Справа № 2а-9087/12/1370
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 р.

Справа № 876/7956/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова
О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Судової-Хомюк
Н.М.,

з участю секретаря судового засідання
Омеляновської Л.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Вовчак Л.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 16
квітня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Головного територіального
управління Міністерства надзвичайних
ситуацій України у Львівській області,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору - Управління
Пенсійного фонду України в
Жовківському районі Львівської
області, про визнання дій
протиправними, зобов'язання вчинити
дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Головного територіального управління
Міністерства надзвичайних ситуацій
України у Львівській області, яким з
врахуванням зміни та уточнення
позовних вимог просив: визнати
незаконними дії відповідача щодо
нарахування йому грошового утримання
за період роботи з ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
з 07.05.1986 року до 12.05.1986 року без
урахування постанови Ради Міністрів
СССР від 07.05.1986 року № 524-156, наказів
Міністерства внутрішніх справ СРСР від
11.05.1986 року № 0130 і від 30.06.1086 року № 0189,
вказівки Міністерства внутрішніх
справ СРСР від 30.05.1986 року № 35з,
постанови Держкомітету СРСР з праці і
ВЦРПС від 07.05.1986 року № 153/10-43, вказівки
УПО Міністерства внутрішніх справ СРСР
від 17.12.1986 року № 3/7/1587, вказівки
Міністерства внутрішніх справ СРСР від
21.10.1986 року № 1/5725, роз'яснення
Міністерства праці України від 24.04.1997
року № 06-1635 «Про оплату праці громадян,
які виконували роботу про ліквідацію
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
в зоні відчуження в 1986-1990 роках», листа
Міністерства праці та соціальної
політики України від 13.04.2001 року №
03-3/1652-018-2 «Про оплату праці у зоні
відчуження ЧАЕС у 1986-1990 років осіб, які
виконували роботи, пов'язані з
ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і
запобіганням забрудненню
навколишнього середовища», роз'яснення
ГУ ДПО Міністерства внутрішніх справ
України від 29.05.2002 року № 12/8/1763;
зобов'язати відповідача здійснити йому
перерахунок грошового утримання за
період роботи з ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС з 07.05.1986
року до 12.05.1986 року з врахуванням
зазначених нормативних актів, вказівок
та роз'яснень, та видати довідку про
грошове утримання з урахуванням
перерахунку грошового утримання для
пред'явлення до органів Пенсійного
фонду України для нарахування пенсії.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 16 квітня 2013
року у задоволенні позову відмовлено
повністю.

Постанова мотивована тим, що додаткова
оплата праці в нічні та надурочні
години, вихідні і святкові дні,
преміювання до 60% тарифної ставки
(окладу) в місяць відповідно до пунктів
4, 5 постанови Ради Міністрів УРСР і
Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7
здійснювалась працівникам і
службовцям системи МВС, умови праці
яких регламентуються Кодексом законів
про працю УРСР. На осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ чинність цього
Кодексу не поширювались, щомісячні
премії їм не виплачувались. Отже, немає
правових підстав для здійснення
обрахунку грошового забезпечення
позивача за час роботи на
Чорнобильській АЕС під час ліквідації
наслідків аварії в 1986 році в робочих
днях. Враховуючи, що підстави для
перерахунку грошового забезпечення
позивача відсутні, також немає підстав
для задоволення вимог щодо виплати
грошового забезпечення за період
роботи з ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС з 07.05.1986 року до
12.05.1986 року з урахуванням виплачених
сум. Тому, на думку суду, позовні вимоги
ОСОБА_1 є безпідставними, в зв'язку з чим
у задоволенні адміністративного
позову слід відмовити.

Постанову в апеляційному порядку
оскаржив позивач, вважає її незаконною
та необґрунтованою, прийнятою з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, і
висновки суду не відповідають
обставинам справи. Просить постанову
скасувати та прийняти нову, якою позов
задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача та представника відповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення з
наступних підстав.

Як встановив суд, ОСОБА_1 проходив
службу у ВПЧ - 5 м. Львова з жовтня 1984
року до жовтня 1994 року, яка
підпорядковувалась підрозділу
Управління пожежної охорони
Міністерства внутрішніх справ
Львівського облвиконкому, на посаді
водія 2 класу, мав спеціальне звання
молодшого сержанта внутрішньої служби.

В січні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області з клопотанням про надання
довідки про грошове забезпечення за
період роботи в зоні відчуження по
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській атомній електростанції
у 1986 році.

Відповідач надав позивачу довідку від
20 січня 2012 року № 27, яка оформлена з
урахуванням наступного.

Відповідно до наказу Управління
внутрішніх справ виконкому Львівської
обласної ради народних депутатів від 16
жовтня 1986 року № 078 «Про підтвердження
пільгової служби 1:3 і виплати керівному
складу УВС Львівського облвиконкому,
що приймали участь в роботі по
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС» позивач проходив
службу на території Чорнобильської АЕС
в період з 06. по 13.05.1986 року, і йому
здійснено оплату за роботу по I зоні та
підтверджено пільгову службу 1:3.

За роботу в населених пунктах
Чорнобильської АЕС м. Чорнобиль
Київської області та зоні відчуження в
період з 05 травня 1986 року по 13 травня 1986
року, позивачу виплачено заробітну
плату в сумі 140 крб. 30 коп. Згідно з пп. 4
п.1 постанови Ради Міністрів УРСР та
Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7
встановлено, що оплата праці
працівників, зайнятих на роботах в
третій, другій та першій зонах
небезпеки, здійснюється відповідно в
чотирьох-, трьох- і двократному
розмірах, понад середньомісячну
заробітну плату, виходячи із тарифної
ставки (окладу), встановленого за
основним місцем праці (тобто позивач
мав отримати за I зону небезпеки лише
кратність 2), але розпорядженням Ради
Міністрів СРСР від 07 травня 1986 року № 964
«Про виділення Міненерго СРСР
додаткового фонду заробітної плати»
було дозволено керівникам міністерств
та відомств, які беруть участь у
ліквідації аварії, за погодженням з
головою урядової комісії здійснювати у
виняткових випадках плату праці
працівникам, занятих на зазначених
роботах в III зоні небезпеки, в
п'ятикратному розмірі в порівнянні з
встановленими чинним законодавством
нормами, по II зоні в чотирьохкратному
розмірі і в I зоні - в трьохкратному
розмірі (позивач отримав максимально
можливий розмір оплати праці за I зону -
в трьохкратному розмірі (кратність 3).

Відповідно до постанови Ради Міністрів
СССР та Всесоюзної центральної ради
професійних спілок від 05 червня 1986 року
№ 665-195 «Про умови оплати праці і
матеріальне забезпечення працівників
підприємств, організацій та установ,
зайнятих на роботах, пов'язаних з
ліквідацією наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС і запобігання
забруднення навколишнього середовища»
зокрема, в підпункті 4 пункту 1
зазначено: встановити працівникам
підприємств, організацій і установ,
виконуючих роботи, пов'язані з
ліквідацією наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС і запобіганням
забруднення навколишнього середовища,
максимальний розмір премії - 60%
тарифної ставки (окладу) в місяць. В цій
же постанові, підпункті «г» пункту 8
зазначено: встановити особам
офіцерського складу, прапорщикам,
мічманам і військовослужбовцям
надстрокової служби, а також особам
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ час роботи в
30-кілометровій зоні Чорнобильської АЕС
зараховується у вислугу років, що дає
право на пенсію, - один місяць служби за
три місяці. Позивачу встановлено
премію в розмірі 60%, що становить 157,24
крб.).

