Справа № 2а-4861/11/1370
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2014 року
м. Київ К/800/50221/13

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючої: суддів: Блажівської Н.Є.,
Сіроша М.В., Усенко Є.А.,розглянувши у
попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 7 вересня 2011
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 17 вересня 2013 року

у справі № 2а-4861/11/1370

за позовом Державної
податкової інспекції у Стрийському
районі Львівської

області

до ОСОБА_4

про стягнення податку
з власників транспортних засобів, -

В С Т А Н О В И В

Державна податкова інспекція у
Стрийському районі Львівської області
(надалі також - позивач, ДПІ) звернулась
до суду із адміністративним позовом до
ОСОБА_4 про стягнення податку з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів в
сумі 21480 грн.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 7 вересня 2011
року позов задоволено в повному обсязі.
Стягнуто з ОСОБА_4 до державного
бюджету 21 480 грн. податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 17 вересня
2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_4
залишено без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного окружного суду від 7
вересня 2011 - без змін.

ОСОБА_4 в касаційній скарзі, вказуючи на
допущені судами першої та апеляційної
інстанцій порушення вимог
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
спору, просить скасувати постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 7 вересня 2011
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 17 вересня 2013 року, а справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів звертає увагу на
наступне.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, які не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, відповідач 26 лютого 2010 року
здійснив першу реєстрацію
транспортного засобу автомобіля
Мерседес Віто 2001 р.в., об'ємом двигуна 2148
куб. см., номерний знак НОМЕР_1, номер
кузова НОМЕР_2, однак, податку з
власників транспортного засобу не
сплатив, що підтверджується
відсутністю квитанції про сплату
такого податку та відсутність
надходження коштів до відповідного
бюджету.

Згідно розрахунку суми податку з
власників транспортних засобів під час
здійснення першої реєстрації
транспортних засобів в Україні, сума
податку, що підлягає сплаті
відповідачем, становить 21480,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанцій виходили із того,
що сума податку з власників
транспортних засобів, яка мала б бути
сплачена відповідачем під час першої
реєстрації до бюджету, на єдиний
казначейський рахунок державного
бюджету не зарахована, а тому
відповідач не виконав обов'язку із
сплати податку.

Так, відповідно до статті 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

За змістом статті 1 Закону України від 11
грудня 1991 року № 1963-ХІІ «Про податок з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів»
(надалі також -Закон № 1963-ХІІ, чинний на
час виникнення спірних правовідносин)
платниками цього податку є, в тому
числі, громадяни України, які
здійснюють першу реєстрацію в Україні,
реєстрацію, перереєстрацію
транспортних засобів, які відповідно
до статті 2 цього Закону є об'єктами
оподаткування, зокрема: автомобілі,
призначені для перевезення не менше 10
осіб, включаючи водія, - код 8702;
автомобілі легкові - код 8703; автомобілі
вантажні - код 8704.

Статтею 5 Закону № 1963-ХІІ передбачено,
що податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів сплачується фізичними
особами перед проведенням першої
реєстрації в Україні.

Перша реєстрація в Україні, згідно зі
статтею 3 Закону № 1963-ХІІ, - це
реєстрація транспортного засобу в
Україні, яка здійснюється
уповноваженими державними органами
України вперше щодо цього
транспортного засобу.

Виходячи із встановленої статтею 6
Закону № 1963-ХІІ ставки податку (1000 грн.
за 100 куб.см.) та об'єму двигуна (2148
куб.см.), за транспортний засіб позивача
належить до сплати податок з власників
транспортних засобів в сумі 21480,00 грн.

Відсутність надходження від
відповідача вказаної суми податку на
відповідний рахунок ГУДКУ у
Личаківському районі м. Львова
підтверджується довідкою ДПІ в
Стрийському районі Львівської області
за № 3123/14/17-1 від 16 лютого 2011 року.

У матеріалах, які були підставою для
реєстрації вищевказаного
транспортного засобу, квитанція про
сплату позивачем податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин та механізмів
відсутня.

Оскільки сума податку з власників
транспортних засобів при першій
реєстрації позивачем автомобіля на
рахунок державного бюджету не
надійшла, позивач не надав доказів
сплати такого податку, суди попередніх
інстанцій дійшли вірного висновку про
задоволення позову.

Доводи касаційної скарги висновків
судів першої та апеляційної інстанцій
не спростовують і не дають підстав для
висновку, що судами при розгляді справи
неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права. Таким
чином, ухвалені по справі рішення є
законними і обґрунтованими, а
зазначена в касаційні скарзі позиція
відповідача не знаходить свого
підтвердження за матеріалами справи та
не ґрунтується на положеннях чинного
законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

За таких обставин, суд, перевіривши у
межах касаційної скарги правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
приходить до висновку, що касаційну
скаргу необхідно відхилити, а рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
слід залишити без змін.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

У Х В А Л И В

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 7 вересня 2011
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 17 вересня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, що беруть участь у справі та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у порядку та в
строки, встановлені статтями 236 - 238, 2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуюча:
Н. Є. Блажівська

Судді:
М.В. Сірош

Є.А. Усенко