Справа № К/9991/19854/11-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/19854/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Іваненко Я.Л.,
Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

провівши попередній розгляд справи за
адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Пролетарському районі м. Донецька до
Державного підприємства «Донецька
обласна дирекція з ліквідації
збиткових вугледобувних та
вуглепереробних підприємств»
Державного підприємства
"Донвуглереструктуризація»,
Відокремленого підрозділу «Донецька
виконавча дирекція з ліквідації шахт»
Державного підприємства «Донецька
обласна дирекція з ліквідації
збиткових вугледобувних та
вуглепереробних підприємств» про
стягнення заборгованості, за
касаційною скаргою Державного
підприємства «Донецька обласна
дирекція з ліквідації збиткових
вугледобувних та вуглепереробних
підприємств» Державного підприємства
"Донвуглереструктуризація» на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 26 січня 2011
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 15 березня
2011 року, -

у с т а н о в и л а :

У листопаді 2010 року Управління
Пенсійного фонду України в
Пролетарському районі м. Донецька (далі
УПФ) звернулося з позовом до Державного
підприємства «Донецька обласна
дирекція з ліквідації збиткових
вугледобувних та вуглепереробних
підприємств» Державного підприємства
"Донвуглереструктуризація» (далі
Підприємство), в якому просило стягнути
заборгованість з відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, виплачених
працівникам шахти «Панфилівська»,
призначених згідно пунктів «б» - «з»
статті 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» № 1931-ХІІ від 6
грудня 1991 року (далі Закон № 1931-ХІІ), яка
утворилась за період з 1 березня по 31
серпня 2010 року на суму 48215,74 грн.

В обґрунтування позовних вимог УПФ
посилалось на вимоги Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 9 липня 2003
року № 1058-ІV (далі Закон 1058-ІV) та
Інструкції «Про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України», затвердженої Постановою
Правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003 року №21-1 (далі Інструкція), та
просило про задоволення позову.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 26 січня 2011
року, залишено без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 15 березня
2011 року позовні вимоги задоволені у
повному обсязі.

У поданій до Вищого адміністративного
суду України касаційній скарзі
відповідач, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального і порушення норм
процесуального права, просить їх
рішення скасувати та відмовити у
задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи колегія суддів, в межах статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, дійшла висновку про
відхилення скарги з таких підстав.

Судами встановлено, що Підприємство
перебуває на обліку УПФ, є платником
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

При цьому, фактично спір сторін
зводиться за своєю суттю до визначення
належного платника цих витрат,
оскільки, як стверджує у своїх доводах
Державне підприємство
"Донвуглереструктуризація», воно не є
правонаступником шахти
«Панфилівська», а тому не має нести
відповідальність за її зобов'язаннями
зі страхових виплат.

Задовольняючи позовні вимоги суди
попередніх інстанцій на підставі
наявних у справі даних встановили і
правильно виходили з того, що за
правилами пункту 2 Прикінцевих
положень Закону України від 9 липня 2003
року Закону № 1058-IV та відповідно до
пункту 1 статті 2 Закону України від 26
червня 1997 року № 400/97-ВР «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Закон № 400/97-ВР),
Підприємство зобов'язане відшкодувати
УПФ витрати на виплату та доставку
пенсії, призначеної на пільгових
умовах працівникам за списком № 2. При
цьому, таке відшкодування має
здійснюватись згідно положень
Інструкції.

Згідно з пунктом 6 Інструкції,
відшкодуванню підлягають витрати
Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно до частини
2 Розділу 15 Прикінцевих положень Закону
1058-ІV.

Відповідно до пункту 6.10 Інструкції,
відшкодування сум і фактичних витрат
на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах,
здійснюється підприємством на рахунки
органу Пенсійного фонду за місцем його
реєстрації.

Якщо пенсія на пільгових умовах
призначена із взаємним зарахуванням
періодів роботи, передбачених
статтями 13, 14 та 55 Закону № 1788-XII , які
дали право на цю пільгову пенсію, то
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку цих пенсій
здійснюється тими підприємствами, на
яких цей стаж було вироблено у
розмірах, передбачених частиною 2
"Прикінцевих положень" Закону 1058-ІV.

При цьому, згідно пункту 6.3 Інструкції у
разі ліквідації або зміни власника
підприємства суми зазначених витрат
Пенсійному фонду вносять
правонаступники.

За змістом пункту 2 Прикінцевих
положень Закону № 1058-IV пенсійне
забезпечення застрахованих осіб, які
працювали або працюють на підземних
роботах, роботах з особливо шкідливими
й важкими умовами праці за списком № 1
та на інших роботах із шкідливими і
важкими умовами праці за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах або за
вислугу років, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше, мали
право на пенсію на пільгових умовах або
за вислугу років, здійснюється згідно з
окремим законодавчим актом через
професійні та корпоративні фонди. До
запровадження пенсійного забезпечення
через професійні та корпоративні фонди
особам, зазначеним в абзаці першому
цього пункту, пенсії призначаються за
нормами Закону № 1058-IV в разі досягнення
пенсійного віку та наявності трудового
стажу, передбаченого Законом № 1788-XII. У
цьому випадку розміри пенсій
визначаються відповідно до статті 27 та
з урахуванням норм статті 28 Закону №
1058-IV. При цьому зберігається порядок
покриття витрат на виплату і доставку
цих пенсій, що діяв до набрання
чинності Законом № 1058-IV.

На момент набрання чинності
Законом № 1058-IV питання щодо
відшкодування витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених
відповідно до пункту «б» статті 13
Закону № 1788-XII, було врегульовано
Законом № 400/97-ВР, відповідно до пунктів
1 та 2 статті 1 якого, відповідач є
платником збору на обов'язкове
державне пенсійне забезпечення.

За змістом абзацу
четвертого пункту 1 статті 2 Закону №
400/97-ВР для платників збору, визначених
пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону,
об'єктом оподаткування є також
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пунктів "б"-"з" статті 13 Закону № 1788-XII до
досягнення працівниками пенсійного
віку, передбаченого статтею 12 цього
Закону.

Абзацом третім пункту 1 статті 4 Закону
№ 400/97-ВР встановлено ставку на
обов'язкове державне пенсійне
страхування у розмірі 100 відсотків від
об'єкта оподаткування, визначеного
абзацом четвертим пункту 1 статті 2
цього Закону.

Враховуючи наведені положення чинного
законодавства, суди дійшли
обґрунтованого висновку про те, що
Підприємство є платником страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування і несе
відповідальність по відшкодуванню
витрат на виплату і доставку пенсії,
призначеної відповідно до пункту
«б»-«з» частини першої статті 13 Закону
№ 1788-XII працівникам за Списком № 2, у
розумінні як положень Закону № 1058-IV так
і Закону № 400/97-ВР.

Окрім того, з урахуванням пункту 6.3
Інструкції, суди дійшли правильного
висновку й щодо правонаступництва
Державним підприємством
"Донвуглереструктуризація» усіх
зобов'язань шахти «Панфилівська»,
оскільки як вбачається з матеріалів
справи відповідач є правонаступником
усіх прав та обов'язків пов'язаних з
діяльністю Державного підприємства
«Укрвуглеторфреструктуризація»
згідно з розподільчим балансом. Такі
дані підтверджуються наказом
Міністерства вугільної промисловості
України від 2 квітня 200 року № 99 про
припинення даного діяльності даного
підприємства. В свою чергу ліквідована
шахта «Панфилівська» введена до складу
Державного підприємства
"Донвуглереструктуризація» «Донецька
виконавча дирекція з ліквідації шахт»
Наказом Міністерства вугільної
промисловості України від 29
лютого 2008 року № 10, що повністю
спростовує доводи скаржника про
відсутність зобов'язань зі сплати
спірних витрат перед УПФ.

Також, заперечення проти позовних
вимог відповідачів спростовуються й
наявним у матеріалах справи
Передавальним балансом станом на 30
червня 2010 року, згідно якого Державним
підприємством
"Донвуглереструктуризація» передано, а
Відокремленим підрозділом «Донецька
виконавча дирекція з ліквідації шахт»
Державного підприємства «Донецька
обласна дирекція з ліквідації
збиткових вугледобувних та
вуглепереробних підприємств»
прийнято поточні зобов'язання, зокрема
і щодо страхування.

Враховуючи зазначене, рішення судів
відповідають дійсним обставинам
справи та нормам матеріального і
процесуального права, доводи
касаційної скарги висновків судів не
спростовують, а тому підстав для
скасування судових рішень колегія
суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державного
підприємства «Донецька обласна
дирекція з ліквідації збиткових
вугледобувних та вуглепереробних
підприємств» Державного підприємства
"Донвуглереструктуризація» відхилити,
а постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 26 січня 2011
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 15 березня
2011 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало