Справа № 810/4893/13-а
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
810/4893/13-а Головуючий
у 1-й інстанції: Терлецька О.О.
Суддя-доповідач: Губська О.А.
У Х В А Л А

Іменем України

24 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Губської О.А.

суддів
Парінова А.Б., Беспалова О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Макарівському районі
Київської області на постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 30 вересня
2013 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Макарівському районі Київської
області про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Макарівському районі Київської
області, в якому просив визнати вимогу
про сплату боргу від 07.05.2013 № Ф 414
протиправною та скасувати, а також
зобов'язати відповідача повернути
позивачу помилково сплачений ним
єдиний соціальний внесок за період з 10
квітня 2012 року по 31 грудня 2012 року в
загальній сумі 3340,75 грн., а також штраф
та пеню у сумі 270,61 грн..

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 30 вересня
2013 року позовні вимоги задоволено
частково.

Визнано протиправною та скасовано
вимогу про сплату боргу від 07.05.2013 № Ф
414, прийняту Управлінням Пенсійного
фонду України у Макарівському районі
Київської області. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду першої інстанції, відповідач
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просив його скасувати та ухвалити нову
постанову, якою в задоволенні позову
відмовити.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, постанова
суду - без змін з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, ОСОБА_3 зареєстрований
фізичною особою - підприємцем, що
підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію фізичної особи
підприємця серії НОМЕР_1, при цьому є
платником єдиного внеску, що також
підтверджується відповідним
свідоцтвом (серія НОМЕР_2).

Також позивач перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
Макарівському районі Київської
області, з 10.05.2012 року йому призначено
пенсію за віком відповідно до ст.. 26
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з урахуванням вимог ст.. 55
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» із зниженням пенсійного
віку, як громадянину, який постійно
проживає на території зони посиленого
радіоекологічного контролю
(посвідчення серії НОМЕР_3).

07.05.2013 року відповідачем прийнято
вимогу № Ф 414 про сплату позивачем
боргу по єдиному внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у сумі 270, 61 грн.

Не погоджуючись із вказаною вимогою,
позивач оскаржив її до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про задоволення позову в частині
визнання протиправною та скасування
вимоги про сплату боргу від 07.05.2013 № Ф
414, в решті позову відмовив, при цьому
виходив з того, що позивач має право
вийти на пенсію раніше, ніж встановлено
в Законі України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», проте, ця обставина лише
підтверджує той факт, що позивач вийшов
на пенсію саме за віком, хоча і на
пільгових умовах. Також суд акцентував
увагу на тому, що граничний вік виходу
на пенсію осіб, які підпадають під дію
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» не є підставою для
висновку про виплату позивачу пенсії з
інших підстав і він є пенсіонером в
розумінні визначення поняття
«пенсіонер», яке наведено у Законі
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», тому,
на позивача, як на пенсіонера у
розумінні норм наведеного Закону,
поширюються положення частини
четвертої статті 4 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Відповідач з таким рішенням не
погодився, в обґрунтування апеляційної
скарги зазначив, що критерієм
звільнення від сплати єдиного внеску
разом з фактом отримання пенсії, у тому
числі пенсії за віком на пільгових
умовах, є наявність у особи, яка обрала
спрощену систему оподаткування
статусу пенсіонера за віком, що
встановлюється за відповідності всім
умовам, визначеним законом, зокрема
досягнення певного віку, після якого
вона має право на призначення
відповідної пенсії, а наявність у особи
пенсійного посвідчення підтверджує
лише право на одержання пенсії та факт
її призначення, а не статус пенсіонера
за віком. У зв'язку із наведеним
відповідач просив оскаржувану
постанову суду скасувати та ухвалити
нову постанову, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог.

В частині відмови у задоволенні вимог
позивача, постанова суду першої
інстанції сторонами оскаржена не була,
відтак, колегія зазначає, що на
підставі ч.1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судове рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Надаючи правову оцінку висновкам суду
першої інстанції та доводам
апеляційної скарги, виходячи з наявних
у справі матеріалів, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» - єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це
консолідований страховий внесок, збір
якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно пункту 1 частини першої статті 4
вказаного Закону, платниками єдиного
внеску є фізичні особи - підприємці, в
тому числі ті, які обрали спрощену
систему оподаткування, та члени сімей
цих осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності

В силу положень частини четвертої
статті 4 даного Закону, особи, зазначені
у пункті 4 частини першої цієї статті,
які обрали спрощену систему
оподаткування, звільняються від сплати
за себе єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, позивач, як фізична
особа-підприємець є платником єдиного
податку, при цьому є пенсіонером за
віком, що підтверджується в тому числі
довідкою відповідача, в якій вказано,
що з 22.05.2012 року ОСОБА_3 перебуває на
обліку в Управлінні Пенсійного фонду
України в Макарівському районі
Київської області і отримує пенсію за
віком.

Також, зі змісту позовної заяви
вбачається, що позивач відмовився
брати добровільну участь у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про
задоволення позову в частині визнання
протиправною та скасування вимоги про
сплату боргу від 07.05.2013 № Ф 414, оскільки
позивач на підставі частини четвертої
статті 4 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» звільнений
від сплати спірного єдиного внеску.

Стосовно доводів апелянта відносно
того, що позивачем при виході на пенсію
не досягнуто пенсійного віку
визначеного статтею 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», а тому позивач
не має статусу пенсіонера за віком та
зобов'язаний сплачувати єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на підставі п. 4
ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», колегія суддів
зазначає наступне.

Згідно приписів частини першої статті
26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення віку 60 років та наявності
страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до положень частини першої
статті 55 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», особам, які працювали або
проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Таким чином, зазначені вище норми ст. 55
також встановлюють пенсійний вік з
якого виникає право на призначення
пенсії за віком, проте вони є
спеціальними по відношенню до норм
статті 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», та не являються
самостійними нормами, як на тому
наполягає апелянт.

Колегія суддів вважає, що пенсія
призначена з врахуванням положень
статті 55 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» із зменшенням пенсійного
віку, є пенсією за віком в розумінні
положень частини четвертої статті 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування».

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позивач, як особа, якій
призначено пенсію за віком зі
зниженням пенсійного віку, звільнена
від сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, тому вимога
області від 07.05.2013 року № Ф 414 про сплату
позивачем боргу по єдиному внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у сумі 270, 61 грн. є
протиправною та підлягає скасуванню.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, колегія суддів
дійшла висновку, що доводи, викладені в
апеляційній скарзі, не знайшли свого
підтвердження, оскаржувана постанова
прийнята судом відповідно до норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстави для задоволення
апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, то колегія суддів
апеляційної інстанції підстав для його
скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Макарівському районі Київської
області на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 30
вересня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Макарівському районі Київської
області про зобов'язання вчинити дії -
залишити без задоволення, а постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 30 вересня
2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
ухвали в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.А. Губська

Суддя
А.Б. Парінов

Суддя
О.О. Беспалов

Головуючий суддя
Губська О.А.

Судді:
Парінов А.Б.

Беспалов О.О.