Справа № 2а/1270/787/12
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/29380/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача
Голубєвої Г.К.

Суддів
Карася О.В.

Рибченка А.О.

при секретарі судового засідання:
Мосійчук І.М.,

розглянувши касаційну скаргу
Управління Державної казначейської
служби України у місті Луганську

на ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 04.04.2012 року

та постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 17.02.2012 року

по справі № 2а/1270/787/2012

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Принт-Експорт»

до Ленінської міжрайонної державної
податкової інспекції у м. Луганську,
Управління Державної казначейської
служби України у м. Луганську

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, стягнення
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2011 року позивач звернувся з
адміністративним позовом до
Ленінської міжрайонної державної
податкової інспекції у м. Луганську,
Управління Державної казначейської
служби України у м. Луганську
Луганської області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 21.03.2011 року, стягнення
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість за листопад 2010 року в
сумі 1609402,00 грн., грудень 2010 року в сумі
2639669,00 грн.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 17.02.2012 року,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 04.04.2012 року у даній справі позов
задоволено з огляду на правомірність
заявлених вимог.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, відповідач подав
касаційну скаргу, в якій просить їх
скасувати та прийняти нове рішення,
яким у позові відмовити, оскільки
вважає, що постанову та ухвалу було
прийнято з порушенням норм
матеріального права та без належного
врахування всіх обставин справи.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем проведено
позапланову невиїзну перевірку
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Принт-Експорт» з
питань достовірності нарахування сум
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість на рахунок платника у
банку за січень 2011 року, які виникли за
рахунок від'ємного значення з ПДВ, що
декларувалось в період з жовтня по
листопад 2010 року.

За результатами перевірки встановлено
порушення позивачем п.1.8, ст.1, п.п.7.3.1,
п.7.3, п.п.7.7.2, п.7.7 ст. 7 Закону України від
03.04.1997 року № 168/97-ВР «Про податок на
додану вартість» (далі - Закон № 168/97-ВР),
п. 187.1 ст. 187, п.200.4 ст.200 Податкового
кодексу України та прийнято спірне
податкове повідомлення-рішення №
від 21.03.2011 року про зменшення
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість за листопад 2010 року в
сумі 1609402,00 грн. та за грудень 2010 року в
сумі 2639669,00 грн.

Задовольняючи позов, суди виходили з
наступних мотивів, з чим погоджується
суд касаційної інстанції.

Стаття 200 Податкового кодексу України
регламентує порядок визначення суми
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або відшкодуванню з Державного
бюджету України (бюджетному
відшкодуванню), та строки проведення
розрахунків.

Відповідно до п. 200.1 цієї статті сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Пунктом 200.6 ст. 200 Податкового кодексу
України встановлено, що платник
податку може прийняти самостійно
рішення про зарахування в повному
обсязі належної йому суми бюджетного
відшкодування або її частини у
зменшення податкових зобов'язань з
такого податку, що виникли протягом
наступних звітних (податкових)
періодів, за наявності умов,
передбачених пунктом 200.4 цієї статті.
Зазначене рішення відображається
платником податку у податковій
декларації, яку він подає за
результатами звітного (податкового)
періоду, в якому виникає право на
подання заяви про отримання бюджетного
відшкодування згідно з нормами цієї
статті. У разі прийняття такого рішення
зазначена сума не враховується при
розрахунку сум бюджетного
відшкодування наступних звітних
(податкових) періодів.

Відповідно до п. 200.7 ст. 200 Податкового
кодексу України платник податку, який
має право на отримання бюджетного
відшкодування та прийняв рішення про
повернення суми бюджетного
відшкодування, подає відповідному
органу державної податкової служби
податкову декларацію та заяву про
повернення суми бюджетного
відшкодування, яка відображається у
податковій декларації.

Згідно з п. 200.10 ст. 200 Податкового
кодексу України протягом 30 календарних
днів, що настають за граничним терміном
отримання податкової декларації,
податковий орган проводить камеральну
перевірку заявлених у ній даних.

За наявності достатніх підстав, які
свідчать, що розрахунок суми
бюджетного відшкодування було
зроблено з порушенням норм податкового
законодавства, податковий орган має
право провести документальну
позапланову виїзну перевірку платника
для визначення достовірності
нарахування такого бюджетного
відшкодування протягом 30 календарних
днів, що настають за граничним терміном
проведення камеральної перевірки (п.
200.11).

Матеріали справи свідчать про те, що
позивачем та його контрагентами
виконані договірні обов'язки,
податкові накладні оформлені у
відповідності до вимог діючого
законодавства, а тому у позивача були
всі підстави для формування
податкового кредиту та, як наслідок,
право на бюджетне відшкодування за
листопад 2010 року в сумі 1609402,00 грн. та
грудень 2010 року в сумі 2639669,00 грн.

Крім того, нормами Закону № 168/97-ВР та ПК
України право платника податку на
відшкодування ПДВ не поставлене в
залежність від проведення або не
проведення всіх зустрічних перевірок
по всьому ланцюгу до кінцевого
виробника.

Пунктами 200.15 та 200.13 Податкового
кодексу України передбачено, що після
закінчення процедури
адміністративного або судового
оскарження орган державної податкової
служби протягом п'яти робочих днів, що
настали за днем отримання відповідного
рішення, зобов'язаний подати органу
Державного казначейства України
висновок із зазначенням суми податку,
що підлягає відшкодуванню з бюджету.

На підставі отриманого висновку
відповідного органу державної
податкової служби орган Державного
казначейства України видає платнику
податку зазначену в ньому суму
бюджетного відшкодування шляхом
перерахування коштів з бюджетного
рахунка на поточний банківський
рахунок платника податку в
обслуговуючому банку протягом п'яти
операційних днів після отримання
висновку органу державної податкової
служби.

Порядок відшкодування податку на
додану вартість затверджений спільним
Наказом Державної податкової
адміністрації України та Державного
казначейства України від 20.12.2010 року
№960/495, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 29.12.2010 року за №1387/18682.

Пунктом 2 зазначеного Порядку
передбачено, що податкові органи
надають органам Державного
казначейства України висновки про суми
відшкодування податку на додану
вартість та Реєстр висновків про суми
відшкодування податку на додану.

Положення вищенаведеного Порядку
встановлюють взаємодію податкових
органів та органів державного
казначейства, які діють як органи
державної влади, через які держава
набуває і здійснює свої права та
обов'язки.

Зазначений висновок про відшкодування
податку на додану вартість податковим
органом до органу державного
казначейства не надавався.

Судами вірно зазначено, що у разі, коли
податковий орган в установлений
законом строк не надає відповідний
висновок органу державного
казначейства, платник податків вправі
скористатись свої правом на судове
оскарження такої бездіяльності шляхом
звернення з позовом про стягнення суми
коштів з Державного бюджету України.

За таких обставин, суди дійшли вірного
висновку щодо наявності підстав для
задоволення позову.

Відповідно до ст. 224 КАС України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Отже, колегія суддів вважає, що в
межах касаційної скарги порушень
судами попередніх інстанції норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому касаційну скаргу слід
залишити без задоволення, а
оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Управління
Державної казначейської служби
України у місті Луганську залишити без
задоволення.

Ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 04.04.2012 року
та постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 17.02.2012 року
по справі №2а/1270/787/2012 залишити без змін.

Справу повернути до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-239 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписКарась О.В. підписРибченко А.О.

Ухвала складена у повному обсязі 25.04.2014
р.