Справа № 2а-74/2011 2а/456/9/2013
Суддя: Яворський І.О.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року Справа № 876/10803/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Яворського І.О.,

суддів:
Попка Я.С., Клюби В.В.

за участі секретаря судового засідання
Сідельник Г.М.

з участю осіб:

позивача по справі: ОСОБА_1,
представника ОСОБА_2

відповідача по справі: не з'явився

третьої особи: ОСОБА_3 представника
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_3, ОСОБА_5 на постанову
Стрийського міськрайонного суду
Львівської області від 23 травня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до
виконавчого комітету Стрийської
міської ради, третіх осіб ОСОБА_3,
ОСОБА_5 про визнання протиправним та
скасування пункту 3 рішення
виконавчого комітету Стрийської
міської ради №269 від 22.07.2010 року,-

В С Т
А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 в листопаді 2010 року
звернувся з позовом в суд до
виконавчого комітету Стрийської
міської ради, третіх осіб ОСОБА_3,
ОСОБА_5 та просив визнати протиправним
і скасувати п. 3 рішення виконавчого
комітету Стрийської міської ради № 269
від 22.07.2010 року «Про надання дозволу на
будівництво, добудову, перебудову
господарських споруд громадянам м.
Стрия», яким визнано правомірним
перепланування квартири, а саме:
переобладнання житлової кімнати «3» в
кухню площею 13,9 кв.м., а житлової
кімнати «2» в дві житлові кімнати
площею 29,5 кв.м., відбудову ганку
(веранди) загального входу в будинок,
облаштування двох навісів розбірного
типу для відпочинку та для
господарських потреб по АДРЕСА_1/НОМЕР_2
ОСОБА_3, ОСОБА_5.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначає, що житловий будинок та
земельна ділянка, на якій він
розташований, по АДРЕСА_1 є власністю
територіальної громади м. Стрия, та ні у
власність, ні в користування йому
ОСОБА_1 і третім особам ОСОБА_3, ОСОБА_5
не передавались. Статтями 51-54 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» встановлюється порядок
утворення, повноваження та організація
роботи виконавчого комітету сільської,
селищної, міської ради. Жодна з цих
статей не наділяє повноваженнями
виконавчий комітет ради визнавати
правомірним самовільно проведене
перепланування квартири чи
облаштування навісів розбірного типу
для відпочинку та господарських потреб
конкретно визначених громадян на
земельній ділянці, що знаходиться у
власності територіальної громади

Постановою Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 23 травня 2013
року в справі №2а-74/11 адміністративний
позов задоволено.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням ОСОБА_3, ОСОБА_5 подано
апеляційну скаргу, в якій просять
скасувати постанову Стрийського
міськрайонного суду Львівської
області від 23 травня 2013 року в справі
№2а-74/11 та прийняти нову постанову, якою
в задоволенні позовних вимог
відмовити.

В обґрунтування своїх апеляційних
вимог, апелянти, зазначають, що будинок
АДРЕСА_1, як і прибудинкова земельна
ділянка є комунальною власністю
територіальної громади м. Стрия, а тому
відповідно до Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
виконавчі органи наділені
повноваженнями щодо надання під
забудову та для інших потреб земель, що
перебувають у власності
територіальних громад. Влаштування
навісів не порушує прав власника
квартири № НОМЕР_1 ОСОБА_1, тому що вони
розташовані на тій частині земельної
ділянки, якою ОСОБА_1 не користується.
Встановлені навіси є тимчасовими
спорудами розбірного типу і не
відносяться до нерухомого майна, не
реєструються в бюро технічної
інвентаризації, а тому при поділі
земельної ділянки не враховуються як
будівлі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія приходить до висновку,
що апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_5
необхідно задовольнити, а оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову
постанову про відмову в задоволенні
позовних вимог. При цьому колегія
суддів виходить з наступних міркувань.

Судом встановлено, що пунктом 3 рішення
виконавчого комітету Стрийської
міської ради № 269 від 22 липня 2010 року
визнано правомірним перепланування
квартири, а саме: переобладнання
житлової кімнати «3» в кухню площею 13,9
кв.м., а житлової кімнати «2» в дві
житлові кімнати площею 29,5 кв.м.,
відбудову ганку (веранди) загального
входу в будинок, облаштування двох
навісів розбірного типу для відпочинку
та для господарських потреб по
АДРЕСА_1/НОМЕР_2 ОСОБА_3, ОСОБА_5

З матеріалів справи вбачається, що
позивачу на підставі договору
дарування від 31.10.2001 року належить
квартира №? НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 06.06.2003 року
ОСОБА_3, ОСОБА_5 в рівних частках
належить квартира №?НОМЕР_2 в будинку
АДРЕСА_1.

ОСОБА_3, ОСОБА_5 12.07.2010 року зверталися до
відповідача із заявою щодо узаконення
проведених робіт, на які відсутній
дозвіл міськвиконкому: перепланування
квартири, що полягає в переобладнанні
житлової кімнати «3» в кухню площею 13,9
м.кв., а житлової кімнати «2» в дві
житлові кімнати площею 29,5 м.кв.,
відбудова ганку (веранди) загального
входу в будинок, який був знесений
попередніми власниками, облаштування
двох навісів розбірного типу, один для
відпочинку, а другий під вольєр для
собаки і господарських потреб.

Як свідчать матеріали справи, суть
позовних вимог, спір виник та
стосується порядку правомірності
перепланування квартири, відбудови
ганку, облаштування двох навісів
розбірного типу.

Як встановлено судом першої інстанції
та це стверджується матеріалами
справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_3, ОСОБА_5 є
власниками квартир у двохквартирному
будинку, який разом з прибудинковою
територією перебуває в комунальній
власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 Кодексу
адміністративного судочинства України
особа, яка вважає, що порушено її права,
свободи чи інтереси у сфері
публічно-правових відносин, має право
на звернення до адміністративного суду
з адміністративним позовом.

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. До адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожному гарантується право на захист
його прав, свобод та інтересів
незалежним і неупередженим судом.

Отже, згідно з вищенаведеними нормами
права, позивач має право звернутись до
адміністративного суду з позовом лише
у разі, якщо він вважає, що рішенням,
дією чи бездіяльністю відповідача
(суб'єкта владних повноважень) порушено
його права, свободи чи інтереси у сфері
публічно-правових відносин. При цьому,
обставину дійсного (фактичного)
порушення відповідачем прав, свобод чи
інтересів позивача має довести
належними та допустимими доказами саме
позивач.

Відповідно до ч.2 ст. 383 Цивільного
кодексу України власник квартири може
на свій розсуд здійснювати ремонт і
зміни у квартирі, наданій йому для
використання як єдиного цілого, - за
умови, що ці зміни не призведуть до
порушень прав власників інших квартир
у багатоквартирному житловому будинку
та не порушать санітарно-технічних
вимог і правил експлуатації будинку.

Інструкція про порядок проведення
технічної інвентаризації об'єктів
нерухомого майна, затвердженої наказом
Держбуду України від 24.05.2001 N 127 та
зареєстрованої в Мін'юсті України
10.07.2001 за N 528/5773 (із змінами і
доповненнями) містить критерії
розмежування двох типів будинків:
житлові будинки квартирного типу та
житлові будинки садибного типу.

Згідно п.2.1 Інструкції про порядок
проведення технічної інвентаризації
об'єктів нерухомого майна
багатоквартирний житловий будинок -
житловий будинок, до складу якого
входить більше ніж одна квартира.

Багатоквартирний житловий будинок
може бути зблокованого, секційного,
коридорного, галерейного і терасного
типів.

Відповідно до пункту 2.18 ДБН В.1.17-2002
"Пожежна безпека об'єктів будівництва"
житлові будинки класифікують як:
малоповерхові (висотою до 9 м,
зазвичай до 3-х поверхів включно);
багатоповерхові (висотою від 9 до 26,5
м, зазвичай до 9-х поверхів включно);
підвищеної поверховості (висотою від
26,5 до 47 м, зазвичай до 16 поверхів
включно); висотні (висотою більше 47 м,
зазвичай понад 16 поверхів).

