Справа № К/9991/25757/11-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/25757/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Лисичанську Луганської області (далі
- Управління ПФУ) про перерахунок
пенсії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 2 березня 2011
року,-

у с т а н о в и л а :

У листопаді 2010 року позивач звернулася
із зазначеним позовом посилаючись на
те, що у зв'язку з втратою годувальника
постраждалого внаслідок
Чорнобильської катастрофи І категорії,
інваліда 1-ої групи, має право на
перерахунок пенсії в порядку статей 36,
37 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», яка повинна
обчислюватись на підставі та у
розмірах, встановлених статтею 54
Закону України від 28 лютого 1991 року №
796-ХІІ «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (далі -
Закон № 796-ХІІ).

Окрім цього їй належить право на
отримання щомісячної компенсації в
разі втрати годувальника, передбаченої
статтею 52 Закону № 796-ХІІ, у розмірі
50 процентів мінімальної пенсії за
віком незалежно від пенсії,
передбаченої законодавством України
та щомісячного підвищення до пенсії
відповідно до статті 15 Закону України
від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» (далі - Закон №
3551-ХІІ) у розмірах, встановлених цими
Законами.

Посилаючись на те, що відповідач
протиправно відмовив їй у призначенні
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, не виплачує їй щомісячну
компенсацію та підвищення до пенсії у
розмірах передбачених цим Законом,
позивач просила зобов'язати усунути
зазначені порушення, призначивши їй
вказану пенсію та виплатити відповідні
компенсацію і підвищення до пенсії.

Постановою Лисичанського міського
суду Луганської області від 15 грудня 2010
року позовні вимоги задоволено,
визнано неправомірними дії та
зобов'язано відповідача провести
перерахунок пенсії позивачу у зв'язку з
втратою годувальника та компенсації, в
розмірах встановлених статтями 52, 54
Закону № 796-ХІІ, з 1 липня 2010 року.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 2 березня 2011
року постанову суду першої інстанції
скасовано та відмовлено у позові.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального та порушення норм
процесуального права, просить
оскаржуване рішення скасувати та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, в межах статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів дійшла
висновку про часткове задоволення
скарги з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції і відмовляючи в задоволенні
позову апеляційний суд виходив з того,
що право позивача не порушене, оскільки
Управління ПФУ не приймало рішення про
перерахунок пенсії.

Проте до такого висновку апеляційний
суд дійшов без з'ясування дійсних прав
та обов'язків сторін, в порушення норм
матеріального і процесуального права з
таких підстав.

Відповідно до статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин справи в
адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Тобто, за змістом цієї норми
процесуального права у мотивувальній
частині рішення суд зобов'язаний
навести дані про встановлені
обставини, що мають значення для
справи, їх юридичну оцінку та
визначені відповідно до них
правовідносини, а також оцінку всіх
доказів, розрахунки, з яких суд
виходив при задоволенні грошових
вимог. Встановлюючи наявність або
відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, визнаючи одні та
відхиляючи інші докази, суд має свої
дії мотивувати та враховувати, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

У мотивувальній частині кожного
рішення має бути наведено також
посилання на закон та інші
нормативно-правові акти
матеріального права (назва, стаття, її
частина, абзац, пункт, підпункт
закону), у відповідних випадках - на
норми Конституції України, на підставі
яких визначено права та обов'язки
сторін у спірних правовідносинах, а в
разі необхідності мають бути
посилання на Конвенцію та рішення
Європейського суду з прав людини які
згідно із Законом України від 23
лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини» є
джерелом права та підлягають
застосуванню в даній справі.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є дружиною померлого
годувальника, який мав статус
постраждалого внаслідок
Чорнобильської катастрофи І категорії,
інваліда 1-ої групи.

14 липня 2010 року ОСОБА_4 зверталася до
відповідача із заявою та просила
перерахувати пенсію у зв'язку з втратою
годувальника.

Управління ПФУ відмовило у зазначеному
з підстав неподання експертного
висновку про встановлення зв'язку
смерті годувальника з роботами по
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС.

Окрім цього, відповідно до позовних
вимоги, ОСОБА_4 просила визнати
протиправними дії та зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок її
пенсії в порядку статей 36, 37 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» у
розмірах, встановлених статтею 54
Закону України від 28 лютого 1991 року №
796-ХІІ «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (далі -
Закон № 796-ХІІ), щомісячної компенсації
в разі втрати годувальника,
передбаченої статтею 52 Закону № 796-ХІІ,
та щомісячного підвищення до пенсії
відповідно до статті 15 Закону України
від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» (далі - Закон №
3551-ХІІ).

Сукупність зазначеного і є
предметом спору у даній справі, такі
вимоги підлягають дослідженню судом та
оцінці.

За приписами частини 2 і 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Саме з таких критеріїв, в межах усіх
позовних вимог апеляційному суду і
слід було оцінювати відповідні дії,
бездіяльність чи рішення відповідача -
суб'єкта владних повноважень та
відповідність їх вимогам закону,
встановити дійсні правовідносини
сторін.

Зокрема, такі підлягають оцінці на
відповідність вимогам статей 36, 37
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», 52, 54 Закону України від
28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та статті 15 Закону України
від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» як підставу
позовних вимог, а також Порядку подання
та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України від 25 листопада 2005 року № 22-1,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 27 грудня 2005 року за №
1566/11846.

При цьому слід врахувати, що відповідно
до частини 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Неповне з'ясування апеляційним судом
дійсних обставин справи та не
вирішення частини позовних вимог
(призначення щомісячної компенсації в
разі втрати годувальника, передбаченої
статтею 52 Закону № 796-ХІІ, та
щомісячного підвищення до пенсії
відповідно до статті 15 Закону № 3551-ХІІ),
призвело до ухвалення рішення, яке не
відповідає вимогам статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
щодо законності і обґрунтованості.

Тому оскаржуване судове рішення,
підлягає скасуванню, а справа
направленню на новий апеляційний
розгляд, оскільки суд касаційної
інстанції не може встановлювати та
визнавати доведеними обставини, що не
були встановлені в судових рішеннях.

За приписами частини другої статті 227
Кодексу адміністративного судочинства
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 223, 227, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 2 березня 2011
року скасувати, а справу направити на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам і оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало