Справа № 806/1293/14
Суддя: Сичова Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2014 року
Житомир справа № 806/1293/14

категорія 8.3

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сичової О.П.,

за участі секретаря Шевчук Т.А.,

за участі представників позивача
ОСОБА_1 та ОСОБА_2,

за участі представників відповідача
Плужник К.В. та Баранової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_5 до Бердичівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
13.02.2014 р. № і №,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_5
звернувся до Житомирського окружного
адміністративного суду з вказаним
позовом, в якому просив визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення - рішення Бердичівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області від
13.02.2014 р. № і №.

В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що спірні податкові
повідомлення-рішення винесені
Бердичівською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області на підставі акту від 03.02.2014
року №0025/06/30/22/НОМЕР_1, яким встановлено
порушення п.п.9,10 ст.3 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" та п.п.2.2, 2.6 Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні та з
якими позивач не погоджується,
оскільки вони не відповідають дійсним
обставинам та нормам матеріального
права.

Представники позивача в судовому
засіданні просили позовні вимоги
задовольнити з підстав зазначених в
позовній заяві.

Представники відповідача в судовому
засіданні просили в задоволенні позову
відмовити з підстав зазначених в
письмових запереченнях на
адміністративний позов.

В ході судового розгляду справи також
був допитаний свідок - ОСОБА_6, яка
працює бухгалтером Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5.

Свідок в судовому засіданні пояснив, що
при отриманні акта перевірки,
посадовими особами контролюючого
органу не було надано змоги внести до
нього зауваження чи заперечення
мотивувавши це тим, що не згода з ним
може бути реалізована шляхом
оскарження спірних податкових
повідомлень - рішень.

Вислухавши пояснення представників
сторін та свідка, дослідивши матеріали
справи, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок наявних у справі
доказів у їх сукупності, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з огляду на наступне.

Посадовими особами Бердичівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
проведена фактична перевірка
господарської одиниці суб'єкта
господарювання ОСОБА_5, а саме
кафе-бару, що розташований за адресою
АДРЕСА_1, з питань дотримання порядку
здійснення розрахункових операцій,
ведення касових операцій, наявності
патентів, ліцензій, свідоцтв, про що
складено акт №0025/06/30/22/НОМЕР_1 від 03.02.2014
року.

Зазначеним актом перевірки
встановлено порушення Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_5 пунктів 9, 10
статті 3 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" та пунктів 2.2, 2.6 Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затвердженого постановою
Національного Банку України від 15.12.2004
року №637, а саме: позивачем не
оприбутковано готівку в сумі 1563,00 грн. в
розділі 2 книги ОРО на підставі
фіскального чека №1050 за 19.10.2013 року, не
забезпечено щоденне друкування Z-звіту
за 19.10.2013 року та не забезпечено
зберігання контрольних стрічок з 12.07.2013
року по 15.08.2013 року в кількості 22 шт.

13 лютого 2014 року на підставі акту
перевірки №0025/06/30/22/НОМЕР_1 від 03.02.2014
року Бердичівською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області прийняті
податкові повідомлення-рішення
№, яким до позивача застосовані
штрафні (фінансові) санкції у розмірі
7815,00 грн. та №, яким застосовані
штрафні (фінансові) санкції у розмірі
4080,00 грн.

Перевіряючи юридичну та фактичну
обґрунтованість вказаних висновків
Бердичівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області і винесених на підставі таких
висновків спірних актів
індивідуальної дії на відповідність
вимогам ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд зазначає наступне.

Встановлено, що штрафні санкції в
розмірі 3740,00 грн. застосовані до
позивача податковим повідомленням -
рішенням від 13.02.2014 року № за не
забезпечення збереження контрольних
стрічок у кількості 22 шт.

Відповідно до пункту 10 статті 3 Закону
України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг", суб'єкти підприємницької
діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані
друкувати або створювати в електронній
формі на реєстраторах розрахункових
операцій (за виключенням автоматів з
продажу товарів (послуг) контрольні
стрічки і забезпечувати їх зберігання
протягом трьох років;

Згідно з пунктом 4 статті 17 цього
Закону, у разі якщо контрольну стрічку
не надруковано або не створено в
електронній формі на реєстраторах
розрахункових операцій або не
збережено контрольну стрічку протягом
трьох років, або виявлено спотворення
даних про проведенні розрахункові
операції, інформація про які міститься
на контрольній стрічці, створеній в
електронній формі до суб'єктів
підприємницької діяльності
застосовується фінансова санкція у
розмірі десяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян -

Аналіз змісту цих норм дає підстави для
висновку, що зазначена фінансова
санкція встановлена за порушення
суб'єктами підприємницької діяльності
вимоги закону, а саме не збереження
контрольної стрічки протягом трьох
років.

Не виконуючи обов'язок зберігати
контрольні стрічки протягом трьох
років суб'єкт підприємницької
діяльності вчиняє триваюче
правопорушення.

Враховуючи, що згідно зі статтею 61
Конституції України ніхто не може бути
двічі притягнений до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення, за дії
(бездіяльність), які у своїй сукупності
складають єдине продовжуване чи
триваюче правопорушення, можливо
притягнути до відповідальності лише
один раз.

Отже, за вчинення порушень, про які
йдеться у пункті 5 статті 17 Закону
України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг", відповідний орган державної
податкової служби України може
застосувати лише одну фінансову
санкцію у розмірі двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян незалежно від кількості
виявлених під час перевірки суб'єкта
підприємницької діяльності, який
здійснює розрахункові операції за
товари (послуги), випадків не
зберігання контрольної стрічки
протягом трьох років

Аналогічна позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
16 квітня 2013 року №21-89а13.

Відповідно сума штрафу за
незабезпечення збереження контрольних
стрічок у кількості 22 шт., яке
зафіксоване в акті, повинна складати 340
грн., а не 3740,00 грн., як застосовано
Бердичівською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області податковим повідомленням -
рішенням від 13.02.2014 року №.

Крім того, позивачем в судове
засідання були надані для огляду
оригінали контрольних стрічок з
фіскальними чеками з 12.07.2013 року по
15.08.2013 року, а копії Z-звітів за цей
період долучено до матеріалів справи.

В свою чергу, відповідачем під час
судового розгляду справи не доведено
належними та допустимими доказами не
забезпечення збереження позивачем
контрольних стрічок у кількості 22 шт.

Щодо штрафних санкцій в розмірі 340,00
грн. застосованих до позивача
податковим повідомленням рішенням від
13.02.2014 року № за незабезпечення
щоденного друкування (збереження)
фіскального звітного чеку, суд
зазначає наступне.

Згідно із пунктом 9 статті 3 Закону
України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" від 06.07.1995 року (з наступними
змінами та доповненнями, в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) суб'єкти
господарювання, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані
щоденно друкувати на реєстраторах
розрахункових операцій (за виключенням
автоматів з продажу товарів (послуг)
фіскальні звітні чеки і забезпечувати
їх зберігання в книгах обліку
розрахункових операцій.

Відповідно до пункту 4 статті 17 цього ж
Закону у разі невиконання щоденного
друку фіскального звітного чеку або
його не зберігання до суб'єктів
господарювання, які здійснюють
розрахункові операції за товари
(послуги), за рішенням відповідних
органів державної податкової служби
України застосовуються фінансові
санкції у розмірі двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Відповідно до частини першої статті 13
зазначеного Закону вимоги щодо
реалізації фіскальних функцій
реєстраторами розрахункових операцій
для різних сфер застосування
встановлюються Кабінетом Міністрів
України.

Пунктом 2 Вимог щодо реалізації
фіскальних функцій реєстраторами
розрахункових операцій для різних сфер
застосування, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 18.02.2002
року № 199, для цілей фіскальних вимог
наведено такі поняття та їх визначення,
як:

- Z - звіт - денний звіт з обнуленням
інформації в оперативній пам'яті та
занесенням її до фіскальної пам'яті
реєстратора;

- зміна - період роботи реєстратора від
реєстрації першої розрахункової
операції після виконання Z - звіту до
виконання наступного Z - звіту.

Під час огляду книги обліку
розрахункових операцій, судом
встановлено, що позивачем було
сформовано фіскальний звіт за 19.10.2013
року, який містить номер Z-звіту за
вказану дату - 1049. У вказаному звіті
зазначено номер реєстратора
розрахункових операцій ПА64114580, який
відповідає номеру, зазначеному на
книзі обліку розрахункових операцій
№/6.

Z-звіт за 19.10.2013 року містить всі
реквізити, передбачені Вимогами щодо
реалізації фіскальних функцій
реєстраторами розрахункових операцій
для різних сфер застосування,
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України № 199 від 18.02.2002 року.

Крім того, вказаний Z-звіт приєднаний
до книги обліку розрахункових операцій
№/6 в хронологічному порядку (
Z-звіт за 17.10.2013 року №1048, Z-звіт за 20.10.2013
року №1050), а сама книга обліку
розрахункових операцій прошнурована,
пронумерована та належним чином
зареєстрована в Бердичівській ОДПІ.
Зауважень контролюючого органу щодо
цілісності КОРО відсутні.

Отже, позивачем дотримано вимоги п. 9
ст. 3 Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг".

Щодо штрафних санкцій в розмірі 7815,00
грн. застосованих до позивача
податковим повідомленням рішенням від
13.02.2014 року № за не
оприбуткування готівки в сумі 1563,00 грн.
в розділі 2 КОРО на підставі
фіскального звітного чеку №1050 за 19.10.2013
року, суд зазначає наступне.

За визначенням пункту 1.2 Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 15.12.2004
року N 637 (далі - Положення),
оприбуткування готівки - це проведення
підприємствами і підприємцями обліку
готівки в касі на повну суму її
фактичних надходжень у касовій книзі,
книзі обліку доходів і витрат, книзі
обліку розрахункових операцій.

Згідно з пунктом 2.6 Положення уся
готівка, що надходить до каси, має
своєчасно (у день отримання готівкових
коштів) та у повній мірі
оприбутковуватися; при проведенні
готівкових розрахунків із
застосуванням реєстратора
розрахункових операцій або
використанням розрахункової книжки
оприбуткуванням готівки є здійснення
обліку зазначених готівкових коштів у
повній сумі їх фактичних надходжень у
книзі обліку розрахункових операцій на
підставі фіскальних звітних чеків
реєстратора розрахункових операцій
(даних розрахункової книжки).

Таким чином, з наведеного
законодавчого припису випливає, що
оприбуткування готівки включає
сукупність законодавчо встановлених
дій, зокрема, для підприємств, які
здійснюють готівкові розрахунки при
продажу товарів (послуг) із
застосуванням РРО - реєстрацію таких
коштів через РРО та відображення цієї
готівки у книзі обліку розрахункових
операцій. А відтак невиконання
будь-якої з цих дій є порушенням
порядку оприбуткування готівки, за яке
передбачена відповідальність у
вигляді штрафу в п'ятикратному розмірі
не оприбуткованої суми (абзац третій
статті 1 Указу Президента України від
12.06.1995 № 436/95 "Про застосування штрафних
санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки").

В судовому засіданні досліджено
оригінал КОРО №/6 та встановлено,
що до Розділу І КОРО позивачем
підклеєно Z-звіт денний №1049 від 19.10.2013
року та №1050 від 20.10.2013 року та
здійснено запис до Розділу ІІ КОРО про
рух готівки за 19.10.2013 року та 20.10.2013 року
згідно вказаних Z-звітів.

Досліджена КОРО не дає суду підстав для
висновку, що на момент проведення
перевірки записи в розділі 2 про
надходження готівки з 19 по 20 жовтня 2013
року були відсутні.

Наведене свідчить про повне і
своєчасне (у день одержання готівкових
коштів) оприбуткування готівки у касі
шляхом внесення даних в розділ 2 КОРО.

Крім того, суд зазначає, що факти
встановлені в акті перевірки щодо не
оприбуткування готівки в сумі 1563,00 грн.
в розділі 2 КОРО на підставі
фіскального звітного чеку №1050 за 19.10.2013
року є противоречивими, оскільки
фактично фіскальний звітний чек №1050 є
за 20.10.2013 року та містить суму 1200,00 грн.,
а 19.10.2013 року позивачем був
роздрукований фіскальний звітний чек
за №1049 на суму 435,50 грн.

Згідно із ч.1 ст. 69 Кодексу
адміністративного судочинства
України, доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
податкові повідомлення-рішення
протиправними та задовольняє
адміністративний позов повністю.

Згідно із частиною третьою статті 94 КАС
України, у зв'язку із задоволенням
адміністративного позову, з Державного
бюджету України на користь позивача
слід стягнути судовий збір в розмірі
365,40 грн., сплачений згідно квитанції
№22667418 від 13.03.2014 року.

Керуючись ст.ст. 11, 14, 69, 70, 71, 72, 94 158 - 163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,

постановив:

Позовні вимоги задоволити.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення від
13.02.2014 р. № і №.

Відшкодувати Фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_5 з державного
бюджету 365.40 грн. сплаченого судового
збору.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
О.П. Сичова

Повний текст постанови виготовлено: 25
квітня 2014 р.