Справа № 826/14682/13-а
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Кузьменко
Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

17 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Бистрик Г.М., Карпушової О.В.,

при секретарі - Ніколаєнко М.Г.,

за участю представника позивача -
ОСОБА_2, представника відповідача та
третьої особи - Запорожець Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_4 на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 23
жовтня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до державної служби
інтелектуальної власності України,
третя особа - державне підприємство
"Український інститут промислової
власності" про визнання протиправним
та нечинним рішення, зобов'язання
вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_4 звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
адміністративним позовом до державної
служби інтелектуальної власності
України про визнання протиправним та
нечинним рішення, затверджене 10 квітня
2013 року №10371/3 про відмову в наданні
правової охорони позначенню за заявкою
від 27 квітня 2012 року №m201207442;
зобов'язання відновити діловодство за
заявкою від 27 квітня 2012 року №m 2012 07442;
зобов'язання переглянути питання про
реєстрацію позначення за заявкою від 27
квітня 2012 року №m 2012 07442 відносно
всього переліку заявлених на
реєстрацію товарів та послуг;
зобов'язання видати свідоцтво України
на знак для товарів і послуг за заявкою
27 квітня 2012 року №m201207442.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 23
жовтня 2013 року у задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним
рішенням суду першої інстанції,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просив його скасувати та прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі. Свої вимоги
апелянт аргументує тим, що постанова
суду першої інстанції є незаконною та
необґрунтованою, оскільки судом першої
інстанції не повно встановлено
обставини, що мають значення для
справи, неправильно досліджено та
оцінено докази по справі, висновки суду
не відповідають дійсним обставинам
справи, при прийнятті оскаржуваного
рішення судом було порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення учасників процесу, які
прибули в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, 27
квітня 2012 року ОСОБА_4 подав до ДП
"Український інститут промислової
власності" заяву про реєстрацію знака
для товарів і послуг в Україні за
№m201207442, в якій просив зареєструвати на
ім'я заявника зазначене в заявці
позначення як знак для товарів і послуг
- червоний колір, відносно класу 35
Міжнародної класифікації товарів і
послуг для реєстрації знаків та
перелік товарів і послуг: розміщування
в одному місці, на користь іншим особам,
асортименту товарів 3, 5, 9, 10, 11, 16 класів,
або інформації щодо цих товарів, яке
дає змогу покупцям зручно оглядати і
купувати ці товари в аптеках.

За результатами кваліфікаційної
експертизи вказаної заявки ОСОБА_4 ДП
"Український інститут промислової
власності" склало висновок від 10
квітня 2013 року №10371/3 про
невідповідність позначення умовам
надання правової охорони за
результатами кваліфікаційної
експертизи, у зв'язку з тим, що заявлене
позначення не відповідає умовам
надання правової охорони згідно пункту
2 статті 6 Закону України "Про охорону
прав на знаки для товарів і послуг",
оскільки не має розрізняльної
здатності та не набуло такої внаслідок
його використання заявником, та є
позначенням, що не має характерного
графічного виконання та обмеження у
просторі.

Вказаний висновок від 10 квітня 2013 року
№10371/3 затверджено Державною службою
інтелектуальної власності України, що
надало йому статусу рішення про
відмову в реєстрації знака.

Позивач не погоджуючись з вказаним
рішення про відмову в реєстрації знака
та вважаючи його протиправним
звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції прийшов до
висновку про їх необґрунтованість.

Колегія суддів погоджується з
вказаними висновками суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про
охорону прав на знаки для товарів і
послуг" знак - це позначення, за яким
товари і послуги одних осіб
відрізняються від товарів і послуг
інших осіб.

Відповідно до пункту 1 статті 5 Закону
України "Про охорону прав на знаки для
товарів і послуг" правова охорона
надається знаку, який не суперечить
публічному порядку, принципам
гуманності і моралі та на який не
поширюються підстави для відмови в
наданні правової охорони, встановлені
цим Законом.

Пункт 2 статті 5 Закону України "Про
охорону прав на знаки для товарів і
послуг" передбачає, що об'єктом знака
може бути будь-яке позначення або
будь-яка комбінація позначень. Такими
позначеннями можуть бути, зокрема,
слова, у тому числі власні імена,
літери, цифри, зображувальні елементи,
кольори та комбінації кольорів, а також
будь-яка комбінація таких позначень.

Відповідно до п.п. 4.3.1.4, 4.3.1.5 п. 4.3 розділу
4 Правил складання, подання та розгляду
заявки на видачу свідоцтва України на
знак для товарів і послуг, затверджених
наказом Держпатенту України від 28
липня 1995 р. N 116, до позначень, що не мають
розрізняльної здатності, відносяться:
позначення, які складаються лише з
однієї літери, цифри, лінії, простої
геометричної фігури, що не мають
характерного графічного виконання;
реалістичні зображення товарів, якщо
вони заявляються на реєстрацію як знак
для позначення цих товарів; тривимірні
об'єкти, форма яких обумовлена виключно
функціональним призначенням, якщо
такий об'єкт заявляється як знак;
загальновживані скорочення;
позначення, які тривалий час
використовувались в Україні кількома
виробниками як знаки для товарів, що
мають спільну якість або інші
характеристики, і втратили
розрізняльну здатність як
індивідуальні знаки відносно таких
товарів; до позначень, що є
загальновживаними для товарів певного
виду, відносить позначення, які
використовуються для певних товарів і
які, внаслідок їх тривалого
використання для одного й того ж товару
або товару такого ж виду різними
виробниками, стали видовими або
родовими поняттями.

Відповідно до пункту 1 статті 2
Закону України "Про охорону прав на
знаки для товарів і послуг" установа
(центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
інтелектуальної власності) забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
охорони прав на знаки для товарів і
послуг, для чого, зокрема організовує
приймання заявок, проведення їх
експертизи, приймає рішення щодо них;
видає свідоцтва на знаки для товарів і
послуг, забезпечує їх державну
реєстрацію.

Згідно із частиною першою,
третьою та п'ятнадцятою ст. 10 вказаного
Закону експертиза заявки має статус
науково-технічної експертизи,
складається з формальної експертизи та
кваліфікаційної експертизи
(експертизи по суті) і проводиться
закладом експертизи відповідно до
Закону та правил, встановлених на його
основі Установою. Кінцеві результати
експертизи заявки, що не вважається
відкликаною або не відкликана,
відображаються в обґрунтованому
висновку експертизи за заявкою, що
набирає чинності після затвердження
його Установою. На підставі такого
висновку Державний департамент
інтелектуальної власності приймає
рішення про реєстрацію знака для всіх
зазначених у заявці товарів і послуг
або про відмову в реєстрації знака для
всіх зазначених у заявці товарів і
послуг, або про реєстрацію знака щодо
частини зазначених у заявці товарів і
послуг та відмову в реєстрації знака
для іншої частини зазначених у заявці
товарів і послуг; рішення Державного
департаменту інтелектуальної
власності надсилається заявнику
Частиною 9 статті 10 Закону передбачено,
що під час проведення формальної
експертизи: встановлюється дата
подання заявки на підставі статті 8
цього Закону; заявка перевіряється на
відповідність формальним вимогам
статті 7 цього Закону та правилам,
встановленим на його основі Установою;
документ про сплату збору за подання
заявки перевіряється на відповідність
встановленим вимогам; під час
кваліфікаційної експертизи
перевіряється відповідність
заявленого позначення умовам надання
правової охорони, визначеним цим
Законом. При цьому використовуються
інформаційна база закладу експертизи,
в тому числі матеріали заявки, а також
довідково-пошуковий апарат та
відповідні офіційні видання.

Як вбачається з матеріалів
справи, за результатами
кваліфікаційної експертизи заявки
позивача від 27 квітня 2012 року №m201207442
ДП "Український інститут промислової
власності" складено висновок від 10
квітня 2013 року №10371/3 про
невідповідність позначення умовам
надання правової охорони за
результатами кваліфікаційної
експертизи щодо всіх, зазначених у
заявці товарів і послуг.

Так, позивачу відмовлено у
реєстрації заявленого позначення -
червоного кольору, оскільки воно не
відповідає умовам надання правової
охорони, а саме: не має розрізняльної
здатності та не набуло такої внаслідок
його використання заявником, та є
позначенням, що не має характерного
графічного виконання та обмеження у
просторі.

Згідно з пунктом 2 статті 6 Закону
України "Про охорону прав на знаки для
товарів і послуг" визначено, що згідно з
цим Законом не можуть одержати правову
охорону також позначення, які: звичайно
не мають розрізняльної здатності та не
набули такої внаслідок їх
використання; складаються лише з
позначень, що є загальновживаними як
позначення товарів і послуг певного
виду; складаються лише з позначень чи
даних, що є описовими при використанні
щодо зазначених у заявці товарів і
послуг або у зв'язку з ними, зокрема
вказують на вид, якість, склад,
кількість, властивості, призначення,
цінність товарів і послуг, місце і час
виготовлення чи збуту товарів або
надання послуг; є оманливими або
такими, що можуть ввести в оману щодо
товару, послуги або особи, яка виробляє
товар або надає послугу; складаються
лише з позначень, що є
загальновживаними символами і
термінами; відображають лише форму, що
обумовлена природним станом товару чи
необхідністю отримання технічного
результату, або яка надає товарові
істотної цінності.

Позначення, вказані в абзацах
другому, третьому, четвертому, шостому
та сьомому цього пункту, можуть бути
внесені до знака як елементи, що не
охороняються, якщо вони не займають
домінуючого положення в зображенні
знака.

В зв'язку з вищенаведеним, колегія
суддів дійшла висновку, що позначення у
вигляді червоного кольору не має
розрізняльної здатності, оскільки не
дає можливості вирізняти товари і
послуги позивача з-поміж інших товарів
і послуг, не має особливостей чи
відмінних рис, які б свідчили про
індивідуальність, тому, рішення
відповідача прийнято в межах, на
підставі повноважень та у спосіб, що
передбачені чинним законодавством
України і воно є правомірним.

Таким чином, колегія суддів
приходить до висновку, що підстави для
задоволення позовних вимог відсутні.

Крім того, апелянтом не було
надано доказів на підтвердження вимог
апеляційної скарги, а висновки суду
першої інстанції є такими, що
відповідають вимогам закону і доводами
апеляційної скарги не спростовуються.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 23
жовтня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:
О.М. Оксененко

Судді:

Г.М. Бистрик

О.В.
Карпушова

Ухвалу в повному тексті
виготовлено 18.04.2014 року.

.

Головуючий суддя
Оксененко О.М.

Судді:
Бистрик Г.М.

Карпушова О.В.