Справа № 2а-117/08/0519
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2014-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" травня 2014 р. м. Київ
К/800/53577/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець
Т.Г., Мороз Л.Л., Зайця В.С.,

розглянувши в письмовому провадженні
касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від
02 жовтня 2013 року

у справі №2а-117/08/0519

за позовом ОСОБА_5

до 1) Маріупольської міської
ради Донецької області

2) виконавчого комітету
Маріупольської міської ради Донецької
області,

треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору 1)
об'єднання

співвласників житлового будинку
«Орбіта»,

2) ОСОБА_4,

про зобов'язання вчинити
певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_5 звернувся до Жовтневого
районного суду м.Маріуполя Донецької
області з позовом до Маріупольської
міської ради Донецької області,
виконавчого комітету Маріупольської
міської ради Донецької області, яким
просив зобов'язати відповідачів
розглянути заяву та прийняти рішення
щодо переведення квартири АДРЕСА_1 в
нежитлове приміщення.

В якості підстави своїх вимог позивач
посилався на ту обставину, що в 2008 році
він звернувся до відповідача-1 із
заявою, в якій зазначив про
неможливість використання
вищезазначеної квартири як житлового
приміщення, оскільки ним зроблено її
переобладнання в нежитлове приміщення,
на підтвердженням надав висновок
будівельно-технічної експертизи від
07.04.2008 року. Однак, попри зазначені
обставини, відповіді на свою заяву від
Маріупольської міської ради позивач не
отримав, що і стало причиною звернення
до суду за захистом порушених прав.

Постановою Жовтневого районного суду
м.Маріуполя Донецької області від 13
червня 2008 року у справі №2а-117/08 позовні
вимоги задоволено частково,
зобов'язано виконавчий комітет
Маріупольської міської ради прийняти
рішення щодо переведення квартири
АДРЕСА_1 в нежитлове приміщення, в
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від
02 жовтня 2013 року у справі
№2а-117/08/0519 постанову Жовтневого
районного суду м.Маріуполя Донецької
області від 13 червня 2008 року у справі
№2а-117/08 скасовано, прийнято нове
рішення, в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Скасовуючи постанову місцевого
адміністративного суду, апеляційній
суд виходив з недоведеності позивачем
своїх вимог, оскільки останній не є
власником квартири АДРЕСА_1. Будь-яке
рішення, дія або бездіяльність
відповідачів стосовно спірної
квартири не може завдати шкоди правам,
свободам або інтересам ОСОБА_5

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, ОСОБА_4 подала
до Вищого адміністративного суду
України касаційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального права, просить
вищезазначене судове рішення
скасувати та залишити в силі постанову
Жовтневого районного суду м.Маріуполя
Донецької області від 13 червня 2008 року
у справі №2а-117/08.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, встановленого пунктом 1
частини 1 статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши і обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права
та наданої ними правової оцінки
обставин у справі, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що власником квартири
АДРЕСА_1, згідно договору
купівлі-продажу квартири від 03.11.2003
року, був ОСОБА_5

З 14.09.2009 року власником нежилого
приміщення АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 згідно
договору дарування від 14.07.2009року,
посвідченого Четвертою
Маріупольською державною нотаріальною
конторою.

Частиною 1 статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно з вимогами частини 1 статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Суд звертає увагу на те, що згідно з
вищевказаними нормами права особа має
право звернутись до адміністративного
суду з позовом у разі, якщо вона вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
відповідача (суб'єкта владних
повноважень) порушено її права, свободи
чи інтереси у сфері публічно-правових
відносин. Обставину дійсного
(фактичного) порушення відповідачем
прав, свобод чи інтересів має довести
належними та допустимими доказами
позивач.

Звертаючи з позовом до суду ОСОБА_5
просив зобов'язати відповідачів
розглянути заяву та прийняти рішення
щодо переведення квартири АДРЕСА_1 в
нежитлове приміщення.

На час вирішення справи ОСОБА_5 не є
власником спірної нерухомості,
будь-які рішення, дія або бездіяльність
відповідачів стосовно цього майна не
можуть завдати шкоди правам, свободам
або інтересам позивача.

В своєму рішенні апеляційний
адміністративний суд правомірно
звернув увагу, що Жовтневий районний
суд м.Маріуполя Донецької області
задовольняючи позовні вимоги перебрав
на себе повноваження органу місцевого
самоврядування.

Враховуючи викладені обставини,
позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

В касаційній скарзі ОСОБА_4 стверджує,
що місцевий адміністративний суд при
ухваленні постанови від 13 червня 2008
року у справі №2а-117/08 не перевищив
своїх повноважень та діяв у
відповідності зі статтею 16 Цивільного
кодексу України.

Судова колегія Вищого
адміністративного суду України
наголошує на помилковість вказаної
думки касатора, оскільки порушення
цивільних прав не може бути предметом
розгляду в адміністративних справах.
Завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Також касатор зазначає, що рішення в
даній справі впливає на її законні
інтереси. За умови наявності права
власності ОСОБА_4 на нежиле приміщення
АДРЕСА_1, колегія суддів касаційної
інстанції погоджується з таким
твердженням, однак вважає за необхідне
вказати наступне.

За нормою частини 1 статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

Користуючись своїм диспозитивним
правом, ОСОБА_5 звернувся до
адміністративного суду, визначивши
обсяг прав, свобод та інтересів, які
підлягали захисту. Позивач просив суд
зобов'язати відповідачів розглянути
заяву та прийняти рішення щодо
переведення спірної квартири в
нежитлове приміщення.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що позовні вимоги безпосередньо
пов'язані з особою ОСОБА_5 та не можуть
бути передані.

ОСОБА_4 в касаційній скарзі вказує, що з
моменту дарування до неї перейшли
права позивача і суд повинен був
з'ясувати, чи підлягають вони захисту,
чи не порушені вони.

У випадку порушення законних прав
ОСОБА_4 може звернутися до суду за їх
захистом з врахуванням підвідомчості
спору та вимог процесуального
законодавства.

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України вважає, що судом апеляційної
інстанції правозастосування відбулось
із дотримання норм діючого
законодавства та з повним, достовірним,
неупередженим та об'єктивним
з'ясуванням обставин справи.

Відповідно статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи викладене, судова колегія
Вищого адміністративного суду України
вважає, що доводи касаційної скарги не
спростовують висновків, викладених в
оскаржуваному судовому рішенні, воно
ґрунтується на вимогах норм
матеріального та процесуального
законодавства, підстав для його
скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без
задоволення.

Постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 02 жовтня
2013року у справі №2а-117/08/0519 - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам і може переглянута Верховним
Судом України з підстав, у строки та у
порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: