Справа № 826/3394/14
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 квітня 2014 року 10:11
№ 826/3394/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді:
Кобилянського К.М., суддів: Клочкової
Н.В., Саніна Б.В., розглянувши в
письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Славянка»до
Державної служби інтелектуальної
власності Українитреті особи без
самостійних вимог на предмет спору
Публічне акціонерне товариство
«Вімм-Білль-Данн Україна» ОСОБА_1про
визнання протиправним та скасування
рішення, зобов'язання вчинити
дії,ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Славянка» (далі -
позивач, ТОВ «Славянка» звернулось до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з позовною заявою до
Державної служби інтелектуальної
власності України (далі - відповідач),
треті особи без самостійних вимог на
предмет спору Публічне акціонерне
товариство «Вімм-Білль-Данн Україна»
(далі - третя особа-1), ОСОБА_1 (далі -
третя особа-2), у якій просить: визнати
протиправним та скасувати рішення
відповідача від 04.12.2013, прийняте за
результатами розгляду заявки № m 2012 11641
від 10.07.2012; зобов'язати відповідача
відновити діловодство та повторно
розглянути питання про реєстрацію
знака за заявкою № m 2012 11641 від 10.07.2012.

В обґрунтування позовних вимог
представник позивача зазначив, що на
його думку, під час розгляду заявки ТОВ
«Славянка» на реєстрацію словесного
знака «СЛАВЯНКА» кваліфікаційна
експертиза проведена з порушенням
вимог законодавства, що призвело до
прийняття відповідачем протиправного
рішення про відмову у реєстрації знака.
Посилався на візуальну нетотожність та
звукову (фонетичну) різницю між знаком
«ІНФОРМАЦІЯ_1» та раніше
зареєстрованими знаками «СЛОВ'ЯНОЧКА»
і «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Відповідач позовні вимоги не визнав та
просив суд відмовити у їх задоволенні.
Зазначив, що відмова у реєстрації
словесного знака «ІНФОРМАЦІЯ_1» є
обґрунтованою та має законні підстави,
оскільки під час проведення експертизи
заявки позивача № m 2012 11641 було
встановлено фонетичну та семантичну
схожість словесних елементів
«ІНФОРМАЦІЯ_1» «ІНФОРМАЦІЯ_1»
«СЛОВ'ЯНОЧКА». Дана обставина є
підставою для відмови у реєстрації
знака у відповідності до положень
Закону України «Про охорону прав на
знаки для товарів і послуг».

Третя особа-1 проти задоволення
позовних вимог заперечив. Посилався на
те, що словесний знак для товарів і
послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1», який просить
зареєструвати позивач схожий на знак
для товарів та послуг «СЛОВ'ЯНОЧКА»,
зареєстрований на ім'я ПАТ
«Вімм-Білль-Данн Україна». На думку
третьої особи-1 порушень при проведенні
кваліфікаційної експертизи заявки
позивача не було, а доводи позивача про
візуальну нетотожність та значну
звукову (фонетичну) різницю між
зазначеними знаками є
необґрунтованими.

ОСОБА_1 у судові засідання не з'явився,
явку свого представника не забезпечив,
про дату, час та місце судового
засідання повідомлений належним чином.
Позиції стосовно заявленого позову
третя особа-2 суду не повідомила.

Згідно з частиною 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Суд, встановивши відсутність потреби
заслухати свідка чи експерта,
керуючись частиною 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, ухвалив розглядати справу у
порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами
документи та матеріали, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
та вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва
встановив наступне.

10.07.2012 ТОВ «Славянка» подало до
Державного підприємства «Український
інститут промислової власності»
Державного департаменту
інтелектуальної власності
Міністерства освіти і науки України
заявку № m 2012 11641 про реєстрацію
словесного знака для товарів і послуг
«ІНФОРМАЦІЯ_1» щодо товарів 29, 31 класів
Міжнародної класифікації товарів і
послуг для реєстрації знаків.

За результатами кваліфікаційної
експертизи заявки позивача від 10.07.2012 №
m 2012 11641 ДП «Український інститут
промислової власності» склало
висновок від 04.12.2013 №53266 про
невідповідність позначення умовам
надання правової охорони за
результатами кваліфікаційної
експертизи.

Вказаний висновок від 04.12.2013 №53266
затверджено Державною службою
інтелектуальної власності України
04.12.2013, що надало йому статусу рішення
про відмову в реєстрації знака.

Вважаючи протиправним рішення від
04.12.2013 №53266 про відмову у реєстрації
словесного знака «ІНФОРМАЦІЯ_1»,
позивач оскаржив його до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
надані сторонами докази та пояснення,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, Окружний
адміністративний суд міста Києва
вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 Положення про Державну службу
інтелектуальної власності України,
затвердженого Указом Президента
України від 08.04.2011 №436/2011(в редакції,
чинній на момент прийняття
оскаржуваного рішення) (далі -
Положення №436/2011) визначено, що
Державна служба інтелектуальної
власності України (далі - Державна
служба) є центральним органом
виконавчої влади, діяльність якого
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра освіти і науки України,
входить до системи органів виконавчої
влади і забезпечує реалізацію
державної політики у сфері
інтелектуальної власності.

Відносини, що виникають у зв'язку з
набуттям і здійсненням права власності
на знаки для товарів і послуг (далі -
знак) в Україні регулює Закон України
«Про охорону прав на знаки для товарів
і послуг».

Відповідно до пункту 1 статті 2 Закону
України «Про охорону прав на знаки для
товарів і послуг» установа
(центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
інтелектуальної власності) забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
охорони прав на знаки для товарів і
послуг, для чого, зокрема організовує
приймання заявок, проведення їх
експертизи, приймає рішення щодо них;
видає свідоцтва на знаки для товарів і
послуг, забезпечує їх державну
реєстрацію.

Пункт 4 Положення №436/2011, передбачає, що
Державна служба відповідно до
покладених на неї завдань, у тому числі
організовує в установленому порядку
експертизу об'єктів права
інтелектуальної власності, видає
патенти/свідоцтва на об'єкти права
інтелектуальної власності; здійснює
державну реєстрацію та ведення обліку
об'єктів права інтелектуальної
власності, проводить реєстрацію
договорів про передачу прав на об'єкти
права інтелектуальної власності, що
охороняються на території України,
ліцензійних договорів; визначає
уповноважені заклади експертизи та
доручає їм проведення експертизи
заявок.

Згідно з пунктом 1 статті 10 Закону
України «Про охорону прав на знаки для
товарів і послуг» експертиза заявки
має статус науково-технічної
експертизи, складається з формальної
експертизи та кваліфікаційної
експертизи (експертизи по суті) і
проводиться закладом експертизи
відповідно до цього Закону та правил,
встановлених на його основі
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сфері інтелектуальної
власності.

Кінцеві результати експертизи заявки,
що не вважається відкликаною або не
відкликана, відображаються в
обґрунтованому висновку експертизи за
заявкою, що набирає чинності після
затвердження його Установою. На
підставі такого висновку Установа
приймає рішення про реєстрацію знака
для всіх зазначених у заявці товарів і
послуг або про відмову в реєстрації
знака для всіх зазначених у заявці
товарів і послуг, або про реєстрацію
знака щодо частини зазначених у заявці
товарів і послуг та відмову в
реєстрації знака для іншої частини
зазначених у заявці товарів і послуг.
Рішення Установи надсилається
заявнику. (пункт 3 статті 10 Закону
України «Про охорону прав на знаки для
товарів і послуг»).

З правового аналізу наведених правових
вбачається, що у процедурі реєстрації
знака для товарів і послуг Державна
служба інтелектуальної власності
України виконує виключно технічні
функції по затвердженню висновків
експертизи, а характер прийнятого
рішення (про реєстрацію знака для
товарів і послуг або про відмову в
реєстрації знака) залежить від
результатів експертизи, проведеної
закладом експертизи. Закон України
«Про охорону прав на знаки для товарів
і послуг» не передбачає можливості для
відповідача приймати рішення щодо
реєстрації знака для товарів і послуг
на власний розсуд без врахування
результатів експертизи.

Таким чином, Державна служба
інтелектуальної власності України на
підставі висновку експертизи
зобов'язана прийняти одне із рішень
щодо реєстрації знака для товарів і
послуг, передбачених Законом України
«Про охорону прав на знаки для товарів
і послуг».

Матеріали справи свідчать про те, що за
результатами кваліфікаційної
експертизи заявки ТОВ «Славянка» № m 2012
11641 від 10.07.2012 ДП «Український інститут
промислової власності» складено
висновок від 04.12.2013 №53266 про
невідповідність позначення умовам
надання правової охорони за
результатами кваліфікаційної
експертизи щодо всіх, зазначених у
заявці товарів і послуг.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
Державна служба інтелектуальної
власності України на підставі висновку
про невідповідність позначення умовам
надання правової охорони за
результатами кваліфікаційної
експертизи за заявкою позивача від
04.12.2013 №53266 могла прийняти одне з
можливих рішень - про відмову в
реєстрації знака для зазначених у
заявці товарів і послуг.

Доказів, які б свідчили про порушення
відповідачем процедури прийняття
рішення про відмову в реєстрації знака
для товарів і послуг за заявкою від
04.12.2013 №53266 позивач суду не надав.

Зі змісту висновку від 04.12.2013 №53266
вбачається, що за результатами
кваліфікаційної експертизи,
проведеної згідно статті 10 Закону
України «Про охорону прав на знаки для
товарів і послуг», встановлено, що
заявлене позивачем позначення
«ІНФОРМАЦІЯ_1» не відповідає умовам
правової охорони, відповідно до пункту
1 статті 5 та статті 6 Закону України
«Про охорону прав на знаки для товарів
і послуг», з наступних підстав:

- для всіх товарів 29 класу, що
зазначені у наведеному в матеріалах
заявки переліку, схоже настільки, що
його можна сплутати з комбінованими
знаками «СЛОВ'ЯНОЧКА» та «СЛОВ'ЯНОЧКА»,
раніше зареєстрованими в Україні на
ім'я Публічного акціонерного
товариства «ВІММ-БІЛЛЬ-ДАНН Україна», UA
(свідоцтво № 36128 від 15.12.2003, заявка
№ від 25.04.2001) та (свідоцтво № 36127
від 15.12.2003, заявка № від 25.04.2001),
щодо споріднених товарів;

- для всіх товарів 31 класу, що
зазначені у наведеному в матеріалах
заявки переліку, схоже настільки, що
його можна сплутати з словесним знаком
«ІНФОРМАЦІЯ_1», раніше зареєстрованим в
Україні на ім'я ОСОБА_1, UA (свідоцтво
НОМЕР_1 від 15.01.2003, заявка № від
21.04.2000), щодо споріднених товарів.

За визначенням статті 1 Закону України
«Про охорону прав на знаки для товарів
і послуг» знак - це позначення, за яким
товари і послуги одних осіб
відрізняються від товарів і послуг
інших осіб.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону
України «Про охорону прав на знаки для
товарів і послуг» правова охорона
надається знаку, який не суперечить
публічному порядку, принципам
гуманності і моралі та на який не
поширюються підстави для відмови в
наданні правової охорони, встановлені
цим Законом.

Частиною 3 статті 6 Закону України «Про
охорону прав на знаки для товарів і
послуг» встановлено, що не можуть бути
зареєстровані як знаки позначення, які
є тотожними або схожими настільки, що
їх можна сплутати з:

- знаками, раніше зареєстрованими чи
заявленими на реєстрацію в Україні на
ім'я іншої особи для таких самих або
споріднених з ними товарів і послуг;

- знаками інших осіб, якщо ці знаки
охороняються без реєстрації на
підставі міжнародних договорів,
учасником яких є Україна, зокрема
знаками, визнаними добре відомими
відповідно до статті 6 bis Паризької
конвенції про охорону промислової
власності;

- фірмовими найменуваннями, що відомі в
Україні і належать іншим особам, які
одержали право на них до дати подання
до Установи заявки щодо таких же або
споріднених з ними товарів і послуг.

Суд зазначає, що основною функцією
знака для товарів і послуг є вирізнення
та індивідуалізація товарів і послуг
одного виробника від товарів і послуг
інших виробників, а для виконання цієї
функції заявлене позначення має
відповідати умовам надання правової
охорони. У свою чергу правова охорона
надається знаку, який не суперечить
публічному порядку, принципам
гуманності і моралі та на який не
поширюються підстави для відмови в
наданні правової охорони, встановлені
Законом, зокрема знак не повинен бути
тотожним або схожим зі знаками, що
належать іншим особам, які одержали
право на них до дати подання до
Установи заявки щодо таких же або
споріднених з ними товарів і послуг.

Згідно з підпунктом 4.3.2.4 Правил
складання, подання та розгляду заявки
на видачу свідоцтва України на знак для
товарів і послуг, затверджених наказом
Державного патентного відомства
України від 28.07.1995 №116 (далі - Правила
№116) позначення вважається тотожним з
іншим позначенням, якщо воно
збігається з ним у всіх елементах.
Позначення вважається схожим
настільки, що його можна сплутати з
іншим позначенням, якщо воно
асоціюється з ним в цілому, незважаючи
на окрему різницю елементів.

При перевірці позначень на схожість
необхідно: провести пошук схожих
позначень; визначити ступінь схожості
заявленого позначення та виявлених при
проведенні пошуку позначень; визначити
однорідність товарів і/або послуг, для
яких заявлено знак, в порівнянні з
товарами і/або послугами, для яких
зареєстровані або заявлені схожі
знаки, виявлені під час пошуку.

Відповідач посилався на те, що для
визначення схожості позначень, які
порівнюються, вони мають розглядатися
в цілому. При цьому, розходження в
деталях не відіграє визначальної ролі,
оскільки споживач, як правило, не має
можливості порівняти два знаки, а
керується загальними враженнями про
знак, побачений раніше.

Згідно з підпунктом 4.3.2.6 Правил №116
словесні позначення, заявлені як знаки,
порівнюються з словесними та
комбінованими позначеннями, до
композиції яких входять словесні
елементи.

При встановленні схожості словесних
позначень враховується звукова
(фонетична), графічна (візуальна) та
смислова (семантична) схожість.

Суд дійшов висновку про
обґрунтованість доводів відповідача
про те, що при співставленні
порівнювальних позначень фонетична та
семантична схожість словесних
елементів «СЛОВ'ЯНОЧКА» «ІНФОРМАЦІЯ_1»
«ІНФОРМАЦІЯ_1» посилює загальну
схожість порівнюваних позначень у
цілому. Різниця у їх графічному
виконанні не має вирішального впливу
при визначенні їх схожості, оскільки
фонетична схожість, в даному випадку,
посилюється тотожністю звучання
початкової та кінцевої частин
порівнюваних позначень, надаючи
схожість порівнюваним позначенням.

Крім того, як вбачається з заяви
позивача про реєстрацію знака для
товарів і послуг в Україні від 10.07.2012,
словесний знак «ІНФОРМАЦІЯ_1», за
реєстрацію якого звернувся позивач,
українською мовою перекладається як
«ІНФОРМАЦІЯ_1», яке повністю співпадає
зі знаком «ІНФОРМАЦІЯ_1»,
зареєстрованим за ОСОБА_1

Доводи позивача про візуальну
нетотожність позначень «СЛОВ'ЯНОЧКА»
«ІНФОРМАЦІЯ_1» «ІНФОРМАЦІЯ_1», а також
звукову (фонетичну) відмінність суд
відхиляє, оскільки, незважаючи на деякі
відмінності, порівнювані позначення
асоціюються один з одним, що дозволяє
зробити висновок про їхню схожість
настільки, що споживач може сплутати
позначення «ІНФОРМАЦІЯ_1» з раніше
зареєстрованими в Україні
позначеннями «СЛОВ'ЯНОЧКА»
(зареєстроване за ПАТ «Вімм-Білль-Данн
Україна») та «ІНФОРМАЦІЯ_1» (ОСОБА_1)

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про правомірність та
обґрунтованість рішення відповідача
про невідповідність позначення
«ІНФОРМАЦІЯ_1» умовам надання правової
охорони.

Доказів, які б свідчили про допущення
порушень законодавства під час
проведення експертизи заявки № m2012 11641
суду не надано.

З матеріалів справи вбачається, що
висновок ДП «Український інститут
промислової власності» від 04.12.2013 №53266
про невідповідність позначення умовам
надання правової охорони за
результатами кваліфікаційної
експертизи складений з дотриманням
вимог законодавства, на підставі, в
межах та у спосіб, що передбачені
Законом та вказаними вище Правилами.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
визнання протиправним та скасування
рішення відповідача від 04.12.2013,
прийнятого за результатами розгляду
заявки № m 2012 11641 від 10.07.2012 та
необґрунтованість позовних вимог в цій
частині.

З огляду на те, що судом встановлена
правомірність оскаржуваного рішення
відповідача від 04.12.2013, підстави для
зобов'язання відповідача відновити
діловодство та повторно розглянути
питання про реєстрацію знака за
заявкою № m 2012 11641 від 10.07.2012 відсутні та
позовні вимоги в цій частині також
задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

У відповідності до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладені обставини,
виходячи з системного аналізу положень
законодавства України та наданих
сторонами доказів, суд дійшов висновку
про необґрунтованість позовних вимог
та відсутність підстав для їх
задоволення у повному обсязі.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 69-71,
160-163, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю «Славянка»
відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції протягом
десяти днів за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя
К.М.
Кобилянський

Судді
Н.В. Клочкова

Б.В. Санін