Справа № К/9991/14111/11-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/14111/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Іваненко Я.Л.,
Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

провівши попередній розгляд справи за
адміністративним позовом Черкаського
міського центру зайнятості до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Мареллі» про
стягнення штрафу, за касаційною
скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю «Мареллі» на
постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 18 жовтня 2010
року і ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 17 лютого 2011
року,-

у с т а н о в и л а :

У вересні 2010 року Черкаський міський
центр зайнятості звернувся з позовом
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Мареллі» (далі - ТОВ
«Мареллі») про стягнення штрафу за
порушення законодавства про
зайнятість населення.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що
ТОВ «Мареллі» в порушення встановлених
частиною 5 статті 20 Закону України «Про
зайнятість населення» строків подало
звітність до Черкаського міського
центру зайнятості, у зв'язку із чим до
останнього застосовано штрафні
санкції.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 18
жовтня 2010 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 17 лютого 2011
року позов задоволено.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального і порушення норм
процесуального права просить
оскаржувані судові рішення скасувати
та відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи колегія суддів, в межах статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, дійшла висновку про
відхилення касаційної скарги з таких
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суди
попередніх інстанцій на підставі
наявних у справі даних встановили і
правильно виходили з того, що
застосування фінансових санкцій
відповідає вимогам закону.

Так, за приписами частини 5 статті 20
Закону України «Про зайнятість
населення» (в редакції, що діяла на
момент виникнення спірних
правовідносин) при вивільненні
працівників (у тому числі працюючих
пенсіонерів та інвалідів) у зв'язку із
змінами в організації виробництва і
праці, у тому числі ліквідацією,
реорганізацією або перепрофілюванням
підприємств, установ, організацій,
скороченням чисельності або штату
працівників, підприємства, установи,
організації, незалежно від форми
власності, повідомляють про це не
пізніш як за два місяці в письмовій
формі державну службу зайнятості,
вказуючи підстави і строки
вивільнення, найменування професій,
спеціальностей, кваліфікації, розмір
оплати праці, а в десятиденний строк
після вивільнення - направляють списки
фактично вивільнених працівників,
зазначаючи в них інвалідів.

Частиною 6 цієї ж статті встановлено, що
у разі неподання або порушення строків
подання цих даних стягується штраф у
розмірі річної заробітної плати за
кожного вивільненого працівника. Ці
кошти зараховуються до Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття і використовуються
для фінансування заходів по
працевлаштуванню та соціального
захисту вивільнюваних працівників

Як встановлено судами, відповідач
зареєстрований у Черкаському міському
центрі зайнятості на підставі поданої
ним заяви та зобов'язаний повідомляти
про вивільнення працівників в
установлені законом строки.

Згідно з актом перевірки від 27 липня 2010
року № 7, відповідач не включив до звіту
про заплановане вивільнення
працівників форми № 4-ПН (план) від 4
червня 2009 року № 15/389 та до звіту про
фактичне вивільнення працівників
форми № 4-ПН (факт) ОСОБА_4, яка була
звільнена наказом № 59/2к від 4 серпня 2009
року.

Із зазначеного акту також вбачається,
що наказом відповідача № 93/2к від 30
листопада 2009 року попереджені про
вивільнення 206 працівників. Проте у
звіт форми № 4-ПН (план), поданий до
центру зайнятості 30
листопада 2009 року за № 15/1039 не включені
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які наказом № 5/2к від 1
лютого 2010 року були звільнені на
підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України.

Зазначені працівники не були включені
до звіту форми № 4-ПН (факт), поданого
відповідачем 1 лютого 2010 року до
Черкаського міського центру
зайнятості.

За таких обставин, висновки судів про
наявність підстав для задоволення
позову ґрунтуються на правильному
застосуванні норм матеріального та
процесуального права.

Оскаржувані рішення судів першої та
апеляційної інстанцій відповідають
дійсним обставинам справи та нормам
матеріального і процесуального права,
доводи касаційної скарги їх висновків
не спростовують, такі ґрунтуються на
помилковому трактуванні правових норм,
а тому підстав для скасування судового
рішення колегія суддів не вбачає.

За приписами частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Мареллі»
відхилити, а постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від 18
жовтня 2010 року і ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 17 лютого 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам і оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало