Справа № 210/8551/13-а
Суддя: Чайкіна О. В.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА
КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 210/8551/13-а
Провадження № 2-а/210/50/14
П О С Т А Н О В А

іменем України

"27" березня 2014 р.

Дзержинський районний суд міста
Кривого Рогу Дніпропетровської
області у складі: головуючого судді
Чайкіної О.В.,

при секретарі
Ромашевському В.Є.,

за участі:

позивача: ОСОБА_2

представників сторін:

позивача:
адвоката ОСОБА_3

відповідача:
Ніконенко Т.Є.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
адміністративний позов ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Дзержинської
районної у місті ради про визнання
протиправними дій відповідача та
зобов'язання відповідача здійснити
виплату державної допомоги,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
вищеназваним адміністративним
позовом. Ухвалою суду від 18 листопада
2013 року відкрите скорочене
провадження. За результатами поданого
відповідачем заперечень, суд прийшов
до висновку про неможливість розгляду
справи в скороченому провадженні та
необхідністю проведення судового
засідання з викликом сторін для
розгляду справи за загальними
правилами КАС України, у зв"язку з чим
постановлено відповідну ухвалу.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що Управлінням праці та
соціального захисту населення
Дзержинської районної у місті ради
протиправно припинено здійснення
належних їй виплат державної допомоги
з посиланням на відсутність у неї
реєстрації місця проживання. Вважає
таку відмовою протиправною, оскільки
реєстрація місця проживання чи місця
перебування особи або її відсутність
не може бути умовою реалізації прав і
свобод, передбачених Конституцією
України, законами чи міжнародними
договорами України, або підставою про
їх обмеження. Крім того, чинним
законодавством передбачена можливість
призначення державної допомоги за
фактичним місцем проживання. У зв'язку
з чим просить суд визнати
протиправними дій відповідача та
зобов'язати відповідача здійснити
виплату державної допомоги.

У судовому засіданні позивач, її
представник заявлений позов
підтримали в повному обсязі з мотивів,
викладених у позові. Просили його
задовольнити. Вважають, що строк
звернення до суду вони не пропустили,
т.я. про порушення своїх прав ОСОБА_2
дізналася лише після отримання у
травні 2013 року копії заочного рішення,
яким її визнано такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням у житловому будинку № 9а по
вул. Ясенів у м. Кривому Розі. При цьому
зазначали, що під час написання заяви
про здійснення виплат, ОСОБА_2 під
диктовку написала заяву про здійснення
виплат по 22.05.2009р. та зобов'язання
повідомити про зміну місця проживання.
Вважають, що виплати припиненні
неправомірно, оскільки Позивач не
змінила адміністративно-територіальну
одиницю (а саме район), і ОСОБА_2 як до
призначення виплат, так і після їх
призупинення та поновлення, проживала
в Дзержинському районі м. Кривого Рогу.
Оскільки вона лише змінила адресу, а не
район, орган управління праці та
соціального захисту населення не мав
прав призупиняти їй виплату. За місця
реєстрації за адресою вул. Ясенів № 9а
вона значилась зареєстрованою до
виконання заочного рішення, зняли її з
реєстрації без її відома. Зазначали, що
виплата Позивачу не могла бути
припиненою Відповідачем на підставі
довідки квартального комітету, який
взагалі не наділений повноваженнями
щодо постановлення на облік та зняття з
обліку громадян.

Відповідач проти позову заперечував,
просив у задоволенні позову відмовити
з мотивів його необґрунтованості,
оскільки здійснення виплат припинено
правомірно, т.я. позивач змінила місце
проживання та не повідомила Управління
про адресу свого мешкання. При цьому, в
запереченнях на адміністративний
позов, Управління посилається на ст.. 3
Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» та на ті
обставини, що Позивач власноручно
написала заяву здійснювати виплату за
адресою АДРЕСА_1. При цьому, Управління
отримала довідку квартального
комітету, в якій зазначалося, що ОСОБА_2
фактично не проживає за вказаною у
заяві адресою. Також Управління
посилається на п. 54 Постанови КМУ від
27.12.2001 року за № 1751, що у разі зміни
місця проживання одержувача державної
допомоги сім»ї з дітьми виплата її
продовжується органом управління
праці та соціального захисту населення
за новим місцем проживання з дня
звернення, але не раніше ніж з дня
реєстрації. Оскільки за новим місцем
проживання Позивач не зверталась за
виплатами, тому грошові кошти на дитину
вона й не отримувала. Вважає дії
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Дзержинської районної у місті
Кривому Розі ради правомірними.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_5
зазначила, що вона разом з позивачем
проживає у АДРЕСА_2. За даною адресою
ОСОБА_2 була зареєстрованою у травні 2013
року. Як до реєстрації місця проживання
по АДРЕСА_2 так і після вона разом з
ОСОБА_2 ходила до Відповідача, на їх
усні питання щодо нездійснення виплат
на дитину їм повідомляли про
необхідність наявності реєстрації. З
письмовими заявами Позивач до серпня
2013 року не зверталась. Лише після
письмового звернення ОСОБА_2 знову
почала отримувати належні виплати.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, вислухавши пояснення позивача,
представників сторін, свідка, суд
встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_2 у зв"язку з народженням
дитини (ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2) у липні 2008
року звернулась до Управління праці та
соціального захисту населення
Дзержинської районної у місті ради із
заявою про призначення державної
соціальної допомоги у зв'язку з
вагітністю та пологами, одноразову
допомогу при народженні дитини,
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку,
допомогу на дітей одиноким матерям з
комплектом необхідних документів
відповідно до Закону України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми" від
21.11.1992р. №2811-ХІІ (а.с. 27-28).

Судом встановлено, що Управління праці
та соціального захисту населення
Дзержинської районної у місті ради
(далі за текстом - Управління)
призначило та здійснювало ОСОБА_2
наступні виплати: допомогу у зв"язку з
вагітністю та пологами (з 23.03.2008р. по
11.08.2008р.); допомогу при народженні
дитини на період з 01.05.2008р. по 31.05.2009р.;
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку на
період з 12.08.2008р. по 19.05.2011р.; допомогу на
дітей одинокій матері на період з
01.07.2008р. по 31.05.2026р. (а.с.13, 23).

Як було з'ясовано судом, Позивач
отримувала належні їй виплати на
картковий рахунок щомісячно до 13 числа,
однак, починаючи з травня-червня 2009року
вона припинила отримувати допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, та допомогу на дитину
одинокій матері. На її усні звернення в
Управлінні їй відповідали, що виплати
припинена у зв"язку з ненаданням даних
про місце реєстрації. Позивач
зареєструвалася в новому місці
проживання, не змінюючи при цьому район
(адміністративно-територіальну
одиницю) лише в 2013 році, після чого
повторно звернулась до Відповідача з
заявою про здійснення належних їй
виплат.

Судом встановлено, що з серпня 2013 року
Позивач почала знову отримувати
допомогу на одну дитину одинокій
матері у розмірі 486,00грн. (а.с. 15).

Також з матеріалів справи вбачається,
що Позивач у вересні 2013 року звернулась
до Управління із заявою про виплату
належних їй сум державної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення
трирічного віку починаючи з травня
2009року і по травень 2011 року, та допомоги
одинокій матері з травня 2009року по
травень 2013року (а.с. 12). Однак,
Відповідач відмовив їй у здійсненні
виплат, пославшись на пп. 21,37, 54 Порядку
призначення і виплати державної
допомоги сім"ям з дітьми, та
обґрунтувавши відмову ненаданням
інформації про нове місце проживання
/а.с. 13-14/.

У судовому засіданні представник
Відповідача не заперечував тієї
обставини, що припинив виплати, належні
Позивачу, оскільки остання була
тимчасово зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_1. У подальшому, коли Позивач
надала інформацію про нове місце
реєстрації (АДРЕСА_2) виплати були
поновлені.

Судом встановлено, що право на
звернення до адміністративного суду із
позовом про визнання протиправними дій
відповідача та зобов'язання
відповідача здійснити виплату
державної допомоги, виникло у позивача
з 14.06.2009 року, тобто з часу коли на її
картковий рахунок перестали надходити
призначені їй виплати. При цьому, у
судовому засіданні Позивач
підтвердила, що їй достаменно було
відомо про ненадходження грошових
коштів у травні 2009року, однак вона не
зверталась із письмовою заявою про
встановлення причин таких виплат, та не
вживала до серпня 2013 року дій, щодо
поновлення припинених виплат.

Як свідчать матеріали справи, та
вбачається з пояснень сторін, позивач в
період з червня 2009 року по 15.08.2013 року
(до моменту звернення до Управління
праці та соціального захисту населення
Дзержинської районної у місті ради) із
заявою про здійснення виплат ні в
порядку цивільного ні в порядку
адміністративного судочинства не
звертався. Причин поважності не
звернення до суду протягом 4-х років
суду не навела, об'єктивних доказів не
надала.

З матеріалів справи вбачається, що
Позивач звернувся до суду із позовом
лише 14 листопада 2013 року (а.с. 2). Ухвалою
суду від 27 березня 2014 року
адміністративний позов ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Дзержинської
районної у місті ради про визнання
протиправними дій відповідача та
зобов'язання відповідача здійснити
виплату державної допомоги, в частині
вимог про визнання дій Управління
праці та соціального захисту населення
Дзержинської районної у місті ради
щодо припинення за період з 01 червня 2009
року по 19 травня 2011 року виплати
державної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку та призупинення з 01 червня 2009року
по 20 березня 2013 року виплат державної
допомоги на дітей одиноким матерям, а
так само і зобов"язання Відповідача
здійснити такі виплати за вказані
періоду залишено без розгляду на
підставі ч. 1, 2 ст. 99, ч. 1, 2 ст. 100, ч. 3 ст. 162
КАС України.

Що стосується решти позовних вимог, суд
приходить до висновку, що вони
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Вирішуючи спір по суті, суд керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України,
виходить з того, що оскільки позивачем
як спосіб захисту порушеного права
обрано оскарження дій суб'єкта владних
повноважень, суд досліджуючи надані
сторонами докази повинен встановити
відповідність оскаржуваних дій
чинному законодавству та законності їх
вчинення (ч. 1 ст. 9 КАС України).

Відповідно до ч. 3 статті 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку. Зазначені критерії є вимогами
для суб'єкта владних повноважень, який
приймає відповідне рішення, вчиняє дії
чи допускається бездіяльності.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
наступного.

Закон України "Про державну допомогу
сім'ям з дітьми" від 21.11.1992р. №2811-ХІІ
(далі по тексту - Закон України від
21.11.1992р. №2811-ХІІ) у ст.. 1 закріплює, що
громадяни України, в сім'ях яких
виховуються та проживають
неповнолітні діти, мають право на
державну допомогу у випадках та на
умовах, передбачених цим Законом та
іншими законами України.

Згідно з ст. 3 Закону України від 21.11.1992р.
№2811-ХІІ, відповідно до закону
призначаються такі види державної
допомоги сім'ям з дітьми: 1) допомога у
зв'язку з вагітністю та пологами; 2)
допомога при народженні дитини; 2-1)
допомога при усиновленні дитини; 3)
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку; 4)
допомога на дітей, над якими
встановлено опіку чи піклування; 5)
допомога на дітей одиноким матерям.

Статтею 18-1 Закону України від 21.11.1992р.
№2811-ХІІ право на допомогу на дітей
одиноким матерям гарантовано одиноким
матерям (які не перебувають у шлюбі),
якщо у свідоцтві про народження дитини,
відсутній запис про батька (матір) або
запис про батька (матір) проведено в
установленому порядку органом
державної реєстрації актів цивільного
стану за вказівкою матері (батька,
усиновлювача) дитини.

При цьому, згідно з ст. 18- 2 Закону
України від 21.11.1992р. №2811-ХІІ допомога на
дітей одиноким матерям призначається
за наявності витягу з Державного
реєстру актів цивільного стану
громадян про державну реєстрацію
народження дитини, виданого відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану, або довідки про народження,
виданої виконавчим органом сільської,
селищної, міської (крім міст обласного
значення) ради, із зазначенням підстави
внесення відомостей про батька дитини
до актового запису про народження
дитини відповідно до абзацу першого
частини першої статті 135 Сімейного
кодексу України, або документа про
народження, виданого компетентним
органом іноземної держави, в якому
відсутні відомості про батька, за умови
його легалізації в установленому
законодавством порядку. Допомога на
дітей одиноким матерям призначається
незалежно від одержання на дітей інших
видів допомоги, передбачених цим
Законом.

Судом встановлено, та не заперечується
сторонами у справі, що ОСОБА_2 має право
на допомогу на дитину одинокій матері.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 починаючи з травня 2009 року і до
липня 2013 року припинила отримувати
державну допомогу на дитину одинокій
матері у зв'язку з неповідомленням про
нове місце реєстрації.

В силу положень ст. 18-3 Закону України
від 21.11.1992р. №2811-ХІІ допомога на дітей
одиноким матерям, одиноким
усиновлювачам, матері (батьку) у разі
смерті одного з батьків, які мають
дітей віком до 18 років (якщо діти
навчаються за денною формою навчання у
загальноосвітніх,
професійно-технічних, а також вищих
навчальних закладах I - IV рівнів
акредитації, - до закінчення такими
дітьми навчальних закладів, але не
довше ніж до досягнення ними 23 років),
надається у розмірі, що дорівнює
різниці між 50 відсотками прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
та середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

Разом з тим, умови, за яких виплата
допомоги на дітей одиноким матерям
припиняється або призупиняється
визначено ст. 18-4 Закону України від
21.11.1992р. №2811-ХІІ.

Так, виплата допомоги на дітей одиноким
матерям (батькам) припиняється у разі:
позбавлення отримувача допомоги
батьківських прав; позбавлення
отримувача допомоги волі за вироком
суду; скасування рішення про
усиновлення дитини або визнання його
недійсним; реєстрації дитиною шлюбу до
досягнення нею 18-річного віку; надання
неповнолітній особі повної цивільної
дієздатності у випадках, передбачених
законом; смерті дитини; смерті
отримувача допомоги.

Виплата допомоги на дітей одиноким
матерям (батькам) призупиняється у
разі: тимчасового влаштування дитини
на повне державне утримання;
відібрання дитини в отримувача
допомоги без позбавлення батьківських
прав; тимчасового працевлаштування
дитини.

Аналогічні підстави припинення та
призупинення виплат викладені в п. 36
Постанови КМУ від 27 грудня 2001 р. за № 1751
«Про затвердження Порядку призначення
і виплати державної допомоги сім'ям з
дітьми».

Таким чином, законодавство визначає
чіткі підстави для припинення або
призупинення виплат державної
допомоги на дитину одинокій матері.

При цьому, п. 37 Постанови КМУ від 27.12.2001р.
за № 1751 передбачає, що допомога на
дітей одиноким матерям призначається
органами праці та соціального захисту
населення за місцем їх проживання. Крім
того, допомога може бути призначена за
місцем фактичного проживання за умови
подання довідки про неодержання
зазначеної допомоги в органі праці та
соціального захисту населення за
місцем реєстрації.

Слід також зазначити, що згідно з п. 52
Постанови КМУ від 27.12.2001р. за № 1751
державна допомога сім'ям з дітьми
виплачується щомісяця за вибором
матері (батька, опікуна, піклувальника
чи усиновлювача), якій призначена
допомога, Українським державним
підприємством поштового зв'язку
"Укрпошта" за місцем її проживання або
через уповноважені банки, визначені в
установленому законодавством порядку.

Згідно з ст. 3 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в України» за № 1382 від
11.12.2013р. місце проживання - це
адміністративно-територіальна
одиниця, на території якої особа
проживає строком понад шість місяців
на рік.

Поняття
«адміністративно-територіальна
одиниця» закріплено в ст.. 1 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» від 21 травня 1997 року за
№280/97-ВР, і визначається як «область,
район, місто, район у місті, селище,
село».

Офіційне тлумачення даного терміну
надано в Рішенні Конституційного Суду
України від 13.07.2001 року N 11-рп/2001, в якому
визначено, що
адміністративно-територіальна одиниця
- це компактна частина єдиної території
України, що є просторовою основою для
організації і діяльності органів
державної влади та органів місцевого
самоврядування.

Отже, право позивача на отримання
виплат за місцем проживання,
пов'язується перш за все з
адміністративно-територіальною
одиницею, на яку розповсюджується
повноваження органу управління праці
та соціального захисту у відповідному
районі, а не з певною вулицею у цьому ж
районі.

Під час судового розгляду Відповідачем
не доведено ту обставину, що позивач
змінила район проживання, тобто
адміністративно-територіальну
одиницю. Зміна ж адреси проживання в
тому ж районі, де й проживала Позивач не
є тією підставою, за яку б Позивача
можна було б позбавити права на
отримання державної допомоги одинокій
матері на дитину, або призупинити такі
виплати.

Згідно ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, Відповідач не мав права
призупиняти виплату Позивачу на тій
підставі, що вона не повідомила адреси
місця реєстрації, оскільки закон
України від 21.11.1992р. №2811-ХІІ не
передбачає таких підстав для зупинення
належних Позивачу виплат.

Разом з тим, хоча в судовому засіданні і
встановлено протиправність дій
Відповідача, однак, відповідно до ч. 2
ст. 99 КАС України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Оскільки Позивач звернулася до суду
лише 14 листопада 2013 року, тому її
порушені права підлягають захисту в
межах шестимісячного строку до дня
звернення до суду та за вирахуванням
виплат, які були їй здісненні
Відповідачем з серпня 2013 року по
листопад 2013 року.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 99, 100, 158-163, 165
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Дзержинської
районної у місті ради про визнання
протиправними дій відповідача та
зобов'язання відповідача здійснити
виплату державної допомоги -
задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії
Управління праці та соціального
захисту населення Дзержинської
районної у місті ради щодо припинення
за період з 21 березня 2013 року по 31 липня
2013 нарахування та виплати ОСОБА_2
державну допомоги на дитину одинокій
матері всупереч ст. 18-4 Закону України
"Про державну допомогу сім'ям з дітьми".

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Дзержинської районної у місті ради
здійснити нарахування та виплату за
рахунок коштів Державного бюджету на
користь ОСОБА_2 державну допомогу на
дитину одинокій матері відповідно до
положення ст. 18-3 Закону України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми" у
розмірі, що дорівнює різниці між 50
відсотками прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного вік за період з 21
березня 2013 року до 31 липня 2013 року.

Судовий збір відшкодувати позивачу за
рахунок держави.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дзержинський районний суд м. Кривого
Рогу Дніпропетровської області шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня проголошення
постанови. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

У судовому засіданні 27 березня 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Повний текст
постанови складено 31 березня 2014 року.

Суддя:
О. В. Чайкіна