Справа № 2а-3269/10/1970
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2014 року м. Київ
К/9991/27718/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою Державної
фінансової інспекції у Тернопільській
області на постанову Тернопільського
окружного адміністративного суду від 02
листопада 2010 року та ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 27 березня
2012 року у справі за позовом
Контрольно-ревізійного управління в
Тернопільській області до
Кременецького обласного комунального
протитуберкульозного диспансера про
стягнення коштів,

в с т а н о в и л а:

Контрольно-ревізійне управління в
Тернопільській області звернулось до
суду з позовом до Кременецького
обласного комунального
протитуберкульозного диспансера про
стягнення 44 212,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що
проведеною ревізією
фінансово-господарської діяльності
Головного управління охорони здоров'я
Тернопільської обласної державної
адміністрації встановлено порушення
вимог пункту 20 Порядку складання,
розгляду, затвердження та основних
вимог до виконання кошторисів
бюджетних установ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 20.02.2002 №228 в частині завищення
потреб в бюджетних асигнуваннях шляхом
встановлення в 6-ти медичних установах
у штатних розписах річного фонду
оплати праці працівників (операторів
котелень), які працюють посезонно.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 02 листопада
2010 року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 27 березня
2012 року, у задоволенні позову
відмовлено.

У поданій касаційній скарзі Державна
фінансова інспекція у Тернопільській
області із посиланням на порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, просило скасувати оскаржувані
рішення судів попередніх інстанцій та
постановити нове, про задоволення
позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що позивачем проведено
планову документальну ревізію
фінансово-господарської діяльності
Головного управління охорони здоров'я
Тернопільської обласної державної
адміністрації за період з 01.01.2008 по
01.06.2010, за результатами якої складено
акт ревізії від 09.07.2010 №04-22/41.

Проведеною ревізією правильності
обрахування потреби в бюджетних
асигнуваннях на 2008-2009 роки встановлено,
що в штатних розписах шести медичних
установа, підпорядкованих Головному
управлінню охорони здоров'я
Тернопільської обласної державної
адміністрації, у тому числі
Кременецького обласного комунального
протитуберкульозного диспансера,
передбачений річний фонд оплати праці
працівників (операторів котелень), які
працюють посезонно, що спричинило
завищення потреби в бюджетних
асигнуваннях, що є порушенням пункту 20
Порядку складання, розгляду,
затвердження та основних вимог до
виконання кошторисів бюджетних
установ, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 20.02.2002
№228.

Вказуючи на необґрунтованість
завищення потреби в бюджетних коштах,
що призвело до зайвого виділення
коштів обласного бюджету в сумі 44 212,00
грн., Контрольно-ревізійне управління в
Тернопільській області із посиланням
на пункт 8 частини першої статті 10
Закону України "Про державну
контрольно-ревізійну службу в Україні"
в редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин, звернулось до
суду з позовом про стягнення з
Кременецького обласного комунального
протитуберкульозного диспансера
зазначених коштів як незаконно
отриманих.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з позицією якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з недоведеності з боку
позивача наявності факту порушень
відповідачем вимог чинного
законодавства щодо складання,
виконання кошторису установи та
затвердження фонду заробітної плати.

Колегія суддів, виходячи з меж
касаційного перегляду, встановлених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, погоджується із
вказаними висновками судів попередніх
інстанцій, з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 20 Порядку складання,
розгляду, затвердження та основних
вимог до виконання кошторисів
бюджетних установ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 20.02.2002 №228, під час визначення
обсягів видатків бюджету та/або
надання кредитів з бюджету
розпорядників нижчого рівня головні
розпорядники повинні враховувати
об'єктивну потребу в коштах кожної
установи, виходячи з її основних
виробничих показників і контингентів,
які встановлюються для установ
(кількість класів, учнів у школах, ліжок
у лікарнях, дітей у дошкільних закладах
тощо), обсягу виконуваної роботи,
штатної чисельності, необхідності
погашення дебіторської і
кредиторської заборгованості та
реалізації окремих програм і намічених
заходів щодо скорочення витрат у
плановому періоді.

Обов'язковим є виконання вимоги щодо
першочергового забезпечення
бюджетними коштами видатків на оплату
праці з нарахуваннями, виплату
стипендії, а також на господарське
утримання установ. Під час визначення
видатків у проектах кошторисів
установи повинен забезпечуватися
суворий режим економії коштів і
матеріальних цінностей. До кошторисів
можуть включатися тільки видатки,
передбачені законодавством,
необхідність яких обумовлена
характером діяльності установи.
Видатки на придбання обладнання,
капітальний ремонт приміщень тощо, які
не є першочерговими, можуть
передбачатися лише за умови
забезпечення коштами невідкладних
витрат та відсутності заборгованості.
При цьому видатки на заробітну плату з
коштів спеціального фонду
обчислюються залежно від обсягу
діяльності, що провадиться за рахунок
цих коштів, із застосуванням
встановлених законодавством норм, які
використовуються установами
аналогічного профілю.

Судами попередніх інстанцій із
посиланням на докази, досліджені під
час судового розгляду справи
встановлено, що згідно з штатними
розписами на 2008-2009 роки посада
машиніста котельні ІV розряду
передбачені на рік. Зазначене
обумовлено виробничою необхідністю
виконання ремонтно-профілактичних
робіт в системі опалення та
забезпечення закладу гарячою водою.

Колегія суддів погоджується із
позицією судів попередніх інстанцій в
частині того, що факт звільнення деяких
машиністів за власним бажанням чи за
згодою сторін із подальшим прийняттям
їх на роботу не свідчить про сезонний
характер виконуваних ними робіт.

Так, відповідно до пункту 1 Указу
Президії Верховної Ради СРСР "Про умови
праці робітників і службовців,
зайнятих на сезонних роботах"
сезонними вважаються роботи, які
внаслідок природних і кліматичних умов
виконуються не цілий рік, а протягом
певного періоду (сезону), що не
перевищує шести місяців.

Переліки сезонних робіт
затверджуються Державним комітетом
СРСР по праці і соціальних питаннях
спільно з ВЦРПС за поданням
міністерств, державних комітетів,
відомств СРСР і Рад Міністрів союзних
республік.

Список сезонних робіт і сезонних
галузей затверджено постановою
Кабінету Міністрів України від 28.03.1997
№278. Роботи, що виконуються операторами
котелень, у зазначеному списку
відсутні.

Враховуючи викладене, зважаючи на
обставини, встановлені судами
попередніх інстанцій, колегія суддів
погоджується із висновками судів щодо
відсутності підстав для стягнення з
Кременецького обласного комунального
протитуберкульозного диспансера
коштів у розмірі 44 212,00 грн.

Доводи касаційної скарги висновків
судів попередніх інстанцій не
спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин
справи судами першої та апеляційної
інстанцій дана вірно, порушень норм
матеріального чи процесуального права
при ухваленні оскаржуваних судових
рішень судами не допущено.

Правова оцінка встановлених обставин
справи судами першої та апеляційної
інстанцій дана вірно, порушень норм
матеріального чи процесуального права
при ухваленні оскаржуваних судових
рішень судами не допущено.

Відповідно до частини третьої статті
220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції у Тернопільській області
відхилити, а постанову Тернопільського
окружного адміністративного суду від 02
листопада 2010 року та ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 27 березня
2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: