Справа № 2а-886/12/1370
Суддя: Гінда О.М.
Дата ухвалення: 2014-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2014 року
№ 9104/129216/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:
Гінди О.М.

суддів:
Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційні
скарги Відкритого акціонерного
товариства «Дрогобицький
машинобудівний завод» та Дрогобицької
об'єднаної державної податкової
інспекції Львівської області
Державної податкової служби на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 11 червня 2012
року у справі за адміністративним
позовом Відкритого акціонерного
товариства «Дрогобицький
машинобудівний завод» до Дрогобицької
об'єднаної державної податкової
інспекції Львівської області
Державної податкової служби про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

встановив:

30.01.2012 позивач - ВАТ «Дрогобицький
машинобудівний завод» звернувся в суд
із адміністративним позовом до
відповідача - ДПІ у Дрогобицькому
районі Львівської області (в
подальшому реорганізована у
Дрогобицьку ОДПІ Львівської області
ДПС) в якому, з урахуванням заяви про
зміну позовних вимог, просить визнати
протиправними та скасувати повністю
податкові повідомлення-рішення від
23.06.2011 № , № та № , а №
в частині не утриманого та не
перерахованого податку з доходів
фізичних осіб в сумі 1842,75 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що висновки акта
перевірки щодо порушення п. 1.3 «д», п. 1.6,
п. 1.8 ст. 1, пп. 4.2.1 п. 4.2 ст. 4, пп. 4.2.9 «г», пп.
4.3.20, п. 4.2, 4.3. ст. 4, пп. 6.1.1 п. 6.1. ст. 6, пп. 6.5.1
п. 6.5 ст. 6, пп. 8.1.1, п. 8.1 ст. 8, пп. 9.10.1 «б»,
пп. 9.10.1, пп. 9.10.2 «б», пп. 9.10.2, пп. 9.10.3 п. 9.10.
ст. 9, п. 19.2.а ст. 19 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб»
позивач вважає неправомірними в
частині надання фізичній особі ОСОБА_1
матеріального блага у вигляді різниці
фактичної ціни та ціни реалізації
вагону-будинку (спальний) в сумі 12285 грн,
в результаті чого недоутримано податку
з доходів фізичних осіб в сумі 1842,75 грн.
На момент продажу вказаній фізичній
особі, вагон-будинок (спальний) був
уцінений з 17604 грн до 12285 грн із різниці
в ціні, тобто суми уцінки, позивач
утримав та сплатив розмір ПДВ 2047,40 грн,
податок на прибуток 2559,20 грн. Відтак, на
думку позивача для фізичної особи
ОСОБА_1 в момент реалізації вартість
товару складала саме 5319 грн, а тому
зазначена фізична особа не одержала
матеріальних благ.

Висновки акта перевірки щодо порушення
ст. 5, ст. 7, ст. 13, ст. 14, ст. 23 Закону
України «Про плату за землю», Рішення
ХХІХ сесії V скликання Дрогобицької
міської ради Львівської області від
25.06.2009 за № 880 позивач вважає
неправомірними з підстав, що
постановою Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 16.12.2011 у справі № 2а-880/11
позов ВАТ «Дрогобицький
машинобудівний завод» задоволено в
частині, визнання незаконним та
нечинним рішення Дрогобицької міської
ради від 25.06.2009 за № 880 «Про
затвердження грошової оцінки земель м.
Дрогобича». Вказана постанова залишена
без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 30.03.2012.

Щодо висновків акта перевірки в
порушення п. 4.1. ст. 4, пп. 6.1.1 п. 6.1, пп. 7.3.1
п. 7.3, пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість», а
також пп. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4, п. 5.1, пп. 5.2.1 п. 5.2,
пп. 5.3.9 п. 5.3, п. 5.9. ст. 5, пп. 8.4.4 п. 8.4. ст. 8,
пп. 11.2.1 п. 11.2, пп. 11.3.1 п. 11.3 ст. 11 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», такі на думку позивача є
неправомірними, оскільки відсутні
підстави для нарахування орендної
плати за тимчасове користування
основними фондами переданими в найм
(оренду) в період з квітня по грудень 2010
року. Відтак, до обсягу поставки не
включалось вартість послуг, тому
твердження відповідача щодо заниження
ПДВ в сумі 9000 грн безпідставне.
Процедура повернення майна з-під найму
(оренди) та наявної заборгованості
перебуває в провадженні справи № 26/144/07
про банкрутство ТОВ «ПОСТУЛАТ» у
Господарському суді Запорізької
області. Крім цього, позивач вказує, що
висновки податкового органу про
безпідставність формування
податкового кредиту через відсутність
операцій у межах господарської
діяльності з контрагентами, а саме:
ТзОВ «Елтіс-Маркет», ТзОВ
«За-Стройбуд», ТзОВ «Інтерсана», ТзОВ
«Мет-Сервіс-Постач», ПП «ЮпіТ», ТзОВ
«Торгметал-КД», ПП «ТАС-Монтаж», ТзОВ
«АРЕОПАГ», є безпідставними, оскільки
всі господарські операції
здійснювалися відповідно до вимог
чинного законодавства та підтверджені
належними первинними документами, щодо
формування податкового кредиту.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 11.06.2012 позов
задоволено частково. Визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення № від 23.06.2011
року. У задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

Із цією постановою суду першої
інстанції не погодився позивач
(апелянт 1) і відповідач (апелянт 2) та
оскаржили її в апеляційному порядку.

Апелянт 1 вважає, що постанова суду
першої інстанції в частині відмови у
задоволенні позову прийнята з неповним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи та з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, а тому просить прийняти
постанову, якою позов задовольнити у
повному обсязі. Доводи апеляційної
скарги апелянт 1 наводить ті ж, що у
поданому ним адміністративному позові.

Апелянт 2 вважає, що постанова суду
першої інстанції в частині задоволення
позову прийнята з порушенням норм
матеріально і процесуального права, а
тому просить її скасувати в цій
частині, а у задоволенні позову
відмовити повністю. В обґрунтування
апеляційних вимог апелянт 2
посилається на те, що в порушення ст. 5,
ст. 7, ст. 13, ст. 14, ст. 23 Закону України
«Про плату за землю», рішення
Дрогобицької міської ради від 25.06.2009 за
№ 880, ВАТ «ДМЗ» занижено податок за
землю в сумі 293016 грн. Відповідно до
вищевказаного рішення Дрогобицької
міської ради, враховуючи позитивний
висновок державної експертизи
землевпорядної документації від 31.03.2009
року за № 170-09 по визначенню грошової
оцінки земель м. Дрогобича, проведений
в Управлінні державної експертизи
землевпорядної документації та
ліцензування Державного комітету
України із земельних ресурсів,
затверджено нормативну грошову оцінку
земель м. Дрогобича станом на 01.01.2008 та
введено в дію грошову оцінку земель м.
Дрогобича з 01.07.2009. Проте, позивачем не
враховано вказану грошову оцінку, а
відтак загальна сума заниженого
земельного податку становить 293016 грн, в
тому числі за 2010 рік в сумі 293016 грн.

Представник позивача у судове
засідання не прибув, однак подав
клопотання про відкладення розгляду
справи, у зв'язку з тим, що юрисконсульт
знаходиться у відпустці. Однак, вказане
клопотання судом відхилено, оскільки
на підтвердження вказаних обставин не
надано жодного доказу.

Представник відповідача до суду подав
заяву про розгляд справи у порядку
письмового провадження.

Враховуючи те, що цю справу може бути
вирішено на підставі наявних в ній
доказів, а усі особи, які беруть участь
у справі в судове засідання не прибули,
хоча належним чином повідомлені про
дату, час та місце судового розгляду, у
відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС
України, апеляційний розгляд справи
проведено у порядку письмового
провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухав
доповідь судді-доповідача, перевірив
матеріали справи та обговорив підстави
і межі апеляційних вимог, вважає, що
апеляційну скаргу Дрогобицької ОДПІ
належить задовольнити, а апеляційну
скаргу ВАТ «Дрогобицький
машинобудівний завод» залишити без
задоволення.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що ДПІ у
Дрогобицькому районі Львівської
області проведено документальну
планову виїзну перевірку позивача з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.04.2010 по 31.12.2010, результати
якої оформлені актом від 06.06.2011 №
453/23-1/00153362.

Згідно висновків акта, під час
перевірки встановлено наступні
порушення:

- пп. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4, п. 5.1, пп. 5.2.1 п. 5.2 пп. 5.3.9
п. 5.3 п. 5.9 ст. 5, пп. 8.4.4 п. 8.4 ст. 8 пп. 11.2.1, п.
11.2, пп. 11.3.1 п. 11.3 ст. 11 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств», в результаті чого
занижено податок на прибуток всього в
сумі 1045863 грн, в тому числі: за ІІ
квартал 2010 року - 993877 грн, за ІІІ квартал
2010 року - 43546 грн, за ІV квартал 2010 року -
8440 грн;

- п. 4.1 ст. 4, пп. 6.1.1 п. 6.1, пп. 7.3.1 п. 7.3, пп. 7.4.1
п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість», в результаті чого
занижено ПДВ в сумі 1056890 грн, в тому
числі: за квітень 2010 року - 833980 грн, за
червень 2010 року - 185244 грн, за липень 2010
року - 1000 грн, за серпень 2010 року - 1000 грн,
за вересень 2010 року - 1000 грн, за листопад
2010 року - 2000 грн, за грудень 2010 року - 32666
грн;

- ст. 5, ст. 7, ст. 13, ст. 14, ст. 23 Закону
України «Про плату за землю», Рішення
ХХІХ сесії п'ятого скликання
Дрогобицької міської Ради від 25.06.2009 за
№ 880, в результаті чого занижено
податок за землю в сумі 293016 грн, в т.ч.:
за квітень 2010 року - 32557 грн, за травень
2010 року - 32557 грн, за червень 2010 року -32557
грн, за липень 2010 року - 32557 грн, за
серпень 2010 року - 32557 грн, за вересень 2010
року -32557 грн, за жовтень 2010 року -32557 грн,
за листопад 2010 року - 32557 грн, за грудень
2010 року - 32560 грн;

- п. 1.3 «д», п. 1.6, п. 1.8 ст. 1, пп. 4.2.1 п. 4.2. ст.
4, пп. 4.2.9 «г», 4.3.20, п. 4.2, 4.3 ст. 4, пп. 6.1.1 п.
6.1. ст. 6, пп. 6.5.1. п. 6.5 ст. 6, пп. 8.1.1, п. 8.1 ст.
8, пп. 9.10.1 (б), пп. 9.10.1, пп. 9.10.2 (б), пп. 9.10.2,
пп. 9.10.3 п. 9.10 ст. 9, п. 19.2 «а» ст. 19 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб», в результаті чого
допущено порушення вимог податкового
законодавства під час перевірки питань
щодо правильності утримання та
своєчасності перерахування податку з
доходів фізичних осіб до бюджету в
періоді, що перевірявся, на загальну
суму 2301,38 грн, у т.ч. у 2010 році на суму
2301,38 грн.

На підставі вказаного вище акта
перевірки відповідачем 23.06.2011 прийнято
наступні податкові
повідомлення-рішення:

- № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем -
податок з доходів фізичних осіб, усього
в сумі 2944,49 грн, в т.ч. за основним
платежем - 2301,38 грн, штрафними
(фінансовими) санкціями - 643,11 грн;

- № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем -
податок на додану вартість, усього в
сумі 1321113 грн, в т.ч. за основним
платежем - 1056890 грн, штрафними
(фінансовими) санкціями - 264223,00 грн;

- № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем -
земельний податок, усього в сумі 366270
грн, в т.ч. за основним платежем - 293016,00
грн, штрафними (фінансовими) санкціями -
73254,00 грн;

- № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем -
податок на прибуток, усього в сумі
1307329,00 грн, в тому числі за основним
платежем - 1045863,00 грн, штрафними
(фінансовими) санкціями - 261466,00 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що позов належить задовольнити
частково щодо скасування податкового
повідомлення-рішення від 23.06.2011 №
, оскільки Рішення Дрогобицької
міської ради від 25.06.2009 за № 880 «Про
затвердження грошової оцінки земель м.
Дрогобич» визнано незаконним та
нечинним постановою Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 16.12.2011, залишеною без змін
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 30.03.2012 року.
У іншій частині суд першої інстанції
дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення позову,
оскільки податкові
повідомлення-рішення від 23.06.2011 №
, № , № є правомірними,
а тому скасованими бути не можуть.

Суд апеляційної інстанції з такими
висновками суду першої інстанції
погоджується частково, з огляду на
таке.

Згідно п. 1.3. «д» ст. 1 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»,
дохід з джерелом його походження з
України - будь-який дохід, одержаний
платником податку або нарахований на
його користь від здійснення будь-яких
видів діяльності на території України,
у тому числі, але не виключно, у вигляді
доходів у вигляді заробітної плати,
нарахованих (виплачених, наданих)
внаслідок здійснення платником
податку трудової діяльності на
території України, від працедавця,
незалежно від того, чи є такий
працедавець резидентом або
нерезидентом.

Пунктом 1.6 «д» ст. 1 цього ж Закону
визначено, що загальний
оподатковуваний дохід - будь-який
дохід, який підлягає оподаткуванню
згідно з цим Законом, нарахований
(виплачений) на користь платника
податку протягом звітного податкового
періоду (далі - оподатковуваний дохід).

Загальний оподатковуваний дохід
складається з доходів, які підлягають
кінцевому оподаткуванню при їх
нарахуванні (виплаті); доходів, які
підлягають оподаткуванню у складі
загального річного оподатковуваного
доходу; доходів, які оподатковуються за
іншими правилами, визначеними цим
Законом.

Відповідно до п.1.8 «д» ст. 1 вказаного
Закону, наймана особа - фізична особа,
яка безпосередньо власною працею
виконує трудову функцію виключно за
дорученням або наказом працедавця
згідно з умовами укладеного з ним
трудового договору (контракту)
відповідно до закону. При цьому усі
вигоди від виконання такої трудової
функції (крім заробітної плати такої
найманої особи, інших виплат чи
винагород на її користь, передбачених
законодавством), а також усі ризики,
пов'язані з таким виконанням або
невиконанням, отримуються (несуться)
працедавцем.

Підпунктом 4.2.1. п. 4.2. ст. 4 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»
регламентовано, що до складу
загального місячного оподатковуваного
доходу, крім іншого, включаються:

- доходи у вигляді заробітної плати,
інші виплати та винагороди, нараховані
(виплачені) платнику податку
відповідно до умов трудового або
цивільно-правового договору;

- дохід, отриманий платником податку
від його працедавця як додаткове благо
(за винятками, передбаченими пунктом 4.3
цієї статті), а саме у вигляді - суми
грошового або майнового відшкодування
будь-яких витрат або втрат платника
податку, крім тих, що підлягають
обов'язковому відшкодуванню згідно із
законом за рахунок бюджету або
звільняються від оподаткування згідно
з цим же Законом.

Згідно пп. 4.3.20 п. 4.3. ст. 4 цього ж Закону,
до складу загального місячного або
річного оподатковуваного доходу
платника податку не включаються такі
доходи (що не підлягають відображенню в
його річній податковій декларації) -
сума, сплачена працедавцем на користь
закладів освіти у рахунок компенсації
вартості підготовки чи перепідготовки
платника податку - найманої особи за
профілем діяльності чи загальними
виробничими потребами такого
працедавця, але не вище розміру суми,
визначеної у підпункті 6.5.1 пункту 6.5
статті 6 цього Закону, у розрахунку на
кожний повний чи неповний місяць
підготовки чи перепідготовки такої
найманої особи.

Відповідно до пп. 6.1.1. п. 6.1. ст. 6 цього
Закону, з урахуванням норм пункту 6.5
цієї статті платник податку має право
на зменшення суми загального місячного
оподатковуваного доходу, отримуваного
з джерел на території України від
одного працедавця у вигляді заробітної
плати, на суму податкової соціальної
пільги у розмірі, що дорівнює 50
відсоткам однієї мінімальної
заробітної плати (у розрахунку на
місяць), встановленої законом на 1 січня
звітного податкового року, - для
будь-якого платника податку.

Згідно пп. 8.1.1 п. 8.1. ст. 8 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»,
податковий агент, який нараховує
(виплачує) оподатковуваний дохід на
користь платника податку, утримує
податок від суми такого доходу за його
рахунок, використовуючи ставку
податку, визначену у відповідних
пунктах статті 7 цього ж Закону.

Підпунктом 9.10.1 «б» п. 9.10 ст. 9
зазначеного Закону визначено, що
податковим агентом платника податку
при оподаткуванні сум, отриманих на
відрядження або під звіт, не повернутих
таким платником податку протягом
встановленого підпунктом 9.10.3 цього
пункту строку, є особа, що надала такі
суми, а саме під звіт для здійснення
окремих цивільно-правових дій від
імені та за рахунок особи, що їх надала,
у сумі перевищення над сумою фактичних
витрат платника податку на здійснення
таких дій.

Приписами пп. 9.10.2, пп. 9.10.3 п. 9.10 ст. 9
цього ж Закону врегульовано, звіт про
використання коштів, наданих на
відрядження або під звіт, надається за
формою, встановленою центральним
податковим органом, до закінчення
третього банківського дня, наступного
за днем, у якому платник податку: а)
завершує таке відрядження; б) завершує
виконання окремої цивільно-правової
дії за дорученням та за рахунок особи,
що надала кошти під звіт.

За наявності надміру витрачених коштів
їх сума повертається платником податку
у касу або зараховується на
банківський рахунок особи, що їх
надала, до або під час подання
зазначеного звіту.

Якщо платник податку повертає суму
надміру витрачених коштів пізніше
граничного строку, встановленого
підпунктом 9.10.2 цього пункту, але не
пізніше звітного місяця, на який
припадає останній день такого
граничного строку, то такий платник
податку сплачує штраф у розмірі 15
відсотків суми таких надміру
витрачених коштів, який стягується за
процедурою утримання податку,
встановленою підпунктом 9.10.1 цього ж
пункту.

Відповідно до п. 19.2. ст. 19 цього ж Закону,
особи, які відповідно до цього Закону
мають статус податкових агентів,
зобов'язані своєчасно та повністю
нараховувати, утримувати та сплачувати
(перераховувати) до бюджету податок з
доходу, який виплачується на користь
платника податку та оподатковується до
або під час такої виплати та за її
рахунок.

Згідно п. 4.1. ст. 4 Закону України «Про
податок на додану вартість», база
оподаткування операції з поставки
товарів (послуг) визначається виходячи
з їх договірної (контрактної) вартості,
визначеної за вільними цінами, але не
нижче за звичайні ціни, з урахуванням
акцизного збору, ввізного мита, інших
загальнодержавних податків та зборів
(обов'язкових платежів), згідно із
законами України з питань
оподаткування (за винятком податку на
додану вартість, а також збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування на послуги стільникового
рухомого зв'язку, що включається до
ціни товарів (послуг)). У разі якщо
звичайна ціна на товари (послуги)
перевищує договірну ціну на такі
товари (послуги) більше ніж на 20
відсотків, база оподаткування операції
з поставки таких товарів (послуг)
визначається за звичайними цінами.

Підпунктом 6.1.1 п. 6.1. ст. 6 вказаного
Закону регламентовано, що податок
становить 20 відсотків бази
оподаткування, визначеної статтею 4
цього ж Закону, та додається до ціни
товарів (робіт, послуг).

Приписами пп. 7.3.1 п. 7.3. ст. 7 цього ж
Закону визначено, що датою виникнення
податкових зобов'язань з поставки
товарів (робіт, послуг) вважається дата,
яка припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше: або дата
зарахування коштів від покупця
(замовника) на банківський рахунок
платника податку як оплата товарів
(робіт, послуг), що підлягають поставці,
а у разі поставки товарів (робіт,
послуг) за готівкові грошові кошти -
дата їх оприбуткування в касі платника
податку, а при відсутності такої - дата
інкасації готівкових коштів у
банківській установі, що обслуговує
платника податку; або дата
відвантаження товарів, а для робіт
(послуг) - дата оформлення документа, що
засвідчує факт виконання робіт (послуг)
платником податку.

Згідно пп. 7.4.1. п. 7.4. ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість»,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг),
але не вище рівня звичайних цін, у разі
якщо договірна ціна на такі товари
(послуги) відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до пп. 4.1.1 п. 4.1. ст. 4 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», валовий доход включає
загальні доходи від продажу товарів
(робіт, послуг), у тому числі допоміжних
та обслуговуючих виробництв, що не
мають статусу юридичної особи, а також
доходи від продажу цінних паперів,
деривативів, іпотечних сертифікатів
участі, іпотечних сертифікатів з
фіксованою дохідністю, сертифікатів
фондів операцій з нерухомістю (за
винятком операцій з їх первинного
випуску (розміщення), операцій з їх
кінцевого погашення (ліквідації) та
операцій з консолідованим іпотечним
боргом відповідно до закону).

Пунктом 5.1. ст. 5 цього ж Закону, валові
витрати виробництва та обігу - сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній господарській діяльності.

Згідно пп. 5.2.1. п. 5.2. ст. 5 вказаного
Закону, до складу валових витрат
включаються суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї ж статті.

Приписами пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» визначено, що не належать
до складу валових витрат будь-які
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Відповідно до п. 5.9 ст. 5 зазначеного
Закону, платник податку веде
податковий облік приросту (убутку)
балансової вартості товарів (крім тих,
що підлягають амортизації, та цінних
паперів), сировини, матеріалів,
комплектуючих виробів,
напівфабрикатів, малоцінних предметів
(далі - запасів) на складах, у
незавершеному виробництві та залишках
готової продукції, витрати на
придбання та поліпшення (перетворення,
зберігання) яких включаються до складу
валових витрат згідно з цим Законом (за
винятком тих, що отримані безкоштовно).

Підпунктом 8.4.4 п. 8.4 ст. 8 цього ж Закону
регламентовано, що у разі виведення з
експлуатації основних фондів груп 2, 3 і
4 у зв'язку з їх продажем балансова
вартість групи зменшується на суму
вартості продажу таких основних фондів
(вартості продукції, робіт, послуг,
отриманих платником податку в межах
бартерних (товарообмінних) операцій).
Якщо сума вартості основних фондів
дорівнює або перевищує балансову
вартість відповідної групи, її
балансова вартість прирівнюється до
нуля, а сума перевищення включається до
валового доходу платника податку
відповідного періоду.

Згідно пп. 11.2.1 п. 11.2, пп. 11.3.1 п. 11.3 ст. 11
вказаного Закону, датою збільшення
валових витрат виробництва (обігу)
вважається дата, яка припадає на
податковий період, протягом якого
відбувається будь-яка з подій, що
сталася раніше:

або дата списання коштів з банківських
рахунків платника податку на оплату
товарів (робіт, послуг), а в разі їх
придбання за готівку - день їх видачі з
каси платника податку;

або дата оприбуткування платником
податку товарів, а для робіт (послуг) -
дата фактичного отримання платником
податку результатів робіт (послуг).

Датою збільшення валового доходу
вважається дата, яка припадає на
податковий період, протягом якого
відбувається будь-яка з подій, що
сталася раніше:

або дата зарахування коштів від
покупця (замовника) на банківський
рахунок платника податку в оплату
товарів (робіт, послуг), що підлягають
продажу, у разі продажу товарів (робіт,
послуг) за готівку - дата її
оприбуткування в касі платника
податку, а за відсутності такої - дата
інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку;

або дата відвантаження товарів, а для
робіт (послуг) - дата фактичного надання
результатів робіт (послуг) платником
податку.

Як вбачається із матеріалів справи, в
порушення п. 1.23, п. 1.31. ст. 1, пп. 4.1.1 п. 4.1
ст. 4, пп. 11.3.1 п. 11.3. ст. 11 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» не включено до складу
валового доходу вартість безоплатно
наданих послуг по оренді верстатів
суб'єкту господарювання ТзОВ
«Постулат» по користуванню основними
засобами, що належать ВАТ
«Дрогобицький машинобудівний завод»,
чим занижено валовий дохід на 45000 грн, в
тому числі за півріччя 2010 року на 15000
грн, за 3 квартали 2010 року на 30000 грн, за
2010 рік на 45000 грн.

Між ВАТ «Дрогобицький машинобудівний
завод» та ТОВ «Постулат» 01.08.2008
укладено договір оренди № 47/08. Проте,
починаючи з 01.08.2009 року (відповідно до
акта перевірки від 13.07.2010 року №
510/23-1/00153362 за період з 01.01.2009 по 31.03.2010)
ВАТ «Дрогобицький машинобудівний
завод» не нараховувало орендну плату
за верстати та відповідно не
відображало у складі валових доходів
дохід з наданих послуг по оренді
обладнання за період з 01.04.2010 по 31.12.2010, в
той час, як до перевірки не
представлено акта приймання-передачі
майна орендодавцю ВАТ «Дрогобицький
машинобудівний завод», що орендувалося
згідно вищевказаного договору оренди
та переданого орендарю ТзОВ «Постулат»
згідно акта приймання-передачі від
01.08.2008, а також документів, що
засвідчують факт продажу майна, що
передавалось в оренду.

