Справа № 2а-2906/10/1370
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року
Справа № 27293/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Носа С. П.,

суддів -
Клюби В. В., Сапіги В. П.;

за участю секретаря судового засідання
- Нефедової А. О.;

представника позивача - Возняк І. Ф.;

представника відповідача - Дуль Я. М.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
відкритого акціонерного товариства
«Стрийський завод
ковальсько-пресового обладнання» на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 01 березня
2011 року в справі за позовом відкритого
акціонерного товариства «Стрийський
завод ковальсько-пресового
обладнання» до Державної податкової
інспекції у Стрийському районі
Львівської області про визнання
нечинними податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

01 квітня 2010 року Львівським окружним
адміністративним судом зареєстровано
позовну заяву відкритого акціонерного
товариства «Стрийський завод
ковальсько-пресового обладнання» до
Державної податкової інспекції у
Стрийському районі Львівської області
про визнання нечинними податкових
повідомлень-рішень Державної
податкової інспекції у Стрийському
районі Львівської області № /0, №
/0 від 19 березня 2010 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в
оплату вартості рекламних послуг
позивачем виписано ТзОВ «АВК» простий
вексель на суму 201000 грн. з строком
погашення 17 лютого 2019 року, однак
відповідач неправомірно визнав
заборгованість по векселю безнадійною.
Також вказано, що відповідачем
неправомірно зроблено висновок про
необхідність застосування при
обчислені земельного податку по землі,
яка знаходиться по вул. Нижанківського,
2 в м. Стрию ставки земельного податку,
як на землі комерційного призначення, а
не землі промисловості.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 01 березня
2011 року в задоволенні позову
відмовлено.

Зазначену постанову мотивовано тим, що
позивачем не здійснено компенсації
вартості послуг, які він отримав від
товариства з обмеженою
відповідальністю «АВК», оскільки якщо
підприємство-кредитор ліквідовується,
господарські зобов'язання боржника
відносно погашення векселів,
отримувачем яких він являється,
закінчуються. Також зазначено, що
ставки земельного податку з земель,
грошову оцінку яких встановлено,
встановлюється у розмірі одного
відсотка від їх грошової оцінки, а
грошова оцінка земельної ділянки
проводилася як землі комерційного
використання.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, позивачем - відкритим
акціонерним товариством «Стрийський
завод ковальсько-пресового
обладнання», подано апеляційну скаргу
до Львівського апеляційного
адміністративного суду, в якій
висловлено прохання скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою задоволити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги вказано, що ліквідація ТзОВ
«АВК» не є підставою для припинення дії
векселя, оскільки вексель може бути
переданий іншим особам на підставі
індосаменту. Також вказано, що при
нарахуванні податкового зобов'язання
по земельному податку, до уваги не
взято те, що основним цільовим
призначенням земельної ділянки по вул.
Нижанківського, 2 в м. Стрию є - землі
промисловості.

Представник позивача, у судовому
засіданні, вимоги апеляційної скарги
підтримала та просить таку
задовольнити.

Представник відповідача, у судовому
засіданні, вимоги апеляційної скарги
заперечив та просить таку залишити без
задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача та представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи та проаналізувавши доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції вважає, що апеляційну скаргу
слід задовольнити, а постанову суду
першої інстанції скасувати з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмету доказування. Докази, одержані
з порушенням закону, судом при
вирішенні справи не беруться до уваги.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно із ст. 86 КАС України суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Встановлено, що в період з 17 лютого по 04
березня 2010 року на підставі направлень
№ 000093/23-3 від 17 лютого 2010 року та №
000124/23-3 від 02 березня 2010 року
працівниками Державної податкової
інспекції у Стрийському районі
Львівської області проведена планова
виїзна перевірка позивача з питань
дотримання останнім вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період його господарської діяльності з
01 квітня 2007 року по 30 вересня 2009 року.

За результатами перевірки складено акт
перевірки № 1405/23-3/00222261 від 10 березня 2010
року, в якому зафіксовано факти
порушення позивачем вимог п.п. 1.22.1 п. 1.22
ст. 1, п.п. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4, п. 5.1, п.п. 5.2.1 п. 5.2
ст. 5, п.п. 7.3.5 п. 7.3 ст. 7 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств», в результаті чого
занижено суму зобов'язання з податку на
прибуток в розмірі 19229,00 грн.; ст. 2, ст. 7,
ст. 13 Закону України «Про плату за
землю», в результаті чого занижено суму
плати за землю в розмірі 40210,00 грн.

Дані порушення полягають в тому, що
позивачем в поданій податковій
звітності невірно відображено
показники валового доходу і валових
витрат. Зокрема щодо валового доходу за
перевірений період: встановлено його
заниження в сумі 201000,00 грн. та його
завищення в сумі 188800,00 грн., а саме
завищено валові доходи на суму продажу
іноземної валюти в рядку 01.6 Декларації
по податку на прибуток, шляхом
віднесення до складу валового доходу
вартості отриманої іноземної валюти в
рахунок попередньої оплати в сумі 188800,00
грн. за 3 кв. 2009 року, яку було
перераховано постачальнику за
одержаний товар, але не було продано за
гривні; підприємством одержано в
листопаді 2008 року рекламні послуги від
ТзОВ «АВК» на суму 201000,00 грн. в тому
числі ПДВ 33361,00 грн., проте за надані
послуги не проведено розрахунків,
позивачем передано даному контрагенту
в рахунок кредиторської
заборгованості простий вексель серії
АА № 0767699 від 01 липня 2008 року на суму
201000,00 грн. строком погашення 17 лютого 2019
року, однак згідно реєстраційної
інформації по платнику податків ТзОВ
«АВК» 08 вересня 2009 року скасовано
державну реєстрацію і знято з обліку
платника 01 вересня 2009 року, отже,
кредиторська заборгованість в сумі
201000,00 грн. по виданих векселях ТзОВ
«АВК» являється безнадійною. Щодо
валових витрат за перевірений період:
встановлено його заниження в сумі 102925
грн. та завищення в сумі 167639 грн., а саме
занижено валові витрати в ряд 04.1
Декларації по податку на прибугок,
шляхом не віднесення до складу валових
витрат в повному обсязі, вартість
придбаних сировини, матеріалів та
одержаних послуг; безпідставно
включено до валових витрат вартість
одержаних рекламних послуги від ТзОВ
«АВК» в розмірі 201000,00 грн., оскілька
платником не здійснено компенсації
вартості таких послуг. Крім цього,
позивачем при обчислені земельного
податку по землі, яка знаходиться по
вул. Нижанківського, 2 в м. Стрию
безпідставно застосовувалась ставка
земельного податку, як на землі
промисловості, замість використання
ставки як на землі комерційного
призначення, оскільки така земля не
використовувалась для виробничих
потреб підприємства, чим занижено
плату за землю в розмірі 40210,00 грн.

Відповідачем на підставі
вищенаведеного Акту перевірки
винесено оскаржувані податкові
повідомлення-рішення №/0 від 19
березня 2010 року, яким визначено
позивачу суму зобов'язання з податку на
прибуток в розмірі 23075,00 грн., в тому
числі основний платіж 19229,00 грн.,
штрафні (фінансові) санкції 3846,00 грн.; №
/0 від 19 березня 2010 року, яким
визначено суму зобов'язання з плати за
землю в розмірі 52780,00 грн., в тому числі
основний платіж 35186,00 грн., штрафні
(фінансові) санкції 17593,40 грн.

Згідно п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
валовий доход - загальна сума доходу
платника податку від усіх видів
діяльності, отриманого (нарахованого)
протягом звітного періоду в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах як на території України, її
континентальному шельфі, виключній
(морській) економічній зоні, так і за їх
межами.

Підпунктом 4.1.6 п.4.1 ст.4 вищенаведеного
Закону передбачено, що валовий доход
включає доходи з інших джерел, у тому
числі, але не виключно, у вигляді: сум
безповоротної фінансової допомоги,
отриманої платником податку у звітному
періоді, вартості товарів (робіт,
послуг), безоплатно наданих платнику
податку у звітному періоді.

У п. 5.1 ст. 5 вищенаведеного Закону
передбачено, що валові витрати
виробництва та обігу (далі - валові
витрати) - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Встановлено, що згідно з договором №
20Р від 10 листопада 2008 року, укладеним
між відкритим акціонерним товариством
«Стрийський завод
ковальсько-пресового обладнання» та
товариством з обмеженою
відповідальністю «АВК», замовник
доручає, а виконавець приймає на себе
зобовязання по проведенню рекламної
компанії в період з 10 листопада 2008 року
по 30 грудня 2008 року; вартість вказаних
послуг згідно договору становить 201000,00
грн.

Відповідно до акту приймання-передачі
векселя від 17 лютого 2009 року, в цей день
позивач передав товариству з обмеженою
відповідальністю «АВК» на виконання
вищенаведеного договору вексель
номінальною вартістю 201000,00 грн.

Частиною 1 ст. 14 Закону України «Про
цінні папери та фондовий ринок»
передбачено, що вексель - цінний папір,
який посвідчує безумовне грошове
зобов'язання векселедавця або його
наказ третій особі сплатити після
настання строку платежу визначену суму
власнику векселя (векселедержателю).

Статтею 4 Закону України «Про обіг
векселів в Україні» передбачено, що
видавати переказні і прості векселі
можна лише для оформлення грошового
боргу за фактично поставлені товари,
виконані роботи, надані послуги.

На момент видачі переказного векселя
особа, зазначена у векселі як трасат,
або векселедавець простого векселя
повинні мати перед трасантом та/або
особою, якій чи за наказом якої повинен
бути здійснений платіж, зобов'язання,
сума якого має бути не меншою, ніж сума
платежу за векселем.

Згідно із статтею 75 Конвенції від 07
червня 1930 року, якою запроваджено
Уніфікований закон про переказні
векселі та прості векселі, простий
вексель містить назву «простий
вексель», яка включена в текст
документа і висловлена тією мовою, якою
цей документ складений; безумовне
зобов'язання сплатити визначену суму
грошей; зазначення строку платежу;
зазначення місця, в якому повинен бути
здійснений платіж; найменування особи,
якій або наказу якої повинен бути
здійснений платіж; зазначення дати і
місця видачі простого векселя; підпис
особи, яка видає документ
(векселедавець).

Вексель № 076770 від 17 лютого 2009 року
відповідає передбаченій статтею 75
Уніфікованого закону формі.

Статтею 77 Уніфікованого закону
передбачено, що до простих векселів
застосовуються такі ж положення, що
стосуються переказних векселів, тією
мірою, якою вони є сумісними з природою
цих документів, а саме положення щодо,
зокрема, індосаменту (статті 11 - 20);
строку платежу (статті 33 - 37); платежу
(статті 38 - 42); позовної давності (статті
70 і 71).

Відповідно до статті 11 Уніфікованого
закону будь-який переказний вексель,
навіть виданий без прямого
застереження про наказ, може бути
переданий шляхом індосаменту.

Згідно із статтею 16 Уніфікованого
закону власник переказного векселя
вважається його законним держателем,
якщо його право на вексель базується на
безперервному ряді індосаментів,
навіть якщо останній індосамент є
бланковим.

Відповідно, визнання ТзОВ «АВК»
банкрутом та його подальша ліквідація
не означає, що спірний простий вексель
не буде пред'явлено позивачу до оплати,
оскільки, векселедержатель до
припинення своєї діяльності міг
передати його за індосаментом іншій
особі.

Відповідно до частини 1 статті 70
Уніфікованого закону позовні вимоги до
акцептанта, які випливають з
переказного векселя, погашаються із
закінченням трьох років, які
обчислюються від дати настання строку
платежу.

Датою настання строку платежу за
векселем визначено 17 лютого 2019 року, а
тому саме з вказаної дати слід
обраховувати строк позовної давності.

Отже, суд апеляційної інстанції
приходить до переконання, що
відповідачем неправомірно зроблено
висновок про заниження валового доходу
в сумі 201000,00 грн. та завищення валових
витрат на цю ж суму.

Щодо висновків перевірки про заниження
позивачем плати на землю суд
апеляційної інстанції зазначає
наступне.

Встановлено, що рішенням Стрийської
міської ради № 249 від 04 березня 2008 року,
виділено ВАТ «КПО» землю в м. Стрий по
вул. Нижанківського, 2 площею 1,01 га.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
плату за землю», використання землі в
Україні є платним. Плата за землю
справляється у вигляді земельного
податку або орендної плати, що
визначається залежно від грошової
оцінки земель.

Згідно ст. 7 вищенаведеного Закону,
ставки земельного податку з земель,
грошову оцінку яких встановлено,
встановлюється у розмірі одного
відсотка від їх грошової оцінки.

Згідно з висновками акту перевірки,
основні засоби, які належать ВАТ
«Стрийський завод КПО» по вул.
Нижанківського, 2 відсутні. Свою
господарську діяльність ВАТ
«Стрийський завод КПО» проводить в м.
Стрий по вул. Промисловій, 4, а основні
фонди розміщені на земельній ділянці
по вул. Нижанківського, 2 та перебувають
на обліку в іншої юридичної особи, а
саме в дочірнього підприємства
«Дослідний завод» ВАТ «КПО», де вказане
підприємство проводить господарську
діяльність. Також в акті перевірки
зазначено, що вказана земельна ділянка
не використовуються позивачем для
виробничих потреб.

Попри дані висновки, суд апеляційної
інстанції звертає увагу на те, що як
вбачається з п. 2.5 Статуту дочірнього
підприємства «Дослідний завод»
відкритого акціонерного товариства
«Стрийський завод
ковальсько-пресового обладнання»,
вказане підприємство є власністю
відкритого акціонерного товариства
«Стрийський завод
ковальсько-пресового обладнання».

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про
плату за землю» підставою для
нарахування земельного податку є дані
державного земельного кадастру. Згідно
довідки про присвоєння кадастрового
номеру земельній ділянці по вул.
Нижанківського, 2 в м. Стрию, основне
цільове призначення вказаної
земельної ділянки - «землі
промисловості». Даний факт також
підтверджується Інформацією про
грошову оцінку земельної ділянки № 290
від 03 березня 2009 року, де в графі
«функціональне призначення» вказано -
«землі промисловості».

Суд першої інстанції безпідставно не
прийняв до уваги твердження позивача
про те, що віднесення земель до
категорії за функціональним
використанням проводиться згідно з
Інструкцією з заповнення державної
статистичної звітності з кількісного
обліку земель, затвердженою Наказом
Держкомстату України № 377 від 05
листопада 1998 року, відповідно до видів
економічної діяльності, зазначених у
довідках, що надають юридичним особам
органи державної статистики. Згідно
довідки ЄДРПОУ № 217 основним видом
діяльності позивача за КВЕД є
виробництво верстатів для оброблення
металу, а не комерційна діяльність.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З огляду на фактичні обставини справи,
колегія суддів констатує, що податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Стрийському
районі Львівської області № /0, №
/0 від 19 березня 2010 року - не
відповідають вимогам ч. 3 ст. 2 КАС
України.

Узагальнюючи викладене, суд
апеляційної інстанції вважає, що
постанова суду першої інстанції
ґрунтується на неповно, необ'єктивно і
всебічно не з'ясованих обставинах,
прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги
спростовують висновки суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 158-163, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198,
ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відкритого
акціонерного товариства «Стрийський
завод ковальсько-пресового
обладнання» задовольнити.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 01 березня
2011 року в справі № 2а-2906/10/1370 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов відкритого
акціонерного товариства «Стрийський
завод ковальсько-пресового
обладнання» до Державної податкової
інспекції у Стрийському районі
Львівської області про визнання
нечинними податкових
повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Стрийському районі Львівської області
№ /0 та № /0 від 19 березня 2010
року.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена у
касаційному порядку, шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України,
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою законної сили, а у випадку
коли, відповідно до частин 3 та 7 ст. 160
КАС України, складення постанови в
повному обсязі відкладено - з дня
складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя:
С. П. Нос

Судді:
В. В.
Клюба

В. П.
Сапіга

Ухвалу складено в повному обсязі 28
квітня 2014 року.