Справа № 221/810/14-а
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Троян Л.Г.
Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року
справа №221/810/14-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Міронової Г.М.,
суддів: Юрко І.В., Блохіна А.А., секретаря
судового засідання Манаєва М.В., за
участю представника відповідача
Арсентьєвої В.В., розглянув у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Волноваському районі Донецької
області на постанову Волноваського
районного суду Донецької області від 07
квітня 2014 року у справі № 221/810/14-а за
позовом ОСОБА_3 до Управління
Пенсійного фонду України в
Волноваському районі Донецької
області про визнання незаконною
відмови в перерахунку пенсії,
скасування рішення та зобов'язання
провести перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся 03.03.2014 року до
суду з адміністративним позовом,
мотивуючи свої вимоги тим, що з 05.06.2000
року їй призначена пенсія як
державному службовцю відповідно з
Законом України «Про державну службу».
Однак при обчисленні пенсії пенсійним
органом не було включено 40 % винагороди
за вислугу років. Позивач 18.02.2014 року
звернулася до відповідача з заявою про
перерахунок пенсії з урахуванням сум
винагороди за вислугу років. Рішенням
№ 731 від 25.02.2014 року пенсійний орган
відмовив у перерахунку пенсії. Просив
суд визнати протиправним та скасувати
рішення пенсійного органу;
зобов'язати відповідача здійснити з
01.02.2014 року перерахунок пенсії в
розмірі 83 % суми заробітної плати з
урахуванням сум винагороди за вислугу
років 40 % посадового окладу з надбавкою
за спеціальне звання, з яких сплачено
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування та
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування згідно
довідок 17, 18 від 18.02.2014 року.

Постановою Волноваського
районного суду Донецької області від 07
квітня 2014 року адміністративний позов
ОСОБА_3 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано
рішення № 731 від 18.02.2014 року про відмову
Управління Пенсійного фонду України в
Волноваському районі Донецької
області в перерахунку пенсії ОСОБА_3 з
урахуванням сум винагороди за вислугу
років.

Зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в
Волноваському районі Донецької
області провести з 01.02.2014 року
перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_3 з
урахуванням у складі заробітної плати
винагороди за вислугу років у розмірі 40
% посадового окладу з надбавкою за
спеціальне звання, з яких сплачено
страхові внески з урахуванням фактично
отриманих сум відповідно до Закону
України «Про державну службу».

Пенсійним органом на постанову
суду подано апеляційну скаргу, в якій
посилається на ст. 33 Закону України
«Про державну службу», ст.ст. 49, 185 КАС
України та просить скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нову,
якою відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Представник відповідача у
судовому засіданні підтримав доводи
апеляційної скарги.

Позивач у судове засідання не
з'явився, про розгляд справи був
повідомлений належним чином. З огляду
на приписи ч. 4 ст. 196 КАС України його
неявка не є перешкодою для розгляду
справи.

Суд апеляційної інстанції у
відповідності до ч. 1 ст. 195 КАС України
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає за
необхідне вимоги, викладені в
апеляційній скарзі, залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції залишити без змін, з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанції встановлено, що ОСОБА_3
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в
Волноваському районі Донецької
області як отримувач пенсії,
призначеної відповідно до Закону
України «Про державну службу».

Позивач 18.02.2014 року звернулася до
відповідача з заявою про перерахунок
пенсії із заробітку з урахуванням
надбавки за вислугу років в розмірі 40 %
згідно із Законом України «Про
державну службу» із врахуванням
довідки № 18 від 18.02.2014 року.

Відповідно до вказаної довідки,
виданої на ім'я ОСОБА_3, про заробітну
плату, що подається для перерахунку
пенсії непрацюючим державним
службовцям, а також державним
службовцям, які на момент перерахунку
пенсії працюють на інших посадах, ніж
ті, з яких їм призначено (перераховано)
пенсію, та розшифровки графи "інші
виплати" під час роботи в органах
державної податкової служби позивач
отримувала винагороду за вислугу років
(економічний стаж) у розмірі 40 %. На всі
виплати, які включені у довідку,
нараховано страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а з 01.01.2011 року - єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (а.с. 8).

Пенсійний орган 25.02.2014 року
прийняв рішення № 731 про відмову в
перерахунку пенсії по заробітній
платі з урахуванням надбавки за
вислугу років в розмірі 40 %, в якому
посилався на ст. 33 Закону України «Про
державну службу» та зазначив, що
оскільки стаж роботи на державній
службі ОСОБА_3 складає 13 років 00 місяців
07 днів, то відповідно до ч. 5 ст. 33 Закону
України «Про державну службу» надбавка
за вислугу років в розмірі 40 % не може
бути призначена (а.с. 53).

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
пенсія позивача повинна обчислюватись
із заробітної плати, яку він фактично
отримував на день звільнення, з огляду
на наступне.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про
державну службу» (в редакції, чинній на
час призначення пенсії позивачу) на
одержання пенсії державних службовців
мають право особи, які досягли
встановленого законодавством
пенсійного віку, за наявності
страхового стажу для чоловіків - не
менше 25 років, для жінок - не менше 20
років, у тому числі стажу державної
служби - не менше 10 років, та які на час
досягнення пенсійного віку працювали
на посадах державних службовців, а
також особи, які мають не менше 20 років
стажу роботи на посадах, віднесених до
категорій посад державних службовців, -
незалежно від місця роботи на час
досягнення пенсійного віку. Пенсія
державним службовцям призначається в
розмірі 80 відсотків від сум їх
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, а
особам, які на час звернення за
призначенням пенсії не є державними
службовцями, - у розмірі 80 відсотків
заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі.

Пенсія державним службовцям у
частині, що не перевищує розміру пенсії
із солідарної системи, що
призначається відповідно до Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування",
виплачується за рахунок коштів
Пенсійного фонду України. Частина
пенсії, що перевищує цей розмір,
виплачується за рахунок коштів
Державного бюджету України.

Пенсія державному службовцю
виплачується незалежно від його
заробітку (прибутку), одержуваного
після виходу на пенсію. Максимальний
розмір пенсії (з урахуванням надбавок,
підвищень, додаткових пенсій, цільової
грошової допомоги, пенсії за особливі
заслуги перед Україною та інших доплат
до пенсій, встановлених
законодавством) не може перевищувати
дванадцяти мінімальних розмірів
пенсії за віком, встановленої абзацом
першим частини першої статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

За кожний повний рік роботи понад
10 років на державній службі пенсія
збільшується на один відсоток
заробітку, але не більше 90 відсотків
заробітної плати.

Законом України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від
08.07.2011 року, (розділ ІІ, пункт 6, підпункт
9) стаття 37 Закону України «Про державну
службу» викладена в редакції,
відповідно до якої на одержання пенсії
державних службовців мають право
жінки, які досягли пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», за
наявності страхового стажу,
необхідного для призначення пенсії за
віком у мінімальному розмірі,
передбаченого абзацом першим частини
першої статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», у тому числі стажу
державної служби не менш як 10 років, та
які на час досягнення зазначеного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менш як 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, незалежно від
місця роботи на час досягнення
зазначеного віку. Пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків суми їх заробітної плати, з
якої було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, - у розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Пенсія, призначена відповідно до
цієї статті, в період роботи на посадах,
які дають право на призначення пенсії в
порядку і на умовах, передбачених цим
Законом, законами України «Про статус
народного депутата України», «Про
прокуратуру», «Про наукову і
науково-технічну діяльність»,
виплачується у розмірі, обчисленому
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», а після звільнення з
таких посад - у розмірі, обчисленому
відповідно до цього Закону.
Максимальний розмір пенсії (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткової пенсії, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги
перед Україною, індексації та інших
доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність. Достроково призначена
пенсія з урахуванням підпункту «г»
частини першої пункту 1 статті 26 Закону
України «Про зайнятість населення»,
пункту «в» частини другої статті 12
Закону України «Про загальні засади
подальшої експлуатації і зняття з
експлуатації Чорнобильської АЕС та
перетворення зруйнованого четвертого
енергоблока цієї АЕС на екологічно
безпечну систему» і статті 21 Закону
України «Про основні засади
соціального захисту ветеранів праці та
інших громадян похилого віку в
Україні» у період до досягнення
пенсійного віку, встановленого
частинами першою та другою цієї статті,
працюючим пенсіонерам не виплачується.

Цей Закон набрав чинності з 1
жовтня 2011 року, крім абзацу
одинадцятого підпункту 11 та абзацу сто
тридцять восьмого підпункту 17 пункту 6
розділу II цього Закону, які набрали
чинності з 1 січня 2012 року.

Той факт, що позивачу призначена
пенсія за віком як державному
службовцю до введення в дію з 01.01.2011
року Закону України "Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи"
свідчить про те, що закон не має
зворотної дії в часі і відповідає
приписам ст. 58 Конституції України.

У частині першій статті 1 Закону
України від 24 березня 1995 року № 108/95ВР
"Про оплату праці» встановлено, що
заробітна плата це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу.

Відповідно до статті 33
Закону України «Про державну службу»
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

Умови оплати праці державних
службовців, розміри їх посадових
окладів, надбавок, доплат і
матеріальної допомоги визначаються
Кабінетом Міністрів України.

На підставі постанови КМУ від 12
вересня 1997 року № 1013 "Про порядок
виплати винагороди за вислугу років
службовим особам Державної податкової
адміністрації України та місцевих
державних податкових адміністрацій,
які мають спеціальні звання" розмір
винагороди визначається залежно від
стажу роботи і обчислюється виходячи з
посадового окладу та надбавки за
спеціальне звання. Винагорода за
вислугу років враховується при
обчисленні середнього заробітку.

За приписами п. 3 постанови
Кабінету Міністрів України від 31
травня 2000 р. № 865 «Про деякі питання
вдосконалення визначення розмірів
заробітку для обчислення пенсії»
посадовий оклад, надбавка за ранг
або кваліфікаційні класи, класний чин
або спеціальні звання, вислугу років
під час призначення пенсії у порядку
та на умовах, передбачених Законом
України "Про державну службу",
враховуються в розмірах, установлених
на день призначення пенсії.

Згідно ст. 2 Закону України «Про
оплату праці» в структуру заробітної
плати входить додаткова заробітна
плата, а це винагорода за працю понад
установлені норми, за трудові успіхи
та винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантійні і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій.

Також згідно цього Закону до
заробітної плати відносяться інші
заохочувальні та компенсаційні
виплати. До них належать виплати у
формі винагород за підсумками роботи
за рік, премії за спеціальними
системами і положеннями,
компенсаційні та інші грошові і
матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі Закон № 1058-IV)
визначає виплати (доходи), що
враховуються в заробітну плату (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії. Так, зокрема, до такого доходу
(заробітної плати) враховуються: суми
виплат, отримуваних застрахованою
особою після набрання чинності цим
Законом, з яких згідно з цим Законом
були фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм
отримувані застрахованою особою суми
виплат, з яких були фактично нараховані
та сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Матеріальна допомога, суми індексації
заробітної плати та суми грошової
винагороди за вислугу років
включаються до фонду оплати праці,
оскільки з них нараховувався збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, а відтак зазначені
виплати відповідачу слід ураховувати
при призначенні пенсії.

Така ж правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
28.05.2013 року, 04.03.2014 року, де у справі за
аналогічним позовом вирішено, що
отримувані застрахованою особою суми
виплат, з яких були фактично нараховані
та сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

За приписами ч. 1 ст. 244-2 КАС України
рішення Верховного Суду України є
обов'язковими як для судів усіх ланок,
так і для підприємств, організацій,
установ.

Проаналізувавши зазначене, колегія
суддів вважає, що позивач має право
отримувати пенсію в розмірі 83 % від
розрахованої заробітної плати з
урахуванням винагороди за вислугу
років у розмірі 40 % посадового окладу з
надбавкою за спеціальне звання,
оскільки під час роботи в органах
державної податкової служби позивач
отримувала винагороду за вислугу років
саме в такому розмірі.

Перевага надається спеціальним нормам,
що визначають виплати (доходи) для
обчислення пенсії (стаття 41 Закону
України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та стаття 66 Закону
України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII
«Про пенсійне забезпечення»), а не
законам України від 16 грудня 1993 року №
3723-XII «Про державну службу» та від 24
березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату
праці», які щодо спірних відносин є
загальними.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів прийшла до висновку, що доводи
апеляційної скарги апелянта не
спростовують правильність висновків,
зроблених судом першої інстанції, а
тому судом першої інстанції спір по
суті вирішений правильно і підстави
для скасування або зміни судового
рішення відсутні.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 211, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Волноваському районі Донецької
області у справі № 221/810/14-а - залишити
без задоволення.

Постанову Волноваського районного
суду Донецької області від 07 квітня 2014
року у справі № 221/810/14-а за позовом
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду
України в Волноваському районі
Донецької області про визнання
незаконною відмови в перерахунку
пенсії, скасування рішення та
зобов'язання провести перерахунок
пенсії - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції за наслідками перегляду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили до суду касаційної
інстанції - Вищого адміністративного
суду України, а в разі складення в
повному обсязі відповідно до статті 160
цього Кодексу - з дня складення в
повному обсязі.

Повний текст виготовлено 15
травня 2014 року.

Колегія суддів
Г.М. Міронова

І.В. Юрко

А.А. Блохін