Справа № 2-а-381/20/13
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2014-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
У Х В А Л А

Іменем України

25 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Федотов І.В.

суддів: Аліменко В.О.; Епель О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління соціального захисту
населення Фастівської районної
державної адміністрації Київської
області на постанову Фастівського
міськрайонного суду Київської області
від 26.02.2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Фастівської
районної державної адміністрації
Київської області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Фастівського
міськрайонного суду Київської області
від 26.02.2013 року позов задоволено.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції відповідач подав
апеляційну скаргу в якій просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нове рішення про відмову в
задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції-без змін,
виходячи із наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
позивач є учасників ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії та
інвалідом ІІ групи і має право на
отримання щорічної допомоги на
оздоровлення відповідно статті 48
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та на пільги, встановлені
законодавством України для ветеранів
війни-інвалідів війни.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті
48 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
1 категорії, ІІ група інвалідності,
передбачена щорічна допомога на
оздоровлення виплачується у розмірі
п'яти мінімальних заробітних плат.

Розмір мінімальної заробітної плати
встановлюється Верховною Радою
України за поданням Кабінету Міністрів
України не рідше одного разу на рік у
законі про Державний бюджет України з
урахуванням пропозицій, вироблених
шляхом переговорів, представників
професійних спілок, власників або
уповноважених ними органів, які
об'єдналися для ведення колективних
переговорів і укладення генеральної
угоди, та переглядається залежно від
зміни розміру прожиткового мінімуму
для працездатних осіб (стаття 10 ЗУ «Про
оплату праці»).

Здійснення виплат на підставі
постанови КМУ від 12.07.2005 року № 562
суперечить принципу законності, статі
19, 92 Конституції України та наведеним
вище нормам законів.

Закон України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
від 22.10.1993 року №3551-XII, який набрав
чинності 01.01.1994 року, визначає правовий
статус ветеранів війни, забезпечує
створення належних умов для їх
життєзабезпечення, сприяє формуванню в
суспільстві шанобливого ставлення до
них. Стаття 13 наведеного закону
передбачає пільги інвалідам війни.

Законом України "Про внесення змін до
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
від 25 грудня 1998 року N 367-XIV статтю 13
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
доповнено частиною четвертою такого
змісту:

"Щорічно до 5 травня інвалідам війни
виплачується разова грошова допомога у
розмірах: інвалідам I групи - десять
мінімальних пенсій за віком; II групи -
вісім мінімальних пенсій за віком; III
групи - сім мінімальних пенсій за
віком".

У зв'язку із прийняттям Закону України
"Про внесення змін до Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту" від 4 липня 2002
року №52-IV, частину четверту слід
вважати п'ятою.

Підпунктом "б" підпункту 2 пункту 20
розділу II Закону України "Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України" від 28.12.2007 р. №107-VI, який
набрав чинності 01.01.2008 року, текст ч. 5
ст. 13 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" змінено та
викладено в новій редакції: "Щорічно до
5 травня інвалідам війни виплачується
разова грошова допомога у розмірах, які
визначаються Кабінетом Міністрів
України в межах бюджетних призначень,
встановлених законом про Державний
бюджет України".

Але Рішенням Конституційного Суду
України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008 зміни,
внесені підпунктом "б" підпункту 2
пункту 20 розділу II Закону України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними) та
відповідно до п. 5 резолютивної частини
рішення втрачають чинність з дня
ухвалення Конституційним Судом
України цього Рішення, тобто з 22 травня
2008 року.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів
України від 04.04.2011 № 341 "Про розміри
разової грошової допомоги, що
виплачується у 2011 році відповідно до
Законів України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
та "Про жертви нацистських
переслідувань" установлено, що у 2011
році виплата разової грошової
допомоги, передбаченої Законом України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту", ветеранам
війни-інвалідам ІІ групи здійснюється
у розмірі 900 гривень.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Згідно з пунктом 6 частини першої
статті 92 Конституції України виключно
законами визначаються, зокрема, основи
соціального захисту, а її статтею 75
встановлено, що єдиним органом
законодавчої влади в Україні є
парламент-Верховна Рада України.

Таким чином, виходячи із загальних
засад пріоритетності законів над
підзаконними нормативними актами
колегія суддів вважає, що при
розв'язанні таких спорів застосуванню
підлягають положення Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту" в редакції яка
діяла до внесення змін Законом України
"Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" від 28.12.2007
р. №107-VI.

Колегія суддів зазначає, що Закон
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" має
вищу юридичну силу в порівняні з
постановою Кабінету Міністрів України
від 04.04.2011 № 341 "Про розміри разової
грошової допомоги, що виплачується у 2011
році відповідно до Законів України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" та "Про жертви
нацистських переслідувань", та є
пріоритетним у застосуванні.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що позивач має
право на отримання щорічної разової
грошової допомоги до 5 травня у розмірі
восьми мінімальних пенсій за віком як
інвалід ІІ групи за 2011 рік.

При цьому, розмір мінімальної пенсії за
віком визначений у абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", згідно
якої мінімальна пенсія за віком
дорівнює прожитковому мінімуму,
встановленому для осіб, що втратили
працездатність.

Положення ч. 5 ст. 13 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" містять пряму
вказівку, що під час визначення розміру
такої пенсії за основу їх обчислення як
розрахункова величина береться
мінімальна пенсія за віком.

Крім того, будь-яким іншим законом, крім
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", мінімальний розмір
пенсії не встановлений, у зв'язку з чим
відсутні підстави не застосовувати для
розрахунку пенсії розмір мінімальної
пенсії за віком, встановлений абз. 1 ч. 1
ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновки суду першої
інстанції, викладені в постанові та не
можуть бути підставами для її
скасування.

Відповідно до частини 1 статті 200 КАС
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
суду першої інстанції ухвалена з
дотриманням норм матеріального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції, у зв'язку з чим підстави для
скасування постанови суду першої
інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
соціального захисту населення
Фастівської районної державної
адміністрації Київської області
залишити - без задоволення, а постанову
Фастівського міськрайонного суду
Київської області від 26.02.2013 року- без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення, є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Федотов І.В.

Судді:
Аліменко В.О.

Епель О.В.