Справа № 2а-19751/10/0570
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2014 року
м. Київ К/9991/5337/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Карася О.В. (головуючого), Голубєвої
Г.К., Рибченка А.О., розглянувши у
попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Макіївської
об'єднаної державної податкової
інспекції у Донецькій області на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 24.11.2010 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 19.01.2011 по
справі № 2а-19751/10/0570 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "Три
ведмеді" до Макіївської об'єднаної
державної податкової інспекції у
Донецькій області про визнання
недійсним рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій, -

В С Т А Н О В И В:

Підприємство звернулася до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції, у якому заявлено вимоги
визнати недійсним рішення від 01.07.2010 №
0/0/30167/10/22-013-1, якими до позивача
застосовано штрафні (фінансові)
санкції у розмірі 1 047 064,10 грн. за
порушення строків розрахунків у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 24.11.2010
позовні вимоги задоволено частково:
оспорюване рішення визнано недійсним в
частині визначення штрафної санкції в
розмірі 657 976,07 грн., в іншій частині
позову відмовлено. Рішення суду в
частині задоволення позовних вимог
вмотивоване тим, що внаслідок
укладення позивачем договору про
відступлення права вимоги за
зобов'язаннями зовнішньоекономічного
контракту фактично відбулася заміна
кредитора за зовнішньоекономічним
контрактом, у зв'язку з чим право вимоги
щодо повернення попередньо сплачених
грошових коштів по
зовнішньоекономічному контракту
отримала інша особа, наявна
дебіторська заборгованість
нерезидента перед позивачем була
погашена, а тому дії податкового органу
по нарахуванню пені в розмірі 657 976,07
грн. є неправомірними.

Апеляційний адміністративний суд
ухвалою від 19.01.2011 судове рішення
першої залишив без змін з тих же
підстав, а апеляційну скаргу
державного податкового органу - без
задоволення.

Не погоджуючись із прийнятими судовими
рішеннями, з підстав порушення при їх
прийнятті норм матеріального та
процесуального права, відповідач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України із касаційною скаргою в
якій, просить скасувати судові рішення
першої та апеляцівйфної інстанцій та
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову Товариства
відмовити у повному обсязі.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, доводи касаційної скарги,
колегія суддів вважає, що касаційну
скаргу необхідно відхилити з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що предметом спору є
висновки фахівців податкового органу
за результатами позапланової
невиїзної перевірки Товариства за
період з 29.10.2009 по 16.06.2010, викладені у
акті від 17.06.2010, про допущене порушення
позивачем ст. 2 Закону України від 23.09.1994
№ 185/94-ВР "Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті", яке
полягає у порушенні встановлених
термінів поставки товару або
поверненні грошових коштів.

Згідно акта перевірки санкції
донараховані з операцій за контрактом
від 11.12.2008 № 01/СТ/ТН на поставку товару
(какао - порошок), укладеного між
нерезидентом Firm Barens C&T SA (Швейцарія)
(продавець) та позивачем (покупець).
Останнім на користь нерезидента було
здійснено ряд авансових платежів за
товар, гранична поставка якого
передбачалась у період з 29.10.2009 по
08.04.2010. Повна поставка товару не
відбулася, внаслідок чого у позивача на
початок перевіряємого періоду по
розрахункам між сторонами по
імпортному контракту рахувалась
дебіторська заборгованість у розмірі
219 016,35 дол. США.

04.02.2010 між позивачем та ТОВ "Баренс
шоколад ЛТД" з урахуванням внесених
змін до контракту від 11.12.2008 № 01/СТ/ТН
щодо застосування до положень даного
контракту матеріального права України
було укладено договір про відступлення
права вимоги № ПВ-04/02-1, за умовами якого
новий кредитор (ТОВ "Баренс шоколад
ЛТД") отримує право замість первинного
кредитора (позивача) вимагати від
боржника (Firm Barens C&T SA (Швейцарія))
стягнення 219 016,35 дол. США. Крім того,
05.02.2010 між Firm Barens C&T SA (Швейцарія) та
позивачем було укладено угоду про
порядок погашення заборгованості № 2/С
за контрактом № 01/СТ/ТН, предметом якої
був договір про відступлення права
вимоги № ПВ-04/02-1. 26.02.2010 між Firm Barens C&T SA
(Швейцарія) та ТОВ "Баренс шоколад ЛТД"
було укладено протокол заліку взаємних
зобов'язань, згідно якого зобов'язання
ТОВ "Баренс шоколад ЛТД" перед Firm Barens C&T
SA (Швейцарія) по контракту від 05.02.2010 №1/C
в сумі 1 762 449,90 Євро за ліцензування
торгових марок зменшуються на суму
зобов'язання Firm Barens C&T SA (Швейцарія)
перед ТОВ "Баренс шоколад ЛТД" по угоді
від 05.02.2010 № 2/C за контрактом № 01/СТ/ТН у
розмірі 219 016,35 дол. США (162 366,63 Євро).

Відповідно до ст. 4 Закону № 185/94-ВР
порушення резидентами строків
повернення валютної виручки або
строків поставки товару, передбачених
статтями 1 і 2 цього Закону, тягне за
собою стягнення пені за кожний день
прострочення у розмірі 0,3 % від
неодержаної виручки (митної вартості
недопоставлених товарів).

Відповідно до ст. 14 Закону України від
16.04.1991 № 959-ХІІ "Про зовнішньоекономічну
діяльність" (з змінами на час
здійснення взаємозаліку), всі суб'єкти
зовнішньоекономічної діяльності мають
право самостійно визначати форму
розрахунків по зовнішньоекономічних
операціях з-поміж тих, що не суперечать
законам України та відповідають
міжнародним правилам. А ст. 601
Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язання за заявою
одної із сторін можуть припинятися
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог, строк виконання яких настав, а
також вимог, строк виконання яких не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги. Зарахування
зустрічних вимог може здійснюватися за
заявою однієї із сторін.

Аналогічні положення містяться в ч. 3
ст. 203 Господарського кодексу України (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), згідно якої
господарське зобов'язання
припиняється зарахуванням зустрічної
однорідної вимоги, строк якої настав
або строк якої не зазначений чи
визначений моментом витребування. Для
зарахування достатньо заяви однієї
сторони.

Пунктом 1.10 Інструкції про порядок
здійснення контролю за експортними,
імпортними операціями, затвердженої
Постановою Правління Національного
банку України від 24.03.1999 № 136 (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), встановлено, що
експортна, імпортна операції можуть
бути зняті з контролю за наявності
належним чином оформлених документів
про припинення зобов'язань за цими
операціями зарахуванням, якщо: вимоги
випливають із взаємних зобов'язань між
резидентом і нерезидентом, які є
контрагентами за цими операціями;
вимоги однорідні; строк виконання за
зустрічними вимогами настав або не
встановлений, або визначений моментом
пред'явлення вимоги; між сторонами не
було спору щодо характеру зобов'язання,
його змісту, умов виконання тощо.

Листом від 23.06.1999 № 18-211/1872-5495 "Щодо
зарахування зустрічних однорідних
вимог" у зв'язку із численними
зверненнями комерційних банків та їх
клієнтів Національний банк України
роз'яснив, що Закон України "Про порядок
здійснення розрахунків в іноземній
валюті" регулює порядок припинення
зобов'язань між резидентом і
нерезидентом шляхом виконання. Проте,
це не виключає можливості припинити
зобов'язання іншим шляхом, в тому числі
і зарахуванням. Відповідно до ч. 4 ст. 6
Закону України "Про
зовнішньоекономічну діяльність"
суб'єкти зовнішньоекономічної
діяльності мають право укладати
будь-які види зовнішньоекономічних
договорів (контрактів), крім тих, які
прямо та у виключній формі заборонені
законами України. У разі наявності
належним чином оформлених документів,
припинення зобов'язань за
зовнішньоекономічними договорами
шляхом зарахування є підставою для
зняття комерційними банками з контролю
експортно-імпортних операцій своїх
клієнтів, який здійснюється банками
відповідно до вимог Інструкції про
порядок здійснення контролю і
отримання ліцензій за експортними,
імпортними та лізинговими операціями,
затвердженої постановою Правління
Національного банку України від 24.03.1999
№ 136.

Можливість припинення зобов'язань по
зовнішньоекономічним контрактам
шляхом заліку зустрічних однорідних
вимог підтверджено і ДПА України,
зокрема у листах від 11.05.2007 № 9433/7/22-6017
"Щодо проведення перевірок
експортно-імпортних операцій" та від
09.10.2008 № 20580/7/22-5017 "Щодо можливості
припинення зобов'язань між двома
імпортними договорами шляхом
зарахування зустрічних однорідних
вимог".

Відповідно до ст. 510 Цивільного кодексу
України переуступка права вимоги - це
заміна кредитора в зобов'язанні,
сторонами у якого є боржник і кредитор.
Можливість такої заміни передбачено
ст. 512 Цивільного кодексу України. Суть
такої заміни полягає в тому, що
первісний кредитор передає свої права
в зобов'язанні іншому суб'єкту (новому
кредитору). Обмежень щодо укладання
договору про відступлення права вимоги
діючим законодавством не передбачено.

З огляду на зазначене у суду відсутні
правові підстави для висновку про
законність оскарженого рішення.

За таких обставин переглянуті судові
рішення першої та апеляційної
інстанцій у справі відповідають
приписам чинного законодавства, а
доводи касаційної скарги визнаються
непереконливими.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Макіївської
об'єднаної державної податкової
інспекції у Донецькій області
відхилити.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 24.11.2010 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 19.01.2011 по
справі № 2а-19751/10/0570 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає,
крім як з підстав, у строк та в порядку,
визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
О.В. Карась

Судді
Г.К Голубєва

А.О. Рибченко