Справа № 818/240/14
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2014-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2014 р.Справа № 818/240/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Спаскіна О.А.

Суддів: Сіренко О.І. , Зеленського В.В.

за участю секретаря судового засідання
Бутенко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю виробничо-комерційна
фірма "КОНДИТЕРОПТТОРГ" на постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 12.03.2014р. по справі № 818/240/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю виробничо-комерційна
фірма "КОНДИТЕРОПТТОРГ"

до Державної податкової інспекції у
м. Сумах Головного управління
Міндоходів у Сумській області

про скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 12 березня
2014 року в задоволенні
адміністративного позову Товариства з
обмеженою відповідальністю
виробничо-комерційної фірми
"КОНДИТЕРОПТТОРГ" до Державної
податкової інспекції у м. Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області про скасування
податкового повідомлення-рішення -
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить
скасувати вказану постанову суду
першої інстанції та прийняти нову, якою
повністю задовольнити позовні вимоги.
Скаржник зазначає, що приймаючи
зазначену постанову суд першої
інстанції дійшов до помилкових
висновків, які призвели до
неправильного вирішення справи,
неповно з'ясував всі обставини справи,
що мають значення при вирішенні спору,
не вірно застосував до спірних
правовідносин положення п. 54.1 ст. 54,п.
87.9 ст. 87, п.п. 75. 1.1 п. 75.1 ст. 75, ст. 76, п. 49. 18
ст. 49, п. 200.10 ст. 200 Податкового кодексу
України та ст.159 Кодексу
адміністративного судочинства України
щодо повноти та об'єктивності розгляду
справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув
справу в межах доводів апеляційної
скарги відповідно до вимог ст.195 КАС
України та керуючись ч.1 ст.41 КАС
України.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги,
прийшла до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
30.08.2013 р. ДПІ у м. Сумах проведено
камеральну перевірку платіжної
дисципліни до бюджету податкового
зобов'язання по податку на додану
вартість за січень 2012 року, травень 2013
року, акту камеральної перевірки
№957/15-319 від 17.02.2012 року ТОВ ВКФ
"Кондитероптторг" (а.с. 16).

30.08.2013 року ДПІ у м. Сумах складено акт
№630/18-19-15-02 про результати камеральної
перевірки даних, задекларованих у
податковій звітності з податку на
додану вартість (а.с. 16-18).

25.09.2013 р. на підставі вищезазначеного
акту перевірки ДПІ у м. Сумах прийнято
податкові повідомлення - рішення, а
саме: № /9146, яким позивачу
нараховано штрафні (фінансові) санкції
з податку на додану вартість у розмірі
51764,02 грн. (а.с. 12); №/9149, яким
позивачу нараховано штрафні
(фінансові) санкції з податку на додану
вартість у розмірі 42,52 грн. (а.с. 13).

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
порушення платником термінів сплати
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість протягом строків,
визначених пунктом 57.1 статті 57, пунктом
203.2 статті 203 Податкового кодексу
України, а тому оскаржувані податкові
повідомлення - рішення від 25.09.2013 р.
№/9146 та від 25.09.2013 р. №/9149
щодо нарахування штрафних фінансових
санкцій у розмірі 42,52 грн. з податку на
додану вартість ДПІ у м. Сумах прийняті
на підставі, у межах повноважень, та у
спосіб, визначений Конституцією та
законами України.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
огляду на таке.

Відповідно до частини 2 ст. 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою повноваження надано.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

З матеріалів справи встановлено, що ТОВ
ВКФ "Кондитероптторг" подано до ДПІ у м.
Сумах податкову декларацію з податку
на додану вартість за травень 2011 року.

17.02.2012 року відповідачем проведено
камеральну перевірку даних,
задекларованих у податковій звітності
з податку на додану вартість за
наслідками, якої складено акт
перевірки №957/15-319/24002831 від 17.02.2012 року.

Зі змісту зазначеного акту судом
встановлено, що позивачем на порушення
пункту 200.3 статті 200 розділу 5
Податкового кодексу України, пункту 4.6.3
Розділу 5 Порядку заповнення та
подання податкової звітності з
податку на додану вартість,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від
25.01.2011 року №41, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України
16.02.2011року за №197/18935, вчинено
методологічне порушення, що вплинуло
на розрахунки з бюджетом (а. с. 15).

Згідно змісту зазначеного акту
підприємству зменшено розмір
від'ємного значення, яке зараховане
зменшення суми податкового боргу з
податку на додану вартість у сумі 405 592,00
грн. декларації за травень 2011 року.
Висновком зазначеного акта перевірки
платнику не підтверджено зарахування
даної суми в погашення боргу. За
рахунок переплати по обліковій картці
платника з податку на додану вартість
погашено суму податку 29 360,22 гривень.
Позивачем 28 лютого 2012 року сплачено 139
590,00 грн. згідно платіжного доручення
від 28 лютого 2012 року №8241 (загальна сума
платіжного доручення 139590,00 грн.) з
порушенням граничних строків на 7
календарних днів та 21 березня 2012 року
згідно платіжного доручення від 21
березня 2012 року №8408 (загальна сума
платіжного доручення 376232,00 грн.) з
порушенням граничних строків на 29
календарних днів (а. с. 15).

Судовим розглядом також встановлено,
що підприємством самостійно було
задекларовано до сплати в бюджет суму
податку на додану вартість згідно з
декларацією за січень 2012 року в розмірі
139 590,00 гривень. 212,60 грн. погашено за
рахунок переплати по обліковій картці
платника з податку на додану вартість.
Підприємством сплачено заборгованість
21 березня 2012 року в сумі 139 377,40 грн.
згідно з платіжним дорученням від 21
березня 2012 року №8408 (загальна сума
платіжного доручення 376232,00 грн.) з
порушенням граничних строків на 20
календарних днів.

Також, ТОВ ВКФ "Кондитероптторг"
самостійно задекларовано до сплати в
бюджет суму податку на додану вартість
згідно з декларацією за травень 2013 року
в розмірі 168 193,00 гривень. 166 161,96 грн.
погашено за рахунок переплати на 30.06.2013
року по обліковій картці платника з
податку на додану вартість.

05.07.2013 року позивачем сплачено 2031,04 грн.
згідно платіжного доручення: від 05.07.2013
року №11488 (загальна сума платіжного
доручення 5000,00 грн.) з порушенням
граничних строків на 5 календарних
днів.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
грошове зобов'язання платника податків
- це сума коштів, яку платник податків
повинен сплатити до відповідного
бюджету як податкове зобов'язання
та/або штрафну (фінансову) санкцію, що
справляється з платника податків у
зв'язку з порушенням ним вимог
податкового законодавства та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи,
а також санкції за порушення
законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті
14 Податкового кодексу України
податкове зобов'язання - це сума коштів,
яку платник податків, у тому числі
податковий агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством.

За змістом п. 54.1 статті 54 Податкового
кодексу України, крім випадків
передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126
Податкового кодексу України
визначено, що у разі якщо платник
податків не сплачує узгоджену суму
грошового зобов'язання та/або
авансових внесків з податку на
прибуток підприємств протягом строків,
визначених цим Кодексом, такий платник
податків притягується до
відповідальності у вигляді штрафу у
таких розмірах: - при затримці до 30
календарних днів включно, наступних за
останнім днем строку сплати суми
грошового зобов'язання, - у розмірі 10
відсотків погашеної суми податкового
боргу; - при затримці більше 30
календарних днів, наступних за
останнім днем строку сплати суми
грошового зобов'язання, - у розмірі 20
відсотків погашеної суми податкового
боргу.

За змістом п.56.11 статті 56 Податкового
кодексу України встановлено, що не
підлягає оскарженню грошове
зобов'язання, самостійно визначене
платником податків.

Згідно з п. 57.1 статті 57, пунктом 203.2
статті 203 Податкового кодексу України
платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим кодексом.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України визначено,
що сума узгодженого грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за і наявності), але не
сплаченого платником податків у
встановлений Податковим кодексом
України строк, а також пеня, нарахована
на суму такого грошового зобов'язанню є
податковим боргом.

Відповідно до пункт 87.9 статті 87
Податкового кодексу України у разі
наявності у платника податків
податкового боргу органи державної
податкової служби зобов'язані
зарахувати кошти, що сплачує такий
платник податків, в рахунок погашення
податкового боргу згідно з черговістю
його виникнення незалежно від напряму
сплати, визначеного платником
податків. У такому ж порядку
відбувається зарахування коштів, що
надійдуть у рахунок погашення
податкового боргу платника податків
відповідно до статті 95 цього Кодексу
або за рішенням суду у випадках,
передбачених законом. Спрямування
коштів платником податків на погашення
грошового зобов'язання перед
погашенням податкового боргу
забороняється, крім випадків
спрямування цих коштів на оплату
заробітної плати та єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що у зв'язку з несвоєчасною
сплатою податкових зобов'язань з
податку на додану вартість
відповідачем правомірно нараховані
штрафі санкції у розмірі 10% та 20 %
погашеної суми податкового боргу.

Отже, доводи апеляційної скарги
позивача про порушення судом першої
інстанції під час розгляду справи
вимог п. 54.1 ст. 54,п. 87.9 ст. 87, п.п. 75. 1.1 п. 75.1
ст. 75, ст. 76, п. 49. 18 ст. 49, п. 200.10 ст. 200
Податкового кодексу України, та норм
ст.159 Кодексу адміністративного
судочинства України щодо повноти та
об'єктивності розгляду справи
висновків суду не спростовують,
оскільки при розгляді справи суд
першої інстанції, відповідно до вимог
ст. 159 КАС України повно і всебічно, в
межах заявлених вимог, з'ясував дійсні
обставини справи, дав належну оцінку
наявним у справі доказам, правильно
вирішив питання щодо правовідносин,
зумовлених встановленими фактами, та
вирішив справу на підставі норм
матеріального права, які регулюють ці
правовідносини.

З огляду на вищевикладене,
постанова суду першої інстанції
ухвалена з дотриманням норм
процесуального права, у відповідності
до вимог норм матеріального права, тому
колегія суддів вважає, що підстав для
її скасування немає.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову чи ухвалу суду
- без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
виробничо-комерційна фірма
"КОНДИТЕРОПТТОРГ" залишити без
задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 12.03.2014р. по
справі № 818/240/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Спаскін
О.А.Судді(підпис) (підпис) Сіренко О.І.
Зеленський В.В. Повний текст ухвали
виготовлений 05.05.2014 р.