Справа № 722/196/14-а
Суддя: Побережна О. Д.
Дата ухвалення: 2014-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 722/196/14-а
Номер провадження 2-а/722/10/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2014 року Сокирянський
районний суд Чернівецької області в
складі:

головуючого-судді Побережної О.Д.

при секретарі Горн Г.П.

за участі: позивача ОСОБА_1 та її
представника ОСОБА_2, представника
відповідача Флікс Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Сокиряни
адміністративну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до Сокирянської районної
державної адміністрації Чернівецької
області про зобов'язання до вчинення
дій,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 05.02.2014 року звернулася до суду з
вищезазначеним позовом.

Посилається на те, що з 01.01.1986 року по
24.01.2000 року вона перебувала у трудових
відносинах з відповідачем.

01.11.1999 року розпорядженням голови
Сокирянської райдержадміністрації №
126-к її було призначено на посаду
начальника відділу внутрішньої
політики апарату Сокирянської РДА.

На підставі розпорядження голови
Сокирянської райдержадміністрації №
160-р від 16.08.1999 року та ст. 44 Закону
України «Про місцеві державні
адміністрації» їй було встановлена
надбавка за інтенсивність праці та
особливий характер роботи у розмірі 70%
окладу з урахуванням доплати за ранг
відповідно до постанови КМУ № 783 від
04.10.1995 року.

Вищезазначене розпорядження було
погоджене з посадовими особами
відповідача, не було скасоване або
змінено і було обов'язковим до
виконання відповідачем на підставі ч.2
ст. 6 Закону України «Про місцеві
державні адміністрації».

Після звільнення з даної посади
позивачці у березні 2000 року була
призначена пенсія державного
службовця з січня 2000 року на підставі
довідок про заробітну плату, які були
надані відповідачем.

Після набранням чинності Закону
України «Про доступ до публічної
інформації» весною 2013 року позивачка
звернулася до бухгалтерію відповідача
з метою встановлення відповідності
даних у довідках про заробітну плату
наданих до Пенсійного фонду України, на
підставі яких проведено нарахування
пенсії, оскільки у неї виникали сумніви
щодо її розміру.

У квітні 2013 року вона зверталася зі
скаргою до голови Чернівецької
обласної державної адміністрації, яка
була переадресована до головного
управління Пенсійного фонду України в
Чернівецькій області.

20.04.2013 року за № 197/П-16 від 17.04.2013 року
вона отримала відповідь з головного
управління Пенсійного фонду України в
Чернівецькій області, з якої вона
дізналася про порушення відповідачем
її права на отримання вищезазначеної
надбавки, а також надано акт від 14.11.2011
року по перевірці достовірності видачі
довідок щодо її заробітної плати,
проведеної спеціалістами управління
Пенсійного фонду України в
Сокирянському районі.

11.06.2013 року позивачка отримала довідку
про розмір її заробітної плати за
період з 01.11.1999 року по 24.01.2000 року, з
якої встановила розбіжності у
нарахуванні та виплаті заробітної
плати: не нарахування надбавки за
інтенсивність праці складає 353,64 грн.,
різниця у зв'язку з збільшення окладу в
листопаді складає 8,44 грн. та не
нараховано заробітну плату за 24.01.2000
року у сумі 20,61 грн., а всього не
нараховано та не виплачено 382,67 грн.

09.07.2013 року позивачка зверталася до
відповідача з заявою про проведення
відповідно нарахування та виплати
заробітної плати, однак 08.08.2013 року вона
отримала письмову відмову від 31.07.2013
року за № П-161/5.

Просить визнати протиправними дії
відповідача щодо відмови у нарахуванні
та виплаті позивачці заробітної плати
та надбавки у розмірі 70% посадового
окладу, зобов`язати відповідача
нарахувати та виплатити заробітну
плату у розмір 382,67 грн. за період
роботи з 01.11.1999 року по 24.01.2000 року та
видати довідку про проведення даного
нарахування та виплату заробітної
плати.

Позивачка та її представник у судовому
засіданні, посилаючись на обставини,
зазначені в позові, підтримали позовні
вимоги та просять їх задовольнити. Крім
того, після проведення
судово-економічної експертизи
збільшили позовні вимоги на суму 393,18
грн., а також просять стягнути на
користь позивачки понесені нею витрати
за проведення зазначеної експертизи у
розмірі 2088 грн.

Представник відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги визнала
частково: в частині ненарахування та
виплати заробітної плати за 24.01.2000 року
(день звільнення позивачки) у сумі 20,59
грн., у т.ч. посадовий оклад - 8,42 грн., за
ранг - 3,69 грн., за вислугу років - 2,42 грн.
та надбавка за високі досягнення - 6,06
грн.

Щодо нарахування та виплати надбавки
за інтенсивність праці та особливий
характер роботи у розмірі 70%, то вважає,
що такі підстави відсутні, оскільки
відповідно до п. 2 постанови Кабінету
Міністрів України від 04.10.1995 року № 783
«Про надбавки до посадових окладів за
особливий характер роботи та
інтенсивність праці» дана надбавка
встановлювалась головам і заступникам
голів районних, районних у мм.Києві та
Севастополі державних адміністрацій.
Керівникам і заступникам керівників
самостійних управлінь, відділів та
інших служб зазначених адміністрацій,
відповідних підрозділів обласних,
Київської і Севастопольських міських
державних адміністрацій.

Відповідно до розпорядження
голови Сокирянської районної
державної адміністрації від 16.08.1999 року
«Про перелік управлінь, відділів
райдержадміністрацій» відділ
внутрішньої політики затверджено у
складі апарату райдержадміністрації, а
не як самостійний, тому відповідно до
даної постанови КМУ та згідно штатного
розпису станом на 01.11.1999 року позивачці,
як і всім працівникам апарату
райдержадміністрації (а межах наявних
асигнувань) нараховувалась та
виплачувалась надбавка за високі
досягнення у праці у розмірі 50%
посадового окладу, а станом на 01.01.2000
року нараховувалась і виплачувалась
надбавка за високі досягнення у праці у
розмірі 50 % посадового окладу з
урахуванням надбавки за ранг. При
цьому, на той час працівникам
райдержадміністрації виплачувалась
лише по одній надбавці: керівникам - за
інтенсивність праці та особливий
характер роботи, працівникам - за
високі досягнення у праці.

Згідно особового рахунку ОСОБА_1 за 2000
рік, їй у січні 2000 року був зроблений
перерахунок заробітної плати за
грудень 1999 року у сумі 230,17 грн.
відповідно до штатного розпису
керівного складу апарату Сокирянської
райдержадміністрації станом на 01.12.1999
року, затвердженого 31.01.2000 року головою
обласної райдержадміністрації.
Посадовий оклад у грудні 1999 року
становив 160 грн.

На підставі зазначено просить
відмовити у задоволенні інших позовних
вимог у зв'язку з їх безпідставністю.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо
він заперечує проти
адміністративного позову.

Заслухавши пояснення сторін та
дослідивши письмові докази, судом
встановлено наступні обставини справи
та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до розпорядження голови
Сокирянської районної державної
адміністрації №126-к від 01.11.1999 року
позивачку ОСОБА_1 з 01.11.1999 року було
призначено на посаду начальника
внутрішньої політики апарату
райдержадміністрації та на підставі
ст. 44 Закону України «Про місцеві
державні адміністрації» встановлено
посадовий оклад в розмірі 84,76 грн.

У цьому ж наказі зазначено: «Відповідно
до постанови Кабінету Міністрів
України № 783 від 04.10.1995 року встановити
надбавку за інтенсивність праці та
особливий характер роботи у розмірі 70 %
посадового окладу з урахуванням
доплати за ранг.» Згідно копії даного
розпорядження воно було підписане
головою райдержадміністрації та
погоджено з керівником апарату та
відповідними відділами Сокирянської
РДА.

Відповідно до розпорядженням голови
Сокирянської РДА від 20.01.2000 року а № 5-к
ОСОБА_1 звільнено з посади начальника
відділу внутрішньої політики апарату
райдержадміністрації у зв`язку з
ліквідацією цієї посади (п.1 ст. 40 КЗпП
України).

З відповіді головного управління
Пенсійного фонду України від 17.04.2013
року №197/П-16 на звернення позивачки,
вбачається, що під час проведення
перевірки матеріалів пенсійної справи
було встановлено, що ОСОБА_1 отримує
пенсію за віком, призначену відповідно
до Закону України «Про державну
службу», виходячи із стажу державної
служби 13 років 8 днів. За нормами
законодавства, яке діяло на час виходу
позивачки на пенсію, для визначення
розміру пенсії враховувався посадовий
оклад, доплата за ранг та надбавки
передбачені Законом, які одержувала
особа на момент виходу на пенсію.

Для призначення позивачці пенсії нею
було надано довідку про заробітну
плату від 14.02.2000 року № 39, видану
Сокирянською державною адміністрацією
відповідно до якої заробітна плата
станом на 24.01.2000 року (дата звільнення з
посади державного службовця) складала
408 грн., у т.ч.: 160, 0 грн. - посадовий оклад;
80,0 грн. - доплата за 10-ий ранг; 48,0 грн. -
надбавка за вислугу років (20%); 120,0 -
надбавка за високі досягнення у праці
(50%).

При перевірці достовірності
видачі цієї довідки, проведеною
спеціалістами управління Пенсійного
фонду України в Сокирянському районі
(акт від 14.11.2011 року), встановлено, що
надбавка за інтенсивність праці та
особливий характер роботи у розмірі 70%,
яка була встановлена розпорядженням
Сокирянської районної державної
адміністрації від 01.11.1999 року № 126-к,
позивачці не нараховувалась і не
виплачувалась. Отже відсутні підстави
для включення даної надбавки та
врахування її суми в заробіток для
обчислення пенсії немає.

09.07.2013 року позивачка зверталася
до відповідача з приводу нарахування
та виплати їй 382,0 грн. заробітної плати
і надбавки у розмірі 70 % посадового
окладу за період роботи з 01.11.1999 року по
23.01.2000 року, про що видати відповідну
довідку.

На дане звернення 31.07.2013 року за
вих. № П-161/5 відповідачем відмовлено у
задоволенні заяви позивачки, про що
надана письмова відповідь.

Частиною третьою ст. 2 КАС України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб`єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до п. 2 постанови
Кабінету Міністрів України від 04.10.1995
року № 783 «Про надбавки до посадових
окладів за особливий характер роботи
та інтенсивність праці» (в ред. чинній
на час виникнення спірних
правовідносин, тобто діючій до 15.12.2005
року) надбавка за інтенсивність праці
та особливий характер роботи
встановлювалася у розмірі 70 відсотків
посадового окладу з урахуванням
доплати за ранг головам і заступникам
голів районних, районних у мм.Києві та
Севастополі державних адміністрацій,
керівникам і заступникам керівників
самостійних управлінь, відділів та
інших служб зазначених адміністрацій,
відповідних підрозділів обласних,
Київської і Севастопольських міських
державних адміністрацій.

Згідно розпорядження голови
Сокирянської районної державної
адміністрації №160-р від 16.08.1999 року «Про
перелік управлінь, відділів
райдержадміністрації» відділ
внутрішньої політики затверджений в
складі апарату райдержадміністрації, а
не був самостійним відділом, як вважає
позивачка та її представник.

Відповідно до Закону України «Про
місцеві державні адміністрації» від
09.04.1999 року №586-ХІУ (чинному на час
виникнення спірних правовідносин,
тобто в ред. до 17.05.2001 року) частиною
першою ст. 41 було визначено, що голови
місцевих державних адміністрацій
видають розпорядження одноособово і
несуть відповідальність згідно із
законом.

Частиною другою ст. 43 зазначеного
Закону визначалося, що розпорядження
голови державної адміністрації, що
суперечать Конституції України,
законам України, рішенням КСУ, іншим
актам законодавства або є
недоцільними, неекономними,
неефективними за очікуваними та
фактичними результатами, скасовуються
Президентом України, Кабінетом
Міністрів України, головою місцевої
державної адміністрації вищого рівня
або в судовому порядку.

Здійснюючи виплату позивачці надбавки
передбаченої працівникам за високі
досягнення у праці у розмірі 50 %
посадового окладу з урахуванням
надбавки за ранг, відповідач діяв у
відповідності до чинного на той час
законодавства, зокрема п. 2 постанови
Кабінету Міністрів України від 04.10.1995
року № 783 «Про надбавки до посадових
окладів за особливий характер роботи
та інтенсивність праці» (чинній на час
виникнення спірних правовідносин,
тобто в ред. до 15.12.2005 року). Тоді як
розпорядження голови Сокирянської
районної державної адміністрації №126-к
від 01.11.1999 року в частині зазначення:
«Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України № 783 від 04.10.1995 року
встановити надбавку за інтенсивність
праці та особливий характер роботи у
розмірі 70 % посадового окладу з
урахуванням доплати за ранг.»
суперечить зазначеній постанові, хоча
воно і не було скасовано у
встановленому законом порядку.

Під час судового розгляду по справі за
клопотанням позивачки та її
представника була призначена та
проведена судово-економічна
експертиза, по якій СП
«Західно-Український
Експертно-Консультативний Центр» дано
висновок № 260 від 23.04.2014 року.

Згідно даного висновку експертом
встановлено різницю між нарахованою та
такою, що підлягала нарахуванню ОСОБА_1
за період з 01.11.1999 року по 24.01.2000 року
заробітною платою у сумі 393,18 грн. Однак,
у відповідності до положень ч. 5 ст. 82
КАС України, суд не погоджується з
даним висновком експерта, оскільки при
визначенні розміру заробітної плати,
яка підлягала нарахуванню позивачці за
вказаний період, розрахунок заробітної
плати було проведено з урахуванням
розпорядження голови
райдержадміністрації № 126-к від 01.11.1999
року, який суперечить вищезазначеній
постанові КМУ.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що у задоволенні позовних вимог в даній
частині слід відмовити у зв'язку з їх
безпідставністю.

Представником відповідача під час
судового розгляду було визнано позовні
вимоги в частині ненарахування та
виплати позивачці заробітної плати за
24.01.2000 року (день звільнення позивачки)
у сумі 20,59 грн., у т.ч. посадовий оклад -
8,42 грн., за ранг - 3,69 грн., за вислугу
років - 2,42 грн. та надбавка за високі
досягнення - 6,06 грн..

Оскільки судом встановлено, що
визнання представником відповідача
позову у даній частині не суперечить
закону та не порушує права, свободи
та інтереси інших осіб, відповідно
його слід прийняти та постановити
рішення прочасткове задоволення
позовних вимог.

Суд вважає передчасним задоволення
позовних вимог в частині зобов'язання
відповідача видати довідку про
нарахування та виплату заробітної
плати за 24.01.2000 року, оскільки після
проведення відповідачем даного
нарахування та виплати, позивачка
зможе звернутися про видачу
відповідної довідки і лише в разі
відмови в її надані можливе
встановлення порушення її права на
отриманні такої інформації.

Відповідно до ст. 94 КАС України у разі
відмови у задоволенні позовних вимог
позивача, звільненого від сплати
судових витрат, судові витрати
компенсуються за рахунок Державного
бюджету України.

На підставі ст.ст. 41, 43 Закону України
«Про місцеві державні адміністрації»
від 09.04.1999 року №586-ХІУ (чинному на час
виникнення спірних правовідносин,
тобто в ред. до 17.05.2001 року), п. 2
постанови Кабінету Міністрів України
від 04.10.1995 року № 783 «Про надбавки до
посадових окладів за особливий
характер роботи та інтенсивність
праці» (чинній на час виникнення
спірних правовідносин, тобто в ред. до
15.12.2005 року) та керуючись ст.ст.2, 17,18, 71
ч.2,82 ч.5, 94,112 ч.3, 158-163,167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 Сокирянської
районної державної адміністрації
Чернівецької області про зобов'язання
до вчинення дій - задовольнити
частково.

Зобов'язати Сокирянську районну
державну адміністрацію Чернівецької
області (60200 вул. Шевченка, 3 м. Сокиряни
Чернівецької області) нарахувати та
виплати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
проживаючій за адресою: АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
заробітну плату за 24.01.2000 року (день
звільнення ОСОБА_1 з посади начальника
відділу внутрішньої політики апарату
Сокирянської районної державної
адміністрації) у сумі 20,59 грн., у т.ч.
посадовий оклад - 8,42 грн., за ранг - 3,69
грн., за вислугу років - 2,42 грн., надбавка
за високі досягнення - 6,06 грн..

У задоволенні інших позовних
вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Сокирянський районний суд
Чернівецької області протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.
Постанова суду набирає законної сили у
порядку встановленому ст. 254 КАС
України.

Головуючий: Повний
текст постанови суду виготовлено
08.05.2014 року