого
проживання і проживання членів їх
сімей і мають право роз поряджатися
цією власністю на свій розсуд.

Статтею 156 Житлового кодексу УРСР
визначено, що члени сім'ї власника
квартири, які проживають разом з ним у
квартирі, що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником квартири, якщо при
їх вселенні не було іншої угоди про
порядок користування цим приміщенням.

Згідно ч. 2 ст. 64 Житлового кодексу УРСР
до членів сім'ї наймача належать
дружина наймача, їх діти і батьки.

Відповідно до ст. 156 Житлового кодексу
УРСР та ст. 405 Цивільного кодексу
України право члена сім'ї власника
будинку, який не є йо го співвласником
на користування цим будинком
обумовлено наявністю сімейних
відносин із власником і спі льним із
ним проживанням у цьому будинку.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 405 Цивільного
кодексу України члени родини власника
житла, які проживають разом з ним, мають
право користування цим житлом
відповідно до закону. Член родини
власника житла втрачає право
користування житлом при відсутності
члена родини без поважних причин понад
одного року, якщо інше не встановлено
домовленістю чи законом.

Відносини, пов'язані зі свободою
пересування та вільним вибором місця
проживання в Україні, що гарантуються
Конституцією України і закріплені
Загальною декларацією прав людини,
Міжнародним пактом про громадянські та
політичні права, Конвенцією про захист
прав людини та основоположних свобод і
прото колами до неї, іншими
міжнародними договорами України, а
також визначає порядок реалізації
свободи пере сування та вільного
вибору місця проживання і встановлює
випадки їх обмеження регулює Закон
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» від 11.12.2003 № 1382-ІV.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання особи
здійснюється на підставі: заяви особи
або її законного представника;
судового рішення, яке набрало законної
сили, про позбавлення права власності
на житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням, про
виселення, про визнання особи безвісно
відсутньою або оголошення її померлою;
свідоцтва про смерть; паспорта або
паспортного документа, що на дійшов з
органу державної реєстрації актів
цивільного стану, або документа про
смерть, виданого компетент ним органом
іноземної держави, легалізованого в
установленому порядку; інших
документів, які свідчать про
припинення: підстав для перебування на
території України іноземців та осіб
без громадянства; підстав для
проживання або перебування особи у
спеціалізованій соціальній, установі,
закладі соціального обслуговуван ня та
соціального захисту; підстав на право
користування житловим приміщенням.

Зняття з реєстрації здійснюється в
день звернення особи. За заявою особи
зняття з реєстрації може бути
здійснено одночасно з реєстрацією
нового місця проживання.

Разом із заявою особа подає документ,
до якого вносяться відомості про
зняття з реєстрації місця проживання.

Згідно з ч. 9 ст. 3 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Укра їні» документи,
до яких вносяться відомості про місце
проживання та місце перебування особи,
- паспорт гро мадянина України,
тимчасове посвідчення громадянина
України, посвідка на постійне
проживання, посвідка на тимчасове
проживання, посвідчення біженця,
посвідчення особи, яка потребує
додаткового захисту, посві дчення
особи, якій надано тимчасовий захист,
довідка про звернення за захистом в
Україні.

Процедура реєстрації місця проживання
та місця перебування осіб в Україні,
зразки документів, не обхідних для
реєстрації і зняття з реєстрації місця
проживання та місця перебування,
визначені Порядком реєстрації місця
проживання та місця перебування
фізичних осіб в Україні та зразків
необхідних для цього документів,
затвердженим Наказом МВС України від
22.11.2012 № 1077 та зареєстрованим в Мінюсті
України 18.12.2013 за № 2109/22421 (далі -
Порядок).

Відповідно до п. 3.1 Порядку зняття з
реєстрації місця проживання особи
здійснюється на підставі:

- заяви про зняття особи з реєстрації
місця проживання, яка подається особою
або її законним представником;

- судового рішення, яке набрало
законної сили, про позбавлення права
власності на житлове приміщення або
права користування житловим
приміщенням, про виселення, про
визнання особи безвісно відсутньою або
оголошення її померлою;

- свідоцтва про смерть;

- паспорта або паспортного документа,
що надійшов з органу державної
реєстрації актів цивільного стану, або
документа про смерть, виданого
компетентним органом іноземної
держави, легалізованого в
установленому порядку;

- інших документів, які свідчать про
припинення:

підстав для перебування на території
України іноземців та осіб без
громадянства. Інформація терито
ріального органу ДМС України або
територіального підрозділу ДМС
України, на території обслуговування
яко го зареєстровано місце проживання
особи, про закінчення строку дії
посвідки на тимчасове проживання або
копія рішення про скасування посвідки
на тимчасове проживання чи посвідки на
постійне проживання в Украї ні;

підстав для проживання або перебування
особи на обліку у закладі/установі
(повідомлення про при пинення підстав
для проживання/перебування особи у
спеціалізованій соціальній установі,
закладі соціально го обслуговування та
соціального захисту) (додаток 13);

підстав на право користування житловим
приміщенням (закінчення строку дії
договору оренди, найму, піднайму
житлового приміщення, строку навчання
в навчальному закладі (у разі
реєстрації місця проживання в
гуртожитку навчального закладу на час
навчання), відчуження житла та інших
визначених законодавством документів).

Зняття з реєстрації на підставах,
визначених в абзацах вісім та дев'ять
пункту 3.1 цього розділу, здій снюється
за клопотанням уповноваженої особи
закладу/установи або за заявою
власника/наймача житла або їх законних
представників.

З викладеного слід, що з відповідною
заявою про зняття з реєстрації особи
може звернутися лише особа, яка
зареєстрована за відповідним місцем
проживання, або її законний
представник. Інші умови зняття з
реєстрації передбачають, що зняття з ре
єстрації місця проживання особи
здійснюється за принципом подання
заяви, зокрема, на підставі доку ментів,
що свідчать про припинення підстав на
право користування житловим
приміщенням.

Суду не надано доказів звернення
позивача до відповідача з відповідною
заявою.

В паспорті ОСОБА_1 відсутні відомості
про зняття його з реєстрації за
адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, Житловим кодексом УРСР
визначено, що визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням здійснюється в судовому
порядку.

Суду не надано підтвердження наявності
будь-яких судових рішень про
припинення права ОСОБА_1 на
користування майном - квартирою,
розташованою за адресою: АДРЕСА_1.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що у відповідача не було
законних підстав для знаття ОСОБА_1 з
реєстрації місця проживання за
адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, представником відповідача
визнано позовні вимоги.

Згідно ч. 1 ст. 136 Кодексу
адміністративного судочинства України
позивач може відмовитися від
адміністративного позову, а
відповідач - визнати адміністративний
позов протягом всього часу судового
розгляду, зробивши усну заяву. Якщо
відмову від адміністративного позову
чи визнання адміністративного
позову викладено в адресованій суду
письмовій заяві, ця заява
приєднується до справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 136 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення у зв'язку з відмовою від
адміністративного позову, визнанням
адміністративного позову чи
примиренням сторін ухвалюється за
правилами, встановленими статтями 112,
113 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 112 Кодексу
адміністративного судочинства України
при повному визнанні відповідачем
адміністративного позову і прийнятті
його, судом приймається постанова про
задоволення адміністративного позову.

Судом встановлено, що дії представника
відповідача не суперечать закону та не
порушують нічиїх прав, свобод та
інтересів, тому суд приймає визнання
представником відповідача
адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд вважає
позовні вимоги обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ч.1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем при зверненні з
адміністративним позовом до суду було
сплачено судовий збір в розмірі 73,08
грн., що підтверджується квитанцією №
0410044 від 02 квітня 2014 року.

Згідно ст. 160 Кодексу адміністративного
судочинства України у судовому
засіданні, у якому закінчився розгляд
справи, оголошено вступну та
резолютивну частини постанови та
повідомлено представників сторін про
те, що постанову у повному обсязі буде
виготовлено та підписано 13 травня 2014.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 2, 17, 87, 94, 98, 112, 136, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Ленінського районного відділу
Управління Державної міграційної
служби у Луганській області, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні
відповідача - ОСОБА_2, про визнання дій
протиправними, зобов'язання поновити
реєстрацію місця проживання
задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними дії Ленінського
районного відділу Управління
Державної міграційної служби у
Луганській області щодо зняття ОСОБА_1
з реєстрації місця проживання за
адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язати Ленінський районний відділ
Управління Державної міграційної
служби у Луганській області поновити
ОСОБА_1 реєстрацію місця проживання за
адресою: АДРЕСА_1, шляхом скасування
зняття з реєстрації місця проживання.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті
судового збору у розмірі 73,08 грн.
(сімдесят три гривні 08 копійок),
сплачені згідно квитанції № 0410044 від 02
квітня 2014 року.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 13 травня 2014 року.

Суддя
Т.С. Ушаков