Справа № 817/4004/13-а
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Дудар
Суддя-доповідач:Хаюк С.М.
УХВАЛА

іменем України

"16" квітня 2014 р.
Справа № 817/4004/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Хаюка С.М.

суддів:
Бондарчука І.Ф.

Моніча Б.С.,

розглянувши в письмовому провадженні у
м.Житомирі апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від "10" грудня
2013 р. у справі за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до
Державної податкової інспекції у
м.Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень ,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3
звернувся з адміністративним позовом
до Державної податкової інспекції у
м.Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень форми "Ш"
від 18.04.2013 № про зобов'язання
сплатити штраф у сумі 2030,29грн. та від
18.04.2013 № про зобов'язання сплатити
штраф у сумі 3354,56грн.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 10.12.2013 року
у задоволенні позовних вимог фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної
податкової інспекції у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень форми "Ш"
від 18.04.2013 № про зобов'язання
сплатити штраф у сумі 2030,29грн. та від
18.04.2013 № про зобов'язання сплатити
штраф у сумі 3354,46грн. відмовлено
повністю.

Не погоджуючись з даною постановою
ОСОБА_3 звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги задовольнити.

Розглянувши справу в межах, визначених
ст. 195 КАС України, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги, матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ДПІ у м.Рівне на
підставі акта документальної планової
виїзної перевірки ФОП ОСОБА_3 за період
з 01.10.2005 по 30.09.2008 від 29.12.2008
№256/17-119/НОМЕР_1 прийнято податкове
повідомлення-рішення від 14.01.2009
№/0/17-122 про визначення позивачу
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 46918,50грн.
(31279,00грн. - за основним платежем,
15639,50грн. - за штрафними санкціями).

Вказане податкове
повідомлення-рішення було оскаржене
ФОП ОСОБА_3 в адміністративному
порядку.

Рішенням Державної податкової
інспекції у м.Рівне від 12.02.2009 №6676/25-09
первинна скарга позивача, а рішенням
Державної податкової адміністрації у
Рівненській області від 29.04.2009 №7912/25-16/51
- повторна скарга - залишені без
задоволення.

Рішенням Державної податкової
адміністрації України від 17.07.2009
№15057/7/25-0315 повторна скарга позивача
була залишена без задоволення, а
податкове повідомлення-рішення ДПІ у
м.Рівне від 14.01.2009 №/0/17-122 та
рішення Державної податкової
адміністрації у Рівненській області
від 29.04.2009 №7912/25-16/51, прийняте за
розглядом повторної скарги ФОП ОСОБА_3 -
без змін.

За наслідками процедури апеляційного
узгодження ДПІ у м.Рівне прийнято
податкове повідомлення-рішення від
23.07.2009 №/3/17-122, яким позивачу
визначено податкове зобов'язання з
податку на додану вартість в сумі
46918,50грн. (31279,00грн. - за основним
платежем, 15639,50грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями). Вказане
податкове повідомлення-рішення
отримано платником 23.07.2009.

Надалі ФОП ОСОБА_3 оспорив податкове
повідомлення-рішення від 14.01.2009
№/0/17-122 в судовому порядку.

26.11.2009 Рівненським окружним
адміністративним судом було відкрито
провадження у справі №2а-7358/09/1770 за
позовом ФОП ОСОБА_3 до ДПІ у м.Рівне про
визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення від 14.01.2009
№/0/17-122.

11.03.2010 Рівненським окружним
адміністративним судом винесено
постанову в адміністративній справі
№2а-7358/09/1770, якою позов задоволено
частково - визнано протиправним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення від 14.01.2009
№/0/17-122 в частині визначення
податкового зобов'язання з податку на
подану вартість за основним платежем в
розмірі 14459,00грн. та за штрафною
санкцією в розмірі 7229,50грн.; в
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

05.09.2013 Львівським апеляційним
адміністративним судом у справі
№22647/10/9104 за наслідками розгляду
апеляційної скарги ФОП ОСОБА_3 та ДПІ у
м.Рівне прийнято ухвалу, якою вказані
скарги залишено без задоволення, а
рішення суду першої інстанції - без
змін.

22.02.2013 головним державним податковим
ревізором-інспектором відділу
податкового контролю фізичних осіб
управління оподаткування фізичних
осіб ДПІ в м.Рівному Бірою Н.М., на
підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.75.1 ст.75
Податкового кодексу України від 02.12.2010
№2755-VI (далі - ПК України) проведено
камеральну перевірку своєчасності
сплати узгодженої суми грошового
зобов'язання згідно з рішенням про
результати розгляду повторної скарги
від 17.07.2009 №15057/7/25-0315 по граничному
строку сплати 04.09.2009 ФОП ОСОБА_3, за
наслідками якої складено акт від 22.02.2013
№51/17-100/НОМЕР_1.

