Справа № 297/725/14-а
Суддя: Гал Л. Л.
Дата ухвалення: 2014-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 297/725/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року
м. Берегово

Берегівський районний суд
Закарпатської області в особі:
головуючого Гал Л. Л. , при секретарі
Боротей А.Е., з участю позивача ОСОБА_1,
його представника за договором -
адвоката ОСОБА_2, представника
відповідача Берегівського міського
голови за довіреністю Шалапаюка В.Л.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Берегівської міської
ради, Берегівського міського голови
про визнання протиправними і
скасування рішення Берегівської
міської ради, розпорядження
Берегівського міського голови про
звільнення з роботи і про поновлення на
роботі,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся із адміністративним
позовом до Берегівської міської ради,
Берегівського міського голови про
визнання протиправними і скасування
рішення позачергової (друге засідання)
30-ї сесії 6-го скликання Берегівської
міської ради від 24.02.2014 року № 1638 в
частині звільнення першого заступника
голови Берегівської міської ради
ОСОБА_1 з посади та розпорядження
Берегівського міського голови №10-К від
24.02.2014 року про звільнення його з посади
першого заступника голови
Берегівської міської ради і про
поновлення його на посаді першого
заступника Берегівського міського
голови з питань діяльності виконавчих
органів з 24.02.2014 року.

Позов мотивований тим, що 21.02.2014 року в
Берегівській міській раді під час
громадського обговорення
суспільно-політичної ситуації в країні
і м. Берегово та вирішенні кадрових
питань в Берегівській міській раді
окремі представники політичних партій
різко ставили питання про звільнення з
посад членів Партії регіонів. Він,
позивач ОСОБА_1, 19.02.2014 року подав заяву
і вийшов з Партії регіонів, проте
відносно нього також ставилося питання
про звільнення з роботи. 24.02.2014 року
відбулася позачергова сесія
Берегівської міської ради, яка мала
розглянути питання про розпуск ради та
міський голова запропонував йому та
іншим колишнім членам Партії регіонів
написати заяви про звільнення, щоб
задовільнити вимоги представників
окремих політичних партій. Оскільки
говорилось серед присутніх про те, що
до міста їдуть три автобусами з
бойовиками, які будуть чинити насилля
над тими, хто не звільниться, а також
боячись за своїх близьких, він, позивач,
написав на ім'я Берегівського міського
голови заяву про звільнення його з
роботи за угодою сторін, яка в той же
день була розглянути не сесії
Берегівської міської ради та винесено
відповідне рішення.

Позивач ОСОБА_1 вважав, що його було
звільнено з роботи з чисельними
порушеннями чинного законодавства,
бажання звільнитися він не мав та
написання заяви про звільнення не було
вільним волевиявленням, а здійснено
під грубим психічним насиллям з боку
представників окремих політичних
партій. Під час роботи в Берегівській
міській раді протягом семи місяців на
посаді першого заступника
Берегівського міського голови
будь-яких порушень ним допущено не
було, він працював добросовісно, у
зв'язку з чим просив позов
задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримав та пояснив, що
21.02.2014 року в приміщенні Берегівської
міської ради відбулося громадське
засідання, на якому брали участь члени
окремих політичних партій, депутати
міської ради та мешканці міста. На
даному засіданні виступили члени
люстраційного комітету та окремі
агресивно налаштовані громадяни, які
вимагали від керівників міської ради
написати заяви про звільнення,
оскільки вони є членами Партії
регіонів. Позивач зазначив, що 19.02.2014
року він написав заяву про вихід із
Партії регіонів та 21.02.2014 року на зборах
громадської це було ним озвучено.
Міський голова Бабяк З.А. запропонував
зробити позачергову сесію міської
ради, де обговорити дані та інші
питання у зв'язку з політичною
ситуацією в країні та подіями в
столиці, запевнивши, зокрема і його, що
буде відстоювати своїх заступників.
24.02.2014 року мала відбутися позачергова
сесія і ранком по приїзду на роботу
міський голова запросив його, ОСОБА_1,
заступника міського голови Гладуна В.О.
та секретаря міської ради Кайнов В.В.
до себе в робочий кабінет, де повідомив,
що від них вимагається написання заяви
про звільнення та в разі їх незгоди
можуть приїхати два автобуси з
бойовиками і розгромлять будівлю
міської ради. Він написав заяву про
звільнення 24.02.2014 року під цим тиском та
окремих членів потиличної партії
«Єдиний Центр» і того ж дня був
звільнений з посади, однак на сесії
міської ради участі не брав. Заступника
міського голови Гладун В.О. та секретар
міської ради Кайнов В.В. також написали
заяви про звільнення. Сім місяців тому
міський голова особисто запросив його
на посаду першого заступника міського
голови, до нього жодних претензій під
час роботи не було, він не займався
політикою, а тільки справами міста,
тому написання заяви ним було зроблено
вимушено та із-за страху за безпеку
своїх рідних і себе.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2 в
судовому засіданні пояснив, що за
період роботи ОСОБА_1 протягом семи
місяців на посаді першого заступника
Берегівського міського голови до нього
жодних претензій не було, скарг не
надходило. Написання позивачем заяви
було не вільним волевиявленням. 21.02.2014
року на громадському обговоренні
ситуація була напруженою у зв'язку
подіями, які відбувалися в м. Київ,
агресивно налаштовані люди кричали в
адресу керівництва Берегівської
міської ради образливі слова, вимагали
їх звільнення, оскільки вони були
членами Партії регіонів. Звільнення
позивача з роботи було проведено із
грубими порушеннями трудового
законодавства та Конституції України,
оскільки за членство в політичній
партії звільняти особу не має підстав.
Трудове законодавство, зокрема ст.ст.
21,22,25,36 КЗпП дає вичерпний перелік
підстав для звільнення особи з посади у
зв'язку порушенням трудового
законодавства або ж невиконання особою
функціональних обов'язків, та згідно до
ст. 24 Конституції України громадяни
мають рівні конституційні права і
свободи та є рівними перед законом і не
може мати обмеження за ознаками
політичних та інших переконань.
Представник зазначив, що у зв'язку з
психологічним тиском, який був
здійснений на позивача, який боявся за
свою безпеку та безпеку своєї сім'ї,
вимушений був написати заяву про
звільнення, тому просив скасувати
рішення Берегівської міської ради та
розпорядження міського голови про
звільнення ОСОБА_1 з посади, а також
поновити його на посаді з 24.02.2014 року та
допустити негайне виконання рішення
суду.

Представник відповідача
Берегівського міського голови за
довіреністю Шалапаюк В.Л. в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав та
пояснив, що 24.02.2014 року позивачем
ОСОБА_1 була написана заява про
звільнення за угодою сторін у
відповідності до п. 1 ст. 36 КЗпП України.
У своїй заяві про звільнення позивач не
зазначив жодного факту здійснення на
нього психологічного або ж фізичного
тиску, йому, як представнику міського
голови, також не відомо про факти
насилля або тиску у відношенні до
ОСОБА_1. Позивач ОСОБА_1 після подій, що
сталися 21.02.2014 року та після
позачергової сесії міської ради 24.02.2014
року не звернувся до правоохоронних
органів із відповідною заявою про
погрози або здійснення насильства у
відношенні до себе з боку по сторонніх
осіб. Представник також зазначив, що
вираження невдоволення окремими
громадянами в слух або викрики в адресу
керівництва міської ради із вимогами
про звільнення не були обов'язковими
для виконання ні позивачем, ні сесією
міської ради, заява про звільнення
позивачем була написана добровільно
відповідно до чинного трудового
законодавства, а розпорядження
міського голови було видане вже на
підставі прийнятого рішення сесією
міської ради, та свідчило про
закінчення трудових відносин між
сторонами.

Представник Берегівської міської ради
та Берегівський міський голова Бабяк
З.А. в судове засідання не з'явилися, про
місце та час розгляду справи були
належним чином повідомлені,
Берегівською міською радою був поданий
лист, згідно якого вона заперечує проти
адміністративного позову, оскільки
розглядала власноруч подану заяву
ОСОБА_1 (а.с. 17).

Допитаний в судовому засіданні свідок
Кайнов В.В. показав, що 21.02.2014 року на
зборах громадського обговорення в
адресу членів Партії регіонів, членом
якого був і він, і ОСОБА_1 звучали
погрози. 24.02.2014 року була призначена
позачергова сесія міської ради та
перед сесією міський голова висловив
позицію з приводу того, що перший
заступник ОСОБА_1, заступник Гладун В.О.
та він, секретар міської ради Кайнов
В.В., повинні написати заяви про
звільнення незважаючи на те, що
претензій до їхньої роботи не має.
Враховуючи ту ситуацію, яка склалася в
державі, а також численні погрози та
побоюючись за свою безпеку та безпеку
своєї сім'ї вони написали заяви про
звільнення.

Свідок ОСОБА_8 в суді показав, що він є
членом виконкому Берегівської міської
ради, тому був присутній на
громадському обговоренні 21.02.2014 року в
приміщенні Берегівської міської ради.
Там зібралася група людей, агресивно
налаштовані, які виражалися в адресу
керівництва міської ради образливо та
вимагали їх звільнення із-за їх
членства в Партії регіонів.

Свідок ОСОБА_9 в суді показав, що він був
присутній на громадських зборах 21.02.2014
року, де ОСОБА_1 повідомив, що задля
мирного врегулювання ситуації, яка
склалася в місті, а також у разі, якщо
цього вимагатимуть мешканці міста він
піде з посади.

Заслухавши пояснення позивача, його
представника, представника
відповідача, допитав свідків та
вивчивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

24.02.2014 року ОСОБА_1 написав заяву
Берегівському міському голові, в якій
просив звільнити його з посади першого
заступника міського голови за згодою
сторін (а.с. 10).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України
підставами припинення трудового
договору є угода сторін.

Так, із заяви позивача ОСОБА_1 про
звільнення не вбачається, що на нього
був здійснений психологічний тиск або
ж він написав її під примусом.

Пунктом 1 рішення позачергової (друге
засідання) 30 сесії VІ скликання
Берегівської міської ради від 24.02.2014
року №1638 «Про звільнення першого
заступника ОСОБА_1 та заступника
Берегівського міського голови Гладун
Вячеслава Олександровича» Берегівська
рада вирішила: звільнити ОСОБА_1 з
посади першого заступника міського
голови Берегівської міської ради з 24
лютого 2014 року (а.с. 7).

24.02.2014 року Розпорядженням міського
голови №10-к «Про звільнення ОСОБА_1»,
відповідно до ст. 42 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
КЗпП України ОСОБА_1 першого заступника
міського голови з питань діяльності
виконавчих органів було звільнено днем
24 лютого 2014 року за взаємною угодою
сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України
(а.с. 8).

Пунктом 12 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
передбачено, що міський голова
забезпечує виконання рішень
відповідної ради, її виконавчого
комітету.

Згідно до ч. 8 ст. 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
міський голова в межах своїх
повноважень видає розпорядження.

В судовому засіданні було встановлено,
що конкретно в адресу позивача не
лунали погрози із-за його членства в
Партії регіонів або з інших підстав,
керівна посада позивача, як державного
службовця в органі місцевого
самоврядування дійсно могла
супроводжуватися конфліктами. Так,
політична боротьба та вимоги
політичних опонентів (також із вимогою
про звільнення з роботи) це реальна
політична практика. Із цими викликами
повинен рахуватись любий керівник
органу місцевого самоврядування, чи
посадовець органу державної влади.

При цьому, після подій 21 та 24 лютого 2014
року позивач не звернувся до
правоохоронних органів із заявою про
погрози щодо нього або які-небудь
незаконні дії осіб у відношенні до
нього, та тільки в останній день
місячного строку звернення до суду,
передбаченого ч. 1 ст. 233 КЗпП України
він звернувся до суду із вказаним
позовом. Крім того, в своїй заяві про
звільнення про здійснення на нього
психологічного тиску нічого не
зазначив.

Згідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд вважає, що позивачем та його
представником не доведено в судовому
засіданні та не надано переконливих
доказів, що позивач був незаконно
звільнений та при його звільненні були
порушені вимоги ст.ст. 2-1, 22 КЗпП
України, оскільки звільнення відбулося
за угодою сторін на підставі п. 1 ч. 1 ст.
36 КЗпП України, тобто було досягнуто
взаємне волевиявлення сторін про
припинення трудових відносин.

Посилання позивача на те, що за
пропозицією міського голови ним була
написана заява про звільнення під
психологічним тиском з боку окремих
представників політичних партій
незважаючи на те, що останній до нього
жодних претензій в роботі не мав
спростовується тим, що ні Берегівська
міська рада, ні міський голова Бабяк
З.А. позов не визнають та заперечують
поновлення позивача на роботі.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З огляду на наведені норми КАС України,
суд констатує наступне.

Позивач ОСОБА_1 не навів у своєму позові
доказів на підтвердження того, яким
чином дії Берегівської міської ради та
Берегівського міського голови
порушують його права і свободи,
оскільки міська рада прийняла рішення
про його звільнення в межах своїх
повноважень наданих їй Законом України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», у зв'язку написанням
позивачем заяви про звільнення, а
міський голова, в свою чергу на
підставі прийнятого міською радою
рішення видав відповідне
розпорядження про звільнення. Також не
довів, що на нього чинився реальний
тиск у зв'язку чим він вимушений був
написати заяву про звільнення.

За таких обставин, суд вважає, що позов
ОСОБА_1 до Берегівської міської ради,
Берегівського міського голови про
визнання протиправним та скасування
рішення міської ради і розпорядження
міського голови є безпідставним і в
задоволенні цих вимог слід відмовити.

Отже, на підставі вищенаведеного, суд
приходить до висновку, що підстав для
поновлення ОСОБА_1 на посаді першого
заступника Берегівського міського
голови з питань діяльності виконавчих
органів не має, позаяк останній був
звільнений на законних підставах,
передбачених нормами КЗпП України у
зв'язку написанням ним заяви про
звільнення за угодою сторін, реальних
погроз, які б спонукали його до
необхідності написання вказаної заяви
не було, тому суд не вбачає достатніх
доказів на підтвердження того, що він
був змушений це зробити, у зв'язку чим
він не підлягає поновленню на роботі.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8 ,11, 71, 160, 163 КАС
України, ст. 9 ЦК України, ст. 59 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», ст.ст. 2-1, 22, п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП
України»,

постановив:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Берегівської міської
ради, Берегівського міського голови
про визнання протиправними і
скасування рішення Берегівської
міської ради, розпорядження
Берегівського міського голови про
звільнення з роботи і про поновлення на
роботі - відмовити.

Апеляційну скаргу на постанову суду
може бути подано до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Берегівський районний суд
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції.

Суддя Гал Л. Л.