Справа № 2а/1270/1286/2012
Суддя: С.С. Тріфанова
Дата ухвалення: 2014-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 травня 2014 рокуЛуганськСправа №
2а/1270/1286/2012

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого: Тріфанової С.С.

при секретарі: Саприкіній Т.О.

за участю представників сторін від:

позивача: не з'явився,

відповідача: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Луганську
адміністративну справу за позовом
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування України від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань в
Лутугинському районі Луганської
області до товариства з обмеженою
відповідальністю "Групова
збагачувальна фабрика "Білоріченська"
про стягнення пені зі сплати страхових
внесків в розмірі 6258,69 грн., -

ВСТАНОВИВ:

13 березня 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду з
Вищого адміністративного суду України
надійшла адміністративна справа за
позовом Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування України від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань в Лутугинському районі
Луганської області до відкритого
акціонерного товариства «Групова
збагачувальна фабрика «Білоріченська»
про стягнення пені зі сплати страхових
внесків в розмірі 6258,69 грн., на новий
судовий розгляд.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач 07 лютого 2012 року звернувся із
зазначеним позовом до Луганського
окружного адміністративного суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначав, що відповідно до Законів
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань, що спричинили
втрату працездатності" від 23.09.1999 року
№1105-ХІV та "Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних
захворювань, що спричинили втрату
працездатності" №2272-ІІІ від 22.02.2001 року
ВАТ "ГЗФ "Білоріченська" є платником
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних
захворювань, що спричинили втрату
працездатності до відділення ВД Фонду
СНВ України в Лутугинському районі
Луганської області. В порушення ст.ст.
45,47 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, що спричинили втрату
працездатності" та Інструкції "Про
порядок перерахування, обліку та
використання страхових коштів Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків і професійних захворювань
України", затвердженої постановою
Правління Фонду страхування від
нещасних випадків України від 12.07.2007 р.
№36 ВАТ "ГЗФ "Білоріченська" не в повному
розмірі перераховує страхові внески на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних
захворювань.

Як на правову підставу для задоволення
адміністративного позову позивач
посилався на те, що згідно акту
перевірки правильності нарахування,
повноти і своєчасності перерахування
страхових внесків та витрачання коштів
Фонду від 02.06.2011 р. за №39, пеня за
платежами ВАТ "ГЗФ "Білоріченська", за
період з 01.03.2010 р. по 31.05.2011 р. перед
відділенням Фонду складає 6258,69 грн.,
погашення не проводилось. Акт
перевірки боржником не оскаржувався.
На підставі викладеного позивач просив
стягнути з відповідача нараховану
пеню у сумі 6258,69 грн. за період з 01.03.2010 р.
по 31.05.2011 р.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 28 лютого 2012
року у задоволенні позовних вимог
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Лутугинському
районі Луганської області до
відкритого акціонерного товариства
"Групова збагачувана фабрика
"Білоріченська" про стягнення
заборгованості з пені по страховим
внескам у сумі 6258,69 грн. відмовлено за
необґрунтованістю.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 23 травня 2012
року постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 28 лютого 2012
року залишено без змін, а скаргу
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Лутугинському
районі Луганської області залишено без
задоволення.

26 лютого 2014 року ухвалою Вищого
адміністративного суду України
касаційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Лутугинському
районі Луганської області задоволено
частково, ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 23 травня 2012 року та постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 28 лютого 2012
року - скасовано, а справу направлено на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Луганського окружного
адміністративного суду від 14 березня
2014 року адміністративну справу за
позовом Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування України від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань в Лутугинському районі
Луганської області до відкритого
акціонерного товариства «Групова
збагачувальна фабрика «Білоріченська»
про стягнення пені зі сплати страхових
внесків в розмірі 6258,69 грн. прийнято до
провадження та призначено справу до
розгляду у відкритому судовому
засіданні.

10 квітня 2014 року за клопотанням
представника Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування України від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань в Лутугинському районі
Луганської області змінено первинного
відповідача у справі - відкрите
акціонерне товариство «Групова
збагачувальна фабрика
«Білоріченська», на належного -
товариство з обмеженою
відповідальністю «Групова
збагачувальна фабрика
«Білоріченська».

Представник позивача - Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування України від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань в Лутугинському районі
Луганської області у судове засідання
не з'явився, про дату та час слухання
справи був повідомлений належним
чином, 06 травня 2014 року через відділ
діловодства та обліку звернень
громадян від нього надійшла заява про
розгляд справи у відсутність
представника Фонду, позовні вимоги
підтримані позивачем у повному обсязі.

Представник відповідача - товариства з
обмеженою відповідальністю «Групова
збагачувальна фабрика «Білоріченська»
- у судове засідання не з'явився, про
дату та час слухання справи був
повідомлений належним чином, 06 травня
2014 року через відділ діловодства та
обліку звернень громадян від нього
надійшла заява про розгляд справи у
відсутність представника
підприємства.

Проаналізувавши матеріали справи, суд
прийшов до наступного.

Заявлені позивачем в рамках даної
адміністративної справи позовні
вимоги були розглянуті судами першої,
апеляційної та касаційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких
беруть участь ті самі особи або особа,
щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно д ч.5 ст. 227 КАС України
висновки і мотиви, з яких скасовані
рішення, є обов'язковими для суду
першої чи апеляційної інстанції при
розгляді справи.

Таким чином, при новому розгляді даної
адміністративної справи суд повинен
врахувати висновки Вищого
адміністративного суду України, які
викладені в ухвалі від 26 лютого 2014 року.

З матеріалів справи вбачається, що
відкрите акціонерне товариство
„Групова збагачувальна фабрика
„Білоріченська" є юридичного особою,
зареєстровано Лутугинською районною
державною адміністрацією Луганської
області, включено до Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України за № 00178502, є
платником страхових внесків, перебуває
на обліку у відділенні виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в Лутугинському районі
Луганської області.

За наслідками перевірки правильності
нарахування, повноти і своєчасності
перерахування страхових внесків та
витрачання коштів Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України відповідачем за
період з 01.03.2010 р. по 31.05.2011 р.
встановлено порушення сплати
відповідачем страхових внесків,
внаслідок чого позивачем нарахована
пеня в розмірі 6258,69 грн.

Суть спору полягає у можливості
стягнення з відповідача, як
страхувальника, нарахованої у 2011 році
пені по заборгованості зі сплати
страхових внесків до Фонду соціального
страхування від нещасних випадків та
професійних захворювань України, яка
виникла за період з 01 січня 2010 року по 31
травня 2011 року.

За результатами розгляду касаційної
скарги Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування України
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань в
Лутугинському районі Луганської
області, встановлено, що частиною
другою статті 52 Закону України від 23
вересня 1999 року № 1105-XIV «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», яка діяла до 1 січня 2011
року, було передбачено, що за
прострочення сплати страхового внеску
до Фонду зі страхувальника стягується
пеня згідно із законом. З прийняттям і
вступом у дію Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 8 липня 2010
року № 2464-VI наведена вище норма
матеріального права була скасована.

З 1 січня 2011 року на підставі постанови
правління Фонду від 30 листопада 2010 року
№ 31 втратила чинність і Інструкція про
порядок перерахування, обліку та
витрачання страхових коштів Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України, затверджена
постановою правління Фонду від 12 липня
2007 року № 36 (зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 1 серпня
2007 року за № 867/14134), відповідно до якої
відділення Фонду виявило порушення
порядку сплати страхових внесків.

У той же час, відповідно до абзацу
п'ятого пункту 7 Прикінцевих та
Перехідних положень Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», на період до
повного стягнення заборгованості зі
сплати страхових внесків за діючими
видами загальнообов'язкового
державного соціального страхування та
сум штрафних санкцій, нарахованих
та/або не сплачених у період до 1 січня
2011 року, в тому числі нарахованих
внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011
року не настав, та відповідних штрафних
санкцій за фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування зберігаються
повноваження щодо контролю за
правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Тобто, після набрання чинності Законом
№ 2464-VІ за органами Фонду збережено
повноваження щодо застосування
фінансових санкцій (пені) за несплату
заборгованості зі страхових внесків,
яка виникла до 1 січня 2011 року. Окрім
того, частиною третьою статті 25 Закону
№ 2464-VІ передбачено, що суми недоїмки
стягуються з нарахуванням пені та
застосуванням штрафів.

Тому суд вважає, що нарахована пеня
Підприємству у зв'язку з несплатою
страхових внесків при виплаті
заробітної плати за період з 1 березня
по 31 грудня 2010 року, має бути стягнута і
після 1 січня 2011 року, оскільки така
заборгованість зі сплати внесків та
пеня виникли в період дії частини
другої статті 52 Закону № 1105-XIV.

В ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 26 лютого 2014 зазначено, що
«розрахунком співставлення фактично
сплачених страхових внесків, який
міститься в матеріалах справи не
розраховано різницю суми пені за
несплату страхових внесків саме за
період з 01.03.2010 по 31.12.2010 року, що має
суттєве значення для визначення
правових норм, які слід застосовувати
до спірних правовідносин», оскільки,
відповідно до акта перевірки
заборгованість зі сплати пені у
розмірі 6258,69 грн. виникла за період
несплати страхових внесків з 01.03.2010 по
31.05.2011 року.

Як вбачається з матеріалів справи, сума
пені, яка нарахована за період з 01.03.2010
по 31.12.2010 включно, складає 5259,04 грн. Сума
пені, яка нарахована за період з 01.01.2011
по 31.05.2011 включно, складає 999,65 грн.(а.с.122)

Суд вважає, що правління Фонду
підтримало конструкцію, запропоновану
законодавцем, згідно якої акт за
загальним правилом хоч і втратив
чинність, проте зберігає свою дію щодо
регулювання певного кола
правовідносин, диференційованих за
часом їх виникнення, щодо застосування
санкцій за порушення відповідачем
строку сплати страхових внесків та
правомірно нараховувало пеню за період
з 01.03.2010 по 31.12.2010 включно у розмірі 5259,04
грн.

Суд не приймає до уваги посилання
відповідача на існування Довідки
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань в Лутугинському районі
Луганської області №03/41 від 09.06.2011
(а.с.141), в обґрунтування заперечень на
позовну заяву щодо відсутності
заборгованості, оскільки у висновках
до Акту перевірки правильності
нарахування, повноти і своєчасності
перерахування страхових внесків та
витрачання коштів №39 від 02.06.2011 та
додатку №2 до Акту перевірки, вказано
про виявлення факту порушення сплати
страхових внесків відповідачем, за що
нараховано пені 6258,69 грн.(а.с.7-9,10).

З дослідження матеріалів справи суд
робить висновок про те, що відповідач,
обізнаний щодо несвоєчасного
перерахування страхових внесків,
раніше цей факт не оспорював та не
спростовував, а лише заперечував з тих
підстав, що закону, який встановлює
розмір, порядок нарахування та
стягнення пені за несплату страхових
внесків на момент нарахування
стягуваємої пені прийнято не було.

Сторонами до суду не надано даних щодо
оскарження в передбаченому
законодавстві порядку акту перевірки,
від так сума нарахованої пені в акті
перевірки визнається узгодженою.

Проаналізувавши наведені норми права
та вказівки ВАС України, суд дійшов
висновку, що позивач має право
стягувати лише ту суму пені, яка
обмежуються періодом до 01.01.2011 року,
оскільки зазначена заборгованість і
пеня виникли в період дії ст. 52 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності».

Аналогічної думки дотримується
Верховний Суд України в постановах від
19 лютого 2013 року, 26 березня 2013 року по
справам №№ 21-432а12, 21-71а13 відповідно.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 244-2 КАС
України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Таким чином сума пені, яка нарахована з
01.03.2010 року до 31.12.2010 року включно на
загальну суму 5259,04 грн. підлягає
стягненню.

Як вбачається з розрахунку, наданого
відповідачем розмір пені за період з
01.01.2011 року по 31.05.2011 року становить 999,65
грн.(а.с.122)

Проте на час нарахування зазначеної
пені втратила чинність норма закону,
яка передбачала таке стягнення,
оскільки з 1 січня 2011 року частину другу
статті 52 Закону України від 23 вересня
1999 року № 1105-ХІV «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» було скасовано
відповідно до Закону України від 8
липня 2010 року № 2464-VІ «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування».

Тому в частині позовних вимог
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування України від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань в
Лутугинському районі Луганської
області, щодо стягнення пені зі сплати
страхових внесків з товариства з
обмеженою відповідальністю «Групова
збагачувальна фабрика «Білоріченська»
в розмірі 999,65 грн. за період з 01.01.2011
року по 31.05.2011 року слід відмовити.

Враховуючи вимоги ч.4 ст.94 КАС України, а
також те, що позивач відповідно до п.18
ч.1 ст.5 Закону України від 08 липня 2011
року № 3674-VІ «Про судовий збір» від
сплати судового збору звільнений,
судові витрати у цій справі не
підлягають стягненню з відповідача,
оскільки у справах, в яких позивачем є
суб'єкт владних повноважень, а
відповідачем - фізична чи юридична
особа, судові витрати, здійснені
позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 2, 9, 10, 11, 17, 18, 94, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування України від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань в Лутугинському районі
Луганської області до товариства з
обмеженою відповідальністю "Групова
збагачувальна фабрика "Білоріченська"
про стягнення пені зі сплати страхових
внесків в розмірі 6258,69 грн. -
задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Групова
збагачувальна фабрика «Білоріченська»
(94016, Луганська область, Лутугинський
район, с.м.т. Білоріченський,
вул.Шкільна,б.168, код 00178502) на користь
Відділення виконавчої дирекції фонду
соціального страхування України від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань в
Лутугинському районі Луганської
області заборгованість по страховим
внескам зі сплати пені за період з
01.03.2010 по 31.12.2010 в розмірі 5 259,04 грн. (п'ять
тисяч двісті п'ятдесят дев'ять грн. 04
коп.).

В іншій частині позовних вимог
відмовити в зв'язку з
необґрунтованістю.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Повний текст постанови складено та
підписано 12 травня 2014 року.

Суддя
С.С. Тріфанова