Справа № 809/1178/14
Суддя: Грицюк П.П.
Дата ухвалення: 2014-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"30" квітня 2014 р.
Справа № 809/1178/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

Судді Грицюка П.П.

при секретарі Ткачук І.М.

за участю представника позивача
Ходак Н.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу

за позовом: Державної податкової
інспекції у Городенківському районі
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області

до відповідача: фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення заборгованості в
сумі 7776,85 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у
Городенківському районі Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області (далі -
позивач) звернулась в суд з
адміністративним позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 (далі -
відповідач) про стягнення
заборгованості в сумі 7776,85 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач протиправно, в порушення
податкового обов'язку встановленого
підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16,
статтею 36 Податкового кодексу України
не сплатив узгоджені податкові
зобов'язання з плати за землю в сумі
7776,85 грн.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала у
повному обсязі з підстав викладених у
позовній заяві. Просила позов
задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, хоча про час, дату та місце
розгляду адміністративної справи
повідомлявся належним чином (а.с.19).
Наданим правом на подання заперечення
проти позову не скористався. Заяв чи
клопотань про відкладення розгляду
справи чи про причини неявки суду не
подав.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 128 КАС
України у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатись і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

За таких обставин суд вбачає за можливе
розглянути справу на підставі наявних
доказів за відсутності представника
відповідача.

Розглянувши матеріали
адміністративної справи, дослідивши
подані письмові докази, суд приходить
до висновку, що позов обґрунтований і
належний до задоволення виходячи із
наступних підстав.

Суд зазначає, що при вирішенні даної
справи керується нормами
законодавства в редакції, чинній на час
дії спірних правовідносин.

Судом встановлено, що фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 30.03.2006 року
зареєстрований, як фізична
особа-підприємець, що підтверджується
витягом з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб
підприємців (а.с. 8-9).

Згідно частини 1 статті 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів регулює
Податковий кодекс України, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

Відповідно до п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16
Податкового кодексу України платники
податків і зборів зобов'язані
сплачувати податки та збори в строки та
у розмірах, встановлених цим Кодексом
та законами з питань митної справи.

Згідно п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України податковий борг - це
сума грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), самостійно узгоджене
платником податків або узгоджене в
порядку оскарження, але несплаченого у
встановлений строк, а також пеня,
нарахована на суму такого грошового
зобов'язання.

Положеннями статті 36 Податкового
кодексу України визначено суть
податкового обов'язку, згідно положень
якої податковим обов'язком визнається
обов'язок платника податку обчислити,
задекларувати та/або сплатити суму
податку та збору в порядку і строки,
визначені цим Кодексом, законами з
питань митної справи (пункт 36.1).
Податковий обов'язок виникає у
платника за кожним податком та збором
(пункт 36.2). Податковий обов'язок є
безумовним і першочерговим стосовно
інших неподаткових обов'язків платника
податків, крім випадків, передбачених
законом (пункт 36.3).

Згідно пункту 38.1. статті 38 Податкового
кодексу України виконанням
податкового обов'язку визнається
сплата в повному обсязі платником
відповідних сум податкових зобов'язань
у встановлений податковим
законодавством строк.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54
Податкового кодексу України
встановлено, що крім випадків,
передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Змістом статті 206 Земельного кодексу
України передбачено, що використання
землі в Україні є платним. Плата за
землю справляється відповідно до
закону.

Пунктом "в" частини 1 статті 96
Земельного кодексу України
передбачено, що землекористувачі
зобов'язані своєчасно сплачувати
земельний податок або орендну плату.

Пунктом 287.3. статті 287 Кодексу
встановлено, що податкове зобов'язання
щодо плати за землю, визначене у
податковій декларації на поточний рік,
сплачується рівними частками
власниками та землекористувачами
земельних ділянок за
місцезнаходженням земельної ділянки
за податковий період, який дорівнює
календарному місяцю, щомісяця протягом
30 календарних днів, що настають за
останнім календарним днем податкового
(звітного) місяця.

Предметом адміністративного позову є
стягнення плати за землю. При цьому,
спосіб, порядок та строки виконання
податкового обов'язку з плати за землю
визначається - розділом XIII Податкового
кодексу України.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідач самостійно задекларував
суму 18664,44 грн, що підлягає
перерахуванню до бюджету за підсумками
звітнього періоду з плати за землю за
2013 рік (а.с.10-12). В наслідок несплати
податкового зобов'язання згідно
податкової декларації з орендної плати
за земельні ділянки державної і
комунальної власності за серпень,
вересень, жовтень, листапад та грудень
2013 року, виникла заборгованість. З
врахуванням наведених обставин, сума
податкового боргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 по орендній
платі за земельну ділянку становить
7776,85 грн.

Наявність податкового боргу
підтверджується дослідженою в
судовому засіданні карткою особового
рахунку платника (а.с. 22).

У відповідності до пункту 59.1 статті 59
Податкового кодексу України у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Відповідно пункту 59.5 даної статті
Податкового кодексу України у разі
якщо у платника податків, якому
надіслано (вручено) податкову вимогу,
сума податкового боргу збільшується
(зменшується), погашенню підлягає вся
сума податкового боргу такого платника
податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення
(вручення) податкової вимоги сума
податкового боргу змінилася, але
податковий борг не був погашений в
повному обсязі, податкова вимога
додатково не надсилається (не
вручається).

Судом встановлено, що відповідно до п.
59.1. ст. 59 Податкового кодексу України у
зв'язку з наявностю податкового боргу
відповідачу було направлено податкову
вимогу форми "Ф" №242-19 від 08.07.2013 року
(а.с. 14). На час розгляду справи
вищезазначена податкова вимога є не
оскаржена та не відкликана.

Таким чином, орендна плата за землю
утворює податковий борг відповідача в
розмірі 7776,85 гривень, який ним не
сплачено.

Підпунктом 56.11 статті 56 Кодексу
передбачено, що не підлягає оскарженню
грошове зобов'язання, самостійно
визначене платником податків.

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового
кодексу України встановлено, що орган
державної податкової служби здійснює
за платника податків і на користь
держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Відповідно підпункту 20.1.18. пункту 20.1
статті 20 Податкового кодексу України
органи державної податкової служби
мають право звертатися до суду щодо
стягнення коштів платника податків,
який має податковий борг, з рахунків у
банках, обслуговуючих такого платника,
на суму податкового боргу або його
частини.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що заявлена до стягнення сума
є узгодженою та являється податковим
боргом відповідача перед бюджетом,
який ним не сплачено та підлягає
стягненню.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
вимоги позивача є обґрунтованими, а
позов таким, що підлягає до
задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України,
керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, код
ЄДРПОУ НОМЕР_1) в дохід бюджету
податковий борг в сумі 7776 (сім тисяч
сімсот сімдесять шість) гривень 85
копійок.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя:
/підпис/
Грицюк П.П.

Постанова складена в повному
обсязі 05.05.2014 року.