Справа № 9101/160755/2012
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

15 квітня 2014 рокусправа № 0870/348/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів:
Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

прокурора: - Карпенко О. І.
(посв. №017866)

відповідача: - не з'явився

треті особи: - не з'явились

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Екотехнологічна компанія «Гранік»

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 30 травня 2013
року

у справі № 0870/348/12

за позовом Запорізької
природоохоронної міжрайонної
прокуратури

до Державного управління охорони
навколишнього природного середовища в
Запорізькій області

третя особа Товариство з обмеженою
відповідальністю «Екотехнологічна
компанія «Гранік», треті особи, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору Вільнянська районна державна
адміністрація Запорізької області,
Дружелюбівська сільська рада
Вільнянського району Запорізької
області

про визнання недійсним висновку
№08/02.12.09-19 від 18.02.2010,-

ВСТАНОВИЛА:

Запорізька природноохоронна
міжрайонна прокуратура звернулася до
суду з позовом до Державного
управління охорони навколишнього
природного середовища в Запорізькій
області, третя особа - Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Екотехнологічна компанія «Гранік»,
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, -
Вільнянська районна державна
адміністрація Запорізької області,
Дружелюбівська сільська рада
Вільнянського району Запорізької
області, в якому, уточнивши вимоги,
просила визнати недійсним висновок
№08/02.12.09-19 від 18.02.2010 державної
екологічної експертизи щодо робочого
проекту «Полігон поховання твердих
побутових відходів для потреб
територіальної громади м. Вільнянська
біля с. Українка Вільнянського району
Запорізької області», виданий
Державним управлінням охорони
навколишнього природного середовища в
Запорізькій області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
оскаржуваним висновком відстань від
полігону твердих побутових відходів
ТОВ «ЕК «Гранік», який розташований
біля с.Українка Дружелюбівської
сільської ради Вільнянського району
Запорізької області, до найближчої
будівлі населеного пункту с.Українка
складає 171,91 м при законодавчо
встановлених 500 метрах, що свідчить про
те, що санітарно-захисна смуга 500 метрів
не витримується. Позивач зазначає, що
ТОВ «ЕК «Гранік задля отримання
спірного висновку було надані
відповідачу недостовірну інформацію
про те, що відстань до найближчого
населеного пункту на північний схід
від с.Українка складає 0,5 км.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 30 травня 2012
року адміністративний позов
задоволено. Визнано недійсним висновок
№08/02.12.09-19 від 18.02.2010 державної
екологічної експертизи щодо робочого
проекту «Полігон поховання твердих
побутових відходів для потреб
територіальної громади м. Вільнянська
біля с.Українка Вільнянського району
Запорізької області», виданий
відповідачем.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, третя особа - ТОВ «ЕК
«Гранік» подало апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги залишити
без задоволення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
прокурором не наведено підстав для
звернення до суду в інтересах громадян,
оскільки громадяни можуть
безпосередньо звернутись до суду для
захисту своїх прав. Третя особа
зазначає, що посилання позивача на
подання недостовірної інформації про
місце розташування полігону не
відповідає дійсності, оскільки за
умовами укладеного договору оренди
землі саме Вільнянською районною
державною адміністрацією Запорізької
області, яка є орендодавцем, передано
земельну ділянку у встановленому місці
і на визначеній відстані від с.
Українка. Також третя особа вказує, що
згідно з розрахунками розсіювання
забруднених речовин в атмосфері
максимальні розрахункові значення
приземних концентрацій на межі
санітарно-захисної зони (500) метрів і на
межі житлової забудови (510 метрів) не
перевищують 0.41 ГДК м.р. для населених
пунктів, тобто не перевищують
санітарно-гігієнічні нормативи. Крім
того, позивач зазначає, що є
підприємством, яке здійснює комерційну
діяльність, а відтак застосування до
нього положень наказу Міністерства
охорони здоров'я України «Про
затвердження Державних санітарних
правил планування та забудови
населених пунктів» №173 від 19.06.1996 є
неприпустимим.

Прокурор просить апеляційну скаргу
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін.
Зазначає, що підставою звернення до
суду стало колективні скарги мешканців
села ОСОБА_2, ОСОБА_3 та інших від 13.02.2012
року та 19.09.2012 року. Тобто підставою
представництва в суді інтересів
держави є наявність порушень або
загрози порушень інтересів держави.

Представники відповідача та третіх
осіб у судове засідання не
з'явились,про час та місце розгляду
справи повідомлені судом належним
чином.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, 18.02.2010 відповідачем
- Державним управлінням охорони
навколишнього природного середовища в
Запорізькій області видано висновок
державної екологічної експертизи щодо
робочого проекту «Полігон поховання
твердих побутових відходів для потреб
територіальної громади м.Вільнянська
біля с.Українка Вільнянського району
Запорізької області» №08/02.12.09-19.

Замовником вказаного проекту
відповідно, як зазначено в
оскаржуваному висновку, є ТОВ «ЕК
«Гранік». Пунктом 2.1 висновку
встановлено, що згідно Державних
санітарних правил планування і
забудови населених пунктів розмір
санітарно-захисної зони для полігону
ТПВ складає 500 м. Відстань до найближчої
житлової забудови с.Українка складає 510
м., до м.Вільнянськ - 4 км.

У заключній частині висновку
зазначено, що оскільки концентрація
забруднюючих речовин не порушує вимоги
діючого природоохоронного
законодавства та нормативних
документів, проект «Полігон поховання
твердих побутових відходів для потреб
територіальної громади м.Вільнянська
біля с.Українка Вільнянського району
Запорізької області» оцінюється
позитивно.

14.11.2011 Запорізькою природоохоронною
міжрайонною прокуратурою принесено
протест (№111-873вих-11) на означений
висновок №08/02.12.09-19 від 18.02.2010 державної
екологічної експертизи щодо робочого
проекту «Полігон поховання твердих
побутових відходів для потреб
територіальної громади м.Вільнянська
біля с.Українка Вільнянського району
Запорізької області» з вимогою
анулювати висновок №08/02.12.09-19 від 18.02.2010.

За результатами розгляду протесту
23.12.2011 відповідачем на адресу
прокуратури направлений лист № 157/7/04-10,
в якому вказано, що оскільки відповідно
до ст.45 Закону України «Про екологічну
експертизу» висновок державної
екологічної експертизи може бути
визнаний недійсним в судовому порядку,
отже протест №111-873вих-11 від 14.11.2011
задоволенню не підлягає.

З огляду на фактичні обставини справи,
норми законодавства, що регулюють
спірні правовідносини, колегія судів
погоджується з висновками суду першої
інстанції.

Статтею 50 Конституції України
закріплено право кожного на безпечне
для життя і здоров'я довкілля та на
відшкодування завданої порушенням
цього права шкоди, а статтею 16
Конституції України визначено, що
забезпечення екологічної безпеки і
підтримання екологічної рівноваги на
території України є обов'язком держави.

Відповідно до статті 4 Закону України
№1789-ХІІ від 05.11.1991 «Про прокуратуру»
діяльність органів прокуратури
спрямована на всемірне утвердження
верховенства закону, зміцнення
правопорядку і має своїм завданням
захист від неправомірних посягань
гарантованих Конституцією, іншими
законами України та міжнародними
правовими актами
соціально-економічних, політичних,
особистих прав і свобод людини та
громадянина.

Відповідно до вказаного Закону одним
із видів прокурорського реагування, у
разі виявлення порушень, є принесення
протесту на акти, що суперечать закону,
підприємств, установ, організацій,
громадських об'єднань, а також на
рішення і дії посадових осіб (ст.20
Закону).

Згідно зі статтею 21 Закону №1789-ХІІ
такий протест приноситься прокурором,
його заступником до органу, який його
видав, або до вищестоящого органу.

У протесті прокурор ставить питання
про скасування акта або приведення
його у відповідність з законом, а також
припинення незаконної дії посадової
особи, поновлення порушеного права.

Відповідно до ч.3 ст.21 цього Закону
протест прокурора зупиняє дію
опротестованого акта і підлягає
обов'язковому розгляду відповідним
органом або посадовою особою у
десятиденний строк після його
надходження. Про наслідки розгляду
протесту в цей же строк повідомляється
прокурору.

Наведеною нормою встановлено порядок,
за яким протест прокурора підлягає
вирішенню органом, якому він внесений,
і цим органом приймається відповідне
рішення.

У разі відхилення протесту або
ухилення від його розгляду прокурор
може звернутися з заявою до суду про
визнання акта незаконним (ч.4 ст.21
Закону України «Про прокуратуру»).

Зважаючи на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що позивач діяв
у спосіб та у межах повноважень,
встановлених Законом №1789-ХІІ, отже
звернення останнього до суду із
позовом про визнання недійсним
висновку №08/02.12.09-19 від 18.02.2010 державної
екологічної експертизи щодо робочого
проекту «Полігон поховання твердих
побутових відходів для потреб
територіальної громади м.Вільнянська
біля с.Українка Вільнянського району
Запорізької області» є правомірним та
таким, що не суперечить чинному
законодавству.

Щодо порушення ТОВ «ЕК «Гранік»
санітарно-захисної смуги полігонів
твердих побутових відходів, колегія
суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 114 Земельного кодексу
України санітарно-захисні зони
створюються навколо об'єктів, які є
джерелами виділення шкідливих речовин,
запахів, підвищених рівнів шуму,
вібрації, ультразвукових і
електромагнітних хвиль, електронних
полів, іонізуючих випромінювань тощо, з
метою відокремлення таких об'єктів від
територій житлової забудови.

Частиною 3 статті 22 Закону України
№4004-ХІІ від 24.02.1994 «Про забезпечення
санітарного та епідемічного
благополуччя населення» визначено, що
органи виконавчої влади, місцевого
самоврядування, підприємства,
установи, організації та громадяни
зобов'язані утримувати надані в
користування чи належні їм на праві
власності земельні ділянки і території
відповідно до вимог санітарних норм.

Відповідно до статті 15 Закону №4004-ХІІ
підприємства, установи, організації та
громадяни при розробленні і
використанні нових технологій,
проектуванні, розміщенні, будівництві,
реконструкції та технічному
переобладнанні підприємств,
виробничих об'єктів і споруд будь-якого
призначення, плануванні та забудові
населених пунктів, курортів,
проектуванні і будівництві
каналізаційних, очисних,
гідротехнічних споруд, інших об'єктів
зобов'язані дотримувати вимог
санітарного законодавства. Планування
і забудова населених пунктів, курортів
повинна передусім передбачати
створення найбільш сприятливих умов
для життя, а також для збереження і
зміцнення здоров'я громадян.

Згідно із пунктом 1.1 Санітарних правил
облаштування та утримання полігонів
для твердих побутових відходів,
затверджених 16.05.1983 за № 2811-83
заступником Головного державного
санітарного лікаря СРСР (надалі -
Санітарні правила), полігони твердих
побутових відходів (ТПВ) є спеціальними
спорудами, призначеними для їх
ізоляції та знешкодження, гарантують
санітарну надійність в охороні
навколишнього середовища та
епідемічну безпеку для населення.

За вимогами пункту 2.7 Санітарних правил
полігони повинні розміщуватися за
межами міста. Розмір
санітарно-захисної зони від меж
забудови до меж полігону не менше 500 м.

Вказане кореспондується з положеннями
додатку №4 Державних санітарних правил
планування та забудови населених
пунктів, затверджених наказом
Міністерства охорони здоров'я №173 від
19.06.1996, відповідно до якого
санітарно-технічна зона 500 м.
встановлюється для полігонів твердих
побутових покидьків.

Отже, вказаними вище нормативними
актами встановлено, що розмір
санітарно-технічної зони від меж
забудови до меж полігону повинен
складати не менше 500 м.

В той же час, наявними в матеріалах
доказами підтверджено не дотримання
третьою особою 500 метрової санітарної
зони від полігону твердих побутових
відходів до меж с.Українка, чим
порушуються особисті немайнові права
власників суміжних ділянок на
територіальної громади с. Українка і її
мешканців,

Вказане підтверджується актом
санітарно-епідеміологічного
обстеження об'єкта та перевірки
дотримання санітарного законодавства,
складеним Державним закладом
«Вільнянська районна
санітарно-епідеміологічна станція»
від 14 березня 2012 року, відповідно до
якого санітарно-захисна зона до
с.Українка (500м) не витримується та
листом Запорізького міського
виробничого відділу Запорізької
регіональної філії Державного
підприємства «Центр державного
земельного кадастру» №22/106 від 09.02.2012,
згідно з яким на підставі геодезичної
зйомки встановлено, що відстань від
крайньої точки полігону твердих
побутових відходів до земельної
ділянки, яка розташована за адресою:
с.Українка, вул. Польова, 28, на якій
розташований будинок, складає 216,92 м.

Відповідно до ст.45 Закону України
№45/95-ВР від 09.02.1995 «Про екологічну
експертизу» висновки державної
екологічної експертизи можуть бути
визнані недійсними в судовому порядку
в разі: порушення вимог законодавства
про проведення державної екологічної
експертизи; недотримання державних
санітарних норм, правил, гігієнічних
нормативів, будівельних норм і правил,
вимог щодо охорони навколишнього
природного середовища, використання
природних ресурсів та забезпечення
екологічної безпеки; неврахування
важливих достовірних відомостей про
стан екологічної ситуації, що склалася
в районі (місці) реалізації об'єкта
екологічної експертизи, який може
негативно впливати на стан
навколишнього природного середовища,
природних ресурсів, здоров'я людей;
порушення прав учасників
еколого-експертного процесу, якщо це
призвело до неправдивого висновку
екологічної експертизи.

Зважаючи на той факт, що оскаржуваним
рішенням порушуються
санітарно-захисна зона с.Українка та
права й інтереси її мешканців, що
підтверджено належними та допустимими
доказами, колегія суддів доходить
висновку про правомірність визнання
судом першої інстанції недійсним
висновку №08/02.12.09-19 від 18.02.2010 державної
екологічної експертизи щодо робочого
проекту «Полігон поховання твердих
побутових відходів для потреб
територіальної громади м. Вільнянська
біля с. Українка Вільнянського району
Запорізької області», виданий
Відповідачем.

Посилання третьої особи на той факт, що
дія Наказу Міністерства охорони
здоров'я №173 від 19.06.1996 на нього не
поширюється, спростовується тим, що
відповідно до п.1.2 вказаного наказу
правила є обов'язковими для дотримання
всіма державними, кооперативними,
колективними та приватними
підприємствами, організаціями та
установами незалежно від відомчого
підпорядкування та форм власності, а
також посадовими особами та
громадянами України, інвесторами -
громадянами інших держав.

З огляду на викладене вище, враховуючи
наявні в матеріалах справи докази в їх
сукупності, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції дійшов
правомірного висновку про задоволення
позовних вимог.

Під час розгляду даної
адміністративної справи судом першої
інстанції в повному обсязі з'ясовано
обставини, які мають значення для
справи, ухвалено законне та
обґрунтоване рішення, передбачені ст.202
Кодексу адміністративного судочинства
України підстави для його скасування
та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Екотехнологічна компанія «Гранік»
залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 30 травня 2013
року у справі № 0870/348/12 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку, встановленому ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко