Справа № 227/1821/14-а
Суддя: Здоровиця О. В.
Дата ухвалення: 2014-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2014 року

м.Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного
суду Донецької області Здоровиця О.В.
розглянувши у порядку скороченого
провадження адміністративний позов
ОСОБА_1 до Управління соціального
захисту населення Добропільської
міської ради про визнання дій
неправомірними та зобов»язання
провести перерахунок та виплату
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з вказаним
позовом до відповідача про визнання
дій неправомірними та зобов»язання
вчинити певні дії, який обґрунтовує
тим, що вона є матір'ю ОСОБА_2 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 і перебуває на обліку у
відповідача. На підставі її заяви
відповідач призначив їй виплату
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, з
розміром якої вона не згодна, так як
вважає, що відповідач повинен їй
сплачувати вказану допомогу керуючись
ст..15 ЗУ «Про державну допомогу сім»ям з
дітьми» у розмірі прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.
Відповідач же виплачує їй вказану
допомогу значно в меншому розмірі. Тому
вона просить визнати неправомірними
дії УСЗН Добропільської міської
ради щодо нарахування та виплати на
її користь допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у розмірі меншому, ніж
розмір прожиткового мінімуму для дітей
віком до 6 років, який передбачено ст..15
ЗУ «Про державну допомогу сім»ям з
дітьми»; зобов»язати відповідача, з
10.10.2013 року по день розгляду справи у
суді, провести перерахунок та виплату
вказаної допомоги, у розмірі
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років; зобов»язати відповідача
призначити їй вказану щомісячну
допомогу відповідно до ст..15 ЗУ «Про
державну допомогу сім»ям з дітьми» у
розмірі прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років починаючи з
11.04.2014 року до досягнення дитиною
трирічного віку.

Суд вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню виходячи з
наступного.

Позивач є матір»ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1,
що підтверджується копією свідоцтва
про народження серії НОМЕР_1 виданого
відділом ДРАЦС по м.Добропіллю
Добропільського МУЮ у Донецькій
області 19.07.2011 року.

Позивачка перебуває на обліку в УСЗН
Добропільської міської ради і
щомісячно отримує допомогу по догляду
за дитиною згідно Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» у
розмірі 130 грн. як застрахована особа,
що підтверджується довідкою
управління про отримання позивачем
допомоги № 688 від 01.04.2014 року та
письмовими запереченнями відповідача
від 22.04.2014 року.

Рішенням Добропільської міської ради
№ 6/52-35 від 19.02.2014 року Управління праці
та соціального захисту населення
Добропільської міської ради
перейменовано на управління
соціального захисту населення
Добропільської міської ради.

Відповідно до ст. 2 КАСУ
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку у тому числі органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 46 Конституції України
громадянам гарантовано право на
соціальний захист, що включає, зокрема,
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності за рахунок страхових
внесків громадян, підприємств, установ
і організацій, а також бюджетних та
інших джерел соціального забезпечення;
створенням мережі державних,
комунальних, приватних закладів для
догляду за непрацездатними. Пенсії,
інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України від 28.12.2007 №
107-VІ «Про Державний бюджет України на
2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» (далі -
Закон № 107-VІ) - правовідносини щодо
виплати допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
регулювалися Законом України від 21.11.1992
№ 2811-ХІІ "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми" (далі - Закон № 2811-ХІІ), дія
якого поширювалася на осіб, не
застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13) та
Законом України від 18.01.2001 № 2240-ІІІ
(далі - Закон № 2240-III), який поширював
свою дію на застрахованих у зазначеній
системі осіб.

Розмір допомоги також визначався цими
законами. Зокрема, статтею 15 Закону №
2811-ХІІ встановлено, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років, а
відповідно до статті 43 Закону № 2240-ІІІ
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом. Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону
№ 107-VI були внесені відповідні зміни до
Закону № 2811-ХІІ та Закону № 2240-III.
Зокрема, змінами до статті 13 Закону №
2811-ХІІ його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону № 2240-III
було виключено статті 40-44.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 № 10-рп/2008 (далі - рішення №
10-рп/2008) визнано неконституційними
низку положень Закону № 107-VI, в тому
числі й пункту 25 розділу II Закону № 107-VI
щодо виключення статей 40-44 Закону №
2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
№ 10-рп/2008 відновили свою дію
вищезазначені положенняЗакону № 2240-III,
а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону №
2811-ХІІ.

Статтею 46 Закону України від 26 грудня
2008 року № 835-VI «Про Державний бюджет
України на 2009 рік» та статтею 45 Закону
України від 27 квітня 2010 року № 2154-VI
«Про Державний бюджет України на 2010
рік» (далі по тексту - Закон № 2154-VI)
передбачено, що у 2009, 2010 роках допомога
при народженні дитини та по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до Закону № 2240-III
призначається і здійснюється в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751
саме на виконання Закону № 2811-XII (пункт
1). Новий акт уряду на виконання статті 46
Закону № 835 тастатті 45 Закону № 2154-VI
не приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону № 2240-III на
виконання статті 46 Закону № 835 та
статті 45 Закону № 2154-VI Кабінетом
Міністрів України не визначалися.

В подальшому, ані Законом України «Про
Державний бюджет на 2012 рік», ані
Законом України «Про Державний бюджет
на 2013 рік», ані Законом України «Про
Державний бюджет на 2014 рік» ані іншими
законами не встановлювався інший
розмір допомоги, ніж в Законах № 2811-ХІІ
та № 2240-ІІІ.

Отже, з 01.01.2011р. по день розгляду справи
у суді відповідач зобов»язаний
здійснювати виплату вищевказаної
державної допомоги в розмірах,
передбачених Законами №2811-ХII та 2240-III.

Таким чином, спір виник щодо виплати
допомоги з жовтня місяця 2013 року особі,
яка застрахована у системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, тому на
відносини щодо виплати допомоги такій
особі у зазначеному періоді
поширюються норми спеціального Закону
(яким є Закон № 2240-III), відповідно до
статті 43 якого допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Тобто, своїми діями Відповідач порушив
право позивача на гарантовану державою
матеріальну підтримку материнства та
належний соціальний захист, який
гарантується державним соціальним
забезпеченням, що має забезпечувати
рівень життя, не нижчий від
прожиткового мінімуму.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
25.12.2012 року в справі №21-410а12.

Відповідно до ст.244-2 КАС України,
рішення Верховного суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

З викладеного вбачається, що
відповідач, виплачуючи позивачу
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку в
розмірі, встановленому Постановою
Кабінету Міністрів України від 27.12.2001
року № 1751 «Про затвердження Порядку
призначення і виплати державної
допомоги сім'ям з дітьми», діяв
неправомірно та з порушенням вимог
законодавства.

З огляду на наведене, суд приходить до
висновку, що позивач має право на
перерахунок та виплату їй недоплаченої
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період з 11.10.2013 року (відповідно до ст..99
КАС України, в межах 6-ти місячного
строку, з урахування того, що позивач
звернувся до суду 11.04.2014 року) по день
розгляду справи у суді, виходячи з
розміру не менше прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Що ж стосується вимог позивача щодо
зобов'язання відповідача призначити
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення дитиною трирічного віку, в
розмірі прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років, до досягнення
дитиною 3 років, тобто до 11.07.2014 року, суд
вважає, що в цій частині вимог позивачу
слід відмовити, оскільки в межах
Кодексу адміністративного судочинства
України захисту підлягає порушене
право позивача, внаслідок чого
зобов'язання УПТСЗН Добропільської
міської ради в подальшому (з 01.05.2014 року
до 11.07.2014 року) виплачувати вказану
допомогу в розмірі прожиткового
мінімуму, згідно змін, що будуть
вноситися до законодавства, є
безпідставним, оскільки встановлює
обов'язки на майбутнє без наявності
спірних правовідносин, які можуть бути
в подальшому припиненні або зміненні в
сторону зменшення шляхом внесення змін
до закону.

Згідно ст.94 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що якщо судове рішення
ухвалене на користь сторони, яка не є
суб'єктом владних повноважень, суд
присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа).

Тому, на користь позивача з Державного
бюджету України слід стягнути
понесені останнім судові витрати в
розмірі 73,08 грн.

На підставі ст.162,163, 183-2 КАС України суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління
соціального захисту населення
Добропільської міської ради про
визнання дій неправомірними та
зобов»язання провести перерахунок та
виплату допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку -
задовольнити частково.

Визнати противоправними дії
Управління соціального захисту
населення Доропільської міської ради
Донецької області щодо призначення та
виплати ОСОБА_1 допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за період з 11.10.2013 року по 30.04.2014
року у розмірі 130 грн. щомісяця.

Зобов*язати Управління соціального
захисту населення Добропільської
міської ради Донецької області
здійснити нарахування та виплату, з
урахуванням фактично виплачених сум,
на користь ОСОБА_1 щомісячної допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 11.10.2013 року
по 30.04.2014 року відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витрати, зумовленими
народженням та похованням» № 2240-III,
виходячи з прожиткового мінімуму,
встановленого законом у 2013-2014 роках.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 понесені нею судові
витрати у вигляді судового збору в
розмірі 73,08 грн (сімдесят три гривні 08
копійок).

Постанова може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Добропільський міськрайонний суд
Донецької області протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови. У разі
оскарження рішення копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції.

Копії постанови направити
сторонам рекомендованим листом із
повідомленням.

Надруковано власноручно в нарадчій
кімнаті у одному примірнику.

Суддя
О.В.Здоровиця