Справа № 808/2240/14
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2014-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2014 року 15 год. 30 хв. Справа №
808/2240/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді
Р.В. Сацького,

при секретарі судового засідання
А.С. Ярошенко,

за участю представників сторін :

від позивача: Загорулько Є.А.

Полув'янов О.П.

Корнієнко М.О.

від відповідача: Бедрик А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Запоріжжя
адміністративну справу

за позовною заявою: Приватного
підприємства «Сенді»

до: Бердянської об'єднаної державної
податкової інспекції головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області

про: визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень № від 08.11.2013,
№ від 20.01.2014 та № від 20.01.2014

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного
адміністративного суду надійшла
позовна заява Приватного підприємства
«Сенді» до Бердянської об'єднаної
державної податкової інспекції
головного управління Міндоходів у
Запорізькій області, в якій позивач
просить визнати протиправними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення відповідача
№ від 08.11.2013 на суму 4006273,00 грн.,
№ від 20.01.2014 на суму 295169,48 грн.,
№ від 20.01.2014 на суму 4,00 грн.

В обґрунтування позову позивач
посилається на те, що висновки
податкового органу, викладені в акті
перевірки, не відповідають фактичним
обставинам справи, ґрунтуються на
припущеннях та суперечать вимогам
чинного законодавства.

В судовому засіданні представники
позивача підтримали позовні вимоги з
підстав викладених в позовній заяві, та
просили задовольнити їх в повному
обсязі. Вказують, що, за результатами
перевірки Бердянською ОДПІ зокрема
були зроблені висновки про порушення в
частині сплати ПП «Сенді» податку на
прибуток підприємств на суму 3 653 529,00
грн. та єдиного податку на суму 295 169, 48
грн. Зазначають, що висновки
Бердянською ОДПІ щодо допущення ПП
«Сенді» порушення чинного
законодавства не відповідають
дійсності, та спростовуються доводами
наведеними у позові.

Представник відповідача проти
позовних вимог заперечував з підстав
викладених у запереченнях, що вважає
висновки акту перевірки правомірними,
а доводи позивача необґрунтованими.

На підставі ст. 160 КАС України в
судовому засіданні 18.04.2014 проголошено
вступну та резолютивну частину
постанови.

Розглянувши матеріали справи та
документи, надані сторонами додатково,
заслухавши представників сторін, суд
вважає, позовні вимоги обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню, з
наступних підстав.

Завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, у т.ч.
на виконання делегованих повноважень.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Підставами для визнання незаконними
(нечинними) актів в судовому порядку та
їх скасування є невідповідність їх
вимогам чинного законодавства та/або
визначеній законом компетенції органу,
який видав цей акт. Обов'язковою умовою
визнання акта недійсним (його
скасування) є також порушення у зв'язку
з прийняттям відповідного акта прав та
охоронюваних законом інтересів
фізичної особи, підприємства чи
організації - позивача у справі.

З матеріалів справи встановлено, що
Бердянською об'єднаною державною
податковою інспекцією головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області (далі - ОДПІ) з 30.09.2013 по 18.10.2013
було проведено планову виїзну
документальну перевірку ПП «Сенді» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.07.2010 по
31.12.2012, валютного та іншого
законодавства за період з 01.07.2010 по
31.12.2012.

Згідно висновків акту №062/08/22-22-01-06 від
29.04.2013 перевіркою встановлено
порушення п. 134.1. ст. 134, пп. 135.5.4 135.5.5 п.135.5,
п.135.1 п.135.2 п.135.4 ст. 135, п.137.1 ст. 137
Податкового кодексу України, в
результаті чого ПП «Сенді» занижено
податок на прибуток на 3 653 529 грн.,
порушення п. 292.1 ст. 292, ст. 293 Податкового
кодексу України, в результаті чого ПП
«Сенді» занижено єдиний податок на 295
169, 48 грн.

