Справа № 2а-1036/12/2670
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Власенкова О.О.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

27 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Оксененка О.М., Сорочка Є.О.,

при секретарі: Колотушко Г.О.,

розглянувши у судовому засіданні
адміністративну справу за апеляційною
скаргою позивача Приватного
акціонерного товариства
«ПРОСТО-страхування» на ухвалу
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 20 лютого 2012 року та на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 20 лютого 2012 року у
справі за адміністративним позовом
Приватного акціонерного товариства
«Просто-страхування» до Відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м.Києві про визнання дій
протиправними та стягнення
виконавчого збору у розмірі 26 170,60 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач Приватне акціонерне
товариство «ПРОСТО-страхування»
звернулися в суд з адміністративним
позовом до Відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у м. Києві
про визнання протиправними дій по
проведенню виконавчих дій та стягнення
виконавчого збору та боргу; стягнення
незаконно списаного виконавчого збору
у розмірі 26 170,60 грн..

Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 20 лютого 2012 року
закрито провадження у справі в частині
позовних вимог про визнання
протиправними дій державного
виконавця відділу ДВС Шевченківського
районного управління юстиції у м. Києві
щодо проведення виконавчих дій по
стягненню боргу з Приватного
акціонерного товариства
«ПРОСТО-страхування» відповідно до
виконавчого листа Шевченківського
районного суду м. Києва від 04 листопада
2011 року №2-5506 на виконання рішень
Шевченківського районного суду м.
Києва від 14 червня 2011 року №2-5506/11 та
Апеляційного суду міста Києва від 12
жовтня 2011 року № 22-ц-2690/12826/11.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 20
лютого 2012 року в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеними
судовими рішеннями, позивач подав
апеляційні скарги, в яких просить
скасувати ухвалу та постанову суду
першої інстанції як таких, що
постановлені з порушенням норм
процесуального та матеріального права,
та ухвалити нове рішення про
задоволення вимог позивача.

Сторони в судове засідання не
з'явились, хоча про дату, час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, що згідно з ч. 4 ст. 196 КАС
України не перешкоджає судовому
розгляду справи, в зв'язку з чим
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється
відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а ухвала та постанова
суду - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Згідно зі ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини, наданим доказам
дав правильну правову оцінку і прийшов
до обґрунтованого висновку про відмову
в задоволенні вимог позивача.

Щодо правомірності закриття
провадження у справі в частині
позовних вимог про визнання
протиправними дій щодо проведення
виконавчих дій по стягненню боргу з ПАТ
«ПРОСТО-страхування», колегія суддів
повністю погоджується з такою правовою
позицією суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

В силу приписів ч. 1 ст. 181 КАС України,
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

З матеріалів справи слідує, що рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 14 червня 2011 року № 2-5506/11 та
Апеляційного суду міста Києва від 12
жовтня 2011 року № 22-ц-2690/12826/11 ухвалені
судами у порядку цивільного
судочинства. Зазначені обставини не
заперечувались сторонами.

З огляду на викладене, апеляційна
інстанція не може не погодитися з
доводами суду першої інстанції про те,
що вимогу позивача про визнання
протиправними дій державного
виконавця щодо стягнення боргу на
виконання рішення суду, ухваленого у
порядку цивільного судочинства,
належить розглядати у порядку
цивільного, а не адміністративного
судочинства.

З приводу решти позовних вимог, то
колегія суддів підтримує позицію суду
першої інстанції щодо їх
необґрунтованості, виходячи з
наступного.

З матеріалів справи вбачається, та
встановлено судом першої інстанції, що
постановою державного виконавця
відділу ДВС Шевченківського районного
управління юстиції у м. Києві від 10
листопада 2011 року відкрито виконавче
провадження № 29738806 щодо виконання
виконавчого листа Шевченківського
районного суду м. Києва від 04 листопада
2011 року № 2-5506, виданого на виконання
рішень Шевченківського районного суду
м. Києва від 14 червня 2011 року № 2-5506/11 та
Апеляційного суду міста Києва від 12
жовтня 2011 року № 22-ц-2690/12826/11 про
стягнення з позивача як боржника на
користь ОСОБА_4 боргу у розмірі 260 206,09
грн..

Згаданою постановою боржнику у
виконавчому провадженні ПАТ
«ПРОСТО-страхування» надавався
семиденний строк з моменту відкриття
виконавчого провадження для
добровільної сплати заборгованості.
Проте, позивач добровільно судові
рішення не виконав, тому борг на
користь стягувача був стягнутий з
нього у примусовому порядку.

Постановами державного виконавця
відділу ДВС Шевченківського районного
управління юстиції у м. Києві від 30
листопада 2011 року з боржника ПАТ
«ПРОСТО-страхування» стягнуто
виконавчий збір у розмірі 26020,61 грн. та
витрати на проведення виконавчих дій у
розмірі 150,00 грн. Слід зауважити, що
постанова державного виконавця та його
дії щодо стягнення з боржника витрат на
проведення виконавчих дій позивачем не
оскаржуються.

Згідно витягу із журналу вихідної
документації відділу ДВС
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві вбачається, що
зазначені постанови державного
виконавця направлені на адресу
позивача простою поштовою
кореспонденцією 01 грудня 2011 року.

За ч. 1 ст. 31 Закону України «Про
виконавче провадження» копії постанов
державного виконавця та інші документи
виконавчого провадження (далі -
документи виконавчого провадження), що
державний виконавець зобов'язаний
довести до відома сторін та інших
учасників виконавчого провадження,
надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження або
відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до ст. 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

Таким чином, судова колегія приходить
до аналогічного з судом першої
інстанції висновку, що відповідач
виконав покладений на нього обов'язок
щодо направлення позивачу копії цього
документа простою поштовою
кореспонденцією.

З рахунків позивача у АТ «Райффайзен
Банк Аваль» 12 грудня 2011 рокус тягнуто
суму основного боргу у розмірі 260 206,09
грн., а 23 грудня 2011 року кошти у розмірі
26 170,60 грн., в тому числі 26 020,61 грн.
виконавчого збору та 150,00 грн. витрат на
проведення виконавчих дій.

Постановою державного виконавця
відділу ДВС Шевченківського районного
управління юстиції у м. Києві від 20
січня 2012 року закінчено виконавче
провадження у зв'язку з виконанням
виконавчого документу.

Статтею 28 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено,
зокрема, що у разі невиконання
боржником рішення майнового характеру
у строк, встановлений частиною 2 статті
25 цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом.

Постанова про стягнення виконавчого
збору виноситься при першому
надходженні виконавчого документа
державному виконавцю. При наступних
пред'явленнях до виконання виконавчого
документа державному виконавцеві
виконавчий збір стягується в частині,
що не була стягнута при попередньому
виконанні. Розмір фактично стягнутого
з боржника виконавчого збору державний
виконавець зазначає у виконавчому
документі.

Посилання апелянта на те, що державним
виконавцем не було взято до уваги
ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України від 23 грудня 2011 року у справі №
6-40758 ск.11 про зупинення виконання
рішення Апеляційного суду м. Києва від
12 жовтня 2011 року, яке виконувалось
відповідачем, то апеляційна інстанція
не може взяти їх до уваги, оскільки
позивач отримав цю ухвалу лише 11 січня
2012 року, що підтверджується його
відміткою на листі позивача від 11 січня
2012 року № 04-163, адресованому
в.о.начальника відділу ДВС
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві, тоді як виконавчий
збір з позивача стягнуто 23 грудня 2011
року.

Колегія суддів не може не погодитися з
доводами суду першої інстанції, що ст. 59
Закону України «Про банки і банківську
діяльність» частині стягнення коштів з
рахунків позивача в АТ «Райффайзен
Банк Аваль» не підлягає застосуванню у
спірних правовідносинах, оскільки нею
врегульовані правовідносини виключно
між банками та органами державної
виконавчої служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем доведено обґрунтованість
і законність виконавчих дій та
стягнення виконавчого збору та боргу.

Суд першої інстанції вірно застосував
норми матеріального права, правову
позицію з приводу яких аргументовано
виклав в мотивувальній частині
оскаржуваних позивачем рішень.

Доводи апеляційних скарг не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права.

Оскаржувані судові рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 58, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254, КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача Приватного
акціонерного товариства
«ПРОСТО-страхування» - залишити без
задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного
суду міста Києва від 20 лютого 2012 року -
залишити без змін.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 20 лютого 2012 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки передбаченні ст. 212
КАС України.

Повний текст ухвали суду виготовлено
07.03.2014 року.

Головуючий суддя:
Бистрик Г.М.

Судді:
Сорочко Є.О.

Оксененко О.М.

Головуючий суддя
Бистрик Г.М.

Судді:
Оксененко О.М.

Сорочко Є.О.