Справа № 253/1628/14-а
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Марченко Н.Ю.
Суддя-доповідач - Яковенко М.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року
справа №253/1628/14-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючий суддя:
Яковенко М.М.

судді:
Ханова Р.Ф., Гайдар А.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Центрально-міському районі м. Горлівки
Донецької області на постанову
Центрально-міського районного суду м.
Горлівки Донецької області від 11
березня 2014 року по адміністративній
справі № 253/1628/14-а за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Центрально-міському районі м. Горлівки
Донецької області про визнання
протиправними дій, зобов'язання
здійснити перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці,-

В С Т А Н О
В И В :

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом, в якому
просить визнати протиправним та
скасувати рішення УПФ України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки
№ 2 від 03.01.2014 року про відмову йому в
перерахунку довічного грошового
утримання як судді у відставці;
зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Центрально-Міському
районі м. Горлівки здійснити йому
перерахунок та виплату щомісячного
довічного грошового утримання як судді
у відставці з 1 грудня 2013 року, виходячи
з розміру заробітної плати (грошової
винагороди) судді Центрально-Міського
районного суду міста Горлівки, що
працює на відповідній посаді, на
підставі довідки Територіального
управління Державної судової
адміністрації України в Донецькій
області про заробітну плату для
обчислення щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
Центрально-Міського районного суду м.
Горлівки № 08-23/1638 від 5 грудня 2013 року
без обмеження розміру щомісячного
грошового утримання з урахуванням
раніше проведених виплат.

Позивач посилається на те, що 5 червня
2000 року на підставі постанови
Верховної Ради України від 1 червня 2000
року № 1781-ІІІ "Про звільнення суддів"
був звільнений з посади судді
Центрально-Міського районного суду м.
Горлівки у зв'язку з виходом у
відставку. Відповідно до п. 4 ст. 43
Закону України "Про статус суддів" від 15
грудня 1992 року йому було призначено
щомісячне довічне утримання в розмірі
84% заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді. Перебуває на
обліку та отримує щомісячне довічне
грошове утримання в Управлінні
Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки.
З прийняттям Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" від 7 липня
2010 року № 2453-VI (далі - Закон) його статус
як судді у відставці регулюється цим
законом. У зв'язку зі збільшенням
грошового утримання судді, працюючого
на відповідній посаді,Територіальним
управлінням Державної судового
адміністрації України в Донецькій
області на адресу відповідача була
направлена довідка про заробітну плату
для нарахування щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
за № 08-23/1638 від 05.12.2013 року про заробітну
плату працюючого на відповідній посаді
судді, яка враховується при
призначенні (перерахунку) щомісячного
довічного грошового утримання суддям у
відставці відповідно до ст. 129 Закону
України № 2453-VI. Згідно вказаної довідки
заробітна плата працюючого на
відповідній посаді судді на грудень 2013
року склала 18270 грн. 26 грудня 2013 року він
звернувся до відповідача з заявою про
перерахунок його щомісячного
довічного грошового утримання. Проте
своїм рішенням № 2 від 03.01.2014 року
відповідач відмовив йому у здійсненні
перерахунку щомісячного довічного
утримання, посилаючись на те, що
перерахунок раніше призначеного
довічного грошового утримання Законом
України "Про судоустрій і статус
суддів" передбачено у разі зміни
розміру грошового утримання діючих
суддів Конституційного Суду України.
Вважає, що відмова відповідача у
перерахунку його довічного грошового
утримання суперечить нормам Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" та Рішенню Конституційного
Суду України від 03.06.2013 року № 3-рп/2013.

Постановою Центрально-міського
районного суду м. Горлівки Донецької
області від 11 березня 2014 року по
адміністративній справі № 253/1628/14-а
позов задоволений (а.с.29-30,32-36).

Визнане протиправним та скасоване
рішення Управління Пенсійного фонду
України в Центрально-Міському районі м.
Горлівки № 2 від 03.01.2014 року про відмову
ОСОБА_2 у перерахунку довічного
грошового утримання як судді у
відставці.

Зобов'язано УПФ України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки
здійснити ОСОБА_2 перерахунок та
виплату щомісячного довічного
утримання як судді у відставці з 1
грудня 2013 року, виходячи з розміру
заробітної плати (грошової винагороди)
судді Центрально-Міського районного
суду міста Горлівки, що працює на
відповідній посаді, на підставі
довідки Територіального управління
Державної судової адміністрації
України в Донецькій області про
заробітну плату для обчислення
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці
Центрально-Міського районного суду м.
Горлівки № 08-23/1638 від 5 грудня 2013 року
без обмеження розміру щомісячного
грошового утримання з урахуванням
раніше проведених виплат.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції відповідач звернувся з
апеляційною скаргою, пославшись на
необґрунтованість постанови суду
першої інстанції, прийняту с
порушенням норм матеріального права,
просив постанову суду першої інстанції
скасувати і прийняти нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову (а.с.38-39).

Розгляд справи здійснювався в порядку
письмового провадження, з урахуванням
приписів п.2 ч.1 ст.197 КАС України.

Колегія суддів заслухавши доповідь
судді-доповідача, дослідивши матеріали
справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає за
необхідне апеляційну скаргу залишити
без задоволення з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2 5 липня 2000 року
звільнений з посади судді
Центрально-Міського районного суду
міста Горлівки на підставі постанови
Верховної Ради України від 1 червня 2000
року № 1781-ІІІ "Про звільнення суддів" у
зв'язку з виходом у відставку,
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки,
отримує щомісячне довічне грошове
утримання судді у відставці.

26 грудня 2013 року позивач звернувся до
УПФ України в Центрально-Міському
районі м. Горлівки з заявою, якою просив
повести перерахунок щомісячного
довічного утримання судді у відставці
на підставі довідки Територіального
управління Державної судової
адміністрації України в Донецькій
області від 05.12.2013 року № 08-23/1638 про
заробітну плату для обчислення
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці
Центрально-Міського районного суду м.
Горлівки.

Проте, УПФ України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки
своїм рішенням від 03.01.2014 року № 2
відмовило позивачу в здійснені
перерахунку довічного грошового
утримання як судді у відставці.

Відповідно до частини першої статті 138
Закону України від 7 липня 2010 року №
2453-VI "Про судоустрій і статус суддів"
судді, який вийшов у відставку,
виплачується пенсія на умовах,
передбачених статтею 37 Закону України
"Про державну службу", або за його
вибором щомісячне довічне грошове
утримання.

До змін, внесених Законом України від
08.07.2011 року "Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи",
частини перша, друга статті 138 Закону №
2453-VI мали таку редакцію: "Судді, який
вийшов у відставку, при досягненні
пенсійного віку виплачується пенсія на
умовах, передбачених статтею 37 Закону
України "Про державну службу", або за
його вибором щомісячне довічне грошове
утримання.

Таким чином, законом виключно для
суддів у відставці встановлюється
щомісячне довічне грошове утримання
або за їх вибором пенсія державних
службовців, що є гарантією
забезпечення незалежності суддів.

Одержання суддею щомісячного
довічного грошового утримання
обумовлене винятково наявністю стажу
роботи на посаді судді не менше
двадцяти років та виходом у відставку і
не залежить від досягнення суддею
пенсійного віку, передбаченого в
частині першій статті 138 Закону № 2453-VI,
в тому числі перехідного віку,
визначеного у другому реченні цієї
частини для суддів-чоловіків, які
народилися до 31 грудня 1955 року.

Отже, змінивши вік, після досягнення
якого судді мають можливість
реалізувати право на вибір
матеріального забезпечення, а саме
одержувати пенсію державних
службовців або за їх вибором щомісячне
довічне грошове утримання, Верховна
Рада України здійснила свої
конституційні повноваження, не
порушивши при цьому положення статті 126
Конституції України щодо граничного
віку працюючого судді та гарантій
незалежності суддів, положення частин
першої, другої статті 138 Закону № 2453-VI
узгоджуються з Конституцією України.

З 1 січня 2011 року стаття 43 Закону
України "Про статус суддів" та
Постанова Верховної Ради України "Про
порядок введення в дію Закону України
"Про статус суддів" у відповідності з
пунктом другим Прикінцевих та
Перехідних положень до Закону України
№ 2453 втратили свою чинність, однак
відповідно до його норм, із внесеними
до нього змінами, які діють з 1 жовтня 2011
року, положення щодо визначення
розміру щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці,
аналогічні положенню колишнього
Закону України "Про статус суддів" від 15
грудня 1992 року, відповідають частині 3
статті 138 вказаного вище Закону № 2453.

