Справа № 805/3043/14
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2014-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Дмитрієв В.С.
Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року
справа №805/3043/14
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Міронової Г.М.,
суддів Юрко І.В., Блохіна А.А., секретаря
судового засідання Куленка О.Д., за
участі позивача особисто, представника
позивача ОСОБА_2, розглянув у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 01 квітня 2014
року у справі № 805/3043/14 за позовом
ОСОБА_3 до Відділу державної виконавчої
служби Калінінського районного
управління юстиції у м. Донецьку, треті
особи: Філія 05 Приватного підприємства
«Нива-В.Ш.», ОСОБА_4 про зобов'язання
вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 06.03.2014 року звернувся до
суду з даним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що за виконавчим написом
нотаріуса звернуто стягнення на
квартиру АДРЕСА_1. Однак відповідачем
не враховано, що рішенням
Калінінського районного суду м.
Донецька від 26.11.2013 року стягнута сума
заборгованості з врахуванням інфляції
та інших платежів в загальній сумі 179 800
грн., тобто сума боргу у розмірі 75000,00
грн. увійшла у вказану суму та може бути
повторно стягнута з боржника. Позивач
просив суд зобов'язати відповідача
зупинити дії по реалізації АДРЕСА_1.

Постановою Донецького
окружного адміністративного суду від
01 квітня 2014 року у справі № 805/3043/14 у
задоволені позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погодившись із
зазначеним судовим рішенням, позивач
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову
про задоволення адміністративного
позову.

Позивач та представник позивача
підтримали доводи апеляційної скарги.

Представники відповідача, третіх
осіб у судове засідання не з'явилися,
про розгляд справи були повідомлені
належним чином. З огляду на приписи ч. 4
ст. 196 КАС України їх неявка не є
перешкодою для розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді - доповідача, пояснення позивача
та його представника, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає за
необхідне вимоги, викладені в
апеляційній скарзі, залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції залишити без змін, з
наступних підстав.

Судом першої та апеляційної
інстанції встановлено, що 19.06.2008 року
між ОСОБА_4 (позикодавець) та ОСОБА_3
(позичальник) укладено договір позики.
Відповідно до умов якого позикодавець
передав позичальнику 75000,00 грн.,
зазначену суму позичальник
зобов'язується повернути до 19.07.2008 року.
В разі, коли позичальник не поверне
позичені гроші у встановлений строк,
позикодавець вправі стягнути
заборгованість у розмірі 3 % за добу від
суми позики (а.с. 44).

На забезпечення виконання зобов'язання
за вказаним договором 19.06.2008 року між
ОСОБА_4 (позикодавець) та ОСОБА_3 було
укладено договір іпотеки. Вказаний
договір іпотеки посвідчено приватним
нотаріусом Донецького міського
нотаріального округу, за яким ОСОБА_3
передав в іпотеку ОСОБА_4 однокімнатну
квартиру АДРЕСА_1. До державного
реєстру іпотек внесено реєстраційний
запис про реєстрацію обтяження
зазначеного нерухомого майна (а.с. 46-50).

07 червня 2011 року ОСОБА_4 (позикодавець)
та ОСОБА_3 уклали додатковий договір,
яким з урахуванням відсотків збільшили
суму позики з 75000,00 грн. до 136000,00 грн. та
встановили іншу дату повернення коштів
- 07 липня 2011 року (а.с. 45, 51, 55).

16.12.2011 року приватним нотаріусом
Донецького міського нотаріального
округу складено виконавчий напис №
1193, яким запропоновано за рахунок
коштів, отриманих від реалізації
квартири, яка передана ОСОБА_3 в іпотеку
ОСОБА_4, задовольнити вимоги останнього
у розмірі 179800,00 грн. (а.с. 43).

16.01.2012 року Відділом державної
виконавчої служби Калінінського
районного управління юстиції у м.
Донецьку відкрито виконавче
провадження ВП 30672424 з виконання
виконавчого напису № 1193 від 16.12.2011 року,
який видано приватним нотаріусом про
звернення стягнення на однокімнатну
квартиру, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3, та
встановлено боржнику строк для
добровільного виконання 7 діб (а.с. 59).

Постановою державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Калінінського районного управління
юстиції у м. Донецьку від 15 січня 2014
року з метою належного забезпечення
виконання виконавчого документа
накладено арешт на все майно, що
належить боржнику ОСОБА_3 (а.с. 42).

17 лютого 2014 року між Відділом державної
виконавчої служби Калінінського
районного управління юстиції у м.
Донецьку та Філією 05 Приватного
підприємства «Нива-В.Ш.» укладено
договір № 0514104 про надання послуг по
організації і проведенні прилюдних
торгів з реалізації арештованого майна
(предмета іпотеки) однокімнатної
квартири, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1, та є власністю ОСОБА_3 (а.с. 39-41).

19 лютого 2014 року Філія 05 Приватного
підприємства «Нива-В.Ш.» повідомила
учасників виконавчого провадження про
проведення прилюдних торгів цієї
однокімнатної кварти 07.03.2014 року о 10-30
(а.с. 35).

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відмову у задоволенні позовних вимог з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 54 Закону України
«Про виконавче провадження» від 21.04.1999
року № 606 XIV (далі - Закон № 606) звернення
стягнення на заставлене майно в
порядку примусового виконання
допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача-заставодержателя.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону № 606
підлягають виконанню державною
виконавчою службою такі виконавчі
документи: зокрема, виконавчі написи
нотаріусів.

Частиною 7 статті 54 Закону № 606
визначено, що спори, що виникають під
час виконавчого провадження щодо
звернення стягнення на заставлене
майно, вирішуються судом.

Примусове звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється
державним виконавцем з урахуванням
положень Закону України «Про іпотеку»
(ч. 8 ст. 54 Закону № 606).

За приписами ч. 1 ст. 3 Закону
України «Про іпотеку» № 898-IV від 05.06.2003
року (далі - Закон № 898) іпотека виникає
на підставі договору, закону або
рішення суду. До іпотеки, яка виникає на
підставі закону або рішення суду,
застосовуються правила щодо іпотеки,
яка виникає на підставі договору, якщо
інше не встановлено законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону
№ 898 за рахунок предмета іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити свою вимогу за основним
зобов'язанням у повному обсязі або в
частині, встановленій іпотечним
договором, що визначена на час
виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачене
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання.

Відповідно до ст. 62 Закону № 606
реалізація арештованого майна, крім
майна, вилученого з обігу згідно із
законом, та майна, зазначеного в
частині восьмій статті 57 цього
Закону, здійснюється шляхом його
продажу на прилюдних торгах, аукціонах
або на комісійних умовах.

Як вбачається зі змісту позовної заяви
та апеляційної скарги, позивач в
обґрунтування своїх вимог посилається
на той факт, що виконавчий напис видано
на суму 179800,00 грн., вказана сума в свою
чергу увійшла до суми, яка буде
стягнута на підставі рішення
Калінінського районного суду м.
Донецька від 26.11.2013 року і тому,
відкриваючи виконавче провадження,
відповідач не врахував зазначене
рішення.

Колегія суддів вважає такий довід
безпідставним з огляду на те, що у
відповідності до частини 5 ст. 12 Закону
№ 606 сторони виконавчого провадження
зобов'язані протягом трьох робочих
днів письмово повідомити державного
виконавця про повне чи часткове
самостійне виконання рішення
боржником, а також письмово
повідомляти державного виконавця про
виникнення обставин, що зумовлюють
обов'язкове зупинення виконавчого
провадження, про встановлення
відстрочки або розстрочки виконання,
зміну способу і порядку виконання
рішення, зміну місця проживання чи
перебування (у тому числі про зміну їх
реєстрації) або місцезнаходження, а
боржник - фізична особа - про зміну
місця роботи (а.с. 82-84).

Як було встановлено при
апеляційному розгляді справи рішення
Калінінського районного суду м.
Донецька від 26.11.2013 року у справі №
0522/9323/2012 жодним учасником виконавчого
процесу до виконавчої служби не
подавалося, постанова про відкриття
виконавчого провадження в судовому
порядку не оскаржувалася.

Тобто, при проведенні виконавчий дій у
виконавчої служби не було відомостей
про існування рішення Калінінського
районного суду м. Донецька від 26.11.2013
року.

Аналізуючи наведене, колегія судів
дійшла висновку, що відповідач при
укладенні договору № 0514104 про надання
послуг по організації і проведенні
прилюдних торгів з реалізації
арештованого майна (предмета іпотеки)
однокімнатної квартири, що належала
позивачеві, діяв у межах та у спосіб
передбачений законодавством України.

Що стосується доводу апеляційної
скарги про те, що державний виконавець
повинен

звернутися до суду про роз'яснення
рішення Калінінського районного суду
м. Донецька від 26.11.2013 року, то він
взагалі є хибним. Не можна просити
роз'яснити те, про що виконавчій службі
невідомо.

Окрім того, позовні вимоги
позивача сформульовані за його
особистим волевиявленням і не мають
правового підґрунтя. Позивач при
поданні адміністративного позову не
використав приписи ст. 117 КАС України,
тому апеляційна скарга не містить
аргументів, що заслуговують на увагу.

Враховуючи вищевикладене,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлені обставини справи та
постанова прийнята з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, тому підстав для
задоволення апеляційної скарги та
скасування постанови суду не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, 205, 206, 211, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

У Х В
А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 у справі
№ 805/3043/14 - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 01 квітня 2014
року у справі № 805/3043/14 за позовом
ОСОБА_3 до Відділу державної
виконавчої служби Калінінського
районного управління юстиції у м.
Донецьку, треті особи: Філія 05
Приватного підприємства «Нива-В.Ш.»,
ОСОБА_4 про зобов'язання вчинити певні
дії - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції за наслідками перегляду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили до суду касаційної
інстанції - Вищого адміністративного
суду України, а в разі складення в
повному обсязі відповідно до статті 160
цього Кодексу - з дня складення в
повному обсязі.

Повний текст складено 14 травня
2014 року.

Колегія суддів:

Міронова Г.М.

Юрко І.В.

Блохін А.А.