Справа № 803/755/14
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2014-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2014 року Справа № 803/755/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Волдінера Ф.А.,

при секретарі судового засідання
Ковальчук М.Ю.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача Мінчука О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_3 до відділу Держземагенства у
Ківерцівському районі Головного
управління Держземагенства у
Волинській області про визнання
протиправною відмови та зобов'язання
вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася з позовом до відділу
Держземагенства у Ківерцівському
районі Головного управління
Держземагенства у Волинській області
про визнання протиправною відмови у
погодженні проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки № 03-4/192
від 16.10.2013 року та зобов'язання відділу
Держземагенства у Ківерцівському
районі Головного управління
Держземагенства у Волинській області
погодити проект землеустрою щодо зміни
цільового призначення земельної
ділянки, яка знаходиться в с. Озерце
Озерцівської сільської ради
Ківерцівського району, що належить
позивачу на праві власності згідно
акту про право власності не земельну
ділянку серії ЯА № 646195 від 11.09.2006 року.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.
ОСОБА_3 є власником земельної ділянки
площею 1,3920 га, що розташована на
території Озерцівської сільської ради.
Вказану ділянку позивач отримала у
власність на підставі договору
купівлі-продажу від 26.09.2005 року. Право
власності на земельну ділянку
підтверджується виданим державним
актом про право власності на земельну
ділянку серії ЯА № 646195 від 11 вересня 2006
року з цільовим призначенням «для
ведення особистого селянського
господарства». У зв'язку з необхідністю
зміни цільового призначення земельної
ділянки з «для ведення особистого
селянського господарства» на «для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд» ОСОБА_3 30 листопада 2012 року
звернулася до ПП «Вектор» та уклала
договір № 335 на виготовлення проекту
землеустрою щодо зміни цільового
призначення земельної ділянки для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд. Проект землеустрою був
виготовлений ПП «Вектор» та поданий 09
жовтня 2013 року для погодження до
Держземагенства у Ківерцівському
районі. Позивач 16.10.2013 року отримала
Висновок Держземагенства у
Ківецівському районі. № 03-4/192 «Про
відмову у погодженні проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки». Підставами для відмови стало
те, що, належна заявнику земельна
ділянка підпадає під дію мораторію на
відчуження та зміну цільового
призначення земельних ділянок, а також
те, що по Озерцівській сільській раді
Ківерцівського району відсутні схема
землеустрою і техніко-економічні
обґрунтування використання та охорони
земель.

Позивач вважає таку відмову у
погодженні проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
протиправною, а її підстави -
надуманими та необґрунтованими. На
підставі викладеного просить позовні
вимоги задовольнити.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та просив суд їх
задовольнити.

Відповідач, суб'єкт владних
повноважень, в письмових запереченнях
проти задоволення адміністративного
позову заперечив з тих підстав, що
незважаючи на зміну власника земельної
ділянки виділеної в натурі як
земельної частки (паю) для ведення
особистого селянського господарства
цільове призначення такої земельної
ділянки не змінюється, оскільки
підпадає під дію тимчасового мараторію
по відчуженню і зміні цільового
призначення відповідно до пункту 15
розділу X Перехідних положень
Земельного кодексу України. На
підставі викладеного просить у
задоволенні позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні представник
відповідача проти позовних вимог
заперечив з підстав викладених у
письмовому запереченні та просив у
задоволенні адміністративного позову
відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши подані суду
письмові докази, оцінивши їх за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
позов підлягає до задоволення з таких
мотивів та підстав.

Спірні правовідносини виникли
стосовно погодження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки та зміни її цільового
призначення, а відтак врегульовані
Земельним кодексом України та Законом
України «Про землеустрій».

Статтею 14 Конституції України
гарантується право власності на землю.
Це право набувається і реалізується
громадянами, юридичними особами та
державою виключно відповідно до
закону.

Пунктом 1 статті 33 Земельного кодексу
України закріплена можливість
громадян України мати на праві
власності та орендувати земельні
ділянки для ведення особистого
селянського господарства.

Статтею 22 Земельного кодексу України
передбачено, що землями
сільськогосподарського призначення
визнаються землі, надані для
виробництва сільськогосподарської
продукції, здійснення
сільськогосподарської
науково-дослідної та навчальної
діяльності, розміщення відповідної
виробничої інфраструктури, у тому
числі інфраструктури оптових ринків
сільськогосподарської продукції, або
призначені для цих цілей. Землі
сільськогосподарського призначення
передаються у власність та надаються у
користування, зокрема, громадянам - для
ведення особистого селянського
господарства, садівництва,
городництва, сінокосіння та випасання
худоби, ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

ОСОБА_3 є власником земельної ділянки
площею 1,3920 га, що розташована в селі
Озерце на території Озерцівської
сільської ради. Вказану ділянку
позивач отримала у власність на
підставі договору купівлі-продажу від
26.09.2005 року. Право власності на земельну
ділянку підтверджується виданим
державним актом про право власності на
земельну ділянку серії ЯА № 646195 від 11
вересня 2006 року з цільовим
призначенням «для ведення особистого
селянського господарства».

Відповідно до статті 20 Земельного
кодексу України, віднесення земель до
тієї чи іншої категорії здійснюється
на підставі рішень органів державної
влади, Верховної Ради Автономної
Республіки Крим, Ради міністрів
Автономної Республіки Крим та органів
місцевого самоврядування відповідно
до їх повноважень. Зміна цільового
призначення земельних ділянок
здійснюється за проектами землеустрою
щодо їх відведення. Зміна цільового
призначення земельних ділянок
державної або комунальної власності
провадиться Верховною Радою
Автономної Республіки Крим, Радою
міністрів Автономної Республіки Крим,
органами виконавчої влади або органами
місцевого самоврядування, які
приймають рішення про затвердження
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок та передачу цих
ділянок у власність або надання у
користування відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу. Зміна цільового
призначення земельних ділянок
приватної власності здійснюється за
ініціативою власників земельних
ділянок та провадиться, зокрема, щодо
земельних ділянок, розташованих у
межах населеного пункту, - сільською,
селищною, міською радою. Проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки приватної власності, цільове
призначення якої змінюється,
розробляється на замовлення власника
земельної ділянки без надання дозволу
Радою міністрів Автономної Республіки
Крим, органу виконавчої влади, органу
місцевого самоврядування на його
розроблення. Проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
розробляється в порядку, встановленому
законом.

Відповідно до положень статті 50 Закону
України «Про землеустрій», проекти
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок складаються у разі зміни
цільового призначення земельних
ділянок або формування нових земельних
ділянок. Проекти землеустрою щодо
відведення земельних ділянок
включають в себе, зокрема, завдання на
розроблення проекту землеустрою;
пояснювальну записку; рішення
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування
про надання дозволу на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки (у випадках,
передбачених законом); довідку з
державної статистичної звітності про
наявність земель та розподіл їх за
власниками земель, землекористувачами,
угіддями; акт приймання-передачі
межових знаків на зберігання (у разі
формування земельної ділянки); акт
перенесення в натуру (на місцевість)
меж охоронних зон, зон санітарної
охорони, санітарно-захисних зон і зон
особливого режиму використання земель
за їх наявності (у разі формування
земельної ділянки); перелік обмежень у
використанні земельних ділянок;
викопіювання з кадастрової карти
(плану) або інші графічні матеріали, на
яких зазначено бажане місце
розташування земельної ділянки (у разі
формування земельної ділянки);
кадастровий план земельної ділянки;
матеріали перенесення меж земельної
ділянки в натуру (на місцевість) (у разі
формування земельної ділянки);
матеріали погодження проекту
землеустрою.

У зв'язку з необхідністю зміни
цільового призначення земельної
ділянки з «для ведення особистого
селянського господарства» на «для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд» ОСОБА_3 30 листопада 2012 року
звернулася до ПП «Вектор» та уклала
договір № 335 на виготовлення проекту
землеустрою щодо зміни цільового
призначення земельної ділянки для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки погоджується в
порядку, встановленому статтею 186-1
цього Кодексу.

Статтею 186-1 Земельного кодексу України
закріплено, що проект землеустрою щодо
відведення земельних ділянок усіх
категорій та форм власності підлягає
обов'язковому погодженню з
територіальним органом центрального
органу виконавчої влади, що здійснює
реалізацію державної політики у сфері
земельних відносин.

Розробник подає на погодження до
органу за місцем розташування
земельної ділянки оригінал проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки. Органи, що здійснюють
реалізацію державної політики у сфері
земельних відносин, зобов'язані
протягом десяти робочих днів з дня
одержання проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або копії
такого проекту безоплатно надати або
надіслати рекомендованим листом з
повідомленням розробнику свої
висновки про його погодження або про
відмову в такому погодженні з
обов'язковим посиланням на закони та
прийняті відповідно до них
нормативно-правові акти, що регулюють
відносини у відповідній сфері.

Судом встановлено, що 09 жовтня 2013 року
ПП «Вектор» подало для погодження до
відділу Держземагенства у
Ківерцівському районі Головного
управління Держземагенства у
Волинській області проект землеустрою
щодо зміни цільового призначення
земельної ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд гр.
ОСОБА_3 в с. Озерце Озерцівської
сільської ради Ківерцівського району
Волинської області виготовленого на
підставі договору № 335 від 30.11.2012 року,
укладеного між гр. ОСОБА_3 та ПП
«Вектор».

Відповідно до Положення про Управління
(Відділ) Держземагенства у районі,
затвердженого наказом Міністерства
аграрної політики та продовольства
України № 258 від 10.05.2012 року, Управління
(Відділ) Держземагенства у районі є
територіальним органом Державного
агентства земельних ресурсів і до його
сфери належить надання висновків про
погодження або про відмову в
погодженні проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок.

Висновком відділу Держземагенства у
Ківерцівському районі Головного
управління Держземагенства у
Волинській області № 03-4/192 від 16.10.2013
року було відмовлено у погодженні
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки, яка належить на
праві власності гр. ОСОБА_3

Відповідно до частини 6 статті 186-1
Земельного кодексу України, підставою
для відмови у погодженні проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки може бути лише невідповідність
його положень вимогам законів та
прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів,
документації із землеустрою або
містобудівній документації.

Підставами відмови у погодженні
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки ґрунтувались на
тому, що належна заявнику на праві
власності земельна ділянка з цільовим
призначенням «для ведення особистого
селянського господарства» підпадає
під дію мораторію на відчуження та
зміну цільового призначення, а також
те, що по Озерцівській сільській раді
Ківерцівського району відсутні схема
землеустрою і техніко-економічні
обґрунтування використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
одиниць, проекти землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Надаючи правову оцінку
вищезазначеному висновку відділу
Держземагенства у Ківерцівському
районі Головного управління
Держземагенства у Волинській області
про відмову у погодженні проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки № 03-4/192 від 16.10.2013 року суд
зазначає наступне.

Відповідно до пункту 15 перехідних
положень Земельного кодексу України,
до набрання чинності законом про обіг
земель сільськогосподарського
призначення, але не раніше 1 січня 2016
року, не допускається: а) купівля-продаж
земельних ділянок
сільськогосподарського призначення
державної та комунальної власності,
крім вилучення (викупу) їх для
суспільних потреб; б) купівля-продаж
або іншим способом відчуження
земельних ділянок і зміна цільового
призначення (використання) земельних
ділянок, які перебувають у власності
громадян та юридичних осіб для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, земельних ділянок,
виділених в натурі (на місцевості)
власникам земельних часток (паїв) для
ведення особистого селянського
господарства, а також земельних часток
(паїв), крім передачі їх у спадщину,
обміну земельної ділянки на іншу
земельну ділянку відповідно до закону
та вилучення (викупу) земельних ділянок
для суспільних потреб, а також крім
зміни цільового призначення
(використання) земельних ділянок з
метою їх надання інвесторам - учасникам
угод про розподіл продукції для
здійснення діяльності за такими
угодами. Купівля-продаж або іншим
способом відчуження земельних ділянок
та земельних часток (паїв), визначених
підпунктами «а» та «б» цього пункту,
запроваджується за умови набрання
чинності законом про обіг земель
сільськогосподарського призначення,
але не раніше 1 січня 2016 року, в порядку,
визначеному цим Законом. Угоди (у тому
числі довіреності), укладені під час
дії заборони на купівлю-продаж або
іншим способом відчуження земельних
ділянок та земельних часток (паїв),
визначених підпунктами «а» та «б»
цього пункту, в частині їх
купівлі-продажу та іншим способом
відчуження, а так само в частині
передачі прав на відчуження цих
земельних ділянок та земельних часток
(паїв) на майбутнє є недійсними з
моменту їх укладення (посвідчення).