Тому розмір щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
прямо залежить від розміру заробітної
плати працюючого на відповідній посаді
судді.

Оскільки як положеннями статті 43
Закону України "Про статус суддів" в
редакції 1992 року, так і положеннями
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів" від 7 липня 2010 року, розмір
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці
встановлений від відсотків грошового
утримання працюючого судді на
відповідній посаді, то розмір
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці повинен
збільшуватися в разі підвищення
заробітної плати працюючого судді.

У зв'язку з тим, що з 1 грудня 2013 року
заробітна плата працюючого на
відповідній посаді судді змінилася у
бік підвищення, відповідач
зобов'язаний провести позивачу
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання, виходячи з
довідки Територіального управління
Державної судової адміністрації
України в Донецькій області про
заробітну плату для обчислення
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці
Центрально-Міського районного суду м.
Горлівки від 05.12.2013 року № 08-23/1638,
відповідно до заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді. Довідка Територіального
управління Державної судової
адміністрації України в Донецькій
області складена відповідно до
фактичної заробітної плати судді
Центрально-Міського районного суду м.
Горлівки, встановленої частинами
третьою та четвертою статті 129 Закону
України № 2453.

Згідно частини 3 статті 138 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів", щомісячне довічне грошове
утримання виплачується судді у розмірі
80 відсотків грошового утримання судді,
з якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. За кожний
повний рік роботи на посаді судді понад
20 років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Відповідно до частини 4 статті 138 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів", у разі зміни розміру грошового
утримання діючих суддів
Конституційного Суду України
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначеного щомісячного
довічного грошового утримання. За
нормами частини п'ятою цієї статті
довічне грошове утримання суддям
виплачується органами Пенсійного
фонду України за рахунок коштів
Державного бюджету України.

Разом з тим, стаття 138 Закону України
"Про судоустрій та статус суддів"
регулюючи порядок здійснення
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання діючих суддів
Конституційного Суду України, не
містить підстав забороняючих
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання суддям у відставці
судів загальної юрисдикції,
господарських судів, спеціалізованих
судів тощо.

Рішенням Конституційного Суду України
№ 3-рп/2013 від 3 червня 2013 року у справі за
конституційним поданням Верховного
Суду України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
окремих положень статті другої, абзацу
другого пункту 2 розділу другого
"Прикінцеві та перехідні положення"
Закону України "Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи",
статті 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів"
встановлено, що частина третя статті 138
Закону України № 2453 до внесених
Законом № 3668 змін передбачала:
"Щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання". Таким чином, визначений
Законом № 2453 порядок нарахування
щомісячного довічного грошового
утримання змінено Законом № 3668,
внаслідок чого зменшено розмір
щомісячного довічного грошового
утримання суддів. Залишивши незмінним
зміст права на щомісячне довічне
грошове утримання суддів, Закон № 3668
звузив обсяг цього права, встановивши
обмежену базу для нарахування суддям
щомісячного довічного грошового
утримання, та скасував право суддів на
одержання щомісячного довічного
грошового утримання без обмеження
граничного розміру, чим знизив і
досягнутий рівень гарантій
незалежності суддів. Отже, частина
третя статті 138 Закону України № 2453 не
узгоджується з конституційним
положенням про недопустимість
звуження змісту чи обсягу гарантій
незалежності суддів, а тому суперечить
статті 126 Основного Закону України. Цим
же рішенням Конституційного Суду
України встановлено порядок його
виконання, а саме: підлягають
застосуванню частини перша, друга
статті 138 Закону №2453 у редакції Закону
№ 3668 як такі, що не суперечать
Конституції України; частина третя
статті 138 Закону № 2453 у редакції Закону
України №3668, яка суперечить
Конституції України не підлягає
застосуванню як така, що втратила
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Натомість підлягає
застосуванню частина третя статті 138
Закону України № 2453 в редакції до змін,
внесених Законом №3668 а саме: "Щомісячне
довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання. Перше, друге, трете речення
частини п'ятої статті 138 Закону № 2453 у
редакції Закону № 3668, що суперечать
Конституції України, не підлягають
застосуванню як такі, що втратили
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Проте підлягають застосуванню
перше речення частини п'ятої статті 138
Закону № 2453 в редакції до змін,
внесених Законом № 3668, а саме: "Пенсія
або щомісячне довічне грошове
утримання судді виплачується
незалежно від заробітку (прибутку),
одержуваного суддею після виходу у
відставку"‚ та четверте речення
частини п'ятої статті 138 Закону № 2453 зі
змінами, внесеними Законом № 3668, а саме:
"Довічне грошове утримання суддям
виплачується органами Пенсійного
фонду України за рахунок коштів
Державного бюджету України. Дія статті
2 Закону № 3668 не поширюється на Закон №
2453. Дія абзацу другого пункту 2 розділу
II "Прикінцеві та перехідні положення"
Закону № 3668 не поширюється на
правовідносини щодо виплати суддям
пенсії (щомісячного довічного
грошового утримання).

Враховуючи вищенаведені положення
закону, обчислення щомісячного
довічного утримання суддів у відставці
повинно здійснюватися у відсотковому
відношенні до розміру грошового
утримання працюючих суддів, тому, у
разі зміни розміру грошового утримання
суддів, що працюють на відповідній
посаді, органи Пенсійного фонду
здійснюють відповідний перерахунок
раніше призначеного грошового
утримання судді у відставці.

Тому у відповідача не було підстав для
відмови позивачу у здійсненні
перерахунку щомісячного довічного
утримання як судді у відставці.

Виходячи з норм статті 58 Конституції
України та висновків, викладених у
рішеннях Конституційного суду України
від 22 травня 2008 року і від 03 червня 2013 р
№ 3-рп-2013, матеріальні та соціальні
гарантії судді у відставці, які були
встановлені на час виходу у відставку
не можуть бути обмежені або скасовані,
а ні новим законом, а ні внесенням змін
до чинного Закону. Оскільки на день
виходу позивача у відставку, умови
призначення, виплати та перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання, були визначені статтею 43
Закону України "Про статус суддів" та
Постановою Верховної Ради України "Про
порядок введення в дію Закону України
Про статус суддів", вимоги позивача про
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання працюючого судді
на відповідній посаді без обмеження
розміру грошового утримання, є
законними і обґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що
відносини публічної служби виникли
раніше, тобто до набрання чинності
Законом України "Про судоустрій і
статус суддів" від 7 липня 2010 року зі
змінами, що набрали чинності з 1 жовтня
2011 року. Щомісячне довічне грошове
утримання позивачу призначено і
визначено на підставі чинного на той
період Закону України "Про статус
суддів", згідно якого йому надавалося
право на перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання у разі
підвищення заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді.

Колегія суддів враховує, що відповідно
до пункту другого розділу другого
Прикінцевих та Перехідних положень
Закону України "Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної реформи"
обмеження пенсії (щомісячного
довічного грошового утримання)
максимальним розміром, встановленим
цим Законом, не поширюється на
пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне
довічне грошове утримання) призначена
до набрання чинності цим Законом з дня
набрання Рішенням Конституційного
Суду України від 3 червня 2013 року
законної сили.

На підставі викладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про необхідність
здійснити захист порушеного права
позивача та задоволення позовних
вимог.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Таким чином, судова колегія вважає, що
рішення суду першої інстанції є
обґрунтованим, прийняте на підставі
з'ясованих та встановлених обставинах
справи, які підтверджуються доказами,
та ухвалив постанову з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, а тому залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а судове рішення без
змін.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність прийнятого
судом першої інстанції рішення.

Керуючись статтями 2, 11, 159, 160, 167, 184, 195, 197,
198, 200, 205, 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Центрально-міському районі м. Горлівки
Донецької області - залишити без
задоволення.

Постанову Центрально-міського
районного суду м. Горлівки Донецької
області від 11 березня 2014 року по
адміністративній справі № 253/1628/14-а-
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками розгляду в порядку
письмового провадження набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20 днів після набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
М.М.
Яковенко

Судді
Р.Ф. Ханова

А.В. Гайдар