Справа № 2а-3246/11
Суддя: Запотічний І.І.
Дата ухвалення: 2014-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2014 року
Справа №
81937/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Запотічного І.І.,

суддів
Довгої О.І., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління праці та соціального
захисту населення Тисменицької
районної державної адміністрації на
постанову Тисменицького районного
суду Івано-Франківської області від
22.06.2011 року у справі за позовом ОСОБА_1
до управління праці та соціального
захисту населення Тисменицької
районної державної адміністрації про
стягнення недоплаченої щомісячної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку,-

В С Т А Н О
В И В :

24.05.2011 року позивачка звернулася до
суду з вказаним вище позовом та просила
визнати неправомірною відмову
відповідача щодо невиплати допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трьохрічного віку та зобов'язати
відповідача здійснити таке
нарахування та доплату з 01.07.2007 року.

Ухвалою Тисменицького районного суду
Івано-Франківської області від 27.05.2011
року позов до 23.11.2010 року залишено без
розгляду.

Постановою Тисменицького районного
суду Івано-Франківської області від
22.06.2011 року позов задоволено частково.
Визнано неправомірними дії управління
праці та соціального захисту населення
Тисменицької РДА щодо невиплати
позивачу допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у повному розмірі за період з 24
листопада 2010 року до 01 червня 2011 року.
Зобов'язано управління праці та
соціального захисту населення
Тисменицької РДА нарахувати позивачу
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
повному обсязі відповідно до ст.43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням» за
період з 24 листопада 2010 року до 01 червня
2011 року у розмірі прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років,
визначеному ст. 54 Закону України „про
державний бюджет України на 2009 рік",
ст.52 Закону України «Про державний
бюджет на 2010 рік», ст. 21 Закону України
„про державний бюджет України на 2011
рік" та виплатити їй недонараховану
суму, з урахуванням виплачених сум.

Постанову суду оскаржив відповідач,
який зазначає в апеляційній скарзі, що
суд першої інстанції прийняв незаконне
та необґрунтоване рішення та таке, що
прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Просить скасувати постанову та
прийняти нову, якою в задоволенні
позовних вимог відмовити.

Перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку про наступне.

Сторони не заявляли клопотання про
розгляд справи за їх участю, тому
колегія суддів вважає за можливе
розглядати страву в порядку
письмового провадження згідно ст.197 КАС
України, за наявними у справі
матеріалами.

Суд встановив, що позивачка
ІНФОРМАЦІЯ_1 року та ІНФОРМАЦІЯ_2 року
народила дітей.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України від 28 грудня
2007 року № 107-VI «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
(далі - Закон № 107-VI) - відносини щодо
виплати допомоги регулювалися Законом
України від 21 листопада 1992 року № 2811-ХII
"Про державну допомогу сім'ям з дітьми "
(далі - Закон № 2811-XII), дія якого
поширювалася на осіб, не застрахованих
у системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
(стаття 13), та Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» (далі - Закон № 2240-ІІІ), який
поширював свою дію на застрахованих у
зазначеній системі осіб. Розмір
допомоги також визначався цими
законами. Зокрема, статтею 43 Закону №
2240-III було передбачено, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається
застрахованій особі у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону № 107-VI
були внесені відповідні зміни до
Закону № 2811-ХІІ та Закону № 2240-III.
Зокрема, змінами до статті 13 Закону №
2811-ХІІ його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону № 2240-III
було виключено статті 40-44.

Конституційний Суд України Рішенням
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону № 107-VI, в тому числі й пункт 25
розділу II Закону № 107-VI щодо виключення
статей 40-44 Закону № 2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року. Таким чином, з
часу проголошення Рішення №10-рп/2008
Конституційним Судом України
відновили свою дію вищезазначені
положення Закону №2240-III, а з 1 січня 2009
року - статті 13, 15 Закону №2811-ХІІ.

Оскільки у справі, що розглядається,
суд першої інстанції встановив, що спір
виник щодо виплати допомоги особі, яка
застрахована у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, то за таких
обставин колегія суддів апеляційного
суду дійшла висновку, що на відносини
щодо виплати допомоги такій особі
поширювалися норми Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», відповідно до статті 43
якого допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з постановою суду
першої інстанції про задоволення
позовних вимог позивачки за період з
24.11.2010 року по 01.06.2011 року включно.

З наведених обставин апеляційну скаргу
відповідача слід залишити без
задоволення, а оскаржувану постанову
без змін.

Керуючись ст.195, ст.197, ст.198, ст.200, п.1 ч.1
ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В
:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Тисменицької районної державної
адміністрації залишити без
задоволення, а постанову
Тисменицького районного суду
Івано-Франківської області від 22.06.2011
року у справі №2а-3246/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий
І.І. Запотічний

Судді
О.І. Довга

З.М. Матковська