Справа № 2-а-7995/10/1570
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2014 року
м. Київ К/9991/9928/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Карася О.В.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси

на постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 26 січня 2011
року

у справі № 2а-7995/10/1570

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у
Приморському районі м. Одеси

про скасування рішень про застосування
штрафних (фінансових) санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі
- ФОП ОСОБА_3; позивач)
звернувся до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Приморському районі м. Одеси (далі - ДПІ
у Приморському районі м.
Одеси; відповідач) про скасування
рішень № від 12 квітня 2010 року та
№ від 12 квітня 2010 року про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 21 вересня
2010 року в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції
мотивовано правомірністю застосування
податковим органом до позивача сум
штрафних (фінансових) санкцій
оскаржуваними рішеннями.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивач оскаржив її в
апеляційному порядку.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 26 січня
2011 року апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_3
задоволено, постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 21
вересня 2010 року скасовано та прийнято
нову постанову, якою адміністративний
позов задоволено. Скасовано рішення
№ від 12 квітня 2010 року та №
від 12 квітня 2010 року про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням у справі, відповідач оскаржив
його в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі, з
посиланням на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального права ставиться питання
про скасування постанови Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 26 січня 2011 року та залишення без
змін постанови Одеського окружного
адміністративного суду від 21 вересня
2010 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що посадовими особами
Державної податкової адміністрації в
Одеській області проведено перевірку
крамниці, що належить позивачу, з
питань дотримання суб'єктами
господарювання порядку проведення
розрахунків за товари (послуги), вимог з
регулювання обігу готівки, наявності
торгових патентів і ліцензій, за
результатами якої складено акт
№ 1571/15/32/23/НОМЕР_3 від 31 березня
2010 року.

На підставі зазначеного акту перевірки
відповідачем прийнято рішення
№ від 12 квітня 2010 року, яким до
позивача застосовано суму штрафних
(фінансових) санкцій в розмірі 260 060,00
грн., та рішення № від
12 квітня 2010 року, яким до позивача
застосовано суму штрафних (фінансових)
санкцій в розмірі 10 000,00 грн.

Перевіркою встановлено порушення ФОП
ОСОБА_3 пункту 12 статті 3 Закону України
від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин; далі
- Закон № 265/95-ВР) з огляду на
незабезпечення ведення обліку
товарно-матеріальних цінностей за
місцем їх реалізації на загальну суму в
розмірі 130 030,00 грн.

Також, контролюючий орган дійшов
висновку про порушення
позивачем пункту 2.6 глави 2 Положення
про ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 15
грудня 2004 року № 637, (далі - Положення) у
зв'язку з неоприбуткуванням готівкових
коштів в загальному розмірі 2 000,00 грн. в
книзі обліку доходів і витрат.

Задовольняючи адміністративний позов,
суд апеляційної інстанції виходив з
наступних мотивів, з якими
погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до пункту 12 статті 3
Закону № 265/95-ВР суб'єкти
господарювання, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

Статтею 6 Закону № 265/95-ВР
передбачено, що облік товарних запасів
фізичною особою - суб'єктом
підприємницької діяльності ведеться у
порядку, визначеному чинним
законодавством, а юридичною особою (її
філією, відділенням, іншим
відокремленим підрозділом) - у порядку,
визначеному відповідним національним
положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку. Облік ведеться
з урахуванням особливостей,
встановлених для суб'єктів малого
підприємництва. Обов'язок із ведення
обліку товарних запасів не
застосовується до осіб, які відповідно
до законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку придбаних або проданих товарів.

Згідно з пунктом 6 статті 9 Закону
№ 265/95-ВР реєстратори розрахункових
операцій та розрахункові книжки не
застосовуються при продажу товарів
(наданні послуг) суб'єктами
підприємницької діяльності-фізичними
особами, оподаткування доходів яких
здійснюється відповідно до
законодавства з питань оподаткування
суб'єктів малого підприємництва (в тому
числі шляхом отримання свідоцтва про
сплату єдиного податку), якщо такі
суб'єкти не здійснюють продаж
підакцизних товарів (крім пива на
розлив), за умови ведення такими
особами книг обліку доходів і витрат у
порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України за поданням
державного органу, уповноваженого
провадити державну регуляторну
політику.

Аналіз наведених вище норм дає
підстави для висновку про те, що
обов'язок ведення обліку товарних
запасів не міг бути покладений на
суб'єктів підприємницької
діяльності-фізичних осіб, які
здійснювали підприємницьку діяльність
за спрощеною системою оподаткування
відповідно до Указу Президента України
від 03 липня 1998 року № 727/98
«Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва» (в редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин).

При цьому, як вбачається з підпункту 2.2.6
пункту 2.2 розділу 2 акту перевірки №
1571/15/32/23/НОМЕР_3 від 31 березня 2010 року,
який є носієм доказової інформації, на
момент проведення контролюючим
органом перевірки
ФОП ОСОБА_3 останній був платником
єдиного податку, а відтак в
розглядуваній ситуації відсутні
підстави для застосування до нього
штрафних (фінансових) санкцій за
порушення пункту 12 статті 3 Закону №
265/95-ВР.

Пунктом 1.2 глави 1 Положення
визначено, що оприбуткування готівки -
це проведення підприємствами і
підприємцями обліку готівки в касі на
повну суму її фактичних надходжень у
касовій книзі, книзі обліку доходів і
витрат, книзі обліку розрахункових
операцій; книга обліку доходів і витрат
- це документ установленої форми, що
застосовується відповідно до
законодавства України для
відображення руху готівки. Форму
відповідної книги обліку доходів і
витрат установлено Державною
податковою адміністрацією України.

Відповідно до пункту 2.6 глави 2
Положення уся готівка, що надходить до
кас, має своєчасно (у день одержання
готівкових коштів) та в повній сумі
оприбутковуватися.

Підприємствам, яким Законом № 265/95-ВР
надано право проводити розрахунки
готівкою із споживачами без
використання реєстратора
розрахункових операцій та
розрахункової книжки і специфіка
функціонування яких унеможливлює
оформлення ними кожної операції
касовим ордером (продаж проїзних і
перевізних документів; білетів
державних лотерей; квитків на
відвідування культурно-спортивних і
видовищних закладів тощо),
дозволяється оприбутковувати готівку
наприкінці робочого дня за сукупністю
операцій у цілому за робочий день з
оформленням касовими документами і
відображенням у відповідній книзі
обліку.

Суми готівки, що оприбутковуються,
мають відповідати сумам, визначеним у
відповідних касових (розрахункових)
документах.

Згідно з пунктом 1 Порядку ведення
книги обліку доходів і витрат,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 26 вересня 2001 року
№ 1269, (далі - Порядок) книга
обліку доходів і витрат ведеться
суб'єктами підприємницької
діяльності-фізичними особами,
оподаткування доходів яких
здійснюється згідно із законодавством
з питань оподаткування суб'єктів
малого підприємництва (у тому числі
шляхом отримання свідоцтва про сплату
єдиного податку), а також особами, які
мають пільговий торговий патент для
продажу товарів (крім підакцизних)
(надання послуг) відповідно до
законодавства з питань патентування
деяких видів підприємницької
діяльності, якщо такі особи не є
платниками податку на додану вартість
згідно із законодавством.

Пунктом 5 Порядку передбачено, що
суб'єктом підприємницької діяльності
до книги обліку доходів і витрат
заносяться такі відомості: порядковий
номер запису; дата здійснення операції,
пов'язаної з проведеними витратами
і/або отриманим доходом; сума витрат за
фактом їх здійснення, в тому числі
заробітна плата найманого працівника;
сума вартості товарів, отриманих для їх
продажу (надання послуг); сума виручки
від продажу товарів (надання послуг) - з
підсумком за день.

Таким чином, оприбуткування готівки
суб'єктом малого
підприємництва-фізичною особою, якому
надано право проводити розрахунки
готівкою із споживачами без
використання реєстратора
розрахункових операцій та
розрахункової книжки, передбачає,
зокрема, відображення ним у книзі
обліку доходів і витрат усієї суми
отриманої виручки. Водночас чинним на
час виникнення спірних правовідносин
законодавством не передбачено
обов'язку суб'єкта підприємницької
діяльності оприбутковувати готівкові
кошти після кожної операції окремо, а
встановлено обов'язок вчинення таких
дій кожного дня, тобто за результатами
робочого дня.

З огляду на викладене, у контролюючого
органу не було правових підстав для
кваліфікації як неоприбуткованих у
книзі обліку доходів і витрат
готівкових коштів в розмірі 2 000,00 грн.,
виявлених на місці проведення
розрахунків 30 березня 2010
року о 15 год. 15 хв.

За наведених обставин, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 26 січня 2011 року такою, що
прийнята з правильним застосуванням
норм матеріального та процесуального
права, а тому суд касаційної інстанції
не знаходить підстав, які могли б
призвести до її зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Приморському районі
м. Одеси відхилити, а постанову
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 26 січня 2011
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, встановленими главою 3
розділу IV Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Голубєва Г.К.

Карась О.В.