Справа № 2а-15831/10/2670
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2010-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 грудня 2010 року 11:20 №
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Літвінової А.В.,
при секретарі судового засідання
Денисенко Ю.М., за участю представників
від позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2,
від відповідача: ОСОБА_5,
від третіх осіб: ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу
за позовомОСОБА_1, ОСОБА_2 до треті
особиДепартаменту державної
автомобільної інспекції Міністерства
внутрішніх справ України ОСОБА_3,
ОСОБА_4провизнання дій протиправними
та зобов'язання утримуватись від
На підставі частини третьої статті 160
Кодексу адміністративного судочинства
України в судовому засіданні 07 грудня
2010 року проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.
Виготовлення постанови у повному
обсязі відкладено, про що повідомлено
осіб, які брали участь у розгляді
справи, з урахуванням вимог частини
другої статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Під час проголошення вступної
та резолютивної частин постанови
сторонам роз'яснено зміст судового
рішення, порядок і строк його
оскарження, а також порядок отримання
повного тексу постанови, визначеного
статтею 167 Кодексу адміністративного
судочинства України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Департаменту державної
автомобільної інспекції Міністерства
внутрішніх справ України (далі за
текстом - Державтоінспекція) про
визнання дій протиправними та
зобов'язання утримуватись від вчинення
дій.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
посадові особи Державтоінспекції
систематично порушують процедуру
огляду водіїв на стан алкогольного
сп'яніння, що є загрозою для порушення
прав, свобод та інтересів інших осіб в
майбутньому внаслідок можливого
незаконного притягнення їх до
адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні 07.12.2010 представник
позивачів уточнив позовні вимоги та
виклав їх в наступній редакції:

- визнати протиправним
направлення посадовими та службовими
особами Державтоінспекції
Міністерства внутрішніх справ України
водіїв транспортних засобів до
медичних закладів для проведення
огляду на стан алкогольного чи іншого
сп'яніння за відсутності відмови водія
транспортного засобу від проведення
такого огляду на місці зупинки з
використанням спеціальних технічних
засобів у присутності двох свідків чи
незгоди його результатами;

- зобов'язати посадових та
службових осіб Державтоінспекції
Міністерства внутрішніх справ України
утримуватися від проведення огляду
водіїв транспортних засобів на стан
алкогольного чи іншого сп'яніння за
відсутності на місці зупинки
спеціального технічного засобу
дозволеного до застосування
Міністерством охорони здоров'я України
і Держспоживстандартом в разі якщо
водій транспортного засобу наполягає
на проведенні огляду на стан
алкогольного чи іншого сп'яніння на
місці зупинки з використанням
спеціальних технічних засобів у
присутності двох свідків;

- зобов'язати посадових та
службових осіб Державтоінспекції
Міністерства внутрішніх справ України
утримуватися від направлення водіїв
транспортних засобів до медичних
закладів для проведення огляду на стан
алкогольного чи іншого сп'яніння в разі
відсутності відмови водія
транспортного засобу від проведення
медичного огляду на місці зупинки з
використанням спеціальних технічних
засобів у присутності двох свідків або
відсутності незгоди водія
транспортного засобу з результатами
проведення такого огляду на місці
зупинки.

Відповідач проти позову заперечив із
посиланням на його безпідставність, з
огляду на те, що згідно з чинним
законодавством України посадова особа
Державтоінспекції у разі виявлення у
водія транспортного засобу ознак
сп'яніння, зобов'язана організувати
проведення огляду такого водія на стан
сп'яніння. За наявності в уповноваженої
особи Державтоінспекції на місці
зупинки водія, щодо якого є підстави
вважати, що він перебуває у стані
сп'яніння, спеціального технічного
засобу, ця особа проводить огляд на
стан сп'яніння з використанням
спеціального технічного засобу.
Водночас, у разі відсутності такого
спеціального технічного засобу на
місці зупинки водія, у якого виявлені
ознаки сп'яніння, ця особа організовує
проведення такого огляду в закладах
охорони здоров'я з метою припинення
вчинення правопорушення.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 24 листопада 2010
року у справі №2а-15831/10/2670 за
результатами розгляду клопотання
представника позивачів залучено в
якості третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

В судовому засіданні 07.12.2010
представником третіх осіб підтримано
позовні вимоги в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з позовом про визнання дій
протиправними та зобов'язання
утримуватись від вчинення дій.

