Справа № 826/3363/14
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2014-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 квітня 2014 року № 826/3363/14
В приміщенні Окружного
адміністративного суду міста Києва за
адресою у м. Києві по вул.
Великій Васильківській, 81-а, Окружний
адміністративний суд міста Києва у
складі головуючого Бояринцевої М.А.,
розглянувши в порядку скороченого
провадження адміністративну справу
до Генеральної прокуратури України
про визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити дії,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про
визнання протиправними дії
Генеральної прокуратури України щодо
ухилення від проведення об'єктивної та
всебічної перевірки заяви ОСОБА_1 від 28
жовтня 2013 року в якій повідомлялось про
вчинення директором департаменту
розвитку торгівлі Міністерства
економічного розвитку і торгівлі
України адміністративного
правопорушення за статтею 212-3 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення; про визнання
протиправними дії Генеральної
прокуратури України щодо надання
ОСОБА_1 необґрунтованої письмової
відповіді від 25 листопада 2013 року №
результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від
28 жовтня 2013 року; про зобов'язання
Генеральну прокуратуру України
розглянути по суті заяву ОСОБА_1 від 28
жовтня 2013 року, провести об'єктивну та
всебічну перевірку викладених в ній
доводів та надати ОСОБА_1
обґрунтовану відповідь.
В обгрунтування заявлених вимог
позивач посилається на Конституцію
України, Кодекс України про
адміністративні правопорушення,
закони України "Про засади запобігання
і протидії корупції", "Про доступ до
публічної інформації", "Про звернення
громадян", "Про прокуратуру" та
зазначає, що Генеральною прокуратурою
України не проведено об'єктивної та
всебічної перевірки заяви ОСОБА_1 від 28
жовтня 2013 року, в якій повідомлялось
про вчинення директором департаменту
розвитку торгівлі Міністерства
економічного розвитку і торгівлі
України адміністративного
правопорушення за статтею 212-3 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення та не надано ОСОБА_1
обґрунтованої письмової відповіді за
результатами розгляду його заяви від 28
Представником відповідача через
канцелярію суду подані заперечення по
суті заявлених позовних вимог, в яких
відповідач посилається на Кодекс
України про адміністративні
правопорушення, закони України "Про
доступ до публічної інформації", "Про
звернення громадян" та зазначає, що
Генеральною прокуратурою України
розглянуто звернення ОСОБА_1 та надано
вмотивовану відповідь на його
звернення у встановлений законом
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступних висновків.
28 жовтня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
Генеральної прокуратури України із
заявою, в якій просив скласти протокол
про адміністративне правопорушення за
вчинення адміністративного
правопорушення директором
департаменту розвитку торгівлі
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України, передбаченого
статтею 212-3 Кодексу України про
адміністративні правопорушення та
направити даний протокол до суду для
подальшого притягнення особи до
адміністративної відповідальності за
вчинене ним правопорушення.
У своїй заяві ОСОБА_1 повідомив
Генеральну прокуратуру України про те,
що він 8 жовтня 2013 року звернувся із
запитом на публічну інформацію до
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України, проте відповідь йому
була надіслана поштою через дев'ять
днів з дня отримання запиту (22 жовтня 2013
року), що є порушенням Закону України
"Про доступ до публічної інформації".
За результатами розгляду звернення
позивача Генеральна прокуратура
України листом від 25 листопада 2013 року
що лист ОСОБА_1 від 8 жовтня 2013 року
містив по суті прохання про надання
роз'яснення, надання інформації, яка
отримана шляхом узагальнення,
аналітичної обробки, а тому його було
розглянуто відповідно до статті 20
Закону України "Про звернення
громадян", в зв'язку з чим протокол про
адміністративне правопорушення,
передбачене статтею 212-3 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення стосовно посадових
осіб департаменту розвитку і торгівлі
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України не складався.
Відповідно до статті 1 Закону України
від 05.11.1991 № 1789-ХІІ "Про прокуратуру" (в
редакції, яка діяла на час виникнення
спірних правовідносин, далі - Закон №
1789-ХІІ) прокурорський нагляд за
додержанням і правильним
застосуванням законів Кабінетом
Міністрів України, міністерствами та
іншими центральними органами
виконавчої влади, органами державного
і господарського управління та
контролю, Радою міністрів Автономної
Республіки Крим, місцевими Радами, їх
виконавчими органами, військовими
частинами, політичними партіями,
громадськими організаціями, масовими
рухами, підприємствами, установами і
організаціями, незалежно від форм
власності, підпорядкованості та
приналежності, посадовими особами та
громадянами здійснюється Генеральним
прокурором України і підпорядкованими
Згідно статті 12 Закону № 1789-ХІІ
прокурор розглядає заяви і скарги про
порушення прав громадян та юридичних
осіб, крім скарг, розгляд яких
віднесено до компетенції суду.
Прокурор здійснює нагляд за
додержанням вимог законодавства щодо
порядку розгляду скарг всіма органами,
підприємствами, установами,
організаціями та посадовими особами.
Закон України від 02.10.1996 № 393/96-ВР
"Про звернення громадян" (із змінами та
доповненнями, далі - Закон № 393/96-ВР)
регулює питання практичної реалізації
громадянами України наданого їм
Конституцією України права вносити в
органи державної влади, об'єднання
громадян відповідно до їх статуту
пропозиції про поліпшення їх
діяльності, викривати недоліки в
роботі, оскаржувати дії посадових осіб,
державних і громадських органів. Закон
забезпечує громадянам України
можливості для участі в управлінні
державними і громадськими справами,
для впливу на поліпшення роботи
органів державної влади і місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, для відстоювання своїх прав
і законних інтересів та відновлення їх
Відповідно до частини першої
статті 1 Закону № 393/96-ВР громадяни
України мають право звернутися до
органів державної влади, місцевого
самоврядування, об'єднань громадян,
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, засобів
масової інформації, посадових осіб
відповідно до їх функціональних
обов'язків із зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.
Згідно статті 15 Закону № 393/96-ВР
органи державної влади, місцевого
самоврядування та їх посадові особи,
керівники та посадові особи
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, об'єднань
громадян, до повноважень яких належить
розгляд заяв (клопотань), зобов'язані
об'єктивно і вчасно розглядати їх,
перевіряти викладені в них факти,
приймати рішення відповідно до чинного
законодавства і забезпечувати їх
виконання, повідомляти громадян про
наслідки розгляду заяв (клопотань).
Звернення розглядаються і
вирішуються у термін не більше одного
місяця від дня їх надходження, а ті, які
не потребують додаткового вивчення, -
невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти
днів від дня їх отримання. Якщо в
місячний термін вирішити порушені у
зверненні питання неможливо, керівник
відповідного органу, підприємства,
установи, організації або його
заступник встановлюють необхідний
термін для його розгляду, про що
повідомляється особі, яка подала
звернення. При цьому загальний термін
вирішення питань, порушених у
зверненні, не може перевищувати сорока
п'яти днів (частина перша статті 20
Закону № 393/96-ВР).
З урахуванням наведених норм права та з
огляду на встановлені у суді обставини,
суд приходить до висновку, що
Генеральною прокуратурою України
розглянута заява позивача від 28 жовтня
2013 року в межах своїх повноважень та
надана відповідь з дотриманням строку,
встановленого статтею 20 Закону України
"Про звернення громадян".
Відносно доводів позивача щодо
необґрунтованості відповіді
Генеральної прокуратури України від 25
зазначає про наступне.
Як встановлено під час розгляду
справи, позивач звернувся до
Генеральної прокуратури України із
заявою від 28 жовтня 2013 року щодо
порушення директором департаменту
розвитку торгівлі Міністерства
економічного розвитку і торгівлі
України строку розгляду запиту ОСОБА_1
на інформацію від 8 жовтня 2013 року,
передбаченого Законом України "Про
доступ до публічної інформації".
За результатами розгляду заяви
позивача, Генеральна прокуратура
України листом від 25 листопада 2013 року
відсутність підстав для складання
протоколу про адміністративне
правопорушення щодо директора
департаменту розвитку торгівлі
Міністерства економічного розвитку і
У відповіді також вказано про те, що
лист ОСОБА_1 від 8 жовтня 2013 року містив
по суті прохання про надання
роз'яснення, надання інформації, яка
отримана шляхом узагальнення,
аналітичної обробки, а тому його було
розглянуто відповідно до статті 20
Закону України "Про звернення
Як вбачається з матеріалів справи, 8
жовтня 2013 року позивач звернувся до
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України із запитом на
інформацію, в якому просив відповідно
до Закону України "Про доступ до
публічної інформації" надати
інформацію щодо адміністративної
відповідальності суб'єктів
господарювання за відсутності
можливості споживачів розраховуватись
банківською платіжною карткою.
За результатами розгляду запиту
позивача директор департаменту
розвитку торгівлі Міністерства
економічного розвитку і торгівлі
України надав відповідь ОСОБА_1 листом
Закон України "Про доступ до публічної
інформації" визначає порядок
здійснення та забезпечення права
кожного на доступ до інформації, що
знаходиться у володінні суб'єктів
владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом, та інформації,
що становить суспільний інтерес.
Відповідно до статті 1 Закону України
від 13.01.2011 № 2939-ІV "Про доступ до
публічної інформації" (із змінами та
доповненнями, далі - Закон № 2939-ІV)
публічна інформація - це відображена та
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація, що була
отримана або створена в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом.
Згідно частини першої статті 19 Закону
№ 2939-ІV запит на інформацію - це
прохання особи до розпорядника
інформації надати публічну інформацію,
що знаходиться у його володінні.
Разом з тим суд звертає увагу, що
виконання запиту на інформацію не
потребує узагальнення, аналітичної
обробки даних, не вимагає створення у
відповідь на запит нової інформації
або створення її в інший спосіб. В
частині першій статті 5 Закону № 2939-ІV
зазначено, що доступ до публічної
інформації забезпечується шляхом
систематичного та оперативного її
оприлюднення в офіційних друкованих
виданнях, на офіційних веб-сайтах в
мережі Інтернет, на інформаційних
стендах та будь-яким іншим способом.
При цьому, позивач звернувся до
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України з проханням надати
юридичну консультацію, а тому суд
приймає до уваги доводи відповідача
відносно того, що запит ОСОБА_1 від 8
жовтня 2013 року не є запитом на
отримання публічної інформації в
розумінні Закону України "Про доступ до
публічної інформації".
При цьому, обставини щодо розгляду
Міністерством економічного розвитку і
торгівлі України запиту позивача на
інформацію та надання ОСОБА_1 відповіді
по суті поставлених у запиті
запитаннях в порядку Закону України
"Про звернення громадян" не порушують
прав та охоронюваних законом інтересів
З урахуванням наведеного та
враховуючи, що Генеральною
прокуратурою України в межах своїх
повноважень розглянуто заяву позивача
від 28 жовтня 2013 року та надана
відповідь за результатами її розгляду,
суд приходить до висновку про
необґрунтованість доводів позивача
щодо не проведення відповідачем
об'єктивної та всебічної перевірки
заяви ОСОБА_1 від 28 жовтня 2013 року та не
надання ОСОБА_1 обґрунтованої
письмової відповіді за результатами
розгляду його заяви.
За таких обставин, суд приходить
до висновку про необґрунтованість
позовних вимог, тому позов визнається
таким, що задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 98, 160-163, 1832, 254, 256
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Генеральної прокуратури України про
визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити дії відмовити
Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленим статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції протягом
десяти днів за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Відповідно до пунктів 9, 10 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова, прийнята у скороченому
провадженні, крім випадків її
оскарження в апеляційному порядку, є
остаточною. У разі оскарження в
апеляційному порядку постанови,
прийнятої у скороченому провадженні,
ухвала суду апеляційної інстанції по
такій справі є остаточною і оскарженню
не підлягає.

Суддя
М.А. Бояринцева