Справа № 260/660/14-а
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2014-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Трофименко
Суддя-доповідач - Юрко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2014 року
справа №260/660/14-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Юрко І.В., суддів:
Міронової Г.М., Блохіна А.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Ленінського районного
суду м.Донецька від 24 березня 2014 року у
справі № 260/660/14-а за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м.Донецька про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н
О В И В:

Позивач 03.02.2014 року звернувся до суду з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі
м.Донецька про визнання неправомірними
дій щодо відмови в перерахунку пенсії
та зобов'язання здійснити перерахунок
та виплату пенсії у відповідності зі
статтею 42 Закону № 1058-IV, застосовуючи
показник заробітної плати, що
передував року звернення.

Ухвалою Ленінського районного суду
м.Донецька від 24 березня 2014 р.
адміністративний позов за період з
01.01.2012 року по 02.08.2013 року залишено без
розгляду на підставі ст. 99, ст. 100 КАС
України.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 05 травня 2014
року вказане рішення залишено без змін.

Постановою Ленінського районного суду
м.Донецька від 24 березня 2014 року у
задоволені позовних вимог відмовлено у
повному обсязі.

Позивачем подана апеляційна скарга, в
якій він просить скасувати постанову
суду та прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує
невірним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
а також вказує на те, що суд неповно
з'ясував усі обставини, що мають
значення для вирішення спору, висновки
суду не відповідають фактичним
обставинам справи.

Сторони у судове засідання не
з'явились, про час, дату та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином. Представник відповідача
надіслав до суду апеляційної інстанції
заперечення на апеляційну скаргу, в
якій просив справу розглянути без
участі представника підприємства та
залишити рішення суду першої інстанції
без змін. Колегія суддів розглядає
дану справу за вимогами ст. 197 КАС
України у порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Відповідно до ст.195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в
разі встановлення під час
апеляційного провадження порушень,
допущених судом першої інстанції, які
призвели до неправильного вирішення
справи.

Колегія суддів, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права в межах доводів
апеляційної скарги, встановила
наступне.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що позивач знаходиться на
обліку в Управлінні Пенсійного фонду
України в Ленінському районі
м.Донецька та з 24.01.2006 року отримує
пенсію за віком на пільгових умовах за
Списком № 1.

11 квітня 2012 року позивач
звернувся до відповідача з заявою про
перерахунок пенсії по заробітку у
відповідності зі статтями 40 та 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» № 949-IV
від 09.07.2003 року (а.с. 36).

З листів від 06.02.2013 року та від 07.08.2013
року вбачається, що відповідачем такий
перерахунок було здійснено із
застосуванням показника заробітної
плати (доходу) в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачені страхові внески та яка,
згідно Закону враховується при
обчисленні пенсії за 2007 рік, виходячи з
суми 1197,91 гривень.

Спірним питанням у справі є
неправомірність дій відповідача щодо
незастосування при перерахунку пенсії
показника заробітної плати за
попередній рік, що передує року
звернення позивачем до відповідача з
заявою про перерахунок пенсії.

Суд першої інстанції відмовляючи
у позові виходив з того, що статтею 42 ч.4
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» не передбачено
здійснення перерахунку пенсії із
застосуванням показника середньої
заробітної плати за календарний рік, що
передує року перерахування пенсії.

Колегія суддів вважає такий висновок
суду першої інстанції таким, що
ґрунтується на нормах законодавства, з
огляду на наступне.

Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» регулюються відносини, що
виникають між суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування.

Перерахунок пенсій у зв'язку із
збільшенням середньої заробітної
плати працівників, зайнятих у галузях
економіки України та страхового стажу
регулюється статтею 42 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» № 1058, частина 4
якої передбачає, що у разі якщо
застрахована особа після призначення
пенсії продовжувала працювати,
провадиться перерахунок пенсії з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсії. Кожний наступний
перерахунок пенсії провадиться не
раніш як через 2 роки після
попереднього перерахунку з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсій. Перерахунок пенсій
здійснюється із заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія,
або за періоди страхового стажу
зазначені в частині 1 статті 40 цього
Закону.

Така редакція існує після
визнання неконституційними змін,
внесених підпунктом «б» підпункту 10
пункту 35 Розділу 2 Закону України від 28
грудня 2007 року № 107-6 і визнаних такими,
що не відповідають Конституції України
(є неконституційними), згідно з
Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008.

Скасовані зміни надавали
можливість перераховувати пенсію із
заробітної плати за періоди страхового
стажу, зазначені в частині 1 статті 40
цього Закону, із застосуванням
показника середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески та яка
відповідно до цього Закону
враховується для обчислення пенсії за
календарний рік, що передує року
перерахунку пенсії.

Аналіз відновленої (діючої) норми
абзацу 3 частини 4 статті 42 Закону №1058
доводить, що перерахунок пенсії
здійснюється із заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія,
або за періоди страхового стажу
зазначені в частині першій статті 40
цього Закону.

Тобто, правила частини першої
статті 40 при перерахунку пенсії,
застосовуються виключно з метою
визначення періоду страхового стажу,
за який може бути обчислена заробітна
плата (дохід).

Частина перша статті 40
передбачає, що для обчислення пенсії
враховується заробітна плата (дохід) за
будь-які 60 календарних місяців
страхового стажу підряд до 01 липня 2000
року, незалежно від перерв, та за весь
період страхового стажу починаючи з 01
липня 2000 року.

Відповідно до пункту 6 статті 92
Конституції України виключно законами
України визначаються, зокрема, форми і
види пенсійного забезпечення. Такими
законами є Закон України «Про пенсійне
забезпечення» від 05 листопада 1991 року
№ 1788-12 (надалі Закон 1788) та Закон
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» № 1058
від 9 липня 2003 року.

З огляду на зазначене та
керуючись положеннями принципу
законності закріпленого в статті 9 КАС
України, приписи постанови № 530 від 28
травня 2008 року «Деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян» не можуть застосовуватись до
спірних відносин, відтак правові
підстави для перерахунку пенсії
позивача із застосуванням показника
середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні
так і середньої заробітної плати
працівників, зайнятих у галузях
економіки, що передує року звернення за
перерахунком пенсії, відсутні.
Наведені показники застосовуються
виключно для призначення пенсії, тому
вимоги про застосування таких
показників при перерахунку пенсії за
рік, що передує року звернення за
перерахунком пенсії, є безпідставними.

З огляду на викладене, колегія
суддів прийшла до висновку, що доводи
апеляційної скарги апелянта не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції, справа по суті
вирішена правильно і підстави для
скасування або зміни постанови
відсутні.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст.ст. 24, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211,
212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

У Х В А
Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Ленінського районного суду м. Донецька
від 24 березня 2014 року у справі №
260/660/14-а залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду
м.Донецька від 24 березня 2014 року у
справі № 260/660/14-а залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
постановлена в порядку письмового
провадження, набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі, і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий:
І.В. Юрко

Судді:
Г.М. Міронова

А.А. Блохін