Підставою для подання
адміністративного позову є істотне, на
думку позивачів, порушення службовими
та посадовими особами
Державтоінспекції Міністерства
внутрішніх справ України процедури
огляду водіїв на стан алкогольного
сп'яніння.

За посиланням представника позивачів,
18.12.2009 інспектором відділу
Державтоінспекції Дніпровського
району міста Києва складений
адміністративний протокол, яким
зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від
проходження медичного огляду на стан
алкогольного сп'яніння. Проте
постановою Оболонського районного
суду міста Києва від 03.03.2010 закрито
провадження у справі №3-854/10 про
притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
відсутністю події і складу
адміністративного правопорушення.

Одночасно з викладеним представник
позивачів посилається на те, що 10.06.2010
інспектором ДПС полку ДПС ДАІ ГУМВС
України в місті Києві складений
адміністративний протокол, яким
зафіксовано факт відмови ОСОБА_2 від
проходження медичного огляду на стан
алкогольного сп'яніння. Постановою
Дніпровського районного суду міста
Києва від 09.09.2010 у справі №3-3818/10 ОСОБА_2
піддано адміністративному стягненню
за частиною другою статті 130 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення.

Таким чином, представник позивачів
вказує, що оскільки за аналогічними
обставинами справи судами прийнято
протилежні за змістом рішення, ОСОБА_1
та ОСОБА_2 прийнято рішення звернутись
до Окружного адміністративного суду
міста Києва з метою захисту їх
порушених прав, свобод та інтересів, а
також з метою недопущення порушення
прав, свобод та інтересів інших осіб в
майбутньому внаслідок можливого
незаконного притягнення до
адміністративної відповідальності.

Представником позивачів зазначено, що
відповідно до пункту 3 Порядку
направлення водіїв транспортних
засобів для проведення огляду з метою
виявлення стану алкогольного,
наркотичного чи іншого сп'яніння або
перебування під впливом лікарських
препаратів, що знижують увагу та
швидкість реакції, і проведення такого
огляду, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 17.12.2008
№1103, огляд проводиться уповноваженою
особою Державтоінспекції на місці
зупинки транспортного засобу з
використанням спеціальних технічних
засобів, дозволених до застосування
Міністерством охорони здоров'я і
Держспоживстандартом. Згідно з пунктом
6 названого Порядку водій
транспортного засобу, що відмовився
від проведення огляду на місці зупинки
транспортного засобу або висловив
незгоду з його результатами,
направляється уповноваженою особою
Державтоінспекції для проведення
огляду до відповідного закладу охорони
здоров'я.

Таким чином, представник позивачів
вважає, що у працівників
Державтоінспекції Міністерства
внутрішніх справ України немає права
вибору - провести огляд на стан
алкогольного чи іншого сп'яніння на
місці зупинки, чи доставити водія до
медичного закладу. Працівник
Державтоінспекції Міністерства
внутрішніх справ України зобов'язаний
спочатку запропонувати провести огляд
на місці зупинки з використанням
спеціальних технічних засобів у
присутності двох свідків, і тільки в
разі відмови водія від проведення
такого огляду, чи незгоди з його
результатами, працівник
Державтоінспекції Міністерства
внутрішніх справ України отримує право
доставити водія до медичного закладу.

Досліджуючи надані сторонами докази,
аналізуючи наведені міркування та
заперечення, оцінюючи їх в сукупності,
суд вважає за необхідне зазначити
наступне.

Посилання представника позивачів на
різну судову практику районних судів
щодо притягнення фізичних осіб до
адміністративної відповідальності як
одну із підстав для звернення до
Окружного адміністративного суду
міста Києва за захистом прав і свобод
не приймається судом до уваги, оскільки
у разі незгоди із постановами суду у
справах про адміністративне
правопорушення чинним законодавством
України передбачена можливість
апеляційного оскарження цих судових
рішень. При цьому, завданням
апеляційного провадження є перегляд за
апеляційною скаргою судового рішення
на предмет правильності встановлення
судом першої інстанції обставин у
справі та застосування норм права.

Доводи позивачів про відсутність у
посадових та службових осіб
Державтоінспекції Міністерства
внутрішніх справ України правових
підстав для направлення водіїв
транспортних засобів до медичних
закладів для проведення огляду на стан
алкогольного чи іншого сп'яніння в разі
відсутності відмови водія
транспортного засобу від проведення
медичного огляду на місці зупинки,
судом також не приймаються до уваги з
огляду на наступне.

Згідно з підпунктом 7 пункту 5 Положення
про Державну автомобільну інспекцію
Міністерства внутрішніх справ України,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 14.04.1997 №341 (далі
за текстом - Положення) працівники
Державтоінспекції під час виконання
службових обов'язків мають право,
зокрема, проводити в установленому
законодавством порядку огляд осіб, які
підозрюються у вчиненні
адміністративного правопорушення або
злочину для визначення наявності в їх
організмі алкоголю, наркотичних
засобів, психотропних чи токсичних
речовин або направляти чи доставляти
зазначених осіб до медичних установ,
якщо результат огляду необхідний для
підтвердження чи спростування факту
правопорушення або об'єктивного
розгляду.

Відповідно до пункту 7.5 Інструкції з
питань діяльності підрозділів
дорожньо-патрульної служби
Державтоінспекції МВС, затвердженої
наказом Міністерства внутрішніх справ
України від 27.03.2009 №111 та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 26.06.2009 за №576/16592, працівники
підрозділів ДПС мають право
забезпечувати направлення на медичний
огляд водіїв за наявності підстав
вважати, що вони перебувають у стані
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння або під впливом лікарських
препаратів, що знижують увагу та
швидкість реакції (далі - стан
сп'яніння), згідно з ознаками такого
стану, установленими МОЗ і МВС, та
проводити огляд особи на стан
сп'яніння із застосуванням дозволених
МОЗ та Держспоживстандартом технічних
засобів та приладів (у тому числі
засобів тест-контролю) затримувати,
відстороняти від керування
транспортними засобами осіб, які
перебувають у стані сп'яніння, а також
тих, які не мають документів на право
керування або користування
транспортними засобами, забороняти
експлуатацію транспортного засобу
шляхом його блокування за допомогою
технічних пристроїв або за допомогою
евакуаторів і примусового доставлення
на спеціальний майданчик чи стоянку,
тимчасово вилучати посвідчення водія
транспортного засобу талон про
проходження державного технічного
огляду та ліцензійну картку на
транспортний засіб.

Статтею 266 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
визначено, що особи, які керують
транспортними засобами, річковими або
маломірними суднами і щодо яких є
підстави вважати, що вони перебувають у
стані алкогольного, наркотичного чи
іншого сп'яніння або під впливом
лікарських препаратів, що знижують їх
увагу та швидкість реакції,
підлягають відстороненню від
керування цими транспортними засобами,
річковими або маломірними суднами та
оглядові на стан алкогольного,
наркотичного чи іншого сп'яніння

або щодо перебування під впливом
лікарських препаратів, що знижують їх
увагу та швидкість реакції.
Направлення особи для огляду на стан
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння або щодо перебування під
впливом лікарських препаратів, що
знижують її увагу та швидкість реакції,
і проведення такого огляду
здійснюються в порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України.

Порядок направлення водіїв
транспортних засобів для проведення
огляду з метою виявлення стану
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння або перебування під впливом
лікарських препаратів, що знижують
увагу та швидкість реакції, і
проведення такого огляду затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 17.12.2008 №1103 (надалі за текстом -
Порядок).

Згідно із пунктом 2 Порядку огляду
підлягають водії транспортних засобів,
щодо яких в уповноваженої особи
Державтоінспекції є підстави вважати,
що вони перебувають у стані
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння або під впливом лікарських
препаратів, що знижують увагу та
швидкість реакції, згідно з ознаками
такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Згідно з пунктом 3 Порядку огляд
проводиться уповноваженою особою
Державтоінспекції на місці зупинки
транспортного засобу з використанням
спеціальних технічних засобів,
дозволених до застосування
Міністерством охорони здоров'я і
Держспоживстандартом або ж лікарем
закладу охорони здоров'я (в сільській
місцевості за відсутності лікаря -
фельдшером фельдшерсько-акушерського
пункту, який пройшов спеціальну
підготовку).

Зазначений припис Порядку
кореспондується із підпунктом 1.6
пункту 6 Інструкції про виявлення у
водіїв транспортних засобів ознак
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння або перебування під впливом
лікарських препаратів, що знижують
увагу та швидкість реакції,
затвердженої спільним наказом
Міністерства внутрішніх справ України
та Міністерства охорони здоров'я
України від 09.09.2009 №400/666,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 06.10.2009 №931/16947.

Таким чином, законодавством
передбачено дві форми проведення
огляду водіїв транспортних засобів з
метою виявлення стану алкогольного,
наркотичного чи іншого сп'яніння або
перебування під впливом лікарських
препаратів, що знижують увагу та
швидкість реакції:

1) уповноваженою особою
Державтоінспекції МВС України на місці
зупинки транспортного засобу із
використанням спеціальних технічних
засобів, дозволених до застосування
Міністерством охорони здоров'я і
Держспоживстандартом;

2) лікарем закладу охорони здоров'я.

Таким чином, у разі відсутності
спеціального технічного засобу у
уповноваженої особи Державтоінспекції
на місці зупинки водія, у якого
виявлені ознаки сп'яніння, працівник
Державтоінспекції має право направити
чи доставити зазначених осіб до
медичних установ.

При цьому, працівники
Державтоінспекції не наділені
повноваженнями щодо проведення такого
огляду без використання спеціальних
технічних засобів.

Суд звертає увагу, що відсутність у
уповноважених осіб Державтоінспекції
спеціального технічного засобу для
проведення огляду на стан сп'яніння не
може бути підставою для заборони або
обмеження функціональних обов'язків,
покладених на них законодавством
України. Так, згідно з поясненнями
представника відповідача, на час
розгляду справи в суді в Україні
зареєстровано лише 148 комплектів
спеціальних технічних засобів, які
можуть використовуватися працівниками
Державтоінспекції при проведення
огляду водіїв транспортних засобів на
стан алкогольного сп'яніння.

Представником позивачів не надано суду
доказів щодо проведення
уповноваженими особами
Державтоінспекції на місці зупинки
транспортного засобу огляду водіїв на
стан сп'яніння без використання
спеціальних технічних засобів.

При цьому, суд погоджується із доводами
представника відповідача, що
відсутність необхідної кількості
спеціальних технічних засобів у
підрозділів Державтоінспекції не може
бути підставою для заборони або
обмеження їх функціональних
обов'язків, пов'язаних із попередженням
скоєння дорожньо-транспортних пригод
водіями, які керують транспортними
засобами в стані алкогольного,
наркотичного чи іншого сп'яніння або
перебувають під впливом лікарських
препаратів, що знижують увагу та
швидкість реакції.

Посилання представника позивачів на
можливі зловживання уповноваженими
особами Державтоінспекції своїми
правами щодо направлення водіїв для
проведення огляду на стан сп'яніння до
відповідного закладу охорони здоров'я
також не приймаються судом до уваги.

Відповідно до пункту 2 Порядку огляду
підлягають водії транспортних засобів,
щодо яких в уповноваженої особи
Державтоінспекції є підстави вважати,
що вони перебувають у стані
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння або під впливом лікарських
препаратів, що знижують увагу та
швидкість реакції, згідно з ознаками
такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Згідно із статтею 2, пунктом 12 частини
першої статті 10 Закону України «Про
міліцію» відповідно до своїх завдань
міліція зобов'язана забезпечувати в
межах своєї компетенції безпеку
дорожнього руху.

Статтею 25 названого Закону
передбачено, що працівник міліції у
межах повноважень, наданих цим Законом
та іншими законодавчими актами,
самостійно приймає рішення і несе за

свої протиправні дії або бездіяльність
дисциплінарну чи кримінальну
відповідальність. Дії працівника
міліції можуть бути оскаржені у
встановленому порядку до органів
внутрішніх справ, суду або прокурору.

Отже за наявності підстав у водія
вважати, що певна уповноважена особа
Державтоінспекції Міністерства
внутрішніх справ України зловживає
своїм дискреційним повноваженням, такі
дії можуть бути оскаржені у
встановленому порядку.

З огляду на викладене, за результатами
аналізу правових норм, що регулюють
спірні правовідносини, суд дійшов
висновку про необґрунтованість позову.

Відповідно до частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, та
враховуючи всі наведені обставини,
Окружний адміністративний суд міста
Києва дійшов висновку, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили у
порядку, визначеному статтею 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції за
правилами, встановленими статтями 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя
Літвінова А.В.

Постанову виготовлено в повному обсязі
10 грудня 2010 року