ПП «Сенді» оскаржило висновки акту
перевірки та податкові-повідомлення
рішення в адміністративному порядку до
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області. Під час розгляду
скарги Головне управління Міндоходів у
Запорізькій області прийняло рішення
провести позапланову перевірку ПП
«Сенді» в порядку передбаченому п. 78.1.5.
ст. 78 Податкового кодексу України. За
результатами проведеної позапланової
перевірки було складено акт про
результати позапланової перевірки від
09.01.2014 № 1/08-22-22-01-06/13624162, висновки якого
ідентичні з актом планової виїзної
документальної перевірки №062/08/22-22-01-06
від 29.04.2013.

На підставі матеріалів перевірок, ОДПІ
було винесено податкові
повідомлення-рішення № від
08.11.2013, яким ПП «Сенді» збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток на 4 006 273, 00 грн. в тому числі 3 653
525 грн. основного платежу та 352 748 грн.
штрафних санкцій, № від 20.01.2014,
яким ПП «Сенді» збільшено суму
грошового зобов'язання з єдиного
податку на 295 169, 48 грн. та № від
20.01.2014, яким ПП «Сенді» збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток на 4 грн.

Всебічно і повно з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
суд вважає висновки акту перевірки, на
підставі яких прийняте оскаржуване
податкове повідомлення-рішення,
необґрунтованими, у зв'язку з чим
приходить до висновку про
протиправність прийнятого
повідомлення-рішення, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що між ПП «Сенді» та
Компанією «EKOM ECZASIBASI DIS TIGARET A.S.» укладено
договір транспортного експедирування
№ 01 від 20.01.2011.

Відповідно до умов Договору експедитор
зобов'язаний зокрема здійснити
транспортне експедирування вантажу
Клієнта, проводити оплату за рахунок
Клієнта вартості послуг залізничних
доріг та транспортно-експедиторських
організацій за обслуговування
вантажів «EKOM ECZASIBASI DIS TIGARET A.S.».
Договором визначено, що ПП «Сенді» має
право на свій розсуд залучати третіх
осіб для належного виконання умов
договору. Виконання договірних
зобов'язань по організації перевезення
вантажів компанії «EKOM ECZASIBASI DIS TIGARET A.S.»
підприємство ПП «Сенді» здійснювало за
допомогою ТОВ ТЕП «Південьінтертранс»,
з яким укладено договір про надання
послуг експедирування
експортно-імпортних та транзитних
вантажів № 3789 від 20.06.2006.

ОДПІ вважає, що в порушення п.135.1, 135.2,
135.4, 137.1 Податкового Кодексу України ПП
«Сенді» занижені доходи за 2011 рік на
загальну суму 4 118 760 грн. у зв'язку з
відсутністю підтверджуючих документів
щодо виконання
транспортно-експедиторських послуг
третьою особою ТОВ ТЕП
«Південьінтертранс», а саме не надано
до перевірки документи, що
підтверджують виконання послуг по
перевезенню вантажу залізничним
транспортом, перелік яких затверджено
Наказом Мінтрансу України від 19.11.1998
№460.

Суд не погоджується з доводами
відповідача, викладеними в актах
перевірки, у письмових запереченнях по
справі, а також заявлених у судовому
засіданні, щодо відсутності у ПП
«Сенді» підтверджуючих документів
щодо виконання
транспортно-експедиторських послуг по
перевезенню вантажу компанії «EKOM ECZASIBASI
DIS TIGARET A.S.» передбачених Наказом
Мінтрансу України від 19.11.1998 №460.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про
транзит вантажів» від 20.10.1999 № 1172-XIV
транзит вантажів супроводжується
товарно-транспортною накладною,
складеною мовою міжнародного
спілкування.

Згідно п. 6 Статуту залізниць України
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 6 квітня 1998 року
№ 457 накладна - основний перевізний
документ встановленої форми,
оформлений відповідно до цього Статуту
та Правил і наданий залізниці
відправником разом з вантажем.
Накладна є обов'язковою двосторонньою
письмовою формою угоди на перевезення
вантажу, яка укладається між
відправником та залізницею на користь
третьої сторони - одержувача. Накладна
супроводжує вантаж на всьому шляху
перевезення до станції призначення.

Згідно п. 23 Статуту залізниць України
дата приймання і видачі вантажу
засвідчується на накладній
календарним штемпелем станції. В разі
проведення митного контролю дата
видачі вантажу ставиться після
закінчення митних операцій. Форма
накладної і порядок її заповнення, а
також форма квитанції затверджуються
Мінтрансом.