Відповідно до Державного
класифікатора будівель та споруд ДК
018-2000, затвердженого наказом
Держстандарту України від 17.08.2000 № 507,
багатоквартирний будинок - це житловий
будинок з трьома та більше квартирами
(будинки багатоквартирні масової
забудови, будинки багатоквартирні
підвищеної комфортності, будинки
житлові готельного типу). До них не
належать гуртожитки, готелі,
туристичні бази та будинки відпочинку.

Таким чином, двоквартирний будинок не
можна віднести до багатоквартирних
будинків.

Житловий будинок категорії
одноквартирні (садибні) житлові
будинки складається із житлових та
допоміжних (нежитлових) приміщень.

Характерними допоміжними приміщеннями
будинків є: передпокій, кухня, коридор,
веранда, вбиральня, комора,
приміщення для автономної системи
опалення, пральня тощо.

На присадибних ділянках, крім
житлових будинків, розміщуються
господарські будівлі (сараї (хліви),
літні кухні, гаражі, майстерні, навіси,
вбиральні тощо) та господарські
споруди (колодязі, вигрібні ями,
огорожі, ворота, хвіртки, замощення
тощо).

З наведеного можна зробити висновок, що
двоквартирному житловому будинку з
одним поверхом притаманні ознаки, які
характеризують одноквартирні (садибні)
житлові будинки.

Порядок та умови надання дозволу на
виконання будівельних робіт з нового
будівництва, розширення,
реконструкції, технічного
переоснащення, реставрації та
капітального ремонту об'єктів (далі -
роботи з будівництва) визначено
Положенням про порядок надання дозволу
на виконання будівельних робіт,
затвердженим наказом Держбуду України
від 05.12.2000 N 273 та зареєстрованим у
Мін'юсті України 25.12.2000 за N 945/5166.

Положення обов'язкове для застосування
усіма суб'єктами будівництва незалежно
від форм власності, відомчої
належності та джерел фінансування.
Дозвіл на виконання будівельних робіт
надається інспекціями державного
архітектурно-будівельного контролю,
які одночасно ведуть реєстр наданих
дозволів. Виконання будівельних робіт
без вищезазначеного дозволу
забороняється. Індивідуальним
забудовникам житлових будинків,
господарських та побутових споруд
дозволи на виконання будівельних робіт
надаються на підставі заяви
забудовника, документа, що посвідчує
право власності чи користування (у тому
числі на умовах оренди) земельною
ділянкою, дозволу на будівництво
об'єкта містобудування, який видається
відповідним органом місцевої
виконавчої влади, проектної
документації, погодженої місцевими
органами у справах містобудування і
архітектури.

Для індивідуальних забудовників
інспекція держархбудконтролю
зобов'язана у термін, що не перевищує 15
днів, розглянути надані забудовником
(замовником) документи і прийняти
рішення про надання дозволу на
виконання будівельних робіт та видати
його або надати обґрунтовану відмову.

Відповідно до п. 3.2 Інструкції про
порядок проведення технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна, не належать до самочинного
будівництва:

- при будівництві будинків
садибного типу - зведення на земельній
ділянці тимчасових будівель (навісів,
палаток, кіосків, накриття, літніх
душових, теплиць, покритих
поліетиленовою плівкою, споруд тощо),
які не потребують виконання робіт з
улаштування фундаментів; перестановка
обладнання в межах призначених
приміщень; улаштування чи закриття
дверних або віконних прорізів;
збільшення або зменшення площ за
рахунок демонтування чи влаштування
перегородок, комор, знесення печей та
грубок; перепланування, не пов'язані зі
змінами (збільшення чи зменшення)
житлової або допоміжної площі;

- у квартирах (багатоповерхових
будинках) - перепланування, не пов'язані
зі змінами (збільшення чи зменшення)
житлової або допоміжної площ, без
порушення несучих конструкцій;
збільшення житлової чи допоміжної площ
за рахунок демонтування перегородок,
комор, знесення печей, камінів та
грубок, засклення балконів, лоджій,
улаштування дверних прорізів у
внутрішніх некапітальних стінах;
перестановка в межах призначених
приміщень, обладнання; поточний ремонт
будівель та споруд без змін
призначення приміщень.

Як стверджується проектом технічної
документації, який погоджено відділом
архітектури та містобудування
Стрийської міської ради з метою
покращення комфортності та збільшення
корисної площі вирішено провести
перепланування квартири із
збереженням несучої конструкції
відповідно до цього проекту. Вирішено
демонтувати дерев'яні дверні
конструкції між кімнатами, влаштувавши
проходи арочного типу; дверні прорізи
використати для улаштування
вбудованих шаф та збільшення корисної
площі; кімнату площею 28,8 кв.м. поділити
на дві кімнати, влаштувавши
перегородку з дверями; перегородку
виконати з гіпсокартонних плит на
металевому армокаркасі. Вказані роботи
згідно проекту були виконані в межах
житлової площі квартири, яка належить
на праві власності ОСОБА_3, ОСОБА_5

Позивач заявляє, що ОСОБА_3, ОСОБА_5
порушено порядок та норми
перепланування квартири, однак не
зазначає, яким чином порушені його
права, як особи якій належить квартира
№НОМЕР_1 у двоквартирному житловому
будинку, не надано відповідних доказів
у підтвердження своїх слів. Колегія
суддів вважає, що не суд повинен
перевіряти правомірність
перепланування квартири, оскільки суд
є органом, який уповноважений
вирішувати спори. Так як колегія суддів
не вбачає у роботах з перепланування
квартири порушення прав позивача то у
разі наявності окремих порушень по
проведенню робіт з перепланування
квартири, як то відсутність певних
дозволів, перевірку цих обставин
повинен здійснювати компетентний
державний орган.

Позивач стверджує, що ОСОБА_3, ОСОБА_5
при побудові веранди порушили норми ст.
42 Земельного кодексу України, ст. 24
Закону України «Про планування і
забудову територій», якими передбачено
порядок надання дозволів на
будівництво об'єктів містобудування та
ст..ст. 376, 383 ЦК України., вважає, що
відбудова веранди, загального входу в
будинок є самочинним будівництвом.

Однак, на противагу таким твердженням
позивача, колегія суддів вважає за
потрібне зазначити, що вказана веранда
була побудована разом з будинком і є
його невід'ємною частиною, що
підтверджується технічним паспортом
житлового будинку та земельної ділянки
від 14 жовтня 1968 року. Як стверджує
ОСОБА_3, ОСОБА_5, веранда була
демонтована попереднім власником
квартири ОСОБА_6, однак вони його
відновили, що було закладено в проекті
технічної документації, в межах
існуючого фундаменту та креслень, які
містяться в технічному паспорті. При
цьому ОСОБА_3, ОСОБА_5 зазначають, що
відновлення веранди загального входу в
будинок покращило умови експлуатації
будинку і його естетичний вигляд, що
можна візуально спостерігати на
фотографіях, які містяться в
матеріалах справи.

Колегія суддів аналізуючи наведене та
з урахуванням візуального огляду
фотографій, які містяться в справі не
вбачає порушення прав позивача,
викликаних діями ОСОБА_3, ОСОБА_5, що
полягали у відбудові веранди в будинку,
навпаки колегія суддів хоче зауважити
та погодитись з твердженнями ОСОБА_3,
ОСОБА_5 про те, що таким чином було
покращено умови експлуатації та
естетичний вигляд будинку.

Як зазначалось вже вище, при
будівництві будинків садибного типу не
вважається самочинним будівництвом -
зведення на земельній ділянці
тимчасових будівель (навісів, палаток,
кіосків, накриття, літніх душових,
теплиць, покритих поліетиленовою
плівкою, споруд тощо), які не потребують
виконання робіт з улаштування
фундаментів.

Крім того в Положенні про порядок
надання дозволу на виконання
будівельних робіт затвердженого
наказом Державного комітету
будівництва, архітектури та житлової
політики України від 5 грудня 2000 р. N 273
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 25 грудня 2000 року за N
945/5166 наведено перелік будівельних
робіт на які не вимагається дозвіл на
виконання будівельних робіт з нового
будівництва, реконструкції,
реставрації та капітального ремонту
будинків, споруд та інших об'єктів,
розширення і технічного переоснащення,
зокрема: поточний ремонт будівель та
споруд без зміни призначення
приміщень; тимчасові будівлі та
споруди, зведення яких не потребує
виконання робіт з улаштування
фундаментів.

З фотографій, які містяться в
матеріалах справи видно, що ОСОБА_3,
ОСОБА_5 було облаштовано два навіси
розбірного типу для відпочинку та
господарських потреб, що розміщені на
земельній ділянці, яка прилягає до
частини будинку, де міститься квартира
ОСОБА_3, ОСОБА_5.

Знову ж таки колегія суддів звертає
увагу на відсутність порушень прав
позивача розміщеними навісними
спорудами, обґрунтованість порушень
своїх прав позивач не навів та не надав
суду відповідних доказів. Наведене
може лише свідчити про зловживання
збоку позивача ОСОБА_1 правом на
звернення до суду з безпідставним
адміністративним позовом.

Таким чином колегія суддів вважає, що
рішення виконавчого комітету
Стрийської міської ради № 269 від 22.07.2010
року «Про надання дозволу на
будівництво, добудову, перебудову
господарських споруд громадянам м.
Стрия», яким визнано правомірним
перепланування квартири, а саме:
переобладнання житлової кімнати «3» в
кухню площею 13,9 кв.м., а житлової
кімнати «2» в дві житлові кімнати
площею 29,5 кв.м., відбудову ганку
(веранди) загального входу в будинок,
облаштування двох навісів розбірного
типу для відпочинку та для
господарських потреб по АДРЕСА_1/НОМЕР_2
ОСОБА_3, ОСОБА_5 прав позивача не
порушує, а тому позовні вимоги вважає
безпідставними.

Безпідставними в тому числі є висновки
суду першої інстанції про відсутність
в порядку денному засідання
виконавчого комітету Стрийської
міської ради 22 липня 2010 року питання
щодо надання дозволу на будівництво,
добудову, перебудову господарських
споруд громадянам м. Стрия, що
спростовується долученою до
матеріалів справи копією протоколу №14
засідання виконавчого комітету
Стрийської міської ради від 22липня 2010
року.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів, вважає, що апеляційні вимоги
ОСОБА_3, ОСОБА_5 підлягають до
задоволення, а рішення суду першої
інстанції скасуванню.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.195, ст.196, п.3 ч.1
ст.198, ст.202, ч.2 ст.205, ст.207, ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т
А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_5
задовольнити, постанову Стрийського
міськрайонного суду Львівської
області від 23 травня 2013 року в справі
№2а-74/11 - скасувати та прийняти нову
постанову, якою в задоволенні позовних
вимог про визнання протиправним і
скасування п. 3 рішення виконавчого
комітету Стрийської міської ради № 269
від 22.07.2010 року «Про надання дозволу на
будівництво, добудову, перебудову
господарських споруд громадянам м.
Стрия», яким визнано правомірним
перепланування квартири, а саме:
переобладнання житлової кімнати «3» в
кухню площею 13,9 кв.м., а житлової
кімнати «2» в дві житлові кімнати
площею 29,5 кв.м., відбудову ганку
(веранди) загального входу в будинок,
облаштування двох навісів розбірного
типу для відпочинку та для
господарських потреб по АДРЕСА_1/НОМЕР_2
ОСОБА_3, ОСОБА_5 - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання
постановою законної сили, а у разі
складення постанови в повному обсязі,
відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України - з
дня складення постанови в повному
обсязі.

Головуючий
І.О. Яворський

Судді
Я.С. Попко

В.В. Клюба