Таким чином, законодавець чітко
встановив правовий статус земельних
ділянок та часток (паїв), які не можливо
відчужувати та змінювати їх цільове
призначення, навівши вичерпний їхній
перелік та ознаки.

Судом встановлено, що цільовим
призначенням належної ОСОБА_3 ділянки є
ведення особистого селянського
господарства, а не ведення товарного
сільськогосподарського виробництва, і
також вона не є земельною часткою
(паєм), що немає конкретних виділених
меж, хоча і виділена в натурі.

Отже, мораторій на відчуження та зміну
цільового призначення земельних
ділянок, що встановлений підпунктом
«б» пункту 15 Перехідних положень
Земельного кодексу України
поширюється не на всі земельні ділянки
сільськогосподарського призначення,
що мають цільове призначення «для
ведення особистого селянського
господарства», а лише на ту їх частину,
що була набута у приватну власність її
власником у порядку виділення майна в
натурі (на місцевості) земельної частки
(паю).

Позивач набула право власності на
зазначену земельну ділянку площею 1,3920
га, що розташована на території
Озерцівської сільської ради, шляхом
укладання договору купівлі-продажу від
26.09.2005 року, а не на підставі виділення в
натурі (на місцевості) власникам
земельних часток (паїв) для ведення
особистого селянського господарства.
Право власності на вказану земельну
ділянку підтверджується виданим
державним актом про право власності на
земельну ділянку серії ЯА № 646195 від 11
вересня 2006 року.

Статтями 317, 319 Цивільного кодексу
України закріплено зміст та здійснення
права власності, відповідно до яких
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном та надано право вчиняти щодо
свого майна будь-які дії, які не
суперечать закону.

В статі 655 Цивільного кодексу України
зазначено, що за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Частиною 5 статі 656 Цивільного кодексу
України передбачено, що особливості
договору купівлі-продажу окремих видів
майна можуть встановлюватися законом.

Відповідно до статті 81 Земельного
кодексу України громадяни України
набувають права власності на земельні
ділянки на підставі: придбання за
договором купівлі-продажу, ренти,
дарування, міни, іншими
цивільно-правовими угодами;
безоплатної передачі із земель
державної і комунальної власності;
приватизації земельних ділянок, що
були раніше надані їм у користування;
прийняття спадщини; виділення в натурі
(на місцевості) належної їм земельної
частки (паю).

З викладених вище норм законодавства
та обставин справи вбачається, що дія
підпункту «б» пункту 15 Перехідних
положень Земельного кодексу України за
колом суб'єктів та об'єктів
правовідносин розповсюджується на
власників та земельні ділянки для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
земельні ділянки, виділені в натурі (на
місцевості) власникам земельних часток
(паїв) для ведення особистого
селянського господарства, а також
земельні частки (паї). На громадян та
юридичних осіб, які не були власниками
земельних часток (паїв), а набули право
власності на земельні ділянки для
ведення особистого селянського
господарства на підставі
цивільно-правових правочинів дія
пункту 15 Перехідних положень
Земельного кодексу України не
розповсюджується. Отже, такі громадяни
та юридичні особи мають право на зміну
цільового призначення (використання)
земельних ділянок, що перебувають у їх
власності та вільне їх відчуження, як
способу застосування інституту права
власності.

Виходячи з вищевказаного, керуючись
положеннями Земельного кодексу
України та підставою набуття позивачем
права власності на земельну ділянку
цивільно-правового правочину -
договору купівлі-продажу, незважаючи
на існуюче цільове призначення
земельної ділянки, у позивача були
достатні правові підстави для зміни
цільового призначення земельної
ділянки, що перебуває у її власності.

Інших правових підстав, які б свідчили
про невідповідність проекту
землеустрою щодо зміни цільового
призначення земельної ділянки чинному
законодавству, суб'єкт
державно-владних повноважень у
Висновку № 03-4/192 від 16.10.2013 року про
відмову в погодженні проекту
землеустрою не навів.

Твердження відділу Держземагенства у
Ківерцівському районі Головного
управління Держземагенства у
Волинській області щодо відсутності
схеми землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку по Озерцівській
сільській раді Ківерцівського району,
судом до уваги не беруться, оскільки
чинним законодавством не передбачено
таких підстав для відмови в погодженні
проекту відведення земельної ділянки.
Відтак, відмова відділу
Держземагенства у Ківерцівському
районі Головного управління
Держземагенства у Волинській області
погодити проект відведення земельної
ділянки саме з цих підстав є
неправомірною.

Оскільки позивачем були дотримані всі
необхідні вимоги для звернення до
відділу Держземагенства у
Ківерцівському районі Головного
управління Держземагенства у
Волинській області щодо погодження
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки, а тому у відповідача
не було правових підстав для винесення
оскаржуваної відмови.

За правилами частини 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач, суб'єкт владних
повноважень, не довів належними та
допустимими доказами суду
обґрунтованість та правомірність
винесення висновок відділу
Держземагенства у Ківерцівському
районі Головного управління
Держземагенства у Волинській області
№ 03-4/192 від 16 жовтня 2013 року про відмову
у погодженні проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки, яка
належить ОСОБА_3 на праві власності.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Оцінивши висновок відділу
Держземагенства у Ківерцівському
районі Головного управління
Держземагенства у Волинській області
№ 03-4/192 від 16 жовтня 2013 року, суд дійшов
висновку, що він винесений не на
підставі, не в межах повноважень та не у
спосіб, що передбачені чинним
законодавством України, а відтак є
протиправним.

При постановленні рішення суд
відповідно до статті 162 Кодексу
адміністративного судочинства України
може визначити спосіб захисту
порушеного права. Оскільки позивачем
оскаржується акт індивідуальної дії,
суд вважає за необхідне визнати
протиправним та скасувати висновок
відділу Держземагенства у
Ківерцівському районі Головного
управління Держземагенства у
Волинській області № 03-4/192 від 16 жовтня
2013 року про відмову у погодженні
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки, яка належить ОСОБА_3
на праві власності згідно із Державним
актом про право власності на земельну
ділянку серії ЯА № 646195 від 11.09.2006 року,
та знаходиться в селі Озерце
Озерцівської сільської ради
Ківерцівського району.

Враховуючи той факт, висновок відділу
Держземагенства у Ківерцівському
районі Головного управління
Держземагенства у Волинській області
№ 03-4/192 від 16 жовтня 2013 року визнано
судом протиправним та скасовано, суд
дійшов висновку про підставність
позовної вимоги про зобов'язання
відділу Держземагенства у
Ківерцівському районі Головного
управління Держземагенства у
Волинській області погодити проект
землеустрою щодо зміни цільового
призначення земельної ділянки для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель та
споруд, яка належить ОСОБА_3 на праві
власності згідно із Державним актом
про право власності на земельну
ділянку серії ЯА № 646195 від 11.09.2006 року,
та знаходиться в селі Озерце
Озерцівської сільської ради
Ківерцівського району.

Відповідно до частини 1 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись частиною 3 статті 160, статтями
162-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, на підставі
Земельного кодексу України, Цивільного
кодексу України та Закону України «Про
землеустрій», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
висновок відділу Держземагенства у
Ківерцівському районі Головного
управління Держземагенства у
Волинській області № 03-4/192 від 16 жовтня
2013 року про відмову у погодженні
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки, яка належить ОСОБА_3
на праві власності згідно із Державним
актом про право власності на земельну
ділянку серії ЯА № 646195 від 11.09.2006 року,
та знаходиться в селі Озерце
Озерцівської сільської ради
Ківерцівського району.

Зобов'язати відділ Держземагенства у
Ківерцівському районі Головного
управління Держземагенства у
Волинській області погодити проект
землеустрою щодо зміни цільового
призначення земельної ділянки для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель та
споруд, яка належить ОСОБА_3 на праві
власності згідно із Державним актом
про право власності на земельну
ділянку серії ЯА № 646195 від 11.09.2006 року,
та знаходиться в селі Озерце
Озерцівської сільської ради
Ківерцівського району.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_3 сплачений судовий
збір в сумі 146 (сто сорок шість) гривень
16 копійок.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови, повний
текст якої буде виготовлено 08 травня 2014
року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя
Ф.А. Волдінер