Справа № 813/2212/14
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2014-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/2212/14
о 10 год. 39 хв. м. ЛьвівЛьвівський
окружний адміністративний суд, суддя
Гавдик З.В., секретар судового
засідання Саковець Б.П., розглянувши в
судовому засіданні адміністративну
справу за адміністративним
позовом Приватного підприємства
«КАЙЛАС-К», представник - Куницька
С.В.до Головного управління
Держземагенства у Львівській області,
представник - не прибувпро визнання
протиправними дій, визнання
протиправними і скасування висновків
державної експертизи землевпорядної
Приватне підприємство «КАЙЛАС-К»
звернулося до Львівського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Головного
управління Держземагенства у
Львівській області в якому позивач
- визнати протиправними дії
відповідача щодо надання негативних
висновків державної експертизи
землевпорядної документації;
- визнати протиправними та скасувати
висновки державної експертизи
землевпорядної документації Головного
управління Держземагенства у
Львівській області, а саме:
- висновок державної землевпорядної
експертизи № 769 від 25.10.2013 року на
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки ОСОБА_2 для ведення
особистого селянського господарства,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
- висновок державної землевпорядної
експертизи № 773 від 25.10.2013 року на
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки ОСОБА_3 для ведення
особистого селянського господарства,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2;
- висновок державної землевпорядної
експертизи № 766 від 25.10.2013 року на
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки ОСОБА_4 для ведення
особистого селянського господарства,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2;
- висновок державної землевпорядної
експертизи № 772 від 25.10.2013 року на
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки ОСОБА_5 для ведення
особистого селянського господарства,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2;
- висновок державної землевпорядної
експертизи № 768 від 25.10.2013 року на
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки ОСОБА_6 для ведення
особистого селянського господарства,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3
- висновок державної землевпорядної
експертизи № 782 від 25.10.2013 року на
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки ОСОБА_7 для ведення
особистого селянського господарства,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2;
- висновок державної землевпорядної
експертизи № 767 від 25.10.2013 року на
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки ОСОБА_8 для ведення
особистого селянського господарства,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2;
- висновок державної землевпорядної
експертизи № 770 від 25.10.2013 року на
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки ОСОБА_9 для ведення
особистого селянського господарства,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2;
- висновок державної землевпорядної
експертизи № 771 від 25.10.2013 року на
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки ОСОБА_10 для ведення
особистого селянського господарства,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
- висновок державної землевпорядної
експертизи № 781 від 25.10.2013 року на
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки ОСОБА_11 для ведення
особистого селянського господарства,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3
- висновок державної землевпорядної
експертизи № 779 від 25.10.2013 року на
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки ОСОБА_12 для ведення
особистого селянського господарства,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4
- висновок державної землевпорядної
експертизи № 777 від 25.10.2013 року на
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки ОСОБА_13 для ведення
особистого селянського господарства,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5
- висновок державної землевпорядної
експертизи № 778 від 25.10.2013 року на
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки ОСОБА_14 для ведення
особистого селянського господарства,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
висновки експертизи щодо проектів
землеустрою є протиправними,
необґрунтованими та такими, що не
відповідають чинному законодавству.
Висновок державної експертизи щодо
реєстрації акту прийому-здачі межових
знаків на зберігання та підписання
власниками/землекористувачами
земельних ділянок є протиправним,
оскільки Наказом Державного комітету
України № 376 від 18.05.2010 року «Про
затвердження Інструкції про
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) та їх закріплення межовими
знаками» не встановлено реєстрацію
актів прийому-передачі межових знаків
на зберігання, а також таке
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) здійснюється на
підставі розробленої та затвердженої
технічної документації щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) або проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки. Щодо підписання суміжними
власниками/землекористувачами
земельних ділянок акту
прийому-передачі межових знаків на
зберігання позивач вказує, що дані
земельні ділянки не мали присвоєного
кадастрового номера, а отже не були
Щодо висновків про відсутність в
проекті землеустрою, кадастровому
плані та висновку відділу
Держземагенства у Пустомитівському
районі відомостей про категорії земель
згідно ст. 19 ЗК України, Закону України
«Про Державний земельний кадастр» та
додатку 11 Порядку ведення Державного
земельного кадастру, з яких
відноситься земельна ділянка, позивача
зазначає, що згідно п. 65 Постанови КМ
України № 1051 від 17.10.2012 року «Про
затвердження Порядку ведення
Державного земельного кадастру»,
кадастровий план земельної ділянки
складається в електронній та паперовій
формі у масштабі, який забезпечує
обов'язкове чітке відображення
відомостей, визначених статтею 34
Закону України «Про Державний
земельний кадастр», у якій не
зазначено про категорію земель. Також
визначення категорії земель, як
зазначає позивач, не відноситься до
сфери його компетенції.
Позивач також зазначає, що у
відповідності до вимог п. 3.8. Інструкції
про встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) та їх закріплення межовими
знаками, а також ст. 55 Закону України «
Про землеустрій» на бажання власника
межові знаки не закріплюються,
оскільки межі земельної ділянки
збігаються в натурі (на місцевості) з
умовною межею, що спростовує висновок
відповідача про відсутність межових
знаків на земельній ділянці та не
подання списку таких до акту
прийому-передачі на зберігання.
Також на думку позивача, проекти
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у межах населеного пункту або
земельної ділянки за межами населеного
пункту, на якій розташовано об'єкт
будівництва або планується
розташування такого об'єкта, подається
також на погодження до структурних
підрозділів районних, Київської та
Севастопольської міських державних
адміністрацій у сфері містобудування
та архітектури, а якщо місто не входить
до території певного району - до
виконавчого органу міської ради у
сфері містобудування та архітектури, а
у разі якщо такий орган не утворений -
до органу виконавчої влади АРК з питань
містобудування та архітектури чи
структурного підрозділу обласної
державної адміністрації з питань
містобудування та архітектури. З
врахуванням вищевказаного, погодження
структурного підрозділу районної
державної адміністрації у сфері
містобудування та архітектури для
земель сільськогосподарського
призначення законодавством, на думку
позивача, не вимагається, у зв'язку з
чим позивач вважає, що вимоги
вибіркової державної експертизи
Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала
повністю, просила позов задоволити
повністю з підстав зазначених у
Відповідач прибуття повноважного
представника в судове засідання не
забезпечив, причини неприбуття не
повідомив, заперечення на позовну
заяву не подав, хоча був належним чином
повідомлений про дату, час та місце
проведення судового засідання, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення за №
Заслухавши пояснення представника
позивача, безпосередньо, всебічно,
повно та об'єктивно дослідивши наявні у
справі докази, давши їм оцінку, суд
03.09.2013 року першим заступником
начальника головного управління
Держземагенства у Львівській області
скеровано позивачу листа з вимогою про
направлення на проведення вибіркової
державної експертизи примірники
документацій із землеустрою.
25.10.2013 року відділом державної
землевпорядної експертизи Головного
управління Держземагенстсва у
Львівській області надано висновки
державної експертизи поданої
землевпорядної документації,
затвердженої першим заступником
начальника головного управління
Держземагенства у львівській області з
підсумковою оцінкою якості
розглянутої документації, у якій
зазначено, що подані на державну
землевпорядну експертизу проекти із
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок не відповідають вимогам
чинного законодавства України,
встановленим нормам і правилам та
оцінюються негативно і не
Спірні правовідносини регулюються
Конституцією України, Земельним
кодексом України, Законом України «Про
землеустрій» № 858-IV від 22.05.2003 року із
змінами і доповненнями, Інструкцією
про встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) та їх закріплення межовими
знаками, затвердженої Наказом
Державного комітету України із
земельних ресурсів від 18.05.2010 року за №
376 із змінами і доповненнями, Кодексом
адміністративного судочинства
Згідно ст. 19 Конституції України,
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Згідно ч. 1 ст. 19 Земельного кодексу
України, землі України за основним
цільовим призначенням поділяються на
а) землі сільськогосподарського
б) землі житлової та громадської
в) землі природно-заповідного та іншого
природоохоронного призначення;
г) землі оздоровчого призначення;
ґ) землі рекреаційного призначення;
д) землі історико-культурного
е) землі лісогосподарського
є) землі водного фонду;
ж) землі промисловості, транспорту,
зв'язку, енергетики, оборони та іншого
Згідно ч. 2 ст. 186-1 Земельного кодексу
України, проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у межах
населеного пункту або земельної
ділянки за межами населеного пункту, на
якій розташовано об'єкт будівництва
або планується розташування такого
об'єкта, подається також на погодження
до структурних підрозділів районних,
Київської та Севастопольської міських
державних адміністрацій у сфері
містобудування та архітектури, а якщо
місто не входить до території певного
району, - до виконавчого органу міської
ради у сфері містобудування та
архітектури, а в разі, якщо такий орган
не утворений, - до органу виконавчої
влади Автономної Республіки Крим з
питань містобудування та архітектури
чи структурного підрозділу обласної
державної адміністрації з питань
містобудування та архітектури.
Згідно ст. 50 Закону України «Про
землеустрій», проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
розробляється у разі формування нової
земельної ділянки (крім поділу та
об'єднання) або зміни цільового
призначення земельної ділянки.
Проекти землеустрою щодо відведення
земельних ділянок погоджуються та
затверджуються в порядку,
встановленому Земельним кодексом
Проекти землеустрою щодо відведення
земельних ділянок включають:
- завдання на розроблення проекту
- пояснювальну записку;
- копію клопотання (заяви) про надання
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки (у разі формування та/або зміни
цільового призначення земельної
ділянки за рахунок земель державної чи
комунальної власності);
- рішення Верховної Ради Автономної
Республіки Крим, Ради міністрів
Автономної Республіки Крим,
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування
про надання дозволу на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки (у випадках,
передбачених законом);
- письмову згоду землевласника
(землекористувача), засвідчену
нотаріально (у разі викупу (вилучення)
земельної ділянки в порядку,
встановленому законодавством), або
рішення суду;

- довідку з державної статистичної
звітності про наявність земель та
розподіл їх за власниками земель,
землекористувачами, угіддями;

- матеріали геодезичних вишукувань та
землевпорядного проектування (у разі
формування земельної ділянки);

- відомості про обчислення площі
земельної ділянки (у разі формування
земельної ділянки);

- копії правовстановлюючих документів
на об'єкти нерухомого майна,
розташовані на земельній ділянці (за
наявності таких об'єктів);

- розрахунок розміру втрат
сільськогосподарського та
лісогосподарського виробництва (у
випадках, передбачених законом);

- розрахунок розміру збитків власників
землі та землекористувачів (у випадках,
передбачених законом);

- акт приймання-передачі межових знаків
на зберігання (у разі формування
земельної ділянки);

- акт перенесення в натуру (на
місцевість) меж охоронних зон, зон
санітарної охорони, санітарно-захисних
зон і зон особливого режиму
використання земель за їх наявності (у
разі формування земельної ділянки);

- перелік обмежень у використанні
земельних ділянок;

- викопіювання з кадастрової карти
(плану) або інші графічні матеріали, на
яких зазначено бажане місце
розташування земельної ділянки (у разі
формування земельної ділянки);

- кадастровий план земельної ділянки;

- матеріали перенесення меж земельної
ділянки в натуру (на місцевість) (у разі
формування земельної ділянки);

- матеріали погодження проекту
землеустрою.

Згідно п. 2.8. Інструкції про
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) та їх закріплення межовими
знаками, технічна документація із
землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості), крім іншого, включає - акт
прийомки-передачі межових знаків на
зберігання, який включається до
документації із землеустрою після
виконання робіт із встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) та закріплення їх межовими
знаками (додаток 2).

Згідно п. 3.14. цієї ж Інструкції,
передача межових знаків на зберігання
власнику (користувачу) земельної
ділянки здійснюється за актом
прийомки-передачі межових знаків на
зберігання.

Стаття 70 КАС України встановлює
правила належності доказів, які
визначають об'єктивну можливість
доказу підтверджувати обставину, що
має значення для вирішення справи, а
також правила допустимості доказів, що
визначають легітимну можливість
конкретного доказу підтверджувати
певну обставину у справі. Предметом
доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 КАС
України, є обставини (факти), якими
обґрунтовуються позовні вимоги чи
заперечення та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.

Згідно ст. 11 КАС України, суд розглядає
адміністративні справи не інакше як за
позовною заявою, поданою відповідно до
цього ж Кодексу, і не може виходити за
межі позовних вимог.

Судом не враховуються обґрунтування
позивачем та його представником
позовних вимог про визнання
протиправними дій відповідача щодо
надання негативних висновків
державної експертизи землевпорядної
документації, оскільки за своєю
юридичною природою дії, зокрема, дії
посадової особи є здійснення такою
особою своїх обов'язків у межах наданих
чинним законодавством повноважень чи
всупереч їм. Так, повноваження
посадових осіб відповідача визначені
Законом України «Про державну
експертизу землевпорядної
документації» та Методикою проведення
державної експертизи землевпорядної
документації, затвердженою наказом
Державного комітету України по
земельних ресурсах № 391 від 03.12.2004 року
якими передбачено право посадових осіб
на проведення експертизи
землевпорядної документації та
підготовку висновку.

Відсутність обґрунтувань в спірних
висновках, про які вказувала
представник позивача не є доказом
протиправності саме дій відповідача.

Позивач, представник позивача не
надали суду жодних належних та
допустимих доказів на підтвердження
обставин що дії відповідача
породжують, змінюють або припиняють їх
права та обов'язки у сфері
публічно-правових відносин. Відтак,
позовні вимоги в цій частині не
підлягають задоволенню.

Судом також не враховуються
обґрунтування позивачем та його
представником позовних вимог щодо
протиправності висновків державної
землевпорядної експертизи через
зобов'язання зареєструвати акт
прийому-передачі межових знаків на
зберігання та підписати суміжними
власниками/землекористувачами
земельних ділянок, оскільки
законодавцем чітко передбачено, що
технічна документація із землеустрою
щодо встановлення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості),
включає акт (акти) прийомки-передачі
межових знаків на зберігання.

З наданих представником позивача в
обґрунтування позовних вимог копій
проектів землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у власність в
кількості 13 штук, у яких містяться
копії актів прийому-передачі межових
знаків на зберігання вбачається, однак
у таких актах відсутня дата їх
складання, такі є незареєстрованими та
відсутні підписи
власників/користувачів суміжних
земельних ділянок. Належних та
допустимих доказів на спростування
висновків державної землевпорядної
експертизи позивач, представник
позивача суду не надали.

Статтею 50 Закону України «Про
землеустрій» передбачено перелік
документів які включаються до проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок, серед яких входить довідка з
державної статистичної звітності про
наявність земель та розподіл їх за
власниками земель, землекористувачами,
угіддями.

Серед документів, які включені до
проектів землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у власність наданих
суду, наявні довідки про погодження
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки громадянам для
ведення особистого селянського
господарства на території відповідних
населених пунктів, підписаних
начальником відділу ДЗА у
Пустомитівському районі. Представник
позивача, на запитання суду, пояснила,
що усі надані довідки у поданих
проектах землеустрою є ідентичними та
містять інформацію про наявність
земель та розподіл їх за власниками
земель, землекористувачами, угіддями,
однак судом такі не враховуються,
оскільки згадані довідки складені
01.01.2013 року, а заяви фізичних осіб до
позивача на виготовлення проектів
землеустрою підписані в лютому 2013 року,
відтак зазначені позивачем довідки не
є належними доказами та не мають
відношення до вищевказаних проектів
землеустрою.

Судом також не враховуються
обґрунтування позивачем та його
представником протиправності спірних
висновків експертизи щодо обов'язку
наведення в проекті землеустрою,
кадастровому плані та у висновку
Відділу Держземагенства у
Пустомитівському районі № 562 від 15.08.2013
року відомостей щодо категорії земель,
через те, що чинним законодавством не
покладено на позивача обов'язку
зазначення таких відомостей у
вищевказаних документах, оскільки
фізичними особами вказані документи
позивачу не подавались, відповідно
такі документи надавались позивачу в
процесі виконання ним заяв про
виготовлення проекту землеустрою, що
по суті не звільняє позивача від
дотримання вимог чинного
законодавства при виготовлені проекту
землеустрою. Отримання позивачем в
процесі виконання заяв фізичних осіб
про виготовлення проектів землеустрою
документів без необхідної інформації
не позбавляло права позивача вимагати
виконання вимог законодавства від усіх
суб'єктів надання такої інформації.

Судом не враховуються обґрунтування
позивачем та його представником
протиправності спірних висновків
експертизи щодо відсутності у актах
прийому-передачі межових знаків на
зберігання списку межових знаків,
переданих на зберігання, оскільки
Додатком 2 до Інструкції про
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) та їх закріплення межовими
знаками чітко передбачено, що список
межових знаків, переданих на
зберігання є невід'ємною частиною акту
прийомки-передачі таких знаків. Серед
наданих суду проектів землеустрою,
списки межових знаків у відповідних
актах є відсутні, що є порушенням вимог
Інструкції про встановлення
(відновлення) меж земельних ділянок в
натурі (на місцевості) та їх
закріплення межовими знаками.

Обґрунтування позивача та його
представника протиправності висновків
державної землевпорядної експертизи в
частині відсутності погодження
структурними підрозділами районних
державних адміністрацій у сфері
містобудування та архітектури
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок у межах населеного
пункту, оскільки у відповідності до
вимог ч. 2 ст. 186-1 ЗК України, проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у межах населеного пункту
подається також на погодження до
структурних підрозділів районних,
Київської та Севастопольської міських
державних адміністрацій у сфері
містобудування та архітектури.

З наданих суду проектів землеустрою
вбачається, що такі розроблені на
земельні ділянки які розташовані в
межах сіл Містки, Полянка, Лани,
Шоломинь, Звенигород, Гуменець
Пустомитівського району Львівської
області, однак не є погоджені у
структурних підрозділах районних
державних адміністраціях у сфері
містобудування та архітектури.
Належних та допустимих доказів на
підтвердження подання позивачем
вказаних проектів землеустрою на
погодження до відповідних органів,
суду не надано.

Жодних інших належних та допустимих
доказів в обґрунтування позовних вимог
позивачем, представником позивача суду
не надано.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, що дає
підстави вважати про відповідність
висновків державної експертизи
землевпорядної документації вимогам
чинного законодавства. Докази подані
позивачем не переконують в
обґрунтованості позовних вимог.

Згідно ст. 49, 70 КАС України, сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, а відтак
зобов'язані обґрунтовувати належність
та допустимість доказів для
підтвердження своїх вимог або
заперечень, що позивачем зроблено не
було.

Таким чином, з врахуванням положень ст.
162 КАС України, позовні вимоги
Приватного підприємства «КАЙЛАС-К» до
Головного управління Держземагенства
у Львівській області про визнання
протиправними дій, визнання
протиправними і скасування висновків
державної експертизи землевпорядної
документації, задоволенню не
підлягають.

Згідно ст. 94 КАС України, судові витрати
та витрати на правову допомогу
покладають на позивача.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 159-163, 167 КАС
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

2. Постанова суду першої інстанції може
бути оскаржена до Львівського
апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього ж Кодексу
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень
було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо в суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду першої інстанції,
набирає законної сили у порядку та
строки згідно ст. 254 КАС України.

Постанова складена у повному обсязі
12.05.2014 року.

Суддя
Гавдик З.В.