Справа № 9101/52607/2012
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2012-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 грудня 2012 рокусправа № 2а-2186/11
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді
Ясенової Т.І.

суддів: Головко
О.В. Суховарова А.В.

розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу за апеляційною
скаргою управління Пенсійного фонду
України в Михайлівському районі
Запорізької області на постанову
Михайлівського районного суду
Запорізької області від 19.07.2011 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Михайлівському районі Запорізької
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

В липні 2011 року позивач звернувся з
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Михайлівському районі
Запорізької області (далі по тексту -
відповідач) та просив суд:

- визнати неправомірними дії
відповідача щодо відмови в проведенні
перерахунку щомісячної державної
допомоги;

- зобов'язати відповідача провести
перерахунок та забезпечити виплату
державної пенсії та додаткової пенсії
за шкоду заподіяну здоровю, згідно
вимог статті 50, частини 4 статті54 Закону
України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
починаючи з 01.09.2010 року;

- зобов'язати відповідача сплатити
заборгованість по не нарахованим
державній пенсії та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю за весь час
затримки, починаючи з 01.09.2010 року по
день винесення рішення суду, згідно
статті 87 Закону України „Про пенсійне
забезпечення";

- зобов'язати відповідача в подальшому
нараховувати та виплачувати державну
пенсію та додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоровю, згідно вимог статті
50, частини 4 статті 54 та статті 60 Закону
України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" .

Постановою Михайлівського районного
суду Запорізької області від 19.07.2011
року позовні вимоги задоволено
частково. Визнано дії управління
пенсійного фонду України в
Михайлівському районі Запорізької
області у відношенні відмови у
проведенні перерахунку щомісячної
державної допомоги - неправомірними.
Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Михайлівському районі
Запорізької області здійснити
перерахунок та виплату державної
пенсії та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, згідно вимог ч. З ст.
54 та ст. 50, ст. 60 Закону України „Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" № XII,
починаючи з 01.09.2010 року по 04.07.2011 рік, з
відрахуванням отриманих сум у вказаний
період. Зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в
Михайлівському районі Запорізької
області сплатити заборгованість по не
нарахованим державній пенсії та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю за весь час затримки,
починаючи з 01.09.2010 року по день
звернення позивачем до суду - по 04.07.2011
рік. Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Михайлівському районі
Запорізької області в подальшому
нараховувати та виплачувати на користь
позивача належні йому пенсію та
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, згідно вимог ч. 3 ст. 54 та ст. 50,
60 Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій посилався на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просив скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову про відмову в
задоволенні позову повністю.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, а також правильність
застосування судом норм матеріального
та процесуального права та правової
оцінки обставин у справі, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач є
учасником ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС. Внаслідок
захворювання, пов'язаного з виконанням
робіт із ліквідації наслідків аварії,
його визнано інвалідом IІI групи.
Положеннями статті 14 Закону України
„Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" його
віднесено до 1 категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Відповідно до статті 49 Закону України
„Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: державної
пенсії; додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Відповідно до частини першої статті 50
зазначеного Закону особам, віднесеним
до категорії 1, які є інвалідами IІI
групи, призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 50 процентів
мінімальної пенсії за віком.

Згідно з частиною четвертою статті 54
Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" в усіх випадках розмір
пенсій для інвалідів IІI групи, щодо
яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не може
бути нижчим 6 мінімальних пенсій за
віком.

Таким чином, позивач має право на
призначення пенсії в розмірі, не
нижчому 6 мінімальних пенсій за віком,
та щомісячної додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50
процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з положеннями частини четвертої
статті 9 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру пенсій позивачеві
застосуванню підлягають частина перша
статті 50 та частина четверта статті 54
Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", а не постанова Кабінету
Міністрів України, яка істотно звужує
обсяг встановлених законом прав.

Не беруться до уваги посилання
відповідача на частину п'яту статті 54
Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", якою передбачено, що
порядок обчислення пенсії по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсії у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
визначається Кабінетом Міністрів
України, оскільки надання законодавцем
такого права Кабінету Міністрів
України не означає, що останній,
встановлюючи такий порядок, може
допустити звуження змісту та обсягу
прав позивача, встановлених цим же
Законом. Тобто, Кабінет Міністрів
України повинен був встановити
зазначений порядок, не порушуючи
положень цього Закону, в тому числі й
інших законів, якими встановлено
розміри мінімальної пенсії за віком.