ТзОВ «Постулат» протягом квітня -
грудня 2010 року не розраховувалось з ВАТ
«Дрогобицький машинобудівний завод»
за отримані в оренду та не повернені
верстати.

Крім цього, по бухгалтерському обліку
ВАТ «Дрогобицький машинобудівний
завод» відображено заборгованість в
сумі 72000 грн та не відображено
нарахування орендної плати ТОВ
«Постулат» за період з 01.04.2010 по 31.12.2010,
протягом якого не було повернено
переданих ВАТ «Дрогобицький
машинобудівний завод» в оренду
основних засобів. Відповідно, в
порушення п. 1.23, п. 1.31 ст. 1, пп. 4.1.1 п. 4.1 ст.
4 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», ВАТ
«Дрогобицький машинобудівний завод»
не включено до складу валових доходів
від продажу товарів, робіт, послуг,
вартість безоплатно наданих послуг по
користуванню верстатами за період з
01.04.2010 по 31.12.2010, що передані ТОВ
«Постулат» згідно акта від 01.08.2008 року.

В порушення п. 4.1 ст. 4, пп. 6.1.1 п. 6.1, пп. 7.3.1
п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» ВАТ «Дрогобицький
машинобудівний завод» не включено до
обсягу поставки операцій, що
оподатковуються за ставкою 20%, поставку
послуг в сумі 45000 грн. ТОВ «Постулат» з
надання в безоплатне користування
основних фондів, в результаті чого
занижено ПДВ в сумі 9000 грн, в тому числі
- за квітень 2010 року в сумі 1000 грн, за
травень 2010 року в сумі 1000 грн, за
червень 2010 року в сумі 1000 грн, за липень
2010 року в сумі 1000 грн, за серпень 2010 року
-1000 грн, за вересень 2010 року - 1000 грн, за
жовтень 2010 року - 1000 грн, за листопад 2010
року - 1000 грн, за грудень 2010 року - 1000 грн.

За період з 01.04.2010 по 31.12.2010 ВАТ
«Дрогобицький машинобудівний завод»
задекларовано податкового кредиту по
ПДВ у сумі 1682224 грн. Перевіркою повноти
визначення податкового кредиту за
період з 01.04.2010 по 31.12.2010 встановлено
його завищення всього в сумі 1046890 грн, в
т.ч. за квітень 2010 року - 839224 грн, за
червень 2010 року - 176000 грн, за грудень 2010
року -31666 грн.

Під час проведення перевірки позивачу
направлено лист № 6349/10/23-1 від 10.05.2011 про
проведення інвентаризації основних
засобів та товарно-матеріальних
цінностей. На підставі наказу в.о
генерального директора від 10.05.2011 № 93
«Про створення комісії та здійснення
інвентаризації активів» станом на
01.05.2011 було проведено інвентаризацію,
за результатами якої встановлено
відсутність у ВАТ «Дрогобицький
машинобудівний завод» товарів про що
зазначено в протоколі засіданні
інвентаризаційної комісії від 20.05.2011
року, а саме:

- верстат мод.6Б444Г -1 шт., верстат
мод.1Г340ПЦ - 1шт., верстат мод.НТ502 - 1шт.,
верстат мод.1Б240ПК - 3 шт., верстат мод.1Н692
- 1шт., прес мод.КД-2126R - 1 шт., отримані від
ПАТ «Нікопольський завод
трубопровідної арматури» та
знаходяться на зберігання ПАТ
«Нікопольський завод трубопровідної
арматури»:

- трансформатор ТМЗ 1000/10 - 2 шт.,
отриманий від ТОВ «За-Стройбут»та
знаходиться на зберіганні в ТОВ
«За-Стройбут»;

- трансформатор ТМЗ 1000/10 -1 шт., отриманий
від ТОВ «Мет сервіс постач»та
знаходиться на зберіганні в ТОВ «Мет
сервіс постач»;

- кран козловий 10Т25-1 шт., отриманий від
ТОВ «Елтіс-Маркет»та знаходиться на
зберіганні в ТОВ «Елтіс-Маркет».

ВАТ «Дрогобицький машинобудівний
завод» придбав у червні 2010 року товар
на суму 1056000 грн, в тому числі ПДВ -176000
грн у ТОВ «Еліт маркет», ТОВ
«За-Стройбут», ТОВ «Мет Сервіс Постач»,
однак, до перевірки не представлено
договорів зберігання обладнання,
укладеними між ВАТ «Дрогобицький
машинобудівний завод» та
вищевказаними підприємствами актів
приймання-передачі на зберігання,
рахунків, які виставлялись
вищевказаними суб'єктами
господарювання за зберігання товару,
документів (товарно-транспортних
накладних, залізнично-дорожніх
квитанцій), що підтверджують факт
транспортування товару до місця
зберігання, наказу по підприємству
щодо відрядження та відрядження особи,
яка здійснювала передачу обладнання на
ТОВ «Елтіс маркет», ТОВ «Мет Сервіс
Постач», ТОВ «За-Стройбут». Крім цього,
згідно АІС співставлення податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів на рівні ДПА
України, ТОВ «Елтіс маркет» не подає
податкову звітність з жовтня 2010 року,
ТОВ «Мет Сервіс Постач» з грудня 2010
року, ТОВ «За-Стройбут» з квітня 2011
року. Також, ДПІ у Дрогобицькому районі
отримано акт ДПІ у Ленінському районі
м. Дніпропетровська від 04.08.2011 року за №
1321/231/36906548 в якому зазначено, що за
податковою адресою ТОВ «ЗА-Стройбут»
не знаходиться, не виявлено жодних
первинних та бухгалтерських
документів: договорів, накладних,
товарно-транспортних накладних,
податкових накладних, реєстрів
отриманих та виданих податкових
накладних, банківських виписок та
будь-яких інших первинних
бухгалтерських документів, регістрів
бухгалтерського обліку, що засвідчують
здійснення господарської діяльності.
Відповідно, у ТОВ «ЗА-Стройбут»
відсутні необхідні умови для ведення
господарської діяльності, відсутні
основні фонди, технічний персонал,
виробничі активи, складські
приміщення, транспортні засоби,
правочини, укладені з покупцями і мають
ознаки нікчемності.

У результаті відсутності товару на
складах ВАТ «Дрогобицький
машинобудівний завод» не
підтвердження факту передачі його на
зберігання, не представлення
документів щодо його реалізації, товар
придбаний в ТОВ «Елтіс маркет», ТОВ
«Мет Сервіс Постач», ТОВ «За-Стройбут»
використаний позивачем не в
господарський діяльності.

ВАТ «Дрогобицький машинобудівний
завод» у процесі здійснення
господарської діяльності укладено
договори уступки права вимоги з ТОВ
«Торгметал-КД» та ПП «Юпіт», однак, в
порушення вимог податкового
законодавства, кошти перераховані ВАТ
«Дрогобицький машинобудівний завод»
на користь вказаних контрагентів
компенсовано товаром (роботами,
послугами), які б підприємство
використало в оподатковуваних
операціях в межах господарської
діяльності, і не буде компенсовано в
майбутньому, а відтак не підлягає
віднесенню до складу податкового
кредиту сума ПДВ по вищевказаних
операціях.

Позивачем в обґрунтування позовних
вимог надано суду копії:

- Декларації з податку на прибуток
підприємств півріччя 2010 року, згідно
якої сума податку до сплати становить
9341,00 грн.;

- Додатку К1/1 до рядків 01.2, 01.5, 04.2, 04.10, 04.12
до декларації за півріччя 2010 року;

- податкової накладної № 153 від 30.06.2010, з
якої вбачається, що така видана самим
позивачем (як продавцем), в тому числі
ПДВ сплаченого в ціні товару;

- податкових накладних, виданих
позивачу його контрагентами -ТОВ
«За-Стройбут», ТОВ «МЕТ СЕРВІС ПОСТАЧ»,
ТОВ «Елтіс Маркет», ТОВ «Інтерсана», ПП
«ЮПІТ», ТОВ «Торгметал-КД», в тому числі
ПДВ сплаченого в ціні товару;

- вимоги ВАТ «Дрогобицький
машинобудівний завод»№ 365 від 13.08.2009 до
ТОВ «ПОСТУЛАТ»про повернення
орендованого за договором оренди № 47/08
від 01.08.2008 майна (верстатів) та сплату
боргу;

- повідомлення ліквідатора ТОВ
«ПОСТУЛАТ»№ 24/6/2 від 24.06.2010 про
результати розгляду заяви про визнання
кредитором;

- договору уступки права вимоги від
14.04.2010 року, укладеного між позивачем
(як кредитором 1), ПП «ТАС МОНТАЖ»(як
кредитором 2) та ТОВ «Торгметал-КД»(як
боржником»;

- договору уступки права вимоги № 408 від
15.04.2010, укладеного між (як кредитором 1),
ПП «ТАС МОНТАЖ»(як кредитором 2) та ПП
«ЮПІТ»;

- договору уступки права вимоги від
30.09.2010 укладеного між позивачем (як
кредитором 1), ПП «ТАС Монтаж»(боржник 1)
та ТОВ «Аеропаг»(як боржник 2).

Судом першої інстанції вірно не взято
до уваги обґрунтування позивача про
безпідставність висновків викладених
у акті перевірки про заниження податку
на прибуток, оскільки підставою для
включення витрат підприємства до
валових є належне документальне
підтвердження факту понесення таких
витрат та їх зв'язок з господарською
діяльністю товариства. Факт
безпосереднього зв'язку витрат з
господарською діяльністю позивача
встановлений з врахуванням
характеристик наданих послуг, які
свідчать про призначення таких для
використання у господарській
діяльності позивача та відповідають
змісту цієї діяльності.

Позивачем не включено до складу
валового доходу вартості безоплатно
наданих на підставі договору оренди №
47/08 від 01.08.2008 послуг по оренді
верстатів ТОВ «ПОСТУЛАТ» по
користуванню основних засобів, що
належать позивачу. У зв'язку з чим, за
період з 01.04.2010 по 31.12.2010 позивачем
орендна плата за вказані верстати та
амортизація не нараховувались, що не
відображено у складі валових доходів
із наданих послуг.

Як встановлено під час перевірки,
орендоване майно згідно договору
оренди позивачу не повернуто, а
належних та допустимих доказів
нарахування орендної плати за надані
верстати, документів щодо передачі
майна орендодавцю (позивачу), позивач
суду не надав.

Суд першої інстанції вірно вказав про
правомірність висновків акта
перевірки в частині відсутності на
підприємстві позивача при проведенні
інвентаризації придбаних у ТОВ
«Елтіс-Маркет», ТОВ «Мет сервіс
постач», ТОВ «За-Стройбут» товарів, які
як вказує позивач віддані їм на
зберігання, оскільки належні та
допустимі докази, а саме: договорів
зберігання товарів, укладених з
вищевказаними підприємствами, актів
приймання-передачі на зберігання,
рахунків за зберігання, документів, що
підтверджують факт транспортування
вказаних товарів до місця зберігання
позивачем, ВАТ «Дрогобицький
машинобудівний завод» суду не надано.

Вказане підтверджується наявним у
справі протоколом засідання
інвентаризаційної комісії позивача
від 20.05.2011.

Відтак, позивач жодними належними та
допустимими доказами не підтвердив
наявність ділової мети, а відтак намір
платника податку одержати дохід без
здійснення реальної господарської
діяльності не можна розглядати як
самостійну ділову мету такого платника
податку.

Із системного аналізу податкового
законодавства (чинного на момент
спірних відносин) та визначення
господарської діяльності, наведеного у
пункті 1.32 ст. 1 Закону «Про
оподаткування прибутку підприємств»
випливає, що особа, яка здійснює
діяльність, направлену на отримання
доходу (зокрема, придбання товару з
метою його наступного продажу), має
сплачувати відповідні податки.
Внаслідок здійснених операцій у
позивача не виникла база оподаткування
- прибуток. Тобто позивач не сплачував
податок на прибуток з таких операцій.

Крім цього, відповідачем надано суду
витяги з картки платника податків по
контрагентах позивача - ТОВ
«Елтіс-Маркет», ТОВ «Мет сервіс
постач», ТОВ «За-Стройбут», де
зазначено, що 23.12.2011 анульовано
свідоцтво платника ПДВ ТОВ
«За-Стройбут», 28.09.2011 року анульовано
свідоцтво платника ПДВ ТОВ «Мет сервіс
постач», 12.10.2011 року анульовано
свідоцтво платника ПДВ ТОВ
«Елтіс-Маркет», 17.11.2010 року анульовано
свідоцтво платника ПДВ НТЦ «Аеропаг», а
також відповіді проведення зустрічних
звірок контрагентів позивача, а також
акту ДПІ у Печерському районі м. Києва
від 31.05.2011 року про неможливість
проведення зустрічної перевірки ТОВ
«Елтіс -Маркет» через відсутність
такого за юридичною адресою.

Враховуючи вищевказане, суд першої
інстанції обґрунтованого погодився з
доводами відповідача щодо наявності
безнадійної кредиторської
заборгованості ТОВ «Елтіс-Маркет», ТОВ
«Мет сервіс постач», ТОВ «За-Стройбут»,
НТЦ «Аеропаг» перед позивачем та
обов'язку віднесення її до валового
доходу, у зв'язку з визнанням вказаних
підприємств (боржників) банкрутами,
анулювання свідоцтва платників ПДВ,
оскільки згідно п. 1.25., п. 1.22.1. ст. 1, п.п.
4.1.6. п. 4.1. ст. 4 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
строк позовної давності по
зобов'язаннях перед позивачем минув,
відтак позивач порушив вказані вимоги
законодавства.

Також, суд апеляційної інстанції
погоджується з прийняттям до уваги
обґрунтування відповідача щодо
обов'язку збільшення позивачем
валового доходу відповідного
податкового періоду на суму
кредиторської заборгованості ТОВ
«Елтіс-Маркет», ТОВ «Мет сервіс
постач», ТОВ «За-Стройбут», НТЦ
«Аеропаг», оскільки позивачем
належними та допустимими доказами не
спростовано порушення вимог Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств».

Крім того, слід зазначити, що
виникнення права позивача на
податковий кредит є наслідком
фактичного проведення господарських
операцій, які є об'єктом оподаткування
податком на додану вартість, за
наявності первинних документів
бухгалтерського обліку в
підтвердження такого проведення.

Позивачем в порушення вимог Закону
України «Про податок на додану
вартість» не включено до обсягу
поставки операцій поставку послуг ТОВ
«ПОСТУЛАТ» з надання в безоплатне
користування основних фондів.
Придбаний позивачем у ТОВ «Елтіс
маркет», ТОВ «За-Стройбут», ТОВ «Мет
Сервіс Постач» не використаний у
власній господарській діяльності, а
відтак ним безпідставно віднесено до
податкового кредиту суми ПДВ за
вказаний товар. Також, позивачем
безпідставно віднесено до податкового
кредиту суми ПДВ за придбаний товар у
ПП «Юпіт», ТОВ «Торгметал-КД» та ТОВ
«Інтерсана», який не був поставлений
позивачу та таким не використано у
власній господарській діяльності.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції дійшов правильного та
обґрунтованого висновку про
правомірність податкових
повідомлень-рішень від 23.06.2011 №
та № , а тому підстави для їх
скасування відсутні.

Щодо податкового повідомлення-рішення
№ від 23.06.2011 року в частині
неутримання податку з доходів фізичних
осіб у зв'язку з наданням фізичній
особі-працівнику ОСОБА_1 матеріального
блага, суд апеляційної інстанції
зазначає наступне.

В порушення п. 1.3 «д», п. 1.6, п. 1.8. ст. 1, пп.
4.2.1 п. 4.2 ст. 4, пп. 4.2.9 «г», 4.3.20, п. 4.2, 4.3 ст. 4,
пп. 8.1.1 п. 8.1 ст. 8, п. 19.2 «а» ст. 19 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» ВАТ «Дрогобицький
машинобудівний завод» надано
матеріальні блага фізичній особі
працівнику ОСОБА_1, в результаті чого
недоутримано податку з доходів
фізичних осіб в сумі 1842,75 грн, а саме ВАТ
«Дрогобицький машинобудівний завод»
відповідно до видаткової накладної №
3-0000087 від 10.06.2010 реалізувало працівнику
ОСОБА_1 вагон-будинок спальний за 5319,60
грн. Під час перевірки встановлено, що
фактична вартість даного товару
становить 17604 грн. Відтак,
підприємством надано матеріальні
блага фізичній особі ОСОБА_1 у вигляді
різниці фактичної ціни та ціни
реалізації вагон-будинку в сумі 12285,00
грн (17604 грн - 5319 грн). Відповідно, сума не
утриманого та не перерахованого ВАТ
«Дрогобицький машинобудівний завод»
становить 1842,75 грн (12285,00*15%).

У суді першої інстанції в якості свідка
допитана ОСОБА_2 (бухгалтер), яка
вказала, що реалізований ОСОБА_1
вагон-будинок спальний перебуває у
зношеному стані, а відтак такий був
уцінений з 17604 грн до 12285 грн. Однак,
належних та допустимих доказів на
підтвердження зменшення ціни товару
між сумою його фактичної вартості та
ціною реалізації, позивачем не надано,
а тому правильним є висновок
податкового органу про донарахування
податкового зобов'язання, виходячи з
фактичної вартості товару - 17604 грн.

Щодо податкового повідомлення-рішення
№ від 23.06.2011 року, то суд
апеляційної інстанції не погоджується
з висновками суду першої інстанції про
його скасування, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 125 та ст. 126 Земельного
кодексу України право власності або
право користування земельними
ділянками виникає після одержання її
власником або користувачем документа,
що посвідчує право власності або право
постійного користування земельною
ділянкою, та його державної реєстрації.

Згідно ст. 5 Закону України «Про плату
за землю» від 03.07.1992 № 2535-ХІІ (у редакції
чинній на час виникнення спірних
відносин) об'єктом плати є земельна
ділянка, яка перебуває у власності або
користуванні, а платником - власник
земельної ділянки і землекористувач, у
тому числі орендар.

Статтею 7 вказаного Закону визначено,
що ставки земельного податку з земель,
грошову оцінку яких встановлено,
встановлюються у розмірі одного
відсотка від їх грошової оцінки, за
винятком земельних ділянок, зазначених
у частинах п'ятій - десятій цієї статті
та частині другій статті 6 цього Закону.

Власники землі та землекористувачі
сплачують земельний податок. Підставою
для нарахування земельного податку, як
встановлено статтею 13 Закону № 2335- XII, є
дані державного земельного кадастру.

У відповідності до ст. 14 цього Закону,
юридичні особи самостійно обчислюють
суму земельного податку в порядку,
визначеному цим Законом за формою,
встановленою Головною державною
податковою інспекцією України, щороку
за станом на 1 січня і до 1 лютого
подають дані відповідній державній
податковій інспекції.

Грошова оцінка земельної ділянки
проводиться Державним комітетом
України по земельних ресурсах за
методикою, затвердженою Кабінетом
Міністрів України. Грошова оцінка
земельної ділянки щороку станом на 1
січня уточнюється на коефіцієнт
індексації, порядок проведення якої
затверджується Кабінетом Міністрів
України (ст. 23 Закону № 2335- XII).

Згідно з п. 1.8 Порядку грошової оцінки
земель сільськогосподарського
призначення та населених пунктів,
затвердженого наказом Державного
комітету України по земельних
ресурсах, Державного комітету України
у справах містобудування і
архітектури, Міністерства сільського
господарства і продовольства України
та Української академії аграрних наук
від 27 листопада 1995 року N 76/230/325/150,
результати грошової оцінки земель міст
Києва і Севастополя, міст обласного
підпорядкування, в тому числі грошової
оцінки і ціни земельних ділянок
несільськогосподарського призначення,
що піддягають продажу в цих містах,
розглядаються і погоджуються
місцевими органами Держкомзему та
містобудування і архітектури. Дані
грошової оцінки затверджуються
Київською і Севастопольською міськими
державними адміністраціями,
виконкомами міських (міст обласного
підпорядкування) Радами народних
депутатів за поданням комісій,
зазначених у п. 1.7.

Відповідно до Рішення XXIX сесії п'ятого
скликання Дрогобицької міської ради
від 25.06.2009 № 880, затверджено нормативну
грошову оцінку земель м. Дрогобича
станом на 01.01.2008 та введено в дію
грошову оцінку земель м. Дрогобича з
01.07.2009.

Однак, підприємством не враховано
грошову оцінку з 01.07.2009 у Розрахунку
земельного податку за 2010 рік, хоча
Держкомземом у м. Дрогобич Львівської
області зроблено витяг з технічної
документації про нормативну грошову
оцінку земельної ділянки та направлено
ВАТ «ДМЗ», який було представлено для
перевірки.

Згідно інформації управління
Держкомзему у м. Дрогобич Львівської
області грошова оцінка (ставки)
земельного податку за земельні ділянки
ВАТ «ДМЗ» (лист від 12.07.2010 № 4109)
наступні: м. Дрогобич, вул.
Бориславська, 51/1, площа 153915 м.кв.,
грошова оцінка з 01.07.09 по 31.12.10 - 381,11 грн
за 1 м.кв.

Таким чином, податковий орган дійшов
вірного висновку, що позивачем
неправильно визначено податок за землю
в сумі 172879 грн, коли згідно грошової
оцінки після 01.07.2009 такий має становити
465895 грн (621193,24 / 12 * 9).

Суд апеляційної інстанції не приймає
до уваги посилання позивача, з чим
погодився суд першої інстанції, що
рішення Дрогобицької міської ради від
25.06.2009 № 880 скасоване постановою
Дрогобицького міськрайонного суду
Львівської області від 16.12.2011, яка
залишена без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 30.03.2012, оскільки у разі визнання
протиправним акта індивідуальної дії
він втрачає чинність з моменту його
прийняття, а нормативно-правовий акт,
якщо інше не встановлено законом або
судовим рішення, з дня набрання
законної сили судовим рішенням, яким
його визнано нечинним.

Як вбачається із матеріалів справи,
рішення Дрогобицької міської ради від
25.06.2009 № 880 є регуляторним актом та
носить нормативний характер, а
Дрогобицький міськрайонний суд
Львівської області у своїй постанові
від 16.12.2011 року не визначив дату з якої
воно втрачає чинність, а тому такою
датою слід вважати дату набрання
чинності судовим рішення. Наведене дає
підстави вважати, що вказане рішення
міської ради діяло протягом квітня -
грудня 2010 року (період за який
донараховано податкове зобов'язання), а
тому підлягало врахуванню під час
нарахування позивачем земельного
податку.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції
вважає за необхідне зазначити, що на
час вирішення цієї справи судом
апеляційної інстанції, відсутнє судове
рішення про скасування рішення
Дрогобицької міської ради від 25.06.2009 №
880, яке б набрало законної сили,
оскільки ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
10.10.2012 скасовано ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 30.03.2012 та постанову Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 16.12.2011, а справу направлено
на новий розгляд до суду першої
інстанції. За результатами нового
розгляду, Дрогобицьким міськрайонним
судом Львівської області прийнято
постанову від 24.04.2013 по справі 1306/9280/2012,
яка не набрала законної сили, оскільки
оскаржена у апеляційному порядку
(апеляційне провадження № 7166/13/876).

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов помилкового висновку про
протиправність податкового
повідомлення-рішення № від 23.06.2011
року, а тому в цій частині оскаржувана
постанова підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції безпідставно задовольнив
позовні вимоги в частині визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 23.06.2011 року, внаслідок
неповного з'ясування обставин справи
та порушення норм матеріального права,
а тому у цій частині оскаржена
постанова підлягає скасуванню з
прийняттям нової постанови про відмову
в задоволенні цих позовних вимог. У
іншій частині суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив у задоволенні
позову, правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для його скасування, суд
апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254
КАС України, суд -

постановив:

апеляційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства «Дрогобицький
машинобудівний завод» - залишити без
задоволення, а апеляційну скаргу
Дрогобицької об'єднаної державної
податкової інспекції Львівської
області Державної податкової служби -
задовольнити.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 11 червня 2012
року у справі № 2а-886/12/1370 - скасувати в
частині визнання протиправним і
скасування податкового
повідомлення-рішення від 23.06.2011 №
та відмовити у задоволенні цих
позовних вимог.

У решті постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 11
червня 2012 року у справі № 2а-886/12/1370 -
залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

На постанову протягом двадцяти днів з
після набрання нею законної сили може
бути подана касаційна скарга
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
О.М. Гінда

Судді:
В.Я. Качмар

В.В. Ніколін