Справа № 461/12081/13-а
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2014-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2014 року
Справа №
876/3776/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого-судді:
Сапіги В.П.,

суддів:
Левицької Н.Г., Обрізка І.М.,

з участю секретаря судового засідання
Сердюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного
суду м. Львова від 21.03.2014 року про
закриття провадження у справі за
позовом ОСОБА_1 до управління
комунальної власності Департаменту
економічної політики Львівської
міської ради, третьої особи без
самостійних вимог Залізничної
районної адміністрації Львівської
міської ради, ОСОБА_2 про визнання
незаконними наказу,-

В С Т А Н О
В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з
адміністративним позовом до
управління комунальної власності
Департаменту економічної політики
Львівської міської ради про визнання
незаконними наказу стосовно дозволу на
оформлення права приватної власності
ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1.

Ухвалою Галицького районного суду м.
Львова від 21.03.2014 року в порядку п.1 ч.1
ст. 157 КАС України закрито провадження у
справі, оскільки у відповідності до
постанови Пленуму Вищого
спецiалiзованого суду України з
розгляду цивiльних i кримiнальних справ
№ 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання
юрисдикції загальних судів та
визначення підсудності цивільних
справ» спори, що виникають з питань
реєстрації права власності за
приписами ч.1 ст.21 ст.393 ЦК України, суд
визнає незаконним та скасовує такий
акт, якщо він суперечить актам
цивільного законодавства та порушує
цивільні права та інтереси та
розглядаються в порядку цивільного
судочинства.

З прийнятою ухвалою суду не погодився
позивач - ОСОБА_1 та оскаржив її в
апеляційному порядку, при цьому вважає,
що суд в своїй ухвалі прийшов до
помилкового висновку, оскільки
предметом оскарження є наказ суб»єкта
владних повноважень щодо оформлення
права власності на житловий будинок.

Тому апелянт просить скасувати ухвалу
суду та направити справу в суд першої
інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
відхилити.

Як вбачається зі змісту позовної заяви,
спірні правовідносини між позивачем та
відповідачем у справі склалися з
приводу наказу управління комунальної
власності Департаменту економічної
політики Львівської міської ради щодо
надання дозволу на оформлення права
приватної власності ОСОБА_2 на житловий
будинок АДРЕСА_1.

Закриваючи провадження у справі, суд
першої інстанції виходив з того, що
даний спір не підлягає розгляду в
порядку адміністративного
судочинства, оскільки відноситься до
цивільної юрисдикції.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 статті 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема: 1) спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності; 2) спори з приводу
прийняття громадян на публічну службу,
її проходження, звільнення з публічної
служби; 3) спори між суб'єктами владних
повноважень з приводу реалізації
їхньої компетенції у сфері управління,
у тому числі делегованих повноважень; 4)
спори, що виникають з приводу
укладання, виконання, припинення,
скасування чи визнання нечинними
адміністративних договорів; 5) спори за
зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України; 6)
спори щодо правовідносин, пов'язаних з
виборчим процесом чи процесом
референдуму.

Водночас, згідно з ч. 2 ст. 4 Кодексу
адміністративного судочинства України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на всі публічно-правові
спори, крім спорів, для яких законом
встановлений інший порядок судового
вирішення.

При цьому, частиною 1 статті 15
Цивільного процесуального кодексу
України встановлено, що суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо, зокрема,
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин.

Таким чином, не є публічно-правовим і
розглядається у порядку цивільного
судочинства спір між органом державної
влади та/або органом місцевого
самоврядування (суб'єктом владних
повноважень) як суб'єктом публічного
права та суб'єктом приватного права, в
якому управлінські дії суб'єкта
владних повноважень спрямовані на
виникнення, зміну або припинення
цивільних прав фізичної особи. У такому
випадку це спір про право цивільне,
незважаючи на те, що у спорі бере участь
суб'єкт публічного права, а спірні
правовідносини врегульовано нормами
цивільного законодавства. У таких
спорах орган місцевого самоврядування
реалізує свої повноваження, зокрема, як
власника гуртожитку, тобто перебуває з
мешканцем гуртожитку не у
публічно-правових, а у
приватно-правових відносинах.

В даному випадку оскаржуваний наказ
зреалізований ОСОБА_2 21.06.2011 року,
оскільки відділом приватизації
державного житлового фонду
Залізничного району видано свідоцтво
про право власності на житловий
будинок АДРЕСА_1.

З вищевикладеного слідує, що суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку, що даний спір є цивільно -
правовим, а не публічно-правовим.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд закриває провадження у справі, якщо
справу не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

За наслідками розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції
суд апеляційної інстанції має право,
зокрема, залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а ухвалу суду - без
змін, що визначено ст.199 КАС України.

Таким чином колегія суддів прийшла до
висновку, що судом першої інстанції,
при винесенні оскаржуваної ухвали
прийнято судове рішення з дотриманням
норм процесуального права та що згідно
п.1 ч.1 ст.199 КАС України є підставою для
залишення апеляційну скаргу без
задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ч.3 ст. 160, п.1 ч.1 ст. 199, ст.205,
ст.206, ст. 254 КАС України, суд апеляційної
інстанції

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Ухвалу Галицького районного суду м.
Львова від 21.03.2014 року про закриття
провадження у справі №461/12081/13-а без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п»ять днів після
направлення їх копій особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції протягом
20-ти днів з дня набрання ухвалою
законної сили, а у разі складення
ухвали в повному обсязі відповідно до
ст.160 КАС України - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя :
В.П. Сапіга

Судді:
Н.Г. Левицька

І.М. Обрізко

Повний текст виготовлено 06.05..2014р.