Зі статей 50 та 54 Закону України „Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" випливає,
що під час визначення розміру пенсії та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, за основу їх
нарахування береться мінімальна
пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Незважаючи на положення частини
третьої статті 28 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", з якої випливає, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, наявність такої норми за
відсутності іншого мінімального
розміру пенсії за віком не є підставою
для відмови в реалізації позивачем
конституційної гарантії та права на
отримання пенсії і щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, як це
встановлено статтями 50 та 54 Закону
України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Безпідставними визнано посилання
відповідача на відсутність коштів щодо
забезпечення виплати зазначених
пенсій у таких розмірах, оскільки
органи державної влади не можуть
посилатися на відсутність коштів як на
причину невиконання своїх зобов'язань,
які встановлені статтею 46 Конституції
України та статтями 50 та 54 Закону
України Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
щодо визначення розміру та виплати
пенсій.

Відповідно до частини третьої статті 67
Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", яка набрала чинності 31
жовтня 2006 року, у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, підвищується
розмір пенсії, визначений відповідно
до статті 54 цього Закону, а також розмір
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4
категорій, та розмір щомісячної
компенсації сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи. Перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є
імперативною, свідчить, що підставою
для перерахунку пенсії є встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму,
і цей перерахунок здійснюється з дня
встановлення цього мінімуму.

Відповідно до частини першої статті 28
Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" мінімальний розмір пенсій
за віком встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір
пенсії за віком залежить від нового
розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки позивачеві слід визначати
пенсію, виходячи з мінімальної пенсії
за віком, яка встановлюється в розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, то в разі
збільшення розміру цього прожиткового
мінімуму перерахунок пенсії
позивачеві повинен проводитись,
виходячи з нового розміру мінімальної
пенсії за віком.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції
вважає за необхідне зазначити, що
Законом України від 14.06.2011року № 3491-VI
"Про внесення змін до Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011
рік"(далі Закон № 3491-VI), який набув
законної сили з 19.06.2011 року, розділ VII
Прикінцевих положень"Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011 рік"
було доповнено пунктом 4 наступного
змісту : "Установити, що у 2011 році норми
і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", статті 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", статей 14, 22, 37 та частини
третьої статті 43 Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб"застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011р."

На виконання пункту 7 Закону № 3491-VI, 06
липня 2011 року Кабінетом Міністрів
України було прийнято Постанову №745
"Про встановлення деяких розмірів
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету", яка набула
чинності 23 липня 2011 року, відповідно до
пунктів 1, 3 якої встановлено розміри
виплат особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Рішенням Конституційного Суду України
від 26.12.2011року № 20-рп/2011 положення
пункту 4 розділу VII Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік"
визнано таким, що відповідає
Конституції України.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
недоплати суми з 01.09.2010 року по 03.01.2011
року, суд першої інстанції не вірно
застосував норми процесуального права.

Так, відповідно до частини 2 статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач не навів поважних причин
пропуску строку.

Враховуючи, що про своє порушене право
позивач мав відомості під час
щомісячного отримання пенсії, то
поважні причини пропуску звернення до
суду за висновком колегії суддів
відсутні, тому наслідки пропуску
строку звернення до суду підлягають
застосуванню.

У зв`язку зі зверненням позивача до
суду у липні 2011 року колегія суддів
вважає за необхідне позовні вимоги
позивача за період з з 01.09.2010 року по
03.01.2011 року залишити без розгляду.

Стосовно зобов'язання відповідача в
подальшому нараховувати та
виплачувати на користь позивача
державну пенсію та додаткову пенсію за
шкоду заподіяну здоров'ю, згідно статті
50 частини 4 статті 54 та статті 60 Закону
України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської кататсрофи"
колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Таким чином суд не може вирішувати спір
на майбутнє, адже захисту підлягають
порушені права, свободи та інтереси
особи.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
постанова суду підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст.198, ст. ст.202, 205, 207 КАС
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Михайлівському районі Запорізької
області - задовольнити частково.

Постанову Михайлівського районного
суду Запорізької області від 19.07.2011
року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Визнати дії управління Пенсійного
фонду України в Михайлівському районі
Запорізької області щодо не проведення
перерахунку та виплати на користь
ОСОБА_1 основної та додаткової
щомісячної пенсії у розмірі відповідно
до ст.50, ст.54, ч. 3 ст. 67 Закону України
„Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" за період з
04.01.2011 по 22.07.2011 року, включно, -
протиправними.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Михайлівському районі
Запорізької області здійснити
перерахувати та виплатити на користь
ОСОБА_1 основну та додаткову щомісячну
пенсію у розмірі відповідно до ст.50,
ст.54, ч. 3 ст.67 Закону України „Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" з
урахуванням розміру прожиткового
мінімуму для осіб, що втратили
працездатність, встановленого на день
виплати пенсії, за період з 04.01.2011 року
по 22 липня 2011 року, включно, з
урахуванням різниці, яка вже була
виплачена.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Михайлівському районі Запорізької
області за період з 01.09.2010 року по 03.01.2011
року, включно залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної
інстанції набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.
Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Т.І. Ясенова

Суддя:
О.В. Головко

Суддя:
А.В.Суховаров