Наказом Мінтрансу України від 19.11.1998
№460, на який посилається відповідач,
затверджено форми бланків документів
на перевезення вантажів залізничним
транспортом. У прямому міжнародному
сполученні таким документом є
накладна, у внутрішньому сполученні -
комплект перевізних документів форми
ГУ-29-О.

Дослідивши надані у судовому засіданні
документи, встановлено, що вантажі «EKOM
ECZASIBASI DIS TIGARET A.S.» були транзитними з
Турції до Республіки Білорусь, а не
внутрішнього сполучення. У зв'язку з
цим перевезення вантажів залізницею
оформлювалось міжнародними
залізничними накладними ЦИМ/СМГС
(додаток № 1 до Наказу Мінтрансу
України від 19.11.1998 №460) в яких був
зазначений платник - ТОВ ТЕП
«Південьінтертранс». Інших документів
для міжнародних перевезень вказаним
наказом не передбачено. Судом
встановлено, що вказані накладні
наявні у ПП «Сенді», як і акти виконаних
робіт та звіти про виконання доручення
по організації перевезення вантажів
транзитом через територію України.

Суд не погоджується з доводами
відповідача, викладеними в запереченні
на адміністративний позов щодо
необхідності існування у ПП «Сенді»
документації на підтвердження
маршруту слідування, найменування
вантажу з відповідними кодами,
кількості вагонів, об'єму вантажу
оскільки безпосередньо замовником
перевезення виступило ТОВ ТЕП
«Південьінтертранс». Факт організації
та здійснення перевезення вантажу
компанії «EKOM ECZASIBASI DIS TIGARET A.S.»
залізничним транспортом представником
ОДПІ не заперечується.

Таким чином, твердження ОДПІ про
відсутність у ПП «Сенді» перевізних
документів передбачених Наказом
Мінтрансу України від 19.11.1998 №460 є
помилковим.

При винесенні рішення, суд також
приймає до уваги доводи позивача, що
вантажі «EKOM ECZASIBASI DIS TIGARET A.S.» згідно ст.
155 Митного кодексу України в редакції
11.07.2002 були під митним контролем. Згідно
ст. 156 згаданого Митного кодексу
України під час транзиту товарів на
митній території України з дозволу та
під контролем митного органу можуть
здійснюватися окремі операції
(перевантаження, вивантаження,
навантаження, перепакування) з такими
товарами без зміни їхніх властивостей
та товарного вигляду. Стаття 41 Митного
кодексу України в редакції 11.07.2002
передбачала, що митний контроль серед
іншого передбачає облік товарів, що
переміщуються через митний кордон
України. Тобто всі операції під час
перевезення вантажу компанії «EKOM ECZASIBASI
DIS TIGARET A.S.» здійснювались виключно з
дозволу та під контролем митних
органів України.

Під час розгляду справи встановлено, та
не заперечується сторонами, що ПП
«Сенді» в межах своєї господарської
діяльності також надає послуги
агентування морського торговельного
флоту.

Позиція ОДПІ з цього питання зводиться
до того, що в порушення ст. 44
Податкового кодексу України ПП «Сенді»
не надано до перевірки первинні
документи на підтвердження надання
агентських послуг, а саме фінальні
дисбурсментські рахунки суперечать
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» від 16.07.1999 оскільки не
підписані капітаном судна, не
засвідчені його печаткою, а також
складені іноземною мовою.

Відповідно до ст. 116 Кодексу
торговельного мореплавства України, у
морському порту або поза його
територією як постійні представники
судновласника діють агентські
організації (морський агент), які за
договором морського агентування за
винагороду зобов'язуються надавати
послуги в галузі торговельного
мореплавства. При виконанні договору
морського агентування морський агент
діє від імені судновласника.

Відповідно до ст. 117 Кодексу
торговельного мореплавства України,
морський агент виконує формальності
та дії, пов'язані з прибуттям,
перебуванням і відходом судна,
допомагає капітану судна у
налагодженні контактів з службами
порту, місцевими органами виконавчої
влади, в організації постачання і
обслуговування судна в порту,
оформляє митні документи та документи
на вантаж, інкасує суми фрахту та
інші суми для оплати вимог
судновласника, що виникають з
договору перевезення, сплачує за
розпорядженням судновласника і
капітана судна суми, пов'язані з
перебуванням у порту, залучає вантажі
для морських ліній, здійснює збір
фрахту, експедирування вантажу,
наймання екіпажів для роботи на
суднах, виступає від імені
вантажовласника, а також договірною
стороною учасників перевезення
вантажів у прямому змішаному
сполученні.

Плата за послуги, що справляються у
морських портах здійснюється на
підставі наказу Міністерства
транспорту України №711 від 15.12.2000, та
Положення про портові збори
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12.10.2000 №1544.
Зазначені документи передбачають
тарифи, ставки зборів та послуг,
порядок та методику їх обчислення,
обов'язкові надбавки до ставок
лоцманського, швартового зборів, плати
за роботу буксирів при швартових
операціях, плату за користування
самохідними плавзасобами, ставки плати
за агентування суден та інші послуги та
роботи.

Позивачем з метою підтвердження
реальності надання послуг судну
надані суду копії «Statement of Facts» щодо
фактів перебування судна в порту.
Вказані копії долучено до матеріалів
справи. Згідно пояснень позивача
документом, якій свідчить про факт
перебування судна у порту, який є
підставою для застосування тих чи
інших ставок, зборів, знижок, або
надбавок, та в обов'язковому порядку
підписується капітаном та
засвідчується печаткою судна є «Statement of
Facts» (дослівно «Перелік фактів») -
документ міжнародного зразка, якій
містить вичерпні відомості про час та
дати всіх операцій судна із моменту
приходу в порт і до відходу судна в
рейс, який складається морським
агентом, капітаном судна,
представником порту, або представником
вантажного терміналу на якому
здійснювалися вантажні операції.
Відповідно до звичайної морської
практики, витрати судна, які
відбуваються за кожний окремий рейс в
міжнародній морській практиці мають
назву «дисбурсментськи» витрати
(disbursements). Це витрати на оплату всіх
видів портових зборів, стивідорних
робіт, послуг буксирів, бункеровка
судна, продовольче та технічне
постачання, також агентські,
тальманські, сюрвейерські та інші
послуги, які і формують
Дисбурсментський рахунок, - документ,
що пред'являється судновласнику
портовим агентом і відображає витрати
(збори, послуги, роботи з
обслуговування судна та інші витрати),
здійснені агентом за рахунок
судновласника.

У судовому засіданні представник
відповідача пояснила, що на сьогодні
законодавство України не містить
визначення терміну «Дисбурсментський
рахунок», однак судом встановлено, що
сторонами не заперечується, що
Дисбурсментський рахунок складається
агентом після того коли він отримав
оригінали підтверджуючих фінансових
документів: рахунки, акти виконаних
робіт, лоцманські квитанції тощо, від
установ, підприємств, та організацій,
які брали участь в обслуговуванні
судна, досконало перевіряє їх, та
акцептує до оплати. Крім того ОДПІ
посилається на порушення наказу
Державної митної служби України № 491
від 25.10.1996 «Про затвердження Інструкції
про порядок митного контролю за
агентською (шіпчандлерською)
діяльністю в морських і річкових
портах України, що відкриті для заходу
суден закордонного плавання» при
оформленні фінальних дисбурсментських
рахунків.

У судовому засіданні представник
відповідача не змогла пояснити суду з
яких причин в акті перевірки від 25.10.2013
№ 062/08/22-22-01-06 допущено вказані
суперечності, однак пояснила що в
наступному акті перевірки від 09.01.2014 №
1/08-22-22-01-06/13624162 вказані висновки
відсутні.

При винесені рішення суд враховує, що
зазначений наказ ДМСУ втратив чинність
згідно наказу Державної митної служби
України № 632 від 08.10.1998, крім того
зазначений наказ не містить такого
формулювання поняття
«дисбурсментський рахунок» що
наведений на стор. 14 акту перевірки від
25.10.2013 № 062/08/22-22-01-06.

Суд приходить до висновку про
безпідставність вимоги наявності
підпису капітана судна на
Дисбурсментському рахунку з наступних
підстав. При винесені рішення, суд
враховує, що у розумінні ст. ст. 116, 117
КТМ України агент є представником
судновласника, а не капітана, так як по
правовій природі морське агентування
по суті взаємовідносин що виникають
між сторонами при його виконанні є
тотожним тим, що виникають при
виконанні договору комісії.
Відповідно до ч. 1. ст. 1011 ЦК України, за
договором комісії одна сторона
(комісіонер) зобов'язується за
дорученням другої сторони (комітента)
за плату вчинити один або кілька
правочинів від свого імені, але за
рахунок комітента.

Статтею 1022 ЦК України, передбачено, що
після вчинення правочину за дорученням
комітента комісіонер повинен надати
комітентові звіт і передати йому все
одержане за договором комісії.
Комітент, який має заперечення щодо
звіту комісіонера, повинен повідомити
його про це протягом тридцяти днів від
дня отримання звіту. Якщо такі
заперечення не надійдуть, звіт
вважається прийнятим.

У зв'язку з чим, суд обґрунтовано
приходить до висновку, що
дисбурсментський рахунок не є
самостійним первинним документом, а по
суті є звітом агента перед
судновласником, а отже з урахуванням
норм статтей 1011 та 1022 ЦК України не
потребує обов'язкового підпису
комітента (судновласника), так як
законодавець не висуває такої
обов'язкової умови для його схвалення.

У відповідності до 139.1.2. Податкового
кодексу України платежі на користь
комітента, принципала тощо за
договорами комісії, агентськими
договорами та іншими аналогічними
договорами - це платежі, які проходять
через рахунок підприємства транзитом:
отримано від дебіторів і перераховано
комітентам, субпідрядникам тощо. Ці
платежі не включають ні до складу
доходу, ні до складу витрат.

Згідно п. 153.4.1 та 153.4.2 ПК України платежі
за агентськими договорами, тобто за
договорами, які не передбачають
переходу права власності на
товари/послуги, не враховуються при
визначенні оподатковуваного прибутку
та не включаються ні до складу доходів
ні до складу витрат такого платника
податків.

Відповідно до п.292.4 ст. 292 ПК України у
разі надання послуг, виконання робіт за
договорами доручення, транспортного
експедирування або за агентськими
договорами доходом є сума отриманої
винагороди повіреного (агента).

Така ж норма визначена в
бухгалтерському обліку в Положенні
(стандарті) бухгалтерського обліку 15
«Дохід», затвердженому наказом
Міністерством фінансів України від
29.11.1999 №290 щодо невключення таких
платежів до складу доходів. У
бухгалтерському обліку такі платежі
відображають як інші вирахування з
доходу по дебету субрахунку 704
«Вирахування з доходу».

Оскільки ПП «Сенді» не є безпосереднім
надавачем цих послуг, з суми коштів
отриманої по дисбурсментському
рахунку в подальшому сплачується їх
вартість іншим установам та
організаціям. Таким чином вказані суми,
за винятком винагороди, повністю
перераховується ПП «Сенді» на рахунки
інших юридичних осіб, при чому ПП
«Сенді» не є власником цих коштів,
оскільки має статус агента.

Суд вважає, що оскільки вказані
обставини повністю покладені в основу
нарахувань з єдиного податку, то
висновки ОДПІ з цього приводу також не
відповідають дійсності.

ОДПІ під час перевірок безпідставно не
враховано первинні документи та
невірно визначено їх зміст. Вказані
обставини призвели до помилкових
висновків та безпідставного
нарахування податкових зобов'язань з
податку на прибуток підприємств та
єдиного податку.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Враховуючи зазначене, та керуючись
статтями 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити
у повному обсязі.

2. Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Бердянської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області № від 08.11.2013 на суму 4006273,00
грн., № від 20.01.2014 на суму 295169,48
грн., № від 20.01.2014 на суму 4,00 грн.

3. Стягнути з Державного бюджету
України на користь Приватного
підприємства «Сенді» витрати на сплату
судового збору у сумі 487 (чотириста
вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України - з дня
складення її в повному обсязі,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.В.
Сацький