Справа № 2а-5479/12/2670
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/58545/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: Сіроша
М.В.,

суддів:
Блажівської Н.Є.,

Усенко Є.А.,

секретар: Бовкун В.В.,

за участю представника Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Аскоп-Україна» - Панкулича В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Київської
регіональної митниці (далі - Митниця) на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 4 липня 2012 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 30 серпня 2012
року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Аскоп-Україна» (далі
- Товариство) до Митниці, Головного
управління Державної казначейської
служби України у м. Києві (далі -
Казначейство),

про визнання нечинними картки відмови
та рішення, стягнення суми надмірно
сплаченого податку,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2012 року Товариство звернулося
до суду з адміністративним позовом про
визнання нечинними картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні та пропуску товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України Митниці № 100190000/1/02644 від
26.01.2011 року (далі - Картка відмови) та
рішення Митниці № 100000006/2011/314471/2 від
26.10.2011 року (далі - Рішення №
100000006/2011/314471/2) щодо визначення митної
вартості товару, стягнення суми
надмірно сплаченого податку на додану
вартість, у розмірі 111 530,18 грн.

На обґрунтування позову зазначило, що
Митниця неправомірно відмовила
Товариству у прийнятті вантажно-митної
декларації, в якій Товариство
зазначило 1 метод визначення митної
вартості товарів, які імпортуються в
Україну (за ціною договору) згідно з ст.
266 Митного кодексу України.

Митниця протиправно прийняла Рішення
про визначення митної вартості товару
із застосуванням шостого (резервного)
методу оціночної вартості товару.

Товариство до митного органу надало
всі передбаченні чинним
законодавством документи, необхідні
для визначення митної вартості
ввезеного товару.

4 липня 2012 року постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 30 серпня 2012 року, позов задоволений.

Картка відмови від 26.10.2011 року та
Рішення № 100000006/2011/314471/2 визнанні
протиправними та скасовані, стягнуто з
Державного бюджету України на користь
Товариства надмірно сплачений податок
на додану вартість, у розмірі 111 530,18 грн.

Задовольняючи позов, суди першої та
апеляційної інстанції зазначили, що
Митниця, як суб'єкт владних
повноважень, не довела суду
правомірності прийняття нею Картки
відмови від 26.10.2011 року та Рішення №
100000006/2011/314471/2 щодо визначення митної
вартості товару.

Митниця звернулася з касаційною
скаргою з вимогою скасування постанови
Окружного адміністративного суду м.
Києва та ухвали Київського
апеляційного адміністративного суду і
ухвалення нової постанови про відмову
у задоволенні позову, посилаючись на
порушення судами норм матеріального
та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального і
процесуального права, обговоривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій 26.10.2011 року Товариство надало
до Митниці вантажно-митну декларацію №
100190000/2011/130889 щодо декларування за кодом
УКЗЕД , риби охолодженої лосось
(сьомга) атлантичної, виробництва
Норвегії, у кількості 16 437,00 кг. та
вартістю 65 545,84 доларів США.

Сума податку на додану вартість, яка
підлягала сплаті при митному
оформленні товару за таким методом,
становила 110 561,35 грн. (20% від 552 806,73 грн.
(митної вартості товару).

Для підтвердження митної вартості
товару Товариство надало
зовнішньоекономічний контракт № 10/06-2010
NOR від 10.06.2010 року, укладений
безпосередньо з виробником товару
компанією Marine Harvest Norway (Норвегія);
інвойс № 21042993 від 20.10.2011 року; договір
перевезення, міжнародну
товаротранспортну накладну (CMR) з
відбитками штампів органів державного
ветеринарного,
санітарно-епідеміологічного та інших
видів контролю, транспортну довідку
перевізника про вартість перевезення;
прайс-лист виробника товару; висновки
експертної організації про вартість
товару; платіжне доручення про оплату
вартості товару; вантажно-митна
декларація країни відправлення
(Норвегія); ветеринарне свідоцтво
(Форма №2), сертифікат відповідності,
сертифікат походження, попередня
декларація та інші документи, що
надаються митному органу в оригіналах
та залишаються в нього після
проведення митного оформлення товару.

26 жовтня 2011 року Митниця прийняла
Рішення № 100000006/2011/314471/2 щодо визначення
митної вартості товару за резервним
(шостим) методом, у розмірі 139 221,39
доларів США (по ціні 8,47 доларів США за
один кг.) та надала Товариству картку
відмови у прийнятті митної декларації,
митному оформленні та пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України №100190000/1/02644.

Не погоджуючись з задекларованою
Товариством митною вартістю товару за
ціною договору, у розмірі 69 307,03 доларів
США та визначивши самостійно її за
резервним методом, у розмірі 139 221,39
доларів США, митний орган виходив з
того, що митна вартість товару не може
бути визначена за першим методом через
неподання декларантом додаткових
документів та наявність сумнівів щодо
достовірності відомостей, необхідних
для підтвердження заявленої митної
вартості.

Товариство додатково сплатило суму
ПДВ, у розмірі 111 530,18 грн., що складає
різницю між сумою ПДВ, сплаченої від
митної вартості товару, визначеної
митним органом за резервним методом, та
сумою ПДВ, що підлягала сплаті у
випадку визначення митної вартості за
першим методом.

Суди попередніх інстанцій
обґрунтовано зазначили, що при
визначенні митної вартості товару
Митниця порушила вимоги ст. 266 Митного
кодексу України, застосувавши для
визначення митної вартості товару 6
(резервний) метод оцінки вартості
товару, без послідовного застосування
інших, передбачених законодавством,
методів оцінки вартості товару.

Відповідно до ст. 266 Митного кодексу
України зазначені методи визначення
митної вартості товарів, які
імпортуються в Україну, до яких
відноситься визначення за методами: за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); резервного. Основним є метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції).

Якщо митна вартість не може бути
визначена за методом 1, який є основним
згідно з положеннями ст. 267 цього
Кодексу, проводиться процедура
консультацій між митним органом та
декларантом з метою обґрунтованого
вибору підстав для визначення митної
вартості відповідно до вимог ст.,ст. 268,
269 цього Кодексу. У ході таких
консультацій митний орган та декларант
можуть здійснити обмін наявною у
кожного з них інформацією за умови
додержання вимог щодо її
конфіденційності. У разі неможливості
визначення митної вартості товарів,
які імпортуються в Україну, відповідно
до вимог ст.,ст. 268, 269 цього Кодексу за
основу може братися або ціна, за якою
оцінювані ідентичні або подібні
(аналогічні) товари були продані в
Україні не пов'язаному з продавцем
покупцю відповідно до вимог ст. 271, або
обчислена відповідно до вимог ст. 272
цього Кодексу вартість товарів. При
цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу. У
разі якщо неможливо застосувати жоден
із зазначених методів, митна вартість
визначається за резервним методом
відповідно до вимог ст. 273 цього
Кодексу.

Згідно Порядку декларування митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України, та подання
відомостей для її підтвердження,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 1766 від 20 грудня 2006
року, митна вартість товарів та метод
її визначення декларуються під час
митного оформлення таких товарів
шляхом подання декларації митної
вартості. Підтвердження заявлених
відомостей про митну вартість товарів
здійснює декларант шляхом подачі
документів, передбачених
вищенаведеним Порядком. Відомості, на
підставі яких декларантом визначено та
заявлено (задекларовано) митну
вартість товарів, повинні базуватися
на об'єктивних даних, що підлягають
обчисленню та перевірці відповідно до
вимог Митного кодексу України. Для
підтвердження митної вартості товарів
на вимогу митного органу декларант
зобов'язаний подати додаткові
документи. Якщо декларантом не подано в
установлений строк додаткові
документи або якщо він відмовився від
їх подання, митну вартість товарів
визначає митний орган на підставі
наявних відомостей згідно із
законодавством.

Суди першої та апеляційної інстанцій
правильно встановлено, що під час
здійснення митного контролю у митного
органу хоча і виникли сумніви щодо
вартості товару, але Митниця
безпідставно застосувала 6 (резервний)
метод оцінки вартості товару без
послідовного застосування інших
методів оцінки вартості товару.

Відповідно до п. 11 Порядку декларування
митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження посадова особа митного
органу у графі «Для відміток митниці»
декларації митної вартості робить
запис про необхідність подання
додаткових документів, що
підтверджують митну вартість товарів,
із складенням переліку, зазначає дату і
прізвище та ставить свій підпис.
Декларант ознайомлюється з таким
записом, зазначає під ним дату,
прізвище та ставить свій підпис. При
цьому, посадова особа митного органу не
має права вимагати від декларанта
документи, не зазначені у графі «Для
відміток митного органу». Пунктом 13
вищезазначеного Порядку визначено, що
декларант зобов'язаний подати
додаткові документи, визначені у п. 11
цього Порядку, протягом 10 календарних
днів після ознайомлення із записом
митного органу про їх подання. За
вмотивованою заявою декларанта такий
строк продовжується. У разі відмови
подати додаткові документи декларант
робить відповідний запис із
зазначенням дати, прізвища та
проставлення свого підпису на
зворотному боці основного аркуша
декларації митної вартості.

Висновки судів попередніх інстанцій
про задоволення позову є
обґрунтованими.

Згідно ч. 1 ст. 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що
судові рішення ухваленні з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, правова оцінка обставинам у
справі дана правильно, підстав для їх
скасування з мотивів, викладених в
касаційній скарзі, немає.

Керуючись ст.,ст. 220, 221, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Київської
регіональної митниці залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 4 липня 2012 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 30 серпня 2012
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає,
але може бути переглянута Верховним
Судом України з підстав, визначених
статтею 237 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді:
Сірош М.В.

Блажівська Н.Є.

Усенко Є.А.