Справа № 826/694/14
Суддя: Ключкович В.Ю.
Дата ухвалення: 2014-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/694/14
інстанції: Каракашьян С.К.
Суддя-доповідач: Ключкович В.Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

07 травня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді
Ключковича В.Ю.,

суддів
Борисюк Л.П.,

Петрика І.Й.

при секретарі
Шевчук К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Міністерства внутрішніх справ України
на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
05 березня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Міністерства внутрішніх справ України
про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В
И В:

До Окружного адміністративного суду м.
Києва передано позовну заяву ОСОБА_3, в
якій позивач просив суд :

« Зобов'язати міністерство
внутрішніх справ України надати мені,
ОСОБА_3, на підставі Закону України «Про
доступ до публічної інформації»
наступну інформацію:

- Скільки всього поступило в
період 2011-2013 роки на баланс МВС квартир
для осіб, які знаходяться на
квартирному обліку в апараті
міністерства?

- Скільки з цих квартир за
вказаний період було надано особам, які
знаходяться на квартирному обліку у
списку «поза черговиків»?

- Кому конкретно зі списку
«поза черговиків» надані зазначені
квартири і за яким номером вони
знаходились у даному списку, а також, за
якою адресою знаходяться надані їм
квартири?

- Чи є на даний час на балансі
МВС квартири, відносно яких ще не
прийнято рішення про їх надання особам,
які знаходяться на квартирному
обліку?»

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
05 березня 2014 року позовні вимоги
задоволено частково.Визнано
протиправною бездіяльність
Міністерства внутрішніх справ України
щодо надання відповіді ОСОБА_3 на запит
від 22.11.2013р. щодо надання відомостей
щодо осіб, яким надано квартири зі
списку позачерговиків в період 2011 - 2013
років.Зобов'язано Міністерство
внутрішніх справ України розглянути
заяву ОСОБА_3 від 22.11.2013р. по суті
поставленого питання. В решті позову
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій, вказуючи на порушення
судом норм матеріального та
процесуального, права просить
скасувати оскаржуване рішення та
ухвалити нове, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог повністю.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, оцінивши їх в сукупності,
вислухавши пояснення учасників
процесу, колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін з
наступних підстав.

Згідно зі ст.198 ч.1 п.1 та ст.200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суд першої інстанції дійшов висновку,
що публічна інформація про осіб, котрі
одержали державне та комунальне майно
у власність чи користування, про розмір
оплати праці та інших виплат з бюджетів
усіх рівнів, не є інформацією з
обмеженим доступом.

З таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду
погоджується з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджується, що
до Міністерства внутрішніх справ
України ОСОБА_3 22 листопада 2013 року
подано заяву, з якою позивач надав
документи для поновлення квартирної
справи.

За змістом вказаної заяви позивач,
керуючись Законом України «Про доступ
до публічної інформації» просив надати
відомості кому конкретно в період 2011 -
2013 років були надані квартири зі списку
поза черговиків.

На запит позивача від 22.11.2013р.
відповідачем було надіслано позивачу
лист № 25/4/4-9084 від 28 листопада 2013 року,
яким повідомлено, що у Міністерства
внутрішніх справ немає правових
підстав щодо надання інформації про
осіб, яким було надано житло, без їхньої
на те згоди.

Даючи правову оцінку діям відповідача,
колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду
зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 6
Закону України "Про доступ до публічної
інформації", обмеження доступу до
інформації здійснюється відповідно до
закону при дотриманні сукупності таких
вимог:

1) виключно в інтересах національної
безпеки, територіальної цілісності або
громадського порядку з метою
запобігання заворушенням чи злочинам,
для охорони здоров'я населення, для
захисту репутації або прав інших людей,
для запобігання розголошенню
інформації, одержаної конфіденційно,
або для підтримання авторитету і
неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати
істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої
інформації переважає суспільний
інтерес в її отриманні.

За змістом Закону України "Про доступ
до публічної інформації" не може бути
обмежено доступ до інформації про
розпорядження бюджетними коштами,
володіння, користування чи
розпорядження державним, комунальним
майном, у тому числі до копій
відповідних документів, умови
отримання цих коштів чи майна,
прізвища, імена, по батькові фізичних
осіб та найменування юридичних осіб,
які отримали ці кошти або майно за
умови, коли оприлюднення або надання
такої інформації може завдати шкоди
інтересам національної безпеки,
оборони, розслідуванню чи запобіганню
злочину (частина п'ята статті 6 Закону).

Відповідно до частини першої статті 7
Закону України "Про доступ до публічної
інформації", конфіденційна інформація -
інформація, доступ до якої обмежено
фізичною або юридичною особою, крім
суб'єктів владних повноважень, та яка
може поширюватися у визначеному ними
порядку за їхнім бажанням відповідно
до передбачених ними умов. Не може бути
віднесена до конфіденційної
інформація, зазначена в частині першій
і другій статті 13 цього Закону.

У розумінні частини другої статті 21
Закону України "Про інформацію",
конфіденційною є інформація про
фізичну особу, а також інформація,
доступ до якої обмежено фізичною або
юридичною особою, крім суб'єктів
владних повноважень.

Визначення, наведене у Законі України
"Про інформацію", є ширшим. Цей Закон на
відміну від Закону України "Про доступ
до публічної інформації", до
конфіденційної інформації відносить
відомості про фізичну особу, якими є
відомості чи сукупність відомостей про
фізичну особу, яка ідентифікована або
може бути конкретно ідентифікована.

Визначаючи режим інформації про особу
як конфіденційної, суди посилаються на
положення законів України «Про
інформацію», «Про захист персональних
даних».

Однак у зв'язку з ухваленням законів
України "Про доступ до публічної
інформації", «Про захист персональних
даних" Закон України "Про інформацію"
втратив значення базового закону в
галузі інформаційного законодавства.

Посилання на положення Закону України
"Про захист персональних даних" також є
невиправданим, оскільки відповідно до
частини третьої статті 5 цього Закону
допускається можливість заборони
законом віднесення персональних даних
певних категорій громадян чи їх
(персональних даних) вичерпного
переліку до інформації з обмеженим
доступом. Таким законом є, зокрема,
Закон України "Про доступ до публічної
інформації", частиною п'ятою статті 6
якого визначається перелік
персональних даних фізичних осіб, які
заборонено відносити до інформації з
обмеженим доступом, зокрема не може
бути обмежено доступ до інформації про
розпорядження бюджетними коштами,
володіння, користування чи
розпорядження державним, комунальним
майном, у тому числі до копій
відповідних документів, умови
отримання цих коштів чи майна,
прізвища, імена, по батькові фізичних
осіб та найменування юридичних осіб,
які отримали ці кошти або майно.

Враховуючи вищевикладене, суд першої
інстанції вірно зазначив, що у
відносинах, пов'язаних із
забезпеченням права на доступ до
публічної інформації, конфіденційна
інформація повинна визначатися
відповідно до Закону України "Про
доступ до публічної інформації", а отже
публічна інформація про осіб, котрі
одержали державне та комунальне майно
у власність чи користування, про розмір
оплати праці та інших виплат з бюджетів
усіх рівнів, не є інформацією з
обмеженим доступом, а тому
бездіяльність відповідача щодо
надання позивачу відповіді є
протиправною.

Відповідно до пункту 1
частини першої статті 13
вищезазначеного Закону,
розпорядниками інформації визнаються
суб'єкти владних повноважень - органи
державної влади, інші державні органи,
органи місцевого самоврядування,
органи влади Автономної Республіки
Крим, інші суб'єкти, що здійснюють
владні управлінські функції
відповідно до законодавства та рішення
яких є обов'язковими для виконання.

Крім того, судом першої
інстанції вірно встановлено, що
матеріали справи не містять доказів
щодо того, що розпорядником
запитуваної позивачем інформації є
саме відповідач та обрано належний
засіб захисту прав позивача шляхом
зобов'язання відповідача розглянути
запит позивача та надати відповідь по
суті поставленого питання.

Згідно зі ст.159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, що на думку
колегії апеляційного
адміністративного суду, дотримано
судом першої інстанції.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що
постанова суду першої інстанції
постановлена з дотриманням норм
процесуального та матеріального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції, у зв'язку з чим підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст.160,198,200, 205,206, 212, 254 КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Міністерства
внутрішніх справ України - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 05 березня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складення в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст ухвали складено та
підписано 08.05.2014 року.

Головуючий суддя:
В.Ю.Ключкович

Судді:
Л.П. Борисюк

І.Й. Петрик

.

Головуючий суддя
Ключкович В.Ю.

Судді:
Борисюк Л.П.

Петрик І.Й.