Справа № 813/6951/13-а
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2014 р.
Справа № 876/13727/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Святецького В.В., Судової-Хомюк
Н.М.,

з участю секретаря судового засідання
Прокопенко О.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Писарева О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Львівської митниці Міндоходів
на постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 14 жовтня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Львівської митниці Міндоходів про
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Львівської митниці Міндоходів, яким,
враховуючи заяву про уточнення
позовних вимог (а.с.61), просив стягнути з
відповідача на його користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу за
період з 22 березня 2012 року по 01 червня
2013 року в розмірі 52919, 46 грн.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 14 жовтня 2013
року позов задоволено частково.
Стягнуто з Львівської митниці
Міндоходів на користь ОСОБА_1 середній
заробіток за час вимушеного прогулу за
період з 22 березня 2012 року по 01 червня
2013 року в розмірі 42 379, 88 грн. В решті
позовних вимог відмовлено. Постанова
мотивована тим, що згідно з наказом від
01.06.2013 року № 865-к постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
22.03.2012 року, якою поновлено ОСОБА_1 на
посаді головного інспектора
оперативного відділу служби боротьби з
контрабандою за порушення митних
правил Львівської митниці та стягнуто
з Львівської митниці на користь ОСОБА_1
середню заробітну плату за час
вимушеного прогулу з 29.08.2011 року по
22.03.2012 року в розмірі 26 192,46 грн., було
виконано лише 01 червня 2013 року, а відтак
суд прийшов до переконання, що
позивачем правомірно заявлено вимоги
щодо стягнення на його користь
середнього заробітку за час затримки
виконання судового рішення. Разом з
тим, судом визначено суму 42379,88 грн. без
утримання прибуткового податку з
громадян (податку з доходів фізичних
осіб) й інших обов»язкових платежів,
оскільки їх справляння і сплата є
обов»язком роботодавця та працівника.

Постанову в апеляційному порядку
оскаржив відповідач, вважає, що вона
прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
висновки суду не відповідають
обставинам справи, неповно з»ясовано
обставини, що мають значення для
справи, а обставини, які суд першої
інстанції вважав встановленими, не
доведені належними та допустимими
доказами, просить постанову скасувати
та прийняти нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позову.

На обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає, що звернення ОСОБА_1
має на меті вирішення правових питань,
що виникли у зв»язку із виконанням
постанови суду від 22.03.2012 року та
захисту його прав як позивача,
підтверджених такою постановою,
зокрема права на оплату праці за час
вимушеного прогулу. З огляду на це,
розгляд заяви повинен відбуватися в
межах того самого публічно-правового
спору, тобто спору про поновлення
ОСОБА_1 на публічній службі, що був
вирішений судом, та в порядку судового
контролю за виконанням судового
рішення, що набрало законної сили.
Відтак, підстав для розгляду та
вирішення нового публічно-правового
спору за позовом ОСОБА_1 про стягненя
середнього заробітку за час затримки
виконання рішення суду про поновлення
на роботі немає. Відповідно до ч.2 ст. 235
КЗпП України при винесенні рішення про
поновлення на роботі орган, який
розглядає правовий спір, одночано
приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу або різниці в
заробітку за час виконання нижче
оплачуваної роботи, але не більш як за
один рік. Таким чином, законодавством
не передбачено можливості стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу за окремим позовом. Крім того
апелянт зазначає, що підпунктом 13
пункту 9 Положення про Державну митну
службу України, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 940 від 18.07.2007 року, визначено, що
голова Держмитслужби самостійно
призначає на посаду та звільняє з
посади працівників Служби,
регіональних митниць, митниць,
спеціалізованих митних установ та
організацій і за погодженням із
Міністром фінансів призначає на посади
та звільняє з посади керівників
регіональних митниць. Таким чином,
питання поновлення на посаді шляхом
призначення колишніх працівників
митниці на відповідні посади не
відносяться до повноважень Львівської
митниці Міндоходів та її начальника.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача та його представника,
представника відповідача, обговоривши
доводи апеляційної скарги та
заперечення на апеляційну скаргу,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановив суд, постановою
Львівського окружного
адміністративного суду від 22 березня
2012 року задоволено позов ОСОБА_1.
Визнано незаконним та скасовано наказ
Державної митної служби України № 1821-к
від 29.08.2011 року «По особовому складу
Львівської митниці» в частині
припинення перебування на державній
службі в митних органах України ОСОБА_1,
головного інспектора оперативного
відділу служби боротьби з контрабандою
та порушеннями митних правил
Львівської миниці. Поновлено ОСОБА_1 на
посаді головного інспектора
оперативного відділу служби боротьби з
контрабандою та порушеннями митних
правил Львівської миниці. Стягнуто з
Львівської митниці на користь ОСОБА_1
середню заробітну плату за час
вимушеного прогулу з 29.08.2011 року по
22.03.2012 року в розмірі 26 192, 46 грн.

Постанову в частині поновлення ОСОБА_1
на посаді та виплати середнього
заробітку у межах суми стягнення за
один місяць в розмірі 3652,69 грн. звернено
судом до негайного виконання.

Відповідно до ч. 5 ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова або ухвала суду апеляційної
інстанції набирають законної сили з
моменту проголошення, а якщо їх було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення їх копій особам,
які беруть участь у справі.

Однак, як встановлено судом, зазначене
судове рішення в частині поновлення
ОСОБА_1 на роботі було виконане лише
після винесення наказу Державної
митної служби України від 01 червня 2013
року № 865-к «По особовому складу митних
органів», відповідно до якого на
виконання постанови Львівського
окружного адміністративного суду від 22
березня 2012 року у справі № 2а-10384/11/1370
ОСОБА_1 було поновлено на посаді
головного інспектора оперативного
відділу служби боротьби з контрабандою
та порушеннями митних правил
Львівської митниці з 30.08.2011 року.

На адресу позивача головою комісії з
проведення реорганізації Львівської
митниці скеровано лист № 12.1/65-6854 від
07.06.2013 року, яким повідомлено про його
поновлення на посаді та проінформовано
про проведення реорганізації
Львівської митниці, в ході якої
передбачається скорочення чисельності
працівників, та попереджено про
можливе наступне вивільнення
відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України. З
попередженням про наступне
вивільнення ОСОБА_1 ознайомився 17.06.2013
року (а.с.23).

Таким чином, як зазначено вище,
постанова Львівського окружного
адміністративного суду від 22 березня
2012 року в частині поновлення ОСОБА_1 на
посаді головного інспектора
оперативного відділу служби боротьби з
контрабандою та порушеннями митних
правил Львівської митниці фактично
виконана Державною митною службою
України лише 01 червня 2013 року шляхом
прийняття відповідного наказу, а за
період з дня прийняття постанови суду
до дня її фактичного виконання
позивачу не оплачену заробітну плату.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Згідно ч. 1 ст. 255 цього Кодексу
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 256 цього
Кодексу постанови суду про поновлення
на посаді у відносинах публічної
служби виконуються негайно.

А згідно з ч. 2 ст. 257 цього Кодексу
судове рішення, яке набрало законної
сили або яке належить виконати негайно,
є підставою для його виконання.

Враховуючи положення наведених норм,
колегія суддів дійшла висновку, що
постанова Львівського окружного
адміністративного суду від 22 березня
2012 року про поновлення ОСОБА_1 на посаді
підлягала негайному виконанню
незалежно від наявності або
відсутності виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 235 Кодексу законів про
працю України у разі звільнення без
законної підстави працівник повинен
бути поновлений на попередні роботі
органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення
на роботі орган, який розглядає
трудовий спір, одночасно приймає
рішення про виплату працівникові
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу або різниці в заробітку за час
виконання нижче оплачуваної роботи,
але не більш як за один рік. Якщо заява
про поновлення на роботі розглядається
більше одного року не з вини
працівника, орган, який розглядає
трудовий спір, виносить рішення про
виплату середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу.

А відповідно до ст. 236 Кодексу законів
про працю України у разі затримки
власником або уповноваженим ним
органом виконання рішення органу, який
розглядав трудовий спір про поновлення
на роботі незаконно звільненого або
переведеного на іншу роботу
працівника, цей орган виносить ухвалу
про виплату йому середнього заробітку
або різниці в заробітку за час
затримки.

Таким чином, підставою для виплати
незаконно звільненому працівнику
середнього заробітку є затримка
власником або уповноваженим ним
органом виконання рішення про
поновлення на роботі.

Тому колегія суддів вважає, що
відповідач порушив вищенаведені норми
та не виконав негайно постанову суду в
частині поновлення позивача на посаді.

Враховуючи те, що на виконання
постанови Львівського окружного
адміністративного суду від 22 березня
2012 року ОСОБА_1 був поновлений на роботі
лише 01 червня 2013 року, суд першої
інстанції дійшов правильного та
обґрунтованого висновку про наявність
правових підстав для задоволення вимог
позивача про стягнення на його користь
середнього заробітку за час затримки
виконання рішення суду про поновлення
на роботі.

Як вбачається з довідки Львівської
митниці Міндоходів про середню
заробітну плату ОСОБА_1 № 5/13-216 від 09
жовтня 2013 року, середньомісячна
заробітна плата позивача за два місяці
перед звільненням з роботи становила
3652,69 грн. З урахуванням обов»язкової
сплати податку на доходи фізичних осіб
(15%) та єдиного внеску на
загальнообов»язкове державне
соціальне страхування (6,1%) сума до
виплати становить 2915,39 грн. Звідси
середньоденна заробітна плата на день
звільнення становила 178,18 грн., а з
урахуванням обов»язкової сплати
податку на доходи фізичних осіб (15%) та
єдиного внеску на загальнообов»язкове
державне соціальне страхування (6,1%)
сума до виплати становить 142,21 грн.

Як встановив суд першої інстанції, з
висновком якого погоджується колегія
суддів, на користь позивача підлягає
стягненню з Львівської митниці
Міндоходів середній заробіток за час
вимушеного прогулу внаслідок затримки
виконання рішення суду про поновлення
на роботі за період з 22 березня 2012 року
по 01 червня 2013 року у розмірі 42 379,88 грн.
згідно розрахунку, наданого
начальником УФЕРтаБО-головним
бухгалтером Львівської митниці
Міндоходів В.Д. Дайнека (а.с.66-67).

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та прийняв постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому оскаржувану
постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці
Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 14 жовтня 2013
року у справі № 813/6951/13-а за позовом
ОСОБА_1 до Львівської митниці
Міндоходів про стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий
О.М. Довгополов

Судді
В.В. Святецький

Н.М. Судова-Хомюк

Повний текст ухвали виготовлений 25.04.2014
року.