Справа № К/9991/35587/11-С
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2014 року м. Київ
К/9991/35587/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі :

Пасічник С.С.,

Кочана В.М.,

Стародуба О.П.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_4 до Територіального управління
Державної судової адміністрації в
Чернівецькій області про визнання
відповіді протиправною та незаконною,
проведену перевірку неповною та
зобов'язання вчинити певні дії,
касаційне провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
постанову Чернівецького окружного
адміністративного суду від 15.02.2011р. та
ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 19.04.2011р.,

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до Територіального
управління Державної судової
адміністрації в Чернівецькій області,
в якому (з врахуванням доповнень від
15.02.2011р.) просив визнати відповідь від
17.12.2010р. №01/05-1484 протиправною та
незаконною, а проведену перевірку -
неповною, зобов'язати начальника
ОСОБА_5 виконати всі вимоги скарги від
24.11.2010р., а також зобов'язати
відповідача повторно провести
перевірку скарги від 24.11.2010р.

Постановою Чернівецького окружного
адміністративного суду від 15.02.2011р.,
залишеною без змін ухвалою Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 19.04.2011р., провадження у справі в
частині визнання відповіді від 17.12.2010р.
№01.05-1484 протиправною та незаконною
закрито; в частині позовних вимог про
визнання проведеної перевірки
неповною та зобов'язання начальника
ОСОБА_5 виконати усі вимоги скарги від
24.11.2010р., а також зобов'язання повторно
провести перевірку скарги від 24.11.2010р.
відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів,
позивач звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального і процесуального
права, просив рішення судів першої та
апеляційної інстанцій скасувати і
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позов.

Відповідач в письмових запереченнях на
касаційну скаргу проти доводів та
вимог останньої заперечив, вважаючи їх
безпідставними та такими, що не
підлягають задоволенню, а рішення
судів першої та апеляційної інстанцій,
які він просив залишити без змін, -
обґрунтованими та законними.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 24.11.2010р. позивач
звернувся до Державної судової
адміністрації України (далі - ДСА
України) із скаргою (за вх. №440) на дії
працівника канцелярії, що несумісні зі
статусом державного службовця, в якій
просив провести службове
розслідування обставин інцидентів, що
мали місце в канцелярії
Першотравневого районного суду
м.Чернівці 17 та 18 листопада 2010 року,
звільнити ОСОБА_6 з роботи за дії,
несумісні зі статусом державного
службовця, звернутися до відповідних
правоохоронних органів з вимогою
провести перевірку на предмет
наявності складу злочину у діях ОСОБА_6
та перебування на державній службі,
повідомити йому прізвище та посаду
ОСОБА_6 для судового позову проти неї, а
також повідомити його про результати
службової перевірки в установлений
законом термін.

Листом від 31.11.2010р. за №К-1227/10 ДСА
України вказану скаргу направила за
належністю до Територіального
управління Державної судової
адміністрації в Чернівецькій області
для проведення перевірки, а в порядку
інформації копію вказаного листа було
також направлено і позивачу.

Як встановлено судами, відповідач
отримав зазначений лист ДСА України
09.12.2010р., після чого завідувачем
сектором організації роботи з ведення
судової статистики, діловодства,
архіву суду, служби судових
розпорядників та забезпечення безпеки
і незалежності суддів Територіального
управління державної судової
адміністрації України в Чернівецькій
області Аілінчій Тетяною Миколаївною
та головним спеціалістом цього ж
сектора Тюфтієм Павлом Вячеславовичем
відповідно до Порядку проведення
службового розслідування стосовно
державних службовців, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 13.06.2000р. №950, та доручення
начальника Територіального управління
проведено службове розслідування
обставин, викладених у скарзі позивача
на дії керівника апарату суду
Першотравневого районного суду ОСОБА_6,
за результатами якого 16.12.2010р. складено
акт, в якому, зокрема, зазначено, що
факти грубого ставлення керівника
апарату Першотравневого районного
суду м.Чернівці ОСОБА_6 до позивача не
знайшли свого підтвердження й ознак
скоєння нею кримінального злочину чи
дисциплінарного проступку не
встановлено; консультація керівника
апарату суду ОСОБА_6, надана 16.11.2010р.
відвідувачеві суду у присутності
позивача щодо порядку сплати
аліментів, була правильною і
обґрунтованою; справа №2-а-384/10 за
позовом ОСОБА_4 за його апеляційною
скаргою 08.10.2010р. надіслана до
Львівського апеляційного
адміністративного суду, про що
скаржник повідомлений 12.10.2010р.

Акт за результатами службового
розслідування обставин, викладених у
скарзі позивача на дії керівника
апарату Першотравневого районного
суду м.Чернівці ОСОБА_6 затверджено
начальником Територіального
управління державної судової
адміністрації України в Чернівецькій
області ОСОБА_5

Також, 17.12.2010р. відповідач направив на
адресу позивача лист-відповідь за вих.
№01.05-1484, отриманий позивачем 24.12.2010р. в
якому проінформував останнього про
результати розгляду його скарги й
вказав, що за дорученням ДСА України
проведено службову перевірку обставин,
викладених у скарзі позивача на
неправильну поведінку працівника
апарату Першотравневого районного
суду м.Чернівці ОСОБА_6, й в ході
перевірки факт конфліктної ситуації,
що виникла між ним і працівником
апарату суду ОСОБА_6, знайшов своє
підтвердження, однак поясненнями інших
працівників суду, які були свідками
конфлікту, факти грубого ставлення до
нього з боку ОСОБА_6 спростовано, а щодо
консультації, яку ОСОБА_6 у його
присутності надавала відвідувачеві
суду щодо порядку сплати аліментів, то
її дії визнані правильними і
обґрунтованими.

Про результати проведеного службового
розслідування відповідачем також
повідомлено ДСА України, що
підтверджується листом від 17.12.2010р. вих.
№01.05-1485.

Закриваючи провадження у справі в
частині позовних вимог щодо визнання
відповіді від 17.12.2010р. №01.05-1484
протиправною та незаконною, суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що оскаржувана відповідь не підпадає
під визначення рішення суб'єкта
владних повноважень у розумінні статті
17 КАС України, а відтак справа у
вказаній частині не підлягає розгляду
в порядку адміністративного
судочинства.

Відмовляючи ж в задоволенні позовних
вимог про визнання проведеної
перевірки неповною та зобов'язання
начальника ОСОБА_5 виконати усі вимоги
скарги від 24.11.2010р., а також зобов'язання
відповідача повторно провести
перевірку скарги від 24.11.2010р., суди
прийшли до висновку, що відповідачем
при розгляді та перевірці скарги
позивача дотримано всіх критеріїв,
закріплених у ч.3 ст.2 КАС України, а
рішення (акт) за результатами
проведеного службового розслідування,
прийняте обґрунтовано й з урахуванням
усіх обставин, що мали значення для
його прийняття.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,
здійснивши касаційний перегляд справи,
вважає за необхідне вказати таке.

За змістом частини 1 статті 2 КАС
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин, що
порушені певними суб'єктами (органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи, інші суб'єкти) при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно пункту 6 частини 1 статті 3 КАС
України адміністративний позов - це
звернення до адміністративного суду
про захист прав, свобод та інтересів у
публічно-правових відносинах.

Відповідно до статті 17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Разом з тим, акт державного чи іншого
органу - це юридична форма рішень цих
органів, тобто офіційний письмовий
документ, який породжує певні правові
наслідки, спрямований на регулювання
тих чи інших суспільних відносин і має
обов'язковий характер для суб'єктів цих
відносин, й залежно від компетенції
органу, який прийняв такий документ, і
характеру та обсягу відносин, що
врегульовано ним, акти поділяються на
нормативні і такі, що не мають
нормативного характеру, тобто
індивідуальні.

Нормативний акт - це прийнятий
уповноваженим державним чи іншим
органом у межах його компетенції
офіційний письмовий документ, який
встановлює, змінює чи скасовує норми
права, носить загальний чи локальний
характер та застосовується
неодноразово.

Що ж до актів ненормативного характеру
(індивідуальних актів), то вони
породжують права і обов'язки тільки у
того суб'єкта (чи визначеного ними
певного кола суб'єктів), якому вони
адресовані.

Проте, як правильно вказали суди,
відповідь від 17.12.2010р. №01.05-1484 не
підпадає під визначення рішення
суб'єкта владних повноважень, а тому
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про закриття
провадження у справі на підставі п.1 ч.1
ст.157 КАС України в частині позовних
вимог про визнання вказаної відповіді
протиправною та незаконною.

Також, стаття 19 Конституції України,
норми якої кореспондуються з
положеннями частини 1 статті 9 КАС
України, визначає, що органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статус Державної судової
адміністрації України та її
територіальних управлінь визначено
Законом України «Про судоустрій і
статус суддів», в силу статті 145 якого
Державна судова адміністрація України
здійснює організаційне забезпечення
діяльності органів судової влади у
межах повноважень, установлених
законом.

Згідно зі статтею 148 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»
територіальні управління Державної
судової адміністрації України є
територіальними органами Державної
судової адміністрації України.
Територіальне управління Державної
судової адміністрації України очолює
начальник, який призначається на
посаду і звільняється з посади Головою
Державної судової адміністрації
України. Начальник територіального
управління Державної судової
адміністрації України за поданням
голови місцевого суду призначає на
посаду керівника апарату місцевого
суду, заступника керівника апарату
місцевого суду та звільняє їх з посади,
за поданням голови місцевого суду
застосовує до них заохочення або
накладає дисциплінарні стягнення
відповідно до закону; присвоює
керівнику апарату місцевого суду, його
заступнику ранги державного службовця
відповідно до законодавства про
державну службу.

Суспільні ж відносини, які охоплюють
діяльність держави щодо створення
правових, організаційних, економічних
та соціальних умов реалізації
громадянами України права на державну
службу; загальні засади діяльності, а
також статус державних службовців, які
працюють в державних органах та їх
апараті регулює Закон України «Про
державну службу України», в статті 5
якого закріплено, що державний
службовець повинен, зокрема, сумлінно
виконувати свої службові обов'язки;
шанобливо ставитися до громадян,
керівників і співробітників,
дотримуватися високої культури
спілкування; не допускати дій і
вчинків, які можуть зашкодити
інтересам державної служби чи
негативно вплинути на репутацію
державного службовця.

Основні обов'язки державного службовця
передбачені статтею 10 Закону України
«Про державну службу України»,
відповідно до якої до останніх
відносяться: додержання Конституції
України та інших актів законодавства
України; забезпечення ефективної
роботи та виконання завдань державних
органів відповідно до їх компетенції;
недопущення порушень прав і свобод
людини та громадянина; безпосереднє
виконання покладених на них службових
обов'язків, своєчасне і точне виконання
рішень державних органів чи посадових
осіб, розпоряджень і вказівок своїх
керівників; збереження державної
таємниці, інформації про громадян, що
стала їм відома під час виконання
обов'язків державної служби, а також
іншої інформації, яка згідно з
законодавством не підлягає
розголошенню; постійне вдосконалення
організації своєї роботи і підвищення
професійної кваліфікації; сумлінне
виконання своїх службових обов'язків,
ініціатива і творчість в роботі.

Частиною 1 статті 14 вищевказаного
Закону передбачено, що до державного
службовця за невиконання чи неналежне
виконання службових обов'язків,
перевищення своїх повноважень,
порушення обмежень, пов'язаних з
проходженням державної служби, а також
за вчинок, який порочить його як
державного службовця або дискредитує
державний орган, в якому він працює,
застосовуються дисциплінарні
стягнення.

Проведення службового розслідування
стосовно державних службовців
регулюється Порядком проведення
службового розслідування стосовно
державних службовців, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 13.06.2000р. №950 (далі - Порядок).

Так, пунктами 1, 3, 8 - 10 Порядку
передбачено, що стосовно осіб,
уповноважених на виконання функцій
держави або органів місцевого
самоврядування може бути проведено
службове розслідування, зокрема, у разі
невиконання або неналежного виконання
ними службових обов'язків, перевищення
своїх повноважень, що призвело до
людських жертв або заподіяло значну
матеріальну чи моральну шкоду
громадянинові, державі, підприємству,
установі, організації чи об'єднанню
громадян, а також у разі недодержання
ними законодавства про державну
службу, службу в органах місцевого
самоврядування, антикорупційного
законодавства, порушення етики
поведінки; на вимогу особи,
уповноваженої на виконання функцій
держави або органів місцевого
самоврядування, з метою зняття
безпідставних, на її думку, звинувачень
або підозри; рішенням щодо проведення
службового розслідування визначається
голова комісії з проведення службового
розслідування, інші члени комісії, мета
і дата початку та закінчення
службового розслідування; термін
службового розслідування не може
перевищувати двох місяців; за
результатами службового розслідування
члени комісії складають акт, який
підписується членами комісії та
подається на розгляд керівника органу
державної влади (посадової особи), який
прийняв рішення щодо проведення
службового розслідування, в одному
примірнику; за результатами розгляду
керівник органу державної влади
(посадова особа), який прийняв рішення
щодо проведення службового
розслідування, приймає в десятиденний
термін з дати надходження акта
службового розслідування відповідне
рішення.

Як встановлено судами та вже
вказувалось в цій ухвалі, відповідачем
службове розслідування обставин,
викладених у скарзі позивача на дії
керівника апарату Першотравневого
суду м.Чернівці ОСОБА_6, проведено на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Законами
України «Про судоустрій і статус
суддів» та «Про державну службу
України», а також із дотриманням
Порядку проведення службового
розслідування стосовно державних
службовців, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 13.06.2000р.
№950.

Таким чином, судова колегія
погоджується з висновком судів першої
та апеляційної інстанцій про те, що
позовні вимоги про визнання проведеної
перевірки неповною, зобов'язання
начальника ОСОБА_5 виконати усі вимоги
скарги від 24.11.2010р., а також повторно
провести перевірку скарги від 24.11.2010р.,
не підлягають задоволенню, оскільки
скарга позивача розглянута належним
чином, а щодо викладених в ній обставин
службове розслідування проведено
об'єктивно.

Відповідно до частини 3 статті 220-1 КАС
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Здійснивши касаційний перегляд справи,
Вищий адміністративний суд України
прийшов до висновку, що суди попередніх
інстанцій при ухваленні судових рішень
чи вчиненні процесуальних дій не
допустили порушень норм матеріального
чи процесуального права.

Доводи ж касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело або могло призвести до
неправильного вирішення спору, а тому
підстав для скасування ухвалених
судами рішення колегія суддів не
вбачає.

Керуючись статтею 210, 220, 220-1, 223, 224, 230
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
постанову Чернівецького окружного
адміністративного суду від 15.02.2011р. та
ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 19.04.2011р.
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Пасічник С.С.

Кочан В.М.

Стародуб О.П.