Справа № 161/3489/14-а
Суддя: Пахолюк А. М.
Дата ухвалення: 2014-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/3489/14-а
Провадження № 2-а/161/185/14
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

29 квітня 2014 р.
м.Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської
області в складі:

головуючого - судді Пахолюка А.М.

при секретарі - Шандерик В.В.,

з участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Коритнюка
Р.О.,

представника третьої особи - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Луцьку справу
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
України у Волинській області,
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
України у Волинській області Бондарук
Світлани Вікторівни про визнання дій
протиправними, скасування постанови,
зобов?язання вчинити дії та
відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
України у Волинській області (далі -
УДВС ГУЮ у Волинській області),
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
України у Волинській області (далі -
державний виконавець) Бондарук С.В. про
визнання дій протиправними, скасування
постанови, зобов?язання вчинити дії та
відшкодування моральної шкоди.

Свій позов мотивує тим, що постановою
від 28.11.2013 року державного виконавця
Бондарук С.В. повернуто стягувачу
виконавчий лист №2-а-5892/13 в межах
виконавчого провадження №40227011 на
підставі п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про
виконавче провадження».

Вважає, дії ВПВР УДВС ГУЮ у Волинській
області та державного виконавця
Бондарук С.В. протиправними та такими,
що суперечать чинному законодавству,
оскільки державний виконавець
безпідставно повернув виконавчий лист.

Крім того, зазначає, що у зв?язку із
протиправними діями відповідачів, йому
завдана моральна шкода, яку він оцінює
у 5000 грн., що полягає у душевних
переживаннях, погіршенні здоров?я.

З врахуванням наведеного, просить суд,
визнати неправомірними дії державного
виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Волинській
області Бондарук С.В. щодо повернення
виконавчого листа Луцького
міськрайонного суду №2-а-5892/13 та
скасувати постанову вказаного
державного виконавця від 28.11.2013 року
про повернення виконавчого документа
стягувачу, зобов?язати ВПВР УДВС ГУЮ у
Волинській області виконати
зазначений виконавчий лист. Крім того,
просить суд стягнути з державного
бюджету України моральну шкоду в
розмірі 5000 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
його представник ОСОБА_2 позовні вимоги
підтримали з підстав, зазначених в
позовній заяві. Позивач суду пояснив,
що завдана йому моральна шкода
виражається у перенесених ним душевних
стражданнях та погіршенні стану
здоров?я.

Представник відповідача УДВС ГУЮ у
Волинській області Коритнюк Р.О. в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав з підстав, зазначених у
письмових запереченнях. Просив суд
відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи ОСОБА_4 в
судовому засідання заперечила щодо
задоволення позову. просила суд
відмовити в задоволенні позовних вимог
за їх безпідставністю.

Відповідач державний виконавець
Бондарук С.В. в судове засідання не
з?явився з невідомих суду причин, хоча
повідомлявся судом про час та місце
слухання справи.

Суд вважає за можливим слухати справу у
відсутності осіб, які беруть участь у
справі по наявним у справі доказам.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши та оцінивши
представлені по справі докази в їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
позов підлягає до задоволення частково
з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно постанови
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 10.09.2013 року
зобов?язано управління Пенсійного
фонду України в місті Луцьку
нараховувати та виплачувати ОСОБА_1
державну пенсію в розмірі в розмірі 8
мінімальних пенсій за віком та
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров?ю, в розмірі 75 % мінімальної
пенсії за віком згідно ст. 50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", починаючи
з 27.10.2010 року з врахуванням ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та
виплачених сум (а.с.27-30).

На підставі зазначеного рішення
Луцьким міськрайонним судом судом
14.10.2013 року видано виконавчий лист
№2-а-5892/13, який ОСОБА_1 пред?явив до ВПВР
УДВС ГУЮ у Волинській області для
виконання (а.с.31).

Постановою від 28.11.2013 року державного
виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Волинській
області Бондарук С.В. повернуто
стягувачу виконавчий лист №2-а-5892/13 в
межах виконавчого провадження №40227011
на підставі п.9 ч.1 ст.47 Закону України
«Про виконавче провадження» (а.с.4).

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про
виконавче провадження» (далі - Закон)
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо: наявна
встановлена законом заборона щодо
звернення стягнення на майно чи кошти
боржника, якщо у нього відсутнє інше
майно чи кошти, на які можливо звернути
стягнення, а також щодо проведення
інших виконавчих дій стосовно
боржника, що виключає можливість
виконання відповідного рішення.

Судом встановлено, що державним
виконавцем вищезазначений виконавчий
лист був виконаний частково, оскільки,
спірні кошти були лише нараховані
боржником, однак, не виплачені ОСОБА_1,
що підтверджується листом УПФ в місті
Луцьку від 05.11.20103 року, який міститься в
матеріалах оглянутого судом
виконавчого провадження №40227011 (а.с.36).

Крім того, в матеріалах оглянутого
судом виконавчого провадження №40227011,
відсутні будь-які відомості щодо
підтверджують вчинення державним
виконавцем Бондарук С.В.
будь-яких дій, спрямованих на
встановлення наявності у боржника
коштів на рахунках.

В ході розгляду справи представником
відповідача Коритнюком Р.О. не надано
суду також жодних доказів, що
підтверджують накладення заборони
щодо звернення стягнення на кошти УПФ в
місті Луцьку.

Посилання в оскаржуваній постанові на
положення п.4 розділу «Прикінцеві
положення» Закону України «Державний
бюджет України на 2013 рік», ст..23
Бюджетного кодексу України, суд вважає
безпідставними, так як вказані норми не
встановлюють заборони щодо звернення
стягнення на кошти боржника УПФ в місті
Луцьку.

Таким чином, на думку суду, державний
виконавець безпідставно прийшов до
висновку про можливість повернення
виконавчого документа стягувачу на
підставі п.9 ч.1 ст.47 Закону, оскільки,
ним своєчасно та в повному обсязі не
було вчинено усіх відповідних
виконавчих дій, як це передбачених ч.1
ст. 11 Закону.

Враховуючи наведене, суд вважає, що дії
УДВС ГУЮ у Волинській області щодо
повернення виконавчого листа
стягувачу в ході вищезазначеного
виконавчого провадження слід визнати
неправомірними та скасувати винесену
державним виконавцем постанову про
повернення виконавчого документа
стягувачу від 28.11.2013 року.

Однак, не підлягає до задоволення
вимога позивача про зобов?язання
відповідача УДВС ГУЮ у Волинській
області виконати вищезазначений
виконавчий лист, оскільки, право на
здійснення таких дій належить тільки
державним виконавцям згідно Закону
України «Про виконавче провадження» та
Інструкції з організації примусового
виконання рішень.

Частиною 2 статті 21 КАС України
передбачено право позивача на
відшкодування шкоди, заподіяної
останньому протиправними рішеннями,
діями чи бездіяльністю суб'єкта
владних повноважень.

Чинним КАС України не
врегульовано порядок та правові
підстави відшкодування шкоди, а тому у
відповідності до ч.7 ст. 9 КАС України
суд застосовує норми ЦК України, що
регулюють вказані правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Із змісту ст. 23 ЦК України вбачається,
що особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав, яка в тому числі
полягає у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна.

Із роз'яснень, даних в п. 9 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 року № 4 «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» (далі -
Постанова ПВСУ №4), вбачається, що суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

В обґрунтування позовних вимог в
частині відшкодування моральної шкоди
позивач в судовому засіданні вказував
на те, що внаслідок неправомірних дій
відповідачів йому завдана моральна
шкода, яка полягає у постійних душевних
переживаннях з цього приводу,
погіршенні стану здоров'я.

Проте, позивачем та його представником
не надано суду будь-яких доказів
погіршення здоров?я ОСОБА_1 чи
понесення останнім будь-яких душевних
страждань, що були зумовлені
неправомірними діями відповідачів.

Враховуючи наведені обставини, суд не
вбачає підстав для стягнення з
відповідачів на користь позивача
відшкодування моральної шкоди в
розмірі 5000 грн.

На підставі вимог ст.ст. 16, 90 КАС України
підлягають також до задоволення
частково вимоги позивача про
стягнення на його користь з
відповідача понесених витрат на
правову допомогу.

Судом встановлено, що 04.03.2014 року
позивач уклав договір про надання
правової допомоги з адвокатом ОСОБА_2
відповідно до умов якого клієнт
(позивач) доручає адвокату надавати
йому правову допомогу для звернення до
суду з даним позовом та представляти
його інтереси в суді (а.с. 38).

З поданого представником позивача
розрахунку суми гонорару на правову
допомогу вбачається, що адвокатом було
затрачено 05 год. 14 хв. на проведення
попередньої консультації щодо
характеру спірних правовідносин, на
вивчення та правовий аналіз матеріалів
справи, на підготовку процесуальних
документів та на представництво
інтересів у суді (а.с.37).

На думку суду, частковому
відшкодуванню підлягають надані
позивачу правові послуги адвоката
стосовно проведення попередньої
консультації щодо характеру спірних
правовідносин, вивчення та правового
аналізу матеріалів справи, підготовки
процесуальних документів. Однак, не
підгялають відшкодуванню надані
послуги по представництву інтересів
позивача в суді, оскільки
представництво згідно ст.237 ЦК України
здійснюється на безоплатній основі.

Відповідно до даного розрахунку, який
проводився у відповідності до Закону
України «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах» позивачу було нараховано суму
2500 грн., які були оплачені позивачем
відповідно до прибуткового касового
ордера № 143/13 від 04.03.2014 р.

На думку суду, з відповідача в
користь позивача слід стягнути суму в
розмірі 600 грн. понесених витрат
на правову допомогу адвоката, при цьому
суд враховує складність справи,
характер та кількість підготовлених та
поданих позивачем документів.

Таким чином, суд приходить до
висновку про часткове задоволення
позовних вимог.

Оскільки, позивач лише 24.02.2014 року
дізнався про існування оскаржуваної
постанови, що підтверджується
відповідною розпискою на супровідному
листі (а.с.6), і зазначена обставина
державним виконавцем та боржником не
спростована, то, на думку суду, строк
звернення до суду із позовом ОСОБА_1 не
пропустив.

Керуючись ст.ст. 6, 11, 21, 71, 94, 99, 105, 158,
159, 160, 161, 162, 163, 181 КАС України, на
підставі ст.19 Конституції України,
ст.ст. 11, 47, 75, 82 Закону Україну «Про
виконавче провадження», ст. ст. 23, 1167
Цивільного кодексу України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
України у Волинській області Бондарук
Світлани Вікторівни щодо повернення
стягувачу виконавчого листа Луцького
міськрайонного суду від 14.10.2013 року у
справі № 2а-5892/12/0308.

Скасувати постанову державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції України у
Волинській області Бондарук Світлани
Вікторівни від 28.11.2013 року про
повернення стягувачу виконавчого
листа Луцького міськрайонного суду від
14.10.2013 року у справі № 2а-5892/12/0308,
винесену в межах виконавчого
провадження №40227011.

В решті вимог відмовити.

Судові витрати в сумі 600
(шістсот) грн. витрат на правову
допомогу адвоката присудити на
користь ОСОБА_1 за рахунок Державного
бюджету України.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського адміністративного
апеляційного суду через Луцький
міськрайонний суд шляхом подання
апеляційної скарги на постанову суду
протягом десяти днів з дня її
проголошення, а у разі застосування
судом ч.3 ст.160 КАС України шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду
А.М. Пахолюк