Справа № 810/2581/14
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2014-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в
адміністративній справі

29 квітня 2014 року місто Київ
№ 810/2581/14

Суддя Київського окружного
адміністративного суду Шевченко А.В.,
розглянувши позовну заяву та додані до
неї матеріали

за позовомБориспільської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській областідоТовариства з
обмеженою відповідальністю
«Агрохімсервіс» простягнення
простроченої заборгованості перед
Державним бюджетом у розмірі 641 141, 40
гривень, -

В С Т А Н О В И В:

28.04.2014 Бориспільська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Київській
області звернулася до Київського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрохімсервіс» про
стягнення простроченої заборгованості
перед Державним бюджетом у розмірі 641
141, 40 гривень.

Відповідно до частини першої статті 107
Кодексу адміністративного судочинства
України, суддя після одержання
позовної заяви з'ясовує, чи подана
позовна заява особою, яка має
адміністративну процесуальну
дієздатність; має представник належні
повноваження (якщо позовну заяву
подано представником); відповідає
позовна заява вимогам, встановленим
статтею 106 цього Кодексу; належить
позовну заяву розглядати в порядку
адміністративного судочинства; подано
адміністративний позов у строк,
установлений законом (якщо
адміністративний позов подано з
пропущенням встановленого законом
строку звернення до суду, то чи
достатньо підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до суду
поважними); немає інших підстав для
повернення позовної заяви, залишення
її без розгляду або відмови у відкритті
провадження в адміністративній справі,
встановлених цим Кодексом.

Розглянувши позовну заяву та додані до
неї матеріали, суд дійшов висновку про
те, що даний позов не підсудний
Київському окружному
адміністративному суду з огляду на
наступне.

З матеріалів позовної заяви
вбачається, що згідно з Агентською
угодою між Кабінетом Міністрів
України, представленим Міністерством
фінансів України та Державним
експортно-імпортним банком України
(далі -Укрексімбанк), укладеною 19.09.1996,
Кабінет Міністрів України доручив
Укрексімбанку як фінансовому агенту,
виконувати агентські (посередницькі)
функції по залученню зовнішніх
кредитів та наданню юридичним
особам-резидентам внутрішніх кредитів,
повернення яких іноземним кредиторам
гарантовано Кабінетом Міністрів
України.

Українська аграрна біржа 08.05.1996 уклала
з компанією «Кейс Корпорейшн» (США)
зовнішньоторговельний контракт
купівлі-продажу № 6/3076 UKR на поставку
сільськогосподарської техніки на суму
72, 3 млн. дол. США, з яких:

1. 15 % вартості зазначеного
контракту (10, 9 млн. дол. США) було
сплачено авансовим платежем за рахунок
коштів, залучених на умовах Кредитної
угоди від 23.07.1997, укладеної між
Українською аграрною біржею
(Боржником) та банком «Societe General, New York
Branch». Даний кредит наданий Боржнику
іноземним кредитором під гарантію
Міністерства фінансів (Постанова КМУ
від 15.07.1997 № 753).

У 2000 році Україна здійснила
реструктуризацію заборгованості перед
Лондонським клубом кредиторів (тобто
перед комерційними структурами -
іноземними банками, фінансовими
організаціями). До складу
заборгованості України увійшов і борг
Української аграрної біржі перед
банком «Societe General, New York Branch», який
Україна гарантувала, проте, як гарант,
не змогла сплатити.

Суть реструктуризації боргу - випуск в
2000 році Нових єврооблігацій з
погашенням в 2007 році в обмін на суму
повної заборгованості України станом
на 09.02.2000.

Такий обмін було оформлено у вигляді
Угоди про обмін від 03.11.2000, укладеної
між банком «Societe General, New York Branch» та
Кабінетом Міністрів України, в особі
Міністерства фінансів, від імені
України. Так, банк «Societe General, New York Branch»
(одночасно з отриманням нових
єврооблігацій та грошової виплати)
свої права вимоги до Української
аграрної біржі (як Позичальника) та
Міністерства фінансів України (як
Гаранта) за кредитною угодою від 23.07.1997,
укладеною між Українською аграрною
біржею та банком «Societe General, New York Branch»
безпосередньо, повністю, остаточно та
безвідклично відступив Україні (пункт 8
Угоди про обмін від 03.11.2000).

2. Решта 85 % вартості
зовнішньоторговельного контракту (66, 3
млн. дол. США), а також 85 % комісії за
надання кредиту та комісій за
зобов'язання, 100 % страхових платежів
Експортно-імпортного банку США було
сплачено за рахунок коштів, отриманих
на умовах (внутрішньої) Кредитної угоди
від 24.07.1997 № 18/03-149, укладеної Державним
експортно-імпортним банком України
(Кредитором) з Українською аграрною
біржею (Боржником).

В свою чергу, з метою залучення
необхідних коштів, Державний
експортно-імпортний банк України
виступив позичальником за зовнішнім
чотирьохстороннім Кредитним договором
від 23.07.1997, який було укладено між:

Державним експортно-імпортним банком
України, як агентом, що діє від імені та
за дорученням Кабінету Міністрів
України (Боржник);

Кабінетом Міністрів України (Гарант);

Банком «Societe General, New York Branch», що діє
безпосередньо та через своє відділення
у Нью-Йорку (Кредитор);

Експортно-імпортним банком США (як
Гарант того, що кредитор надасть
кредитні кошти).

Тобто, кредит за (внутрішньою)
кредитною угодою від 24.07.1997 № 18/03-149
наданий Боржнику державою (за рахунок
залучених у іноземного кредитора
коштів).

Таким чином, за обома кредитним угодами
Кредитором на сьогодні виступає
держава (в особі Кабінету Міністрів
України).

Отримана за контрактом
сільськогосподарська техніка була
передана Українською аграрною біржею
(Боржником), як державним агентом,
сільськогосподарськими
товаровиробниками та іншими суб'єктами
господарювання шляхом укладення з ними
договорів фінансового лізингу)
терміном на п'ять років. Находження від
даних операцій мали бути джерелом
погашення кредитів, наданих
Українській аграрній біржі (Боржнику).

Так, на умовах Договору фінансового
лізингу від 14.04.2000 № 104, укладеного між
Українською аграрною біржею
(боржником) та ТОВ «Агрохімсервіс»,
останньому була передана
сільськогосподарська техніка на суму
140 205, 17 дол. США.

Разом з тим, неналежне виконання
сільськогосподарськими
товаровиробниками умов договорів
фінансового лізингу спричинило
несвоєчасність проведення Українською
аграрною біржею (Боржником)
розрахунків за кредитами, отриманими
під державні гарантії.

У зв'язку з невиконанням ТОВ
«Агрохімсервіс» зобов'язань за
згаданим договором фінансового
лізингу у підприємства станом на 27.06.2003
виникла прострочена заборгованість
перед Українською аграрною біржею у
сумі 107 768, 03 дол. США, що підтверджується
Актом звірки розрахунків від 23.09.2003 №
104/2 до договору фінансового лізингу
(копія додається).

Згідно зі статтею 16 Закону України «Про
державний бюджет України на 2003 рік» у
2003 році Міністерству фінансів України
надано право реструктурувати
прострочену заборгованість станом на 1
січня 2003 року за кредитами, залученими
державою або під державні гарантії, та
бюджетними позичками шляхом укладання
з юридичними особами - позичальниками
відповідних угод у порядку та на
умовах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.

Виконання зобов'язань позичальника, що
випливають з угоди про
реструктурування, забезпечуються
заставою чи порукою, або в інший спосіб,
відповідно до якого платоспроможні
треті особи приймають на себе
солідарні зобов'язання щодо виконання
таких зобов'язань позичальника. Після
повного виконання зобов'язань за
угодами про реструктурування сума
пені, що нарахована внаслідок
несвоєчасного виконання позичальником
зобов'язань за кредитом та/або
бюджетною позичкою та не
реструктурована за угодою про
реструктурування, списується.

Згідно з частиною четвертою статті 16
Закону України «Про державний бюджет
України на 2003 рік» у разі невиконання
позичальником зобов'язань за угодою
про реструктурування та/або
зобов'язань щодо здійснення платежів
за кредитом або бюджетною позичкою в
частині, що не реструктурується, в
термін, що перевищує три місяці від
встановленого відповідними угодами,
реструктурована заборгованість у
повному обсязі визнається
простроченою та стягується органами
державної податкової служби у
встановленому порядку.

Українською аграрною біржею 22.10.2003 було
подано заяву щодо укладення угод про
реструктурування та пакет документів,
відповідно до вимог Постанови Кабінету
Міністрів України від 17.07.2003 № 1010 «Про
укладення угод про реструктурування
простроченої станом на 1 січня 2003 року
заборгованості юридичних осіб за
кредитами, залученими державою або під
державні гарантії, за бюджетними
позичками», яка була прийнята на
виконання статті 16 Закону України «Про
державний бюджет України на 2003 рік».

З метою реструктурування простроченої
заборгованості Української аграрної
біржі в сумі 107 768, 03 дол. США між
Міністерством фінансів України,
Українською аграрною біржею
(Боржником) та ТОВ «Агрохімсервіс» (як
Поручителем за зобов'язаннями
Боржника) було укладено Угоду про
реструктурування від 31.12.2003 № 130-04/178,
відповідно до якої була
реструктурована частина
заборгованості Української аграрної
біржі за кредитною угодою від 24.07.1997 №
18/03-149, оскільки, Українська аграрна
біржа не змогла залучити достатньо
поручителів, які б узяли на себе
солідарні зобов'язання за всією сумою
простроченої заборгованості. А тому,
решта простроченої заборгованості
Української аграрної біржі за
кредитною угодою від 24.07.1997 № 18/03-149, що
не була реструктурована, а також
заборгованість по двохсторонній
(зовнішній) кредитній угоді від 23.07.1997,
укладеної між банком «Societe General, New York
Branch» та Українською аграрною біржею і
досі рахуються за останньою і щодо неї
органами Міністерства доходів і зборів
здійснюються заходи щодо стягнення в
судовому порядку.

В забезпечення виконання зобов'язань
за Угодою про реструктурування від
31.12.2003 № 130-4/178 було укладено Договір
застави від 30.04.2004 № 130-04/178/011.

У зв'язку з невиконанням боржником
зобов'язань за Угодою про
реструктурування від 31.12.2003 № 130-04/178
заборгованість була визнана
простроченою. Датою визнання всієї
заборгованості простроченою є 30.01.2009.

Листом від 27.04.2009 № 31-02020-09/08/11850
Міністерство фінансів звернулось до
ТОВ «Агрохімсервіс», як до Поручителя,
з письмовою вимогою в тижневий термін
з дати отримання зазначеної вимоги
погасити заборгованість Української
аграрної біржі, як Боржника, за Угодою
про реструктурування від 31.12.2003 № 130-04/178
в сумі 31 107, 49 дол. США разом із сумою
нарахованої пені.

На виконання листа Головного
управління Державної казначейської
служби України у Київській області №
06-06/61-341 від 21.01.2014 «Про відшкодування
простроченої реструктурованої
заборгованості, згідно пункту 3
Постанови Кабінету Міністрів України
від 17.07.2003 № 1010 «Про укладення угод про
реструктурування простроченої станом
на 1 січня 2013 року заборгованості
юридичних осіб за кредитами,
залученими державою та під державні
гарантії та бюджетними позичками»,
Постанови Кабінету Міністрів України
від 02.03.2011 № 174 «Питання обліку
заборгованості, в тому числі
простроченої, перед державою за
кредитами, залученими державою або під
державні гарантії, бюджетними
позичками/фінансовою допомогою, даними
Міністерством фінансів у 1993-1998 роках,
нарахування пені та списання
безнадійної заборгованості» та з метою
забезпечення проведення розрахунків з
Державним бюджетом згідно статті 17
Бюджетного кодексу України,
Бориспільським управлінням державної
казначейської служби України у
Київській області було внесено до
Бориспільської ОДПІ подання від 22.01.2014
№ 06-04/43/1 - для здійснення до ТОВ
«Агрохімсервіс» заходів щодо
стягнення основної суми боргу; подання
від 22.01.2014 № 06-04/43/2 - для здійснення до
ТОВ «Агрохімсервіс» заходів щодо
стягнення відсотків за користування
кредитом; подання від 22.01.2014 № 06-04/43/3 -
для здійснення до ТОВ «Агрохімсервіс»
заходів щодо стягнення пені за
несвоєчасне повернення кредиту.

Станом на 01.02.2014 прострочена
заборгованість ТОВ «Агрохімсервіс»
перед державою за Угодою про
реструктурування від 31.12.2003 № 130-04/178
становить 641 141, 40 гривень, в тому числі:

основний борг - 307 638, 98 гривень;

відсотки - 8 796, 46 гривень;

штрафні санкції - 160 799, 10 гривень;

пеня - 163 906, 86 гривень.

Відповідно до частини четвертої статті
17 Бюджетного кодексу України від 21.06.2001
№ 2542-III (який діяв на момент виникнення
у суб'єкта господарювання зобов'язань
по погашенню кредиту і втратив
чинність згідно з Бюджетним кодексом
України від 08.07.2010 № 2456-VI), у разі
невиконання юридичними особами своїх
зобов'язань щодо погашення та
обслуговування наданих на умовах
повернення кредитів, залучених
державою або під державні гарантії,
інших гарантованих державою
зобов'язань, та стягнення
заборгованості перед Державним
бюджетом України з наданих
підприємствам і організаціям позичок
із державного бюджету, позичок, наданих
за рахунок коштів, залучених державою
або під державні гарантії, плати за
користування цими позичками органи
стягнення застосовують механізм
стягнення цієї заборгованості у
порядку, передбаченому законом для
стягнення не внесених у строк податків
і неподаткових платежів, включаючи
погашення такої заборгованості за
рахунок майна боржників.

Згідно з частиною восьмою статті 17
Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 №
2456-VI (в редакції на момент звернення
податкового органу до суду із даним
позовом), у разі виконання державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста)
гарантійних зобов'язань перед
кредиторами шляхом здійснення
платежів за рахунок коштів державного
(місцевого) бюджету або шляхом
укладання з такими кредиторами
договорів про реструктурування сум,
повернення яких гарантовано, у
суб'єктів господарювання, зобов'язання
яких гарантовані, з моменту такого
виконання виникає прострочена
заборгованість перед державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) за
кредитами (позиками), залученими під
державні (місцеві) гарантії, в обсязі
фактичних витрат державного
(місцевого) бюджету та/або таких
реструктурованих сум, а до держави
(Автономної Республіки Крим чи
територіальної громади міста)
переходять права кредитора та право
вимагати від таких суб'єктів
господарювання погашення
заборгованості в установленому
законом порядку, якщо такі права не
були передбачені відповідними
договорами.

Якщо договором між Кабінетом Міністрів
України (Радою міністрів Автономної
Республіки Крим чи виконавчим органом
міської ради за рішенням Верховної
Ради Автономної Республіки Крим чи
міської ради) та суб'єктом
господарювання передбачаються
зобов'язання такого суб'єкта
господарювання з погашення та
обслуговування кредитів (позик),
залучених державою (Автономною
Республікою Крим чи територіальною
громадою міста), невиконання або
неналежне виконання таких зобов'язань
за договором тягне перехід до держави
(Автономної Республіки Крим чи
територіальної громади міста) права
стягнення простроченої заборгованості
у повному обсязі незалежно від стану
виконання державою (Автономною
Республікою Крим чи територіальною
громадою міста) зобов'язань за такими
кредитами (позиками).

Частиною дев'ятою статті 17 Бюджетного
кодексу України від 08.07.2010 № 2456-VI
встановлено, що прострочена
заборгованість суб'єкта
господарювання перед державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) за
кредитом (позикою), залученим державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) або під
державну (місцеву) гарантію, а також за
кредитом з бюджету (включаючи плату за
користування такими кредитами
(позиками) та пеню) стягується з такого
суб'єкта господарювання органами
доходів і зборів, що є органами
стягнення такої заборгованості у
порядку, передбаченому Податковим
кодексом України або іншим законом,
включаючи погашення такої
заборгованості за рахунок майна цього
суб'єкта господарювання.

Позовна давність на вимоги щодо
погашення такої заборгованості
суб'єкта господарювання перед державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) не
поширюється.

Відповідно до частини першої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно з пунктом 1 частиною першою
статті 3 Кодексу адміністративного
судочинства України, справа
адміністративної юрисдикції (далі -
адміністративна справа) - переданий на
вирішення адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини другої
статті 17 Кодексу адміністративного
судочинства України, юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема: спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності; спори з приводу
прийняття громадян на публічну службу,
її проходження, звільнення з публічної
служби; спори між суб'єктами владних
повноважень з приводу реалізації
їхньої компетенції у сфері управління,
у тому числі делегованих повноважень;
спори, що виникають з приводу
укладання, виконання, припинення,
скасування чи визнання нечинними
адміністративних договорів; спори за
зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України;
спори щодо правовідносин, пов'язаних з
виборчим процесом чи процесом
референдуму.

Згідно з пунктом 7 частиною першою
статті 3 Кодексу адміністративного
судочинства України, суб'єкт владних
повноважень - орган державної влади,
орган місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Основними ознаками правовідносин, з
яких виникають публічно-правові спори,
є підпорядкованість одного учасника
публічно-правових відносин іншому -
суб'єкту владних повноважень та участь
у публічно-правовому спорі з однієї
сторони суб'єкта, наділеного владними
повноваженнями, який здійснює владні
управлінські функції, при цьому ці
функції та повноваження повинні
здійснюватись цим суб'єктом саме у тих
правовідносинах, у яких виник спір.

У контексті наведених положень Кодексу
адміністративного судочинства
України, справою адміністративної
юрисдикції, яке може бути передано на
вирішення адміністративного суду, є
спір, що виник між суб'єктами
суспільних відносин стосовно їх прав і
обов'язків у правовідносинах, в яких
хоча б один суб'єкт законодавчо
уповноважений керувати поведінкою
іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти,
відповідно зобов'язані виконувати
вимоги та приписи такого суб'єкта
владних повноважень.

У тому ж випадку, коли суб'єкт, у тому
числі орган державної влади, орган
місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа, не
здійснюють у спірних правовідносинах
владних управлінських функцій щодо
іншого суб'єкта, з яким виник спір,
такий спір не має встановлених нормами
Кодексу адміністративного судочинства
України ознак справи адміністративної
юрисдикції та не може вирішуватись
адміністративним судом.

З огляду на те, що предметом спору в
даній справі є стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Агрохімсервіс» простроченої
заборгованості перед Державним
бюджетом у розмірі 641 141, 40 гривень за
Угодою про реструктурування від 31.12.2003
№ 130-04/178, (тобто стягнення
заборгованості та пені за бюджетними
позичками, які могли бути надані лише
на договірній основі), то спірні
правовідносини належать до приватних
господарських і спір, який з них
випливає, за своєю природою не є
публічно-правовим.

Відповідно до частини другої статті 2
Цивільного кодексу України, держава
може бути учасницею цивільних
відносин.

Отже, враховуючи загальні положення
Цивільного кодексу України про
правочин та договір, майнові відносини
сторін у даній справі не засновані на
адміністративному або іншому владному
підпорядкуванні, здійсненні
управлінських чи контролюючих функцій
однією стороною стосовно іншої
сторони.

Діючим законодавством визначено
особливий порядок стягнення
заборгованості по кредитах, залучених
державою або під державні гарантії.

Звертаючись до суду з даним позовом про
стягнення з відповідача
заборгованості у розмірі 641 141, 40
гривень, позивач у відповідності з
положеннями частини 9 статті 17
Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 №
2456-VI здійснює повноваження щодо
стягнення заборгованості за
бюджетними позичками від імені
держави, яка у спірних правовідносинах
виступає позикодавцем. Майнові
відносини сторін у даній справі не
засновані на адміністративному або
іншому владному підпорядкуванні,
здійсненні управлінських чи
контрольних функцій однією стороною
стосовно іншої сторони. Відтак в цьому
випадку податковий орган не виступає
як суб'єкт владних повноважень у сфері
управління.

З огляду на викладене, суддя дійшов
висновку, що вирішення даного спору не
відноситься до компетенції
адміністративних судів, а підлягає
розгляду в порядку, встановленому
Господарським процесуальним кодексом
України.

Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 109 Кодексу адміністративного
судочинства України, суддя відмовляє у
відкритті провадження в
адміністративній справі, якщо заяву не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 2, 3, 17, 107, 109, 160, 165
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження у
справі за адміністративним позовом
Бориспільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрохімсервіс» про
стягнення простроченої заборгованості
перед Державним бюджетом у розмірі 641
141, 40 гривень.

Копію ухвали разом із позовною заявою
та усіма доданими до неї документами
надіслати особі, яка подала позовну
заяву.

Ухвала набирає законної сили в порядку,
встановленому статтею 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд.

Згідно з частиною третьою статті 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, апеляційна скарга на ухвалу
суду першої інстанції подається
протягом п'яти днів з дня проголошення
ухвали. У разі якщо ухвалу було
постановлено в письмовому провадженні
або згідно з частиною третьою статті
160 цього Кодексу, або без виклику
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Суддя
Шевченко А.В.