Згідно висновків акту перевірки
позивачем порушено пп.5.3.1 п.5.3 ст.5
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» від 21.12.2000 №2181-ІІІ (далі - Закон
№№2181-ІІІ) та п.57.3 ст.57 ПК України.

За змістом акта перевіркою
встановлено, що граничний термін
сплати узгодженої суми податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість згідно з рішенням про
результати розгляду повторної скарги
від 17.07.2009 №15057/7/25-0315 настав 04.09.2009. Сума
недоплати з податку на додану вартість
в розмірі 4207,06грн. частково сплачена
28.12.2010 - затримано сплату на 480 днів. Сума
недоплати з податку на додану вартість
в розмірі 22768,80грн. частково сплачена
27.11.2012 - затримано сплату на 1180 днів.

На підставі акта перевірки від 22.02.2013
№51/17-100/НОМЕР_1 податковим органом
прийнято податкові
повідомлення-рішення форми "Ш":

- від 18.04.2013 №, яким ФОП ОСОБА_3 за
затримку на 480 календарних днів сплати
суми грошового зобов'язання в розмірі
4060,58грн. зобов'язано сплатити штраф у
розмірі 50% - у сумі 2030,29грн.

- від 18.04.2013 №, яким ФОП ОСОБА_3 за
затримку на 1180 календарних днів сплати
суми грошового зобов'язання в розмірі
16772,30грн. зобов'язано сплатити штраф у
розмірі 20% - у сумі 3354,56грн.

Відмовляючи у задоволені позовних
вимог , суд першої інстанції виходив з
того , що застосування відповідачем до
позивача оспорюваними
податковими-рішеннями штрафу у розмірі
50% (згідно із Законом №2181-ІІІ, що діяв у
період часткової сплати податкового
зобов'язання в сумі 4060,58грн.) та 20%
(згідно з ПК України, що діяв у період
часткової сплати податкового
зобов'язання в сумі 16772,30грн.) від
погашеної суми податкового боргу
здійснено на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
чинним законодавством.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Порядок погашення податкових
зобов'язань перед бюджетами та
державними цільовими фондами,
нарахування і сплати пені та штрафних
санкцій, що застосовуються до
платників податків контролюючими
органами та процедура оскарження дій
органів стягнення на момент прийняття
відповідачем оспорюваного податкового
повідомлення-рішення були визначені
Законом України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» від 21.12.2000 №2181-ІІІ (далі - Закон
№2181-ІІІ).

Відповідно до приписів пп.5.2.4 п.5.2 ст.5
Закону №2181-ІІІ, при зверненні платника
податків до суду із позовом про
визнання недійсним рішення
контролюючого органу податкове
зобов'язання вважається неузгодженим
до розгляду судом справи по суті і
прийняття відповідного рішення.

У той же час, згідно з п.1.3 ст.1 Закону
№2181-ІІІ, податковий борг - це податкове
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгоджене платником податків або
узгоджене в адміністративному чи
судовому порядку, але не сплачене у
встановлений строк, а також пеня,
нарахована на суму такого податкового
зобов'язання.

Таким чином, податковий борг виникає,
зокрема, у разі не сплати у
встановлений строк податкового
зобов'язання, узгодженого в
адміністративному порядку.

Днем узгодження податкового
зобов'язання платника податків у разі
апеляційного оскарження такого
податкового зобов'язання є день
закінчення процедури
адміністративного оскарження (частина
п'ята пункту 5.2.4 пункту 5.2 статті 5
Закону №2181-ІІІ).

У свою чергу, процедура
адміністративного оскарження згідно з
пп.5.2.4 п.5.2 ст.5 Закону №2181-ІІІ
закінчується:

- останнім днем строку, передбаченого
підпунктом 5.2.2 цього пункту для подання
заяви про перегляд рішення
контролюючого органу, у разі, коли така
заява не була подана у зазначений
строк;

- днем отримання платником податків
рішення контролюючого органу про повне
задоволення скарги, викладеної у заяві;

- днем отримання платником податків
рішення контролюючого органу, що не
підлягає подальшому адміністративному
оскарженню.

Поряд з цим, відповідно до пп.5.3.2 п.5.3 ст.5
Закону №2181-ІІІ у випадках апеляційного
узгодження суми податкового
зобов'язання платник податків
зобов'язаний самостійно погасити її
узгоджену суму, а також пеню та штрафні
санкції за їх наявності протягом
десяти календарних днів, наступних за
днем такого узгодження.

Якщо ж сума узгодженого платником
податків податкового зобов'язання не
сплачена у встановлений строк, вона
визнається сумою податкового боргу
платника податків (пп.5.4.1 п.5.4 ст.5 Закону
№2181-ІІІ).

Виникнення податкового боргу є
юридичним фактом, який пов'язаний із
несплатою узгодженої суми податкового
зобов'язання протягом установленого
строку. Для випадків апеляційного
порядку узгодження сум податкового
зобов'язання строк сплати визначається
пп.5.3.2 п.5.3 ст.5 Закону №2181-ІІІ і
становить десять днів.

Зазначений строк переривається у разі
звернення платника податків до суду із
позовом про визнання недійсним рішення
контролюючого органу згідно з пп.5.4.2
п.5.2 ст.5 Закону №2181-ІІІ. При цьому,
податкове зобов'язання вважається
неузгодженим до розгляду судом справи
по суті.

Аналіз вказаних норм вказує на те, що у
разі несвоєчасного звернення
платником податку до суду (поза межами
строку сплати узгодженого в
апеляційному порядку податкового
зобов'язання, але в межах строків
давності, як це передбачено пп.5.2.5 п.5.2
ст.5 Закону №2181-ІІІ) несплачене
податкове зобов'язання, процедура
апеляційного оскарження якого була
завершеною, перетворюється на
податковий борг платника податків у
силу прямого припису пп.5.4.1 п.5.4 ст.5
Закону №2181-ІІІ.

Відтак, у зв'язку з порушенням
позивачем десятиденного терміну
сплати після закінчення процедури
апеляційного узгодження, податкове
зобов'язання з податку на додану
вартість у сумі 46918,50грн. (31279,00грн. - за
основним платежем, 15639,50грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями) було
проведено у картці особового рахунку
платника, як це передбачено вимогами
Інструкції про порядок ведення
органами державної податкової служби
оперативного обліку платежів до
бюджету, контроль за справлянням яких
здійснюється органами державної
податкової служби, затвердженої
наказом Державної податкової
адміністрації України від 18.07.2005 №276,
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 02.08.2005 за №843/11123 (далі -
Інструкція №276).

Відповідно до п.31.1 ст.31 ПК України,
строком сплати податку та збору
визнається період, що розпочинається з
моменту виникнення податкового
обов'язку платника податку із сплати
конкретного виду податку і
завершується останнім днем строку,
протягом якого такий податок чи збір
повинен бути сплачений у порядку,
визначеному податковим
законодавством. Податок чи збір, що не
був сплачений у визначений строк,
вважається не сплаченим своєчасно.

Згідно з пп.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону №2181-ІІІ,
у разі коли платник податків не сплачує
узгоджену суму податкового
зобов'язання протягом граничних
строків, визначених цим Законом, такий
платник податку зобов'язаний сплатити
штраф у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів,
наступних за останнім днем граничного
строку сплати узгодженої суми
податкового зобов'язання, - у розмірі
десяти відсотків погашеної суми
податкового боргу;

- при затримці від 31 до 90 календарних
днів включно, наступних за останнім
днем граничного строку сплати
узгодженої суми податкового
зобов'язання, - у розмірі двадцяти
відсотків погашеної суми податкового
боргу;

- при затримці, що є більшою 90
календарних днів, наступних за
останнім днем граничного строку сплати
узгодженої суми податкового
зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти
відсотків погашеної суми податкового
боргу.

В силу вимог п.126.1 ст.126 ПК України, у
разі якщо платник податків не сплачує
узгоджену суму грошового зобов'язання
та/або авансових внесків з податку на
прибуток підприємств протягом строків,
визначених цим Кодексом, такий платник
податків притягується до
відповідальності у вигляді штрафу у
таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів
включно, наступних за останнім днем
строку сплати суми грошового
зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків
погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних
днів, наступних за останнім днем строку
сплати суми грошового зобов'язання, - у
розмірі 20 відсотків погашеної суми
податкового боргу.

Колегія суддів прийшла до висновку, що
суд першої інстанції, дослідивши в
судовому засіданні надані сторонами
по справі докази, обґрунтовано
задовольнив позовні вимоги, так як
застосування відповідачем до позивача
оспорюваними податковими-рішеннями
штрафу у розмірі 50% (згідно із Законом
№2181-ІІІ, що діяв у період часткової
сплати податкового зобов'язання в сумі
4060,58грн.) та 20% (згідно з ПК України, що
діяв у період часткової сплати
податкового зобов'язання в сумі
16772,30грн.) від погашеної суми
податкового боргу здійснено на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені чинним
законодавством.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Оскільки постанову судом першої
інстанції винесено відповідно до
позовних вимог з правильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права і суд дав
правильну оцінку обставинам справи, то
колегія суддів апеляційної інстанції
не знаходить підстав, які могли б
призвести до зміни чи скасування
рішення суду першої інстанції у даній
справі.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому її
потрібно залишити без задоволення, а
постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
"10" грудня 2013 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
С.М.Хаюк

судді:
І.Ф.Бондарчук

Б.С. Моніч

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ С.М.Хаюк

- ,