Справа № 805/3194/14
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2014 р.
Справа № 805/3194/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Донецький окружний адміністративний
суд у складі судді Чекменьова Г.А.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Красноармійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області про
визнання неправомірними дій та
скасування вимоги про сплату недоїмки
з єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування,

В С Т А Н О В И
В:

ОСОБА_1 звернулася до Донецького
окружного адміністративного суду з
позовом до Красноармійської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про визнання
неправомірними дій та скасування
вимоги про сплату недоїмки з єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначила, що відповідачем
прийнята вимога про сплату боргу №
Ф-102-У від 20 лютого 2014 р. Із зазначеною
вимогою відповідача позивач не
погодилася, посилаючись на те, що вона є
пенсіонером за віком, здійснює
підприємницьку діяльність на умовах
сплати єдиного податку, через що не
повинна сплачувати єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. З наведених
підстав просила визнати незаконними
дії ОДПІ та скасувати вимогу про
стягнення боргу № Ф-102-У.

Позивач була належним чином
повідомлена про дату, час та місце
судового розгляду, надіслала до суду
заяву, в якій просила суд розглянути
справу у її відсутності.

Відповідач був належним чином
повідомлений про дату, час та місце
судового розгляду, до судового
засідання представника не направив,
надіслав до суду заяву, у якій
заперечував проти задоволення
позовних вимог та просив суд
розглянути справу за його відсутністю.

У своїх запереченнях відповідач
зазначив, що позивач повинен
сплачувати єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, оскільки
отримує пенсію по втраті годувальника,
через що вважає позов необґрунтованим
та таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України
справа розглянута в порядку письмового
провадження.

Розглянувши матеріали справи та
дослідивши наявні в ній докази, судом
встановлені наступні обставини.

З 1 січня 2011 року набрав чинності Закон
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» № 2464-VI від
08.07.2010 року (далі - Закон № 2464), яким
введено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та який визначає
правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку вказаного
внеску, умови та порядок його
нарахування і сплати та повноваження
органу, що здійснює його збір та
ведення обліку.

Законом України № 357-VII «Про внесення
змін до Податкового кодексу України
щодо обліку та реєстрації платників
податків та удосконалення деяких
положень» від 24.10 2013 року встановлено,
що контроль за дотриманням
законодавства зі збору єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування покладено на
органи міністерства доходів і зборів.

Отже, відповідач є органом державної
влади, уповноваженим здійснювати
функцію контролю за сплатою єдиного
внеску.

Позивач ОСОБА_1, зареєстрована в якості
фізичної особи підприємця (а.с.10),
здійснює діяльність на умовах
спрощеної системи оподаткування
відповідно до свідоцтва про сплату
єдиного податку.

Водночас, позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
згідно з пенсійним посвідченням (а.с.9) є
пенсіонером за віком.

Відповідачем відносно позивача
прийнята вимога про стягнення боргу
(недоїмки) з єдиного внеску № Ф-102-У від
20 лютого 2014 р. (а.с.8).

Також судом встановлено, що з 01.04.2008 р.
позивач отримує пенсію по втраті
годувальника, що випливає із
заперечень відповідача.

Вказані обставини сторонами не
заперечуються. Відповідно до ч. 3 ст. 72
КАС України обставини, які визнаються
сторонами, можуть не доказуватися
перед судом, якщо проти цього не
заперечують сторони і в суду не виникає
сумніву щодо достовірності цих
обставин та добровільності їх
визнання.

З урахуванням встановлених по справі
обставин суд дійшов висновку про
задоволення позову з наступних
підстав.

Нормою ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Спірні відносини врегульовані Законом
№ 2464-VI. Тому суд враховує, що борг з
єдиного внеску, який вказаний в
оскарженій вимозі, визначений
відповідачем без урахування змін,
внесених в Закон № 2464-VI.

За таких обставин суд зазначає, що
частиною 4 ст. 4 Закону № 2464-VI в редакції
Закону України від 07.07.2011 р. № 3609-VI, який
набрав чинності 06.08.2011 р., передбачено,
що особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Отже, на час прийняття спірної вимоги
згідно з наведеною прямою нормою
спеціального закону позивач була
звільнена від сплати за себе єдиного
внеску, починаючи з 06.08.2011 р.

Оскаржене рішення прийняте
відповідачем після набрання чинності
Законом України від 07.07.2011 р. № 3609-VI, що
не відповідає вказаним приписам цього
Закону.

Посилання відповідача на перехід
позивача на отримання пенсії з втрати
годувальника, суд не приймає до уваги,
оскільки, набувши пенсійного віку,
позивач набула статусу пенсіонера за
віком та фактично отримувала таку
пенсію.

Аналіз наведеної норми частини 4 ст. 4
Закону № 2464-VI в редакції Закону України
від 07.07.2011 р. № 3609-VI, свідчить про те, що
звільнення від сплати за себе єдиного
внеску закон пов'язує не з видом пенсії,
яку отримує громадянин, а з наявністю
статусу пенсіонера за віком та
одночасним фактом отримання
відповідно до закону пенсії або
соціальної допомоги. Відсутність у
законі конкретизації виду пенсії або
соціальної допомоги, яку фактично
отримує пенсіонер за віком, свідчить,
що вид таких виплат не впливає на
звільнення пенсіонера від сплати за
себе єдиного внеску.

Тому, при вирішенні справи суд враховує
вимоги ч. 3 ст. 2 КАС України про те, що у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони,
зокрема, з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації.

Також, згідно зі ст. 8 КАС України суд
при вирішенні справи керується
принципом верховенства права,
відповідно до якого зокрема людина, її
права та свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.

Відповідно до статті 24 Конституції
України громадяни мають рівні
конституційні права і свободи та є
рівними перед законом. Не може бути
привілеїв чи обмежень за ознаками раси,
кольору шкіри, політичних, релігійних
та інших переконань, статі, етнічного
та соціального походження, майнового
стану, місця проживання, за мовними або
іншими ознаками. Тому, суд вважає, що
отримання пенсії з втрати годувальника
не може звужувати наданий законом
обсяг прав та свобод громадянина.

За таких умов, враховуючи, що позивач є
підприємцем - платником єдиного
податку, тобто здійснює діяльність на
умовах спрощеної системи
оподаткування, суд дійшов висновку про
задоволення позову про скасування
вимоги про стягнення боргу з єдиного
внеску боргу № Ф-102-У від 20 лютого 2014 р.

Відповідно до ст. 162 КАС України у разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
визнання протиправними рішення
суб'єкта владних повноважень чи
окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень, про поворот виконання
цього рішення чи окремих його положень
із зазначенням способу його
здійснення.

Тому, враховуючи, що відповідач не лише
прийняв протиправне рішення, а також
всупереч закону здійснював
нарахування позивачеві єдиного внеску,
такі дії підлягають визнанню
протиправними, а позовні вимоги в цій
частині також підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 7, 17, 86, 94, 158-163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Красноармійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області про
визнання неправомірними дій та
скасування вимоги про сплату недоїмки
з єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування - задовольнити.

Визнати дії Красноармійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області щодо
нарахування недоїмки з єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування протиправними.

Скасувати вимогу про сплату № Ф-102-У від
20 лютого 2014 р. Красноармійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого КАС України, якщо
таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Апеляційна скарга на постанову може
бути подана до адміністративного суду
апеляційної інстанції через Донецький
окружний адміністративний суд
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції.

Суддя
Чекменьов Г.А.