Справа № 14/34
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2009-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 листопада 2009 року 14:53
№ 14/34
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Літвінової А.В при
секретарі Денисенко Ю.М., за участю
представників сторін:
від позивача: Шевченко Олени Олегівни
від відповідача 1: не з'явився, належним
від відповідача 2: Пруднік Світлани
розглянувши у судовому засіданні
адміністративну справу
за позовомдержавної податкової
інспекції у Подільському районі міста
Києвадо товариства з обмеженою
відповідальністю «Житлопобуткомплект
М» товариства з обмеженою
«Оболонь-4»простягнення коштів,
отриманих за нікчемним правочином
На підставі частини третьої статті 160
Кодексу адміністративного судочинства
України в судовому засіданні 25
листопада 2009 року проголошено вступну
та резолютивну частини постанови.
Виготовлення постанови у повному
обсязі відкладено, про що повідомлено
осіб, які брали участь у розгляді
справи, з урахуванням вимог частини
четвертої статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Державна податкова інспекція у
Подільському районі міста Києва
звернулась до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до товариства з обмеженою
відповідальністю «Житлопобуткомплект
М» (далі по тексту - ТОВ
«Житлопобуткомплект М») та товариства
з обмеженою відповідальністю «Оболонь
- 4» (далі по тексту - ТОВ «Оболонь-4») про
застосування наслідків нікчемного
правочину та стягнення в дохід держави
всього отриманого за договорами на
суму 652 606,20 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано
нікчемністю правочину між
відповідачами, оскільки господарське
зобов'язання між ТОВ
«Житлопобуткомплект М» та ТОВ
«Оболонь-4» було вчинено з метою, що
суперечить інтересам держави та
суспільства. Відповідно до висновку
експерта НДЕКЦ ГУ МВСУ в м.Києві від
16.09.2008 № 504 підписи імені ОСОБА_3 в
договорі на поставку товару № 01-1 від
04.04.2007, додатковій угоді №1 від 11.05.2007,
податкових накладних виконано не
ОСОБА_3, а іншою особою. За таких умов,
позивач вважає, що вказаний правочин
був вчинений з метою, що суперечить
інтересам держави і суспільства, а тому
відповідно до статті 208 Господарського
кодексу України все одержане сторонами
за таким правочином підлягає стягненню
В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі і просив задовольнити
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Оболонь-4» проти
позову заперечило з посиланням на те,
що виконаний сторонами ( ТОВ «Оболонь-4»
та ТОВ «Житлопобуткомплект М») договір
поставки цукру мав за свою мету продаж
однією стороною та купівлю іншою
стороною продовольчої продукції.
Сторони договору повністю виконали
свої зобов'язання по ньому, що
підтверджується видатковими
накладними, залізничними накладними,
податковими накладними на поставку
цукру та випискою по рахунках ТОВ
«Оболонь-4» за період з 10.04.2007 по 30.09.2007
про оплату поставленого цукру. За
посиланням відповідача, на момент
укладання угоди між ТОВ «Оболонь-4» та
ТОВ «Житлопобуткомплект М», останнє
перебувало як зареєстрована в Єдиному
державному реєстрі юридична особа і
перебуває на сьогоднішній день. Було
платником податку на додану вартість.
Жодним законом чи нормативно-правовим
актом не передбачено обов'язку
суб'єктів господарювання перевіряти
цивільну правоздатність та цивільну
дієздатність інших суб'єктів
господарювання з якими він укладає
В судовому засіданні представник
відповідача також зазначив, що
встановлені статтею 208 Господарського
кодексу України санкції можуть бути
застосовані лише з дотриманням
строків, встановлених статтею 250 цього
Кодексу, - протягом шести місяців з дня
виявлення порушення, але не пізніше ніж
через один рік з дня порушення
суб'єктом встановлених законодавчими
актами правил здійснення
господарської діяльності.
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Житлопобуткомплект
М» свого представника в судові
засідання не направило, хоча
повідомлялось належним чином про
судові засіданні у порядку,
визначеному статтею 35 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Відповідно до частини восьмої
статті 35 названого Кодексу вважається,
що повістку вручено юридичній особі,
якщо вона доставлена за адресою,
внесеною до відповідного державного
реєстру, або за адресою, яка зазначена
її представником, і це підтверджується
підписом відповідної службової особи.
Представником позивача надано витяг з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців,
відповідно до якого адреса, за якою
надсилались ухвали суду та повістки
про виклик в судові засідання
відповідає адресі відповідача,
внесеною до відповідного державного
Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд
Державна податкова інспекція у
Подільському районі міста Києва
звернулась до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до товариства з обмеженою
відповідальністю «Житлопобуткомплект
М» та товариства з обмеженою
відповідальністю «Оболонь - 4» про
стягнення з ТОВ «Житлопобуткомплект М»
на користь ТОВ «Оболонь-4» 867658,00 грн. та
стягнення з ТОВ «Оболонь-4» на користь
держави суму вартості товару в розмірі
Державною податковою інспекцією у
Подільському районі міста Києва
проведено невиїзну документальну
перевірку товариства з обмеженою
відповідальністю «Оболонь-4» з питання
правильності обчислення та
своєчасності сплати до бюджету
податків при проведенні
взаєморозрахунків з товариством з
обмеженою відповідальністю
«Житлопобуткомплект М» за період з
01.05.2007 по 01.08.2007. За результатами
перевірки встановлено, що на виконання
умов договору від 04.04.2007 №01-1, від 04.04.2007
№0305-ОПП та згідно рахунків-фактур ТОВ
«Оболонь-4» (покупець) було придбано
товар (цукор пісок) у ТОВ
«Житлопобуткомплект М» (продавець) на
підставі прибуткових накладних за №7
від 06.05.2007, за №9 від 08.05.2007, за №10 від
08.05.2007 на загальну суму 652 606,20 грн., в т.ч.
ПДВ 108 767,71 грн. Враховуючи, що
відповідно до висновку експерта НДЕКЦ
ГУ МВСУ в м.Києві від 16.09.2008 №504 підписи
імені ОСОБА_3 (ТОВ «Житлопобуткомплект
М») в договорі на поставку товару №01-1
від 04.04.2007, додатковій угоді №1 від
11.05.2007, податкових накладних виконано
не ОСОБА_3, державна податкова
інспекція зробила висновок про
нікчемність укладеного правочину.
Досліджуючи надані сторонами докази,
аналізуючи наведені міркування та
заперечення, оцінюючи їх в сукупності,
суд бере до уваги наступне.
Відповідно до статті 207 Господарського
кодексу України господарське
зобов'язання, що не відповідає вимогам
закону, або вчинено з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства, або укладено учасниками
господарських відносин з порушенням
хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути на вимогу
однієї із сторін, або відповідного
органу державної влади визнано судом
недійсним повністю або в частині.
Наслідки визнання господарського
зобов'язання недійсним, як такого, що
вчинено з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави та
суспільства регламентовані статтею 208
Господарського кодексу України.
Згідно із частиною першою названої
статті якщо господарське зобов'язання
визнано недійсним як таке, що вчинено з
метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, то за
наявності наміру в обох сторін - у разі
виконання зобов'язання обома сторонами
- в доход держави за рішенням суду
стягується все одержане ними за
зобов'язанням, а у разі виконання
зобов'язання однією стороною з другої
сторони стягується в доход держави все
одержане нею, а також все належне з неї
першій стороні на відшкодування
одержаного. У разі наявності наміру
лише у однієї із сторін усе одержане
нею повинно бути повернено другій
стороні, а одержане останньою або
належне їй на відшкодування виконаного
стягується за рішенням суду в доход
Отже, за змістом наведеної норми, у
разі, якщо сторонами виконаний
нікчемний договір, стягнення з
добросовісної сторони в дохід держави
провадиться за умови повернення їй
усього одержаного за таким правочином
недобросовісною стороною, тобто, в
даному випадку, повернення
недобросовісною стороною коштів.
За вимогами частини першої статті 203
Цивільного кодексу України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.
Частиною другою статті 215 Цивільного
кодексу України встановлено, що
недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.
Відповідно до статті 228 Цивільного
кодексу України правочин вважається
таким, що порушує публічний порядок,
якщо він був спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який
порушує публічний порядок, є нікчемним.
Державною податковою інспекцією
надано витяг з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців, відповідно до якого
ТОВ «Житлопобуткомплект М»
зареєстровано як юридичну особу 19.09.2006.
Станом на 24.09.2009 назване товариство
зареєстровано як юридична особа із
підтвердженим статусом. Тобто на
момент укладання угоди між ТОВ
«Оболонь-4» та ТОВ «Житлопобуткомплект
М», останнє перебувало як
зареєстроване в Єдиному державному
реєстрі і перебуває на сьогоднішній
Відповідно до статті 18 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців»
якщо відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного
реєстру, були внесені до нього, то такі
відомості вважаються достовірними і
можуть бути використані в спорі з
третьою особою, доки до них не внесено
відповідних змін. Якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, є недостовірними і
були внесені до нього, то третя особа
може посилатися на них у спорі як на
достовірні. Третя особа не може
посилатися на них у спорі у разі, якщо
вона знала або могла знати про те, що
такі відомості є недостовірними.
Позивачем не доведено мнимість
господарських відносин відповідачів, у
тому числі щодо несплати податків ТОВ
«Житлопобуткомплект М». Натомість, ТОВ
«Оболонь - 4» на підтвердження
виконання сторонами умов договору від
04.04.2007 №01-1, додаткової угоди №1 від
11.05.2007 надало суду копії видаткових
накладних, залізничних накладних,
податкових накладних на поставку цукру
та виписки по рахунках ТОВ «Оболонь-4»
про оплату цукру за накладними 7, 9, 10,11.
Висновок експерта НДЕКЦ ГУ МВСУ в
м.Києві від 16.09.2008 № 504 щодо підпису
ОСОБА_3 як представника ТОВ
«Житлопобуткомплект М», не є належним
доказом щодо нікчемності правочинів
між юридичними особами у розумінні
статті 228 Цивільного кодексу України.
За таких умов, суд приходить до
висновку, що позивачем не доведено
наявність у ТОВ «Житлопобуткомплект М»
та ТОВ «Оболонь - 4» умислу при
укладенні договору від 04.04.2007 №01-1,
додаткової угоди №1 від 11.05.2007 з метою,
яка завідомо суперечить інтересам
держави і суспільства або порушує
публічний порядок. Спірний договір був
укладений відповідачами з метою
здійснення передбаченої
законодавством підприємницької
діяльності, зобов'язання за ним
виконані сторонами належним чином, а
тому не можуть розглядатись як
Крім того, суд вважає за необхідне
зазначити, що стягнення в дохід держави
одержаного за господарським
зобов'язанням, вчиненим з метою,
завідомо суперечною інтересам держави
і суспільства, передбачене статтею 208
Господарського кодексу України, є
конфіскаційною санкцією, яка
стягується виключно на підставі
рішення суду, а тому підпадає під
законодавче визначення
адміністративно-господарської санкції
та є такою санкцією за своєю юридичною
сутністю.

Відповідно до статті 250 названого
Кодексу адміністративно-господарські
санкції можуть бути застосовані до
суб'єкта господарювання протягом шести
місяців з дня виявлення порушення, але
не пізніш як через один рік з дня
порушення цим суб'єктом встановлених
законодавчими актами правил
здійснення господарської діяльності,
крім випадків, передбачених законом.

Як встановлено судом, державною
податковою інспекцією при зверненні до
суду з відповідним позовом не
дотримано вимог статті 250
Господарського Кодексу України щодо
строків застосування
адміністративно-господарських
санкцій.

Відповідно до частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 9, 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова відповідно до статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо таку заяву
не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
Літвінова А.В.

Повний текст постанови виготовлено
02.12.2009