Справа № 802/901/14-а
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

29 квітня 2014 р.
Справа № 802/901/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Віятик Наталії Володимирівни,

за участю:

секретаря судового засідання:
Бондаренка Ігоря Валерійовича

позивача:
Самолюк Ю.І.

відповідача:
Іскра С.М.

третя особа: не
прибув

розглянувши у відкритому судовому
засіданні клопотання представника
відповідача про закриття провадження у
адміністративній справі

за позовом: Публічного акціонерного
товариства "Комерційний банк "Надра"

до: Управління Державної казначейської
служби України у Вінницькій області

третя особа на стороні відповідача, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору Відділ Державної
виконавчої служби Вінницького
районного управління юстиції

про: визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
дії

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного
адміністративного суду знаходиться
адміністративна справа за позовом
Публічного акціонерного товариства
"Комерційний банк "Надра" до Управління
Державної казначейської служби
України у Вінницькій області, за участю
третьої особи на стороні відповідача,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору Відділ Державної
виконавчої служби Вінницького
районного управління юстиції

про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
дії.

В судовому засіданні представником
відповідача заявлено клопотання про
закриття провадження у справі,
оскільки справу не належить розглядати
у порядку адміністративного
судочинства.

Представник позивача щодо заявленого
клопотання заперечив.

Суд розглянувши заявлене клопотання,
дослідивши матеріали справи,
заслухавши думку представників сторін,
встановив наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 2 КАС
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

За визнаннями, наведеними у пунктах 1, 7
частини 1 статті 3 КАС України справою
адміністративної юрисдикції є
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень;
суб'єкт владних повноважень - орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Частинами 1, 2 статті 17 КАС України
встановлено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
правовідносини, що виникають у зв'язку
з здійсненням суб'єктом владних
повноважень владних управлінських
функцій, а також у зв'язку з публічним
формуванням суб'єкта владних
повноважень шляхом виборів або
референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема: 1) спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності; 2) спори з приводу
прийняття громадян на публічну службу,
її проходження, звільнення з публічної
служби; 3) спори між суб'єктами владних
повноважень з приводу реалізації
їхньої компетенції у сфері управління,
у тому числі делегованих повноважень; 4)
спори, що виникають з приводу
укладання, виконання, припинення,
скасування чи визнання нечинними
адміністративних договорів; 5) спори за
зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України; 6)
спори щодо правовідносин, пов'язаних з
виборчим процесом чи процесом
референдуму.

Як видно, предметом розгляду у даній
справі є визнання протиправною
бездіяльності щодо невиконання
платіжного доручення №53 від 14.01.2014 р.
відділу Державної виконавчої служби
Вінницького районного управління
юстиції про перерахування на користь
ПАТ "КБ "Надра" боргу у сумі 151509,95 грн. та
зобов"язання перерахувати на користь
ПАТ "КБ "Надра" борг у сумі 151509,95 грн.

Відповідно до частин 1, 3 статті 45 Закону
України "Про виконавче провадження"
грошові суми, стягнуті з боржника,
зараховуються державним виконавцем на
відповідний рахунок органу державної
виконавчої служби. Стягувачу -
юридичній особі стягнуті грошові суми
перераховуються державним виконавцем
у встановленому порядку на визначені
стягувачем належні йому рахунки.

Пунктами 12.1, 12.2, 12.18 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
р. №512/5, зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 02.04.12 за №489/20802,
передбачено, що органи ДВС мають
відповідні рахунки в органах Державної
казначейської служби України для
обліку депозитних сум і зарахування
стягнутих з боржників коштів та їх
виплати стягувачам у національній
валюті, а також відповідні рахунки для
обліку аналогічних операцій в
іноземній валюті в банках. Розрахунки з
таких рахунків здійснюються тільки в
безготівковій формі. Не допускаються
видача та переказ стягнутих державними
виконавцями сум стягувачам без
зарахування на депозитний рахунок
органу ДВС. При перерахуванні коштів,
які належать стягувачу - юридичній
особі, списання коштів з відповідних
рахунків органу ДВС здійснюється на
підставі платіжних доручень.

Відповідно до Положення про Державну
казначейську службу України,
затвердженого Указом Президента
України від 13.04.2011 р. №460/2011, Державна
казначейська служба України
(Казначейство України) є учасником
системи електронних платежів
Національного банку України,
відповідно до покладених завдань
здійснює через систему електронних
платежів Національного банку України
розрахунково-касове обслуговування
розпорядників, одержувачів бюджетних
коштів та інших клієнтів, операцій з
коштами бюджетів, спільних із
міжнародними фінансовими
організаціями проектів. Казначейство
України здійснює свої повноваження
безпосередньо та через свої
територіальні органи в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, районах, районах у
містах, містах обласного,
республіканського (Автономної
Республіки Крим) значення (у разі їх
утворення).

Згідно з Положенням про управління
(відділення) Державної казначейської
служби України у районах, районах у
містах, містах обласного,
республіканського значення,
затвердженим наказом Міністерства
фінансів України від 12.10.2011 р. №1280,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 27.10.11 за №1237/19975, управління
(відділення) Казначейства відповідно
до покладених на них завдань
здійснюють через систему електронних
платежів Національного банку України
розрахунково-касове обслуговування
розпорядників, одержувачів бюджетних
коштів та інших клієнтів, операцій з
коштами бюджетів.

Наказом Міністерства фінансів України
від 22.06.2012 р. №758, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 18.07.12 за
№1206/21518, затверджено Порядок відкриття
та закриття рахунків у національній
валюті в органах Державної
казначейської служби України, який
регламентує взаємовідносини між
органами Державної казначейської
служби України і розпорядниками
бюджетних коштів та одержувачами
бюджетних коштів, відокремленими
структурними підрозділами
розпорядників бюджетних коштів,
підприємствами, установами,
організаціями і фізичними особами -
підприємцями (далі - клієнти), а також
органами, що контролюють справляння
надходжень бюджету, та органами
місцевого самоврядування в процесі
відкриття (закриття) рахунків.

Пунктом 1.8 цього Порядку передбачено,
що розрахунково-касове обслуговування
клієнтів здійснюється органами
Казначейства відповідно до умов
договорів та додаткових договорів між
органом Казначейства і клієнтами.

За визначенням, наведеним в абзаці 32
пункту 1.4 Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затвердженій постановою
Правління Національного банку України
від 21.01.2004 р. №22, зареєстрованій в
Міністерстві юстиції України 29.03.04 за
№377/8976, обслуговуючий банк (банк, що
обслуговує) - банк, у якому відкрито
рахунок учаснику безготівкових
розрахунків та/або який здійснює для
нього на договірних умовах будь-яку з
операцій чи послуг, передбачених
Законом України "Про банки і банківську
діяльність". Обслуговування установ та
організацій, оплата видатків яких
здійснюється з єдиного казначейського
рахунку, виконує також орган Державної
казначейської служби України.

Відтак, управління Державної
казначейської служби України у
Вінницькій області, у якому відкрито
депозитний небюджетний рахунок
клієнта - ВДВС Вінницького РУЮ - для
обліку депозитних сум і зарахування
стягнутих з боржників коштів та їх
виплати стягувачам, є банком, що
обслуговує ВДВС Вінницького РУЮ.
Натомість, позивач не перебуває на
обслуговуванні в управлінні Державної
казначейської служби України у
Вінницькій області, а також не є
розпорядником чи одержувачем
бюджетних коштів. У спірних
правовідносинах, пов'язаних з
невиконанням відповідачем платіжних
доручень ВДВС Вінницького РУЮ, позивач
є отримувачем коштів у розумінні
пункту 1.23 статті 1 Закону України "Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні", згідно з якою отримувач -
особа, на рахунок якої зараховується
сума переказу або яка отримує суму
переказу у готівковій формі.

Вказаний Закон визначає загальні
засади функціонування платіжних
систем і систем розрахунків (далі -
платіжні системи) в Україні, поняття та
загальний порядок проведення переказу
коштів у межах України, встановлює
відповідальність суб'єктів переказу, а
також визначає загальний порядок
здійснення нагляду (оверсайта) за
платіжними системами.

За визначенням, наведеним у пунктах 1.30,
1.32 статті 1 Закону України "Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні", платник - особа, з рахунка якої
ініціюється переказ коштів або яка
ініціює переказ шляхом
подання/формування документа на
переказ готівки разом із відповідною
сумою коштів; платіжне доручення -
розрахунковий документ, який містить
доручення платника банку, здійснити
переказ визначеної в ньому суми коштів
зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Згідно зі статтею 5 цього Закону
суб'єктами правових відносин, що
виникають при здійсненні переказу
коштів, є учасники, користувачі
(платники, отримувачі) платіжних
систем. Відносини між суб'єктами
переказу регулюються на підставі
договорів, укладених між ними з
урахуванням вимог законодавства
України.

Відповідно до пункту 32.1 статті 32 Закону
України "Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні" банк, що
обслуговує платника, та банк, що
обслуговує отримувача, несуть перед
платником та отримувачем
відповідальність, пов'язану з
проведенням переказу, відповідно до
цього Закону та умов укладених між ними
договорів.

Отримувач має право на відшкодування
банком, що обслуговує платника, шкоди,
заподіяної йому внаслідок порушення
цим банком строків виконання документа
на переказ. (абзац 4 пункту 32.2 статті 32
Закону України "Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні").

Згідно з пунктом 32.8 статті 32, пунктом 36.4
статті 36 Закону України "Про платіжні
системи та переказ коштів в Україні"
спори, пов'язані із здійсненням банками
переказу, а також спори між установою -
учасником платіжної системи та
ініціатором розглядаються у судовому
порядку.

Відповідальність за невиконання або
неналежне виконання платіжного
доручення установлена статтею 1092
Цивільного кодексу України, відповідно
до якої у разі невиконання або
неналежного виконання платіжного
доручення клієнта банк несе
відповідальність відповідно до цього
Кодексу та закону. У разі невиконання
або неналежного виконання платіжного
доручення у зв'язку з порушенням правил
розрахункових операцій виконуючим
банком відповідальність може бути
покладена судом на цей банк. Якщо
порушення банком правил розрахункових
операцій спричинило помилковий
переказ банком грошових коштів, банк
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу та закону.

Наведене свідчить, що у спірних
правовідносинах відповідач не
здійснює щодо позивача владних
управлінських функцій, а діє як суб'єкт
переказу коштів, будучи учасником
платіжної системи, а позивач діє як
користувач платіжної системи
(отримувач коштів). У даних
правовідносинах сторони не пов'язані
відносинами "влада - підпорядкування", а
наявності між ними публічно-правого
спору, що б зумовлювало вирішення його
в порядку адміністративного
судочинства, не вбачається.

За наведених обставин суд приходить до
висновку, що даний спір не є
публічно-правовим і не підпадає під
визначення справи адміністративної
юрисдикції, як зазначено у п.1 ч.1 статті
3 КАС України, а тому юрисдикція
адміністративних судів, що встановлена
статтею 17 КАС України, на цей спір не
поширюється. Даний спір, який
пов'язаний з невиконанням платіжного
доручення, виник у сфері цивільних
правовідносин, а тому, з огляду на
суб'єктний склад сторін має
розглядатись в порядку господарського
судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
157 КАС України суд закриває провадження
у справі якщо справу не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про задоволення
клопотання представника відповідача,
відтак провадження у справі слід
закрити.

При цьому, суд вважає за необхідне
роз"яснити позивачу право звернення до
суду в порядку господарського
судочинства.

Керуючись ст.ст. 157, 165, 186, 254 КАС України,
суд -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання представника відповідача
про закриття провадження у справі
задовольнити.

2. Закрити провадження у
адміністративній справі №802/901/14-а за
позовом Публічного акціонерного
товариства "Комерційний банк "Надра" до
Управління Державної казначейської
служби України у Вінницькій області,
третя особа на стороні відповідача, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору Відділ Державної
виконавчої служби Вінницького
районного управління юстиції про
визнання бездіяльності протиправною
та зобов'язання вчинити дії.

3. Повернути Публічному акціонерному
товариству "Комерційний банк "Надра"
() судовий збір у розмірі
3030,20 грн., слачений згідно
меморіального ордеру №137847764 від
25.03.2014р.

Ухвала суду першої інстанції набирає
законної сили в порядку, визначеному
ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня проголошення ухвали.
Якщо ухвалу було постановлено у
письмовому провадженні або без виклику
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії ухвали суду
безпосередньо в суді, то п'ятиденний
строк на апеляційне оскарження ухвали
суду обчислюється з наступного дня
після закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії ухвали
суду.

Суддя
Віятик Наталія Володимирівна