Відповідно до п. 1.1 постанови ЦК КПРС
від 07 травня 1986 року № 524-156 виплата
військовослужбовцям військових частин
і органів комітету державної безпеки
СССР, а також особам начальницького та
рядового складу органів внутрішніх
справ, виконуючим службові обов'язки в
зоні Чорнобильської АЕС проводилася в
подвійному розмірі посадового окладу
та окладу за військовим чи спеціальним
званням, яка теж врахована в вказаній
довідці та складає 112,32 крб.

Факт перебування позивача в
тридцятикілометровій зоні
Чорнобильської АЕС підтверджується
показами свідків, зокрема, свідок
ОСОБА_4 підтвердив перебування
позивача разом із ним в період 07-12
травня 1986 року в цій зоні, де вони несли
службу водіями пожежних автомобілів, а
також пояснив, що разом із ними там
несли службу і інші особи з різних
пожежних частин.

Наказом Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській області від 07 березня 2013
року № 63о/с «По особовому складу»
внесено часткову зміну до наказу
Управління внутрішніх справ виконкому
Львівської обласної ради народних
депутатів від 16 жовтня 1986 року № 078, а
саме підтверджено службу ОСОБА_1 на
території ЧАЕС в період 07-12 травня 1986
року по 3 зоні.

В зв'язку з цим позивач звернувся до
Головного територіального управління
МНС України у Львівській області з
клопотанням видати йому нову довідку
із врахуванням наказу від 07.03.2013 року
№63о/с «По особовому складу» і 20 березня
2013 року йому було видано довідку № 32 з
урахуванням зони 3, кратності 4.

Відповідно до вказівки МВС СРСР від
21.10.1986 р. №1/5725 та листа Держкомпраці
СРСР від 02.10.1986р. № 3310-БГ працівникам
(військовослужбовцям) зведеного загону
протипожежної служби 1 година
перебування у 30-ти кілометровій зоні
Чорнобильської АЕС у стані бойової
готовності враховується як 1/3 робочого
часу з виплатою за цей період одинарної
тарифної ставки (посадового окладу).

Згідно з ст. 15 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» довідки
про період роботи (служби) по
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, а також на
територіях радіоактивного
забруднення, про заробітну плату за цей
період надаються підприємствами,
установами та організаціями за
основним місцем роботи працівників або
їх правонаступниками.

У ст. 3 Закону України «Про
правонаступництво України»
передбачено, що закони та інші
нормативні акти відповідних установ
СРСР діють на території України,
оскільки вони не суперечать законам
України, прийнятим після проголошення
незалежності України. Тому, враховуючи,
що порядок та умови оплати праці осіб,
що приймали участь у ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
у 1986 році не передбачений
нормативно-правовими актами,
прийнятими після проголошення
незалежності України, для регулювання
цього питання застосовуються закони та
інші нормативні акти відповідних
установ СРСР.

Згідно з п. 1 Постанови ЦК КПРС, Президії
Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів
СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 524-156
«Про умови оплати праці й
матеріального забезпечення
працівників підприємств і організацій
зони Чорнобильської АЕС» здійснюється
підвищення тарифних ставок (посадових
окладів) працівників підприємств і
організацій, безпосередньо зайнятим на
роботах по ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, до 100%.

Постановою ЦК КПРС, Президії Верховної
Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС
від 07 травня 1986 року № 524-156 «Про умови
оплати праці та матеріального
забезпечення працівників підприємств
і організацій зони Чорнобильської
атомної електростанції» (постанова
Ради Міністрів УРСР від 08 травня 1986
року № 168-5) надано право керівникам
здійснювати виплату особам рядового і
начальницького складу, які виконують
службові обов'язки в зоні
Чорнобильської АЕС, посадових окладів
із спеціальних звань у подвійному
розмірі.

Постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС
від 05 червня 1986 року № 665-195 (постанова
Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10
червня 1986 року № 207-7) надано право
керівникам міністерств і відомств та
їх заступникам здійснювати оплату
праці працівників, зайнятих на роботах
у третій, другій і першій зонах
небезпеки, відповідно в чотири, три і
двократному розмірах понад
середньомісячну заробітну плату,
виходячи з тарифної ставки (окладу),
встановленої за основним місцем
роботи.

Відповідно до постанови Ради Міністрів
СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195
«Про оплату праці і матеріальне
забезпечення працівників підприємств,
організацій і установ, які виконували
роботи, пов'язані з ліквідацією
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
і запобіганням забрудненню
навколишнього середовища» (постанова
Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10
червня 1986 року № 207-7) оплата праці
працівників підприємств, організацій і
установ (надалі підприємств),
розташованих у зоні ЧАЕС, які
виконували роботи, пов'язані з
ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС,
повинна провадитись з дня аварії в
розмірах, передбачених розпорядженням
Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986
року № 964 - у III, II, I зонах небезпеки у 5-,
4-, 3-кратному розмірах в порівнянні з
нормами, встановленими діючим
законодавством.

Відповідно до постанови Держкомпраці
СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07 травня
1986 року № 153/10-43 премія за роботу в зоні
ЧАЕС виплачувалась у відповідності з
діючими на підприємстві системами
преміювання.

Відповідно до пп. 4 п. 1 постанови Ради
Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10
червня 1986 року № 207-7 встановлені
граничні розміри премій дозволялось
підвищувати до 60% тарифної ставки
(окладу) на місяць.

Відповідно до абз. 4 пп. 1 п. 1 постанови
Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10
червня 1986 року № 207-7 та абз. 4 п. 1
постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС
від 5 червня 1986 року N 665-195 оплата праці
робітників і службовців (відряджених у
зону ЧАЕС та призваних на військові
збори), за якими відповідно до чинного
законодавства зберігалась за основним
місцем роботи середньомісячна
заробітна плата, провадилась у III, II, I
зонах небезпеки у 4-кратному, 3-кратному
та 2-кратному розмірі (із врахуванням 100%
тарифної ставки), виходячи з тарифної
ставки, встановленої за основним
місцем роботи.

Таким чином, згідно з п. 1 постанови ЦК
КПРС, Президії Верховної Ради СРСР,
Ради Міністрів СРСР, ВЦРПС від 07 травня
1986 року № 524-156, п. п. 1, 4 постанови Ради
Міністрів СРСР та ВЦРПС від 05 червня 1986
року № 665-195, п. 1 постанови Ради
Міністрів УРСР і Української
республіканської Ради професійних
Спілок від 10 червня 1986 року № 207-7 оплата
за роботу у зонах небезпеки
провадиться з урахуванням кратності
зони небезпеки по тарифній ставці
(посадовий оклад і оклад за спеціальне
звання), підвищеної у два рази згідно з
наказом Міністерства внутрішніх справ
СРСР від 11 травня 1986 року № 0130 та від 30
червня 1986 року № 0189 і вказівки
Міністерства внутрішніх справ СРСР від
30 травня 1986 року № 35з.

При цьому, постановою Кабінету
Міністрів СРСР та ВЦРПС від 05 жовтня 1986
року № 665-195 «Про умови оплати праці та
матеріального забезпечення
працівників підприємств, організацій і
установ, зайнятих на роботах,
пов'язаних з ліквідацією наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС і
запобігання забрудненню навколишнього
середовища» було передбачено
встановлення за працівниками,
направленими для виконання робіт,
пов'язаних з ліквідацією наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС і
запобігання забрудненню навколишнього
середовища, збереження середньої
заробітної плати.

А постановою Держкомпраці СРСР і
Секретаріату ВЦРПС від 07 жовтня 1986 року
№ 153/10-43 встановлено, що працівникам,
безпосередньо зайнятим на роботах по
усуненню наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, премії, заохочення
й винагороди нараховувати відповідно
до діючих положень на збільшені, згідно
п. 1 постанови ЦК КПРС, Президії
Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів
СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 524-156
тарифні ставки (відрядні розцінки) і
посадові оклади.

Крім того, відповідно до положень
постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС
від 05 червня 1986 року № 665-195 (постанова
Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10
червня 1986 року № 207-7) дозволено
підприємствам залучати працівників на
роботи, пов'язані з ліквідацією
наслідків аварії на ЧАЕС у зоні
відчуження і запобіганням забрудненню
навколишнього середовища, у вихідні і
святкові дні з оплатою у подвійному
розмірі.

Додаткова оплата праці в нічні та
надурочні години, вихідні і святкові
дні, преміювання до 60% тарифної ставки
(окладу) в місяць відповідно до пунктів
4, 5 постанови Ради Міністрів УРСР і
Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7
здійснювалась працівникам і
службовцям системи Міністерства
внутрішніх справ, умови праці яких
регламентуються Кодексом законів про
працю УРСР.

Проте, як правильно зазначив суд першої
інстанції, на осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ чинність цього
Кодексу не поширювались, а щомісячні
премії їм не виплачувались.

Тому, на думку колегії суддів, суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку, що додаткова оплата за роботу
по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС
здійснювалася лише робітникам і
службовцям системи Міністерства
внутрішніх справ, умови праці яких
регламентувалися Кодексом законів про
працю УРСР, а на осіб рядового та
начальницького складу органів
внутрішніх справ дія цього Кодексу не
поширювалась.

В свою чергу, порядок проходження
служби особами рядового та
начальницького складу органів
Міністерства внутрішніх справ
регулювався не Кодексом законів про
працю УРСР, а відповідним діючим на той
час законодавством про ці органи.

З особами рядового і начальницького
складу органів Міністерства
внутрішніх справ трудовий договір не
укладався, такі особи відповідно до
законодавства несли службу, отримували
грошове забезпечення, а не заробітну
плату, і їхня робота в надурочний і
нічний час, у вихідні і святкові дні за
нормами Кодексу законів про працю УРСР
не оплачувалася.

Такі роз'яснення були надані в листах
Міністерства праці та соціальної
політики України від 03 липня 2003 року №
18-462 «Щодо перерахунку грошового
утримання», від 27 січня 2012 року №
924/0/14-12/20 та від 07 липня 2012 року №
7375/0/14-12/20 «Про оплату праці (грошове
забезпечення) в зоні відчуження в 1986-1990
роках», а також в листі Верховного Суду
України від 23 березня 1998 року № 1-5/82.

Враховуючи наведене вище, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
безпідставність доводів позивача щодо
необхідності здійснення йому
розрахунку оплати праці за роботу у
зоні відчуження у святкові дні
відповідно до ч. 2 ст. 73 Кодексу законів
про працю УРСР та у вихідні дні
відповідно до ст. 107 Кодексу законів про
працю УРСР за фактично відпрацьовані у
святковий чи вихідний день години, із
застосуванням показників кратності
відповідно до абз. 4 пп. 1 п. 1 постанови
Ради міністрів УРСР і Укрпрофради від 10
червня 1986 року № 207-7.

Оскільки умови праці позивача як
молодшого сержанта внутрішньої служби,
в тому числі оплата за роботу у вихідні
та святкові дні, не регламентувались
нормами Кодексу законів про працю УРСР,
а тому немає підстав для застосування
ст. 107 цього Кодексу.

Відповідно до вказівки Міністерства
внутрішніх справ СРСР від 21 жовтня 1986
року № 1/5725 видана вказівка ГУ ДПО від 17
грудня 1986 року № 3/7/1587 «Про компенсацію
робітникам зведеного загону
протипожежної служби за постійне
перебування у місті Чорнобилі в
резерві у стані бойової готовності»,
якою визначена тарифна ставка години
надходження у стані бойової
готовності, як одна третина години
робочого часу з виплатою за обліковий
період одинарної тарифної ставки, а
робітникам із числа начальницького
складу окладу за спеціальне звання.

При цьому, як правильно зазначив суд
першої інстанції, ОСОБА_1 не надав
доказів свого перебування у складі
зведеного загону протипожежної служби.

Водночас, факт перебування позивача у
складі зведеного загону протипожежної
служби спростовується, зокрема,
показаннями свідка ОСОБА_5, яка вказала,
що у 1986 році працювала начальником
фінансової частини СДПЧ-8 по охороні
Франківського району м. Львова.
Бухгалтерія на той час була
централізованою. ОСОБА_1 в травні 1986
року направлявся в зону ЧАЕС, однак не в
складі зведеного загону, який
формувався у складі 200 осіб лише в
жовтні 1986 року. Також свідок зазначила,
що години постійного перебування у
тридцятикілометровій зоні
Чорнобильської АЕС в стані бойової
готовності не вважаються службовими
обов'язками і не враховуються для
обчислення пенсії. У 1986 році за роботу у
вихідні, не робочі, святкові та нічний
час оплата водіям не здійснювалась,
оскільки вони проходили службу і
розмір їхнього посадового окладу
передбачав вказані вище умови її
несення. Вказала також, що після
прибуття із Чорнобильської зони
позивачу наказом Міністерства
внутрішніх справ надано премію в
розмірі посадового окладу 145 крб.

Як встановив суд першої інстанції,
зведений загін протипожежної служби
був сформований і виплата компенсацій
його особовому складу розпочалась лише
у жовтні 1986 року, що підтверджується
листом Міністерства внутрішніх справ
УССР від 31 серпня 1987 р. № 3/7/382 «Про
компенсації працівникам зведеного
загону протипожежної служби за
постійне перебування в м. Чорнобилі в
резерві в стані бойової готовності».

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов правильного та обґрунтованого
висновку про те, що ОСОБА_1 не перебував
у травні 1986 року в складі зведеного
загону протипожежної служби, оскільки
такий загін на той час не був
сформований, в зв'язку з чим доводи
позивача про перебування його у складі
зведеного загону протипожежної служби
у стані бойової готовності у травні 1986
року не відповідають встановленим
судом обставинам справи, і відповідно
дії відповідача при обчисленні його
заробітної плати за час роботи на
Чорнобильській АЕС під час ліквідації
наслідків аварії в 1986 році за
перебування у зведеному загоні в стані
бойової готовності, є правомірними та
відповідають вимогам наведених вище
нормативних актів.

Також суд першої інстанції правильно
відхилив доводи позивача про
необхідність здійснення розрахунку
його заробітної плати за час роботи на
Чорнобильській АЕС під час ліквідації
наслідків аварії в 1986 році в робочих
днях, оскільки розрахунок грошового
забезпечення військовослужбовцям
внутрішніх справ, зокрема, позивача
проводився в календарних, а не в
робочих днях, що підтверджується його
особовою карткою про грошове
забезпечення за 1985-1986 роки.

Це ж підтвердила в судовому засіданні
свідок ОСОБА_5

Враховуючи наведене вище, колегія
суддів вважає правильним та
обґрунтованим висновок суду першої
інстанції про відсутність правових
підстав для здійснення обчислення
грошового забезпечення ОСОБА_1 за час
роботи на Чорнобильській АЕС під час
ліквідації наслідків аварії в 1986 році в
робочих днях та виплати грошового
забезпечення за період роботи позивача
з ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС з 07 до 12 травня 1986
року з урахуванням виплачених сум.

За наведених обставин колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та прийняв постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому оскаржувану
постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 16 квітня 2013
року у справі № 2а-9087/12/1370 за позовом
ОСОБА_1 до Головного територіального
управління Міністерства надзвичайних
ситуацій України у Львівській області,
третя особам, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
Управління Пенсійного фонду України в
Жовківському районі Львівської
області, про визнання дій
протиправними, зобов'язання вчинити
дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий
О.М. Довгополов

Судді
Л.Я. Гудим

Н.М. Судова-Хомюк

Ухвала складена в повному обсязі 21.04.2014
року