Справа № 805/3557/14
Суддя: Давиденко Т.В.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2014 р.
Справа № 805/3557/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Суддя Донецького окружного
адміністративного суду Давиденко Т.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження позовну заяву Прокурора

Старобешівського району Донецької
області в інтересах держави в особі
Управління

Пенсійного фонду України в
Старобешівському районі Донецької
області

до відповідача Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2

про стягнення заборгованості зі сплати
єдиного внеску в сумі 2558 грн. 06 коп.

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Старобешівського району
Донецької області в інтересах держави
в особі Управління Пенсійного фонду
України в Старобешівському районі
Донецької області звернувся до
Донецького окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
зі сплати єдиного внеску на
загальнообовязкове державне пенсійне
страхування за квітень - липень 2013 року
в сумі 2558 грн. 06 коп.

Доводи позовної заяви обґрунтовує тим,
що у відповідача рахується
заборгованість зі сплати єдиного
внеску за квітень - липень 2013 року в
сумі 2558 грн. 06 коп., в тому числі
заборгованість зі сплати єдиного
внеску - 2388 грн. 06 коп., штрафна санкція в
сумі 170 грн., яка у встановлений строк до
Фонду не перерахована.

Враховуючи наведене, просить
стягнути з відповідача зазначену суму
боргу.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, надав заяву про розгляд
справи без його участі.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, відзив на позовну заяву
та заяву про розгляд справи за участю
його представника не надав.

Згідно ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Враховуючи наведене, суд розглядає
позовну заяву в порядку письмового
провадження на підставі наявних у ній
доказів.

Дослідивши матеріали справи, доводи
позовної заяви, суд встановив.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2
перебуває в Державному реєстрі
фізичних осіб - платників податків та
інших обовязкових платежів
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
місцепроживання: АДРЕСА_1, перебуває на
обліку як платних єдиного внеску в УПФУ
в Старобешівському районі Донецької
області.

Станом на 21.03.2014 року у ФОП ОСОБА_2
рахується заборгованість в сумі 2558 грн.
06 коп. (а.с. 10-13)

УПФУ в Старобешівському районі
Донецької області надіслало на адресу
ФОП ОСОБА_2 вимогу від 05.08.2013 року № Ф 242
про сплату боргу в сумі 2388 грн. 06 коп.,
яка у добровільному порядку у
встановлений строк не виконана (а.с. 8).

Між сторонами немає розбіжностей, щодо
обставин справи, встановлених
адміністративним судом, в позовній
заяві позивач просить стягнути з
відповідача зазначену суму боргу.

Проаналізувавши встановлені обставини
справи та норми законодавства України,
яке регулює спірні правовідносини, суд
вважає позовну заяву такою, що підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку у тому числі органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно ст. 9 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Суд вирішує справи на
підставі Конституції та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України.

Згідно ст. п. 5. ч. 2 ст. 20 Закону України
«Про прокуратуру» при виявленні
порушень закону прокурор або його
заступник у межах своєї компетенції
мають право звертатись до суду з заявою
про захист прав і законних інтересів
громадян, держави, а також підприємств
та інших юридичних осіб.

Відповідно до ст. 60 Кодексу
адміністративного судочинства
України, прокурор здійснює в суді
представництво громадянина або
держави в порядку, встановленому цим
кодексом та іншими законами, і може
здійснювати представництво на
будь-якій стадії адміністративного
процесу.

Тобто, прокурору надане право
звертатись до суду з позовною заявою в
інтересах держави.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначає Закон
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», пунктом 7
частини 1 статті 1 якого визначено, що
Пенсійний фонд України - орган,
уповноважений відповідно до цього
Закону вести реєстр застрахованих осіб
Державного реєстру та виконувати інші
функції, передбачені законом.

Тобто, позивач у справі - орган владних
повноважень, який виконує владні
управлінські функції, надані йому
чинним законодавством, відносно
платників єдиного внеску на
загальнообовязкове державне пенсійне
страхування.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону
України «Про збір та обік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) - консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Пунктом 10 зазначеної норми Закону
визначено, що страхувальники -
роботодавці та інші особи, які
відповідно до цього Закону зобов'язані
сплачувати єдиний внесок.

Згідно абз. 1 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України
«Про збір та обік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» платниками
єдиного внеску є роботодавці -
підприємства, установи та організації,
інші юридичні особи, утворені
відповідно до законодавства України,
незалежно від форми власності, виду
діяльності та господарювання, які
використовують працю фізичних осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством, чи за
цивільно-правовими договорами (крім
цивільно-правового договору,
укладеного з фізичною особою -
підприємцем, якщо виконувані роботи
(надавані послуги) відповідають видам
діяльності, зазначеним у витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), у
тому числі філії, представництва,
відділення та інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств,
установ і організацій, інших юридичних
осіб, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами.

Тобто, відповідач в розумінні
зазначених норм Закону є
страхувальником та на нього покладений
обов'язок нараховувати та сплачувати
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону
України «Про збір та обік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» на платника
єдиного внеску покладений обов'язок
своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок.

Пунктом 4 частини 2 статті 6 Закону
України «Про збір та обік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» встановлено,
що платник єдиного внеску зобов'язаний
своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок; подавати звітність до
територіального органу Пенсійного
фонду у строки, в порядку та за формою,
встановленими Пенсійним фондом за
погодженням з відповідними фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та
центральним органом виконавчої влади у
галузі статистики.

Статтею 9 Закону України «Про збір та
обік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» визначені
порядок обчислення і сплати єдиного
внеску, зокрема, сплата єдиного внеску
здійснюється виключно у національній
валюті шляхом внесення відповідних сум
єдиного внеску на рахунки
територіальних органів Пенсійного
фонду, відкриті в органах Державного
казначейства України для його
зарахування.

Платники єдиного внеску зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за відповідний базовий звітний період,
не пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом.

Єдиний внесок підлягає сплаті
незалежно від фінансового стану
платника.

Як встановлено судом та не
заперечується відповідачем, сума
єдиного внеску за квітень - липень 2013
року в сумі 2558 грн. 06 коп., в тому числі
заборгованість зі сплати єдиного
внеску - 2388 грн. 06 коп., штрафна санкція в
сумі 170 грн., у встановлений строк до
Пенсійного фонду не перерахована.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» територіальний
орган Пенсійного фонду у порядку, за
формою і в строки, встановлені
Пенсійним фондом за погодженням з
центральним органом виконавчої влади у
сфері праці та соціальної політики,
надсилає платникам єдиного внеску, які
мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є
виконавчим документом.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи та не заперечується
сторонами у справі, відповідачем
вимога про сплату боргу у
встановленому порядку не оскаржена,
сума недоїмки в добровільному порядку
в повному обсязі не погашена.

Абзацем 7 частини 4 статті 25 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» територіальним
органам Пенсійного фонду України у
випадках, зазначених в абзаці шостому
цієї частини, надане право звернутися
до суду з позовом про стягнення
недоїмки. При цьому заходи досудового
врегулювання спорів, передбачені
законом, не застосовуються.

Оскільки сума єдиного внеску у
добровільному порядку не перерахована,
позивач у встановленому Законом
порядку, обґрунтовано та в межах
повноважень, наданих йому чинним
законодавством, звернувся до
адміністративного суду з позовною
заявою про стягнення недоїмки, тому суд
вважає позовну заяву такою, що підлягає
задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійснені позивачем, з
відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись
Конституцією України, Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», Законом України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», ст. 2, ст. 7 - 15,
ст. 17-20, ст. 69-72, ст. 86, ст. 94, ст. 128, ст. 159,
ст. 160, ст. 161, ст. 162, ст. 163, ст. 167, ст. 185, ст.
186, ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Прокурора
Старобешівського району Донецької
області в інтересах держави в особі
Управління Пенсійного фонду України в
Старобешівському районі Донецької
області до Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в
сумі 2558 грн. 06 коп. - задовольнити
повністю.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
місцепроживання: АДРЕСА_1) на користь
Управління Пенсійного фонду України в
Старобешівському районі Донецької
області заборгованість в сумі 2558 грн. 06
коп.

Постанова Донецького окружного
адміністративного суду може бути
оскаржена в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Давиденко Т.В.