Справа № 826/3055/14
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2014-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва, 8, корпус 1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14 квітня 2014 року 12 год. 18
хв. № 826/3055/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Данилишина В.М., при секретарі судового
засідання Віруцькій О.В., за участю
представників позивача та відповідача,
розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Латагро" до
державної податкової інспекції у
Подільському районі Головного
управління Міндоходів місті Києві про
визнання протиправними та скасування
рішень відповідача.

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) у судовому
засіданні 14 квітня 2014 року проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду
міста Києва 11 березня 2014 року надійшов
позов товариства з обмеженою
відповідальністю "Латагро" (далі -
позивач) до державної податкової
інспекції у Подільському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві (далі - відповідач) про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
відповідача від 25 вересня 2013 року №
, № , № та від 26 лютого
2014 року № (далі - оскаржувані
рішення).

В обґрунтування позову представник
позивача зазначив, що оскаржувані
рішення є протиправними та підлягають
скасуванню, оскільки їх прийнято
відповідачем на підставі висновків,
зроблених за результатами перевірки,
які не відповідають фактичним
обставинам.

Ухвалою суду від 13 березня 2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі, яку
призначено до розгляду у судовому
засіданні.

У ході судового розгляду справи
представники позивача підтримали
позов та просили задовольнити його
повністю.

Представники відповідача не визнали
позов та просили відмовити у його
задоволенні повністю з підстав,
зазначених у письмових запереченнях
проти позову, наданих суду у судовому
засіданні 31 березня 2014 року. Пояснили,
що оскаржувані рішення є правомірними
та не підлягають скасуванню, оскільки
їх прийнято відповідачем у зв'язку з
виявленням у ході перевірки позивача
порушень ним податкового
законодавства.

Оцінивши належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у матеріалах справи доказів у
їх сукупності, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачем у період із 15 липня по 23
серпня 2013 року проведено перевірку
позивача, за результатами якої 02
вересня 2013 року складено акт №
891/26-56-22-03-09/35134323 про результати
проведення документальної планової
виїзної перевірки позивача з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період із 01 жовтня 2011 року по 31 грудня
2012 року (далі - акт перевірки),
відповідно до висновків якого,
позивачем:

- занижено податок на прибуток у
загальному розмірі 2167473,00 грн., у тому
числі за: 9 місяців 2012 року - 264918,00 грн.;
2012 рік - 2167473,00 грн., чим порушено пп. 14.1.11,
14.1.71 п. 14.1 ст. 14, п.п. 135.2, 135.4, пп. 135.5.3 п. 135.5
ст. 135, п. 137.1 ст. 137, п.п. 138.2, 138.4 ст. 138, пп.
139.1.5, 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, пп. 153.2.2 п. 153.2 ст. 153
Податкового кодексу України (далі - ПК
України; у редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин);

- завищено податок на додану вартість
(далі - ПДВ), що підлягає відшкодуванню
(у рахунок майбутніх періодів) у
розмірі 56336,00 грн., у тому числі за: лютий
2012 року - 3378,00 грн.; квітень 2012 року - 2867,00
грн.; жовтень 2012 року - 7200,00 грн.;
листопад 2012 року - 9399,00 грн.; грудень 2012
року - 30114,00 грн., чим порушено пп. 48.5.1 п.
48.5, п. 48.7 ст. 48, п. 185.1. ст. 185, п. 188.1 ст. 188,
п.п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України;

- завищено від'ємне значення з ПДВ за
грудень 2012 року у розмірі 6534,00 грн.

За результатами розгляду заперечень на
акт перевірки, його висновки викладено
у наступній редакції:

- позивачем занижено податок на
прибуток у загальному розмірі 2045334,00
грн., у тому числі за: 9 місяців 2012 року -
264918,00 грн.; 2012 рік - 2045334,00 грн., чим
порушено пп. 14.1.11, 14.1.71 п. 14.1 ст. 14, п.п.
135.2, 135.4, пп. 135.5.3 п. 135.5 ст. 135, п. 137.1 ст. 137,
п.п. 138.2, 138.4 ст. 138, пп. 139.1.5, 139.1.9 п. 139.1 ст.
139, пп. 153.2.2 п. 153.2 ст. 153 ПК України;

- позивачем завищено ПДВ, що підлягає
відшкодуванню (у рахунок майбутніх
періодів) у розмірі 52958,00 грн., у тому
числі за: лютий 2012 року - 3378,00 грн.;
квітень 2012 року - 2867,00 грн.; жовтень 2012
року - 7200,00 грн.; листопад 2012 року - 9399,00
грн.; грудень 2012 року - 30114,00 грн., чим
порушено пп. 48.5.1 п. 48.5, п. 48.7 ст. 48, п. 185.1.
ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п.п. 198.1, 198.3, 198.6 ст.
198 ПК України;

- позивачем завищено від'ємне значення
з ПДВ за грудень 2012 року у розмірі
6534,00 грн.

На підставі акту перевірки, 25 вересня
2013 року відповідачем прийнято
оскаржувані рішення: № , яким
позивачу зменшено від'ємне значення
об'єкта оподаткування з податку на
прибуток у розмірі 415003,00 грн.; № ,
яким позивачу збільшено грошове
зобов'язання з податку на прибуток
підприємств, створених за участю
іноземних інвесторів, у розмірі 1915502,00
грн. за основним платежем та у розмірі
478875,00 грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами); № , яким
позивачу зменшено бюджетне
відшкодування з ПДВ у розмірі 52958,00 грн.
за основним платежем та у розмірі 13241,00
грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами).

За результатами адміністративного
(досудового) оскарження, 26 лютого 2014
року відповідачем прийнято
оскаржуване рішення № , яким
позивачу збільшено грошове
зобов'язання з податку на прибуток
підприємств, створених за участю
іноземних інвесторів, у розмірі 55346,00
грн. за основним платежем та у розмірі
13836,00 за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами).

Зокрема, рішенням Міністерства доходів
і зборів України від 19 лютого 2014 року
№ 3158/6/99-99-10-01-15 скасовано податкове
повідомлення-рішення від 25 вересня
2013 року № у частині податку на
прибуток у розмірі 74486,40 грн. та
штрафної санкції у розмірі 18621,60 грн.

Суд не погоджується з доводами
представників позивача щодо наявності
підстав для задоволення позову,
виходячи з оцінки наявних у матеріалах
справи доказів та аналізу наступних
положень і обставин.

Так, згідно з пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п.
75.1 ст. 75 ПК України, органи державної
податкової служби мають право
проводити перевірки платників
податків (крім Національного банку
України) в порядку, встановленому цим
Кодексом.

Документальною перевіркою вважається
перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, а також
отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.

Документальна планова перевірка
проводиться відповідно до
плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою
вважається перевірка, яка проводиться
за місцезнаходженням платника
податків чи місцем розташування
об'єкта права власності, стосовно якого
проводиться така перевірка.

Перевірку проведено на підставі
відповідного наказу, копію якого разом
із направленням на перевірку
направлено на адресу позивача
рекомендованим листом із
повідомленням про вручення 05 липня 2013
року.

Стосовно прийняття відповідачем
оскаржуваних рішень суд зазначає
наступне.

У ході перевірки відповідачем
виявлено, що позивачем за період із 01
жовтня 2011 року по 31 грудня 2012 року
занижено розмір доходу у загальному
розмірі 10711138,00 грн.

Позивачем здійснювались
зовнішньоекономічні операції (експорт)
відповідно до укладених контрактів, а
саме:

- від 08 лютого 2012 року № РС 080212 із CHS Europe
SA. (Швейцарія) на поставку кукурудзи 3-го
класу для кормових цілей. Вартість
контракту: 6246694,20 грн. Умови поставки:
Україна (СРТ порти Чорного моря);

- від 28 лютого 2012 року № Р500982 із Viterra SA
(Швейцарія) на поставку кукурудзи 3-го
класу для кормових цілей. Вартість
контракту: 84326150,00 грн. Умови поставки:
Україна (СРТ порти Чорного моря);

- від 15 лютого 2012 року № 460/14237.100 із Alfred
C.Toepfer International. GmbH на поставку кукурудзи
3-го класу для кормових цілей. Вартість
контракту: 3721802,00 грн. Умови поставки:
Україна (СРТ порти Чорного моря).

Позивачем експортовано кукурудзу за
цінами, нижчими за середньо ринкові, у
результаті чого безпідставно
недоотримано дохід. Витрати, які
пов'язані з експортом кукурудзи,
компенсовано за рахунок інших доходів
у вигляді безповоротних внесків від
підприємств, засновником яких виступає
позивач.

Відповідно до пп. 1.20.1, 1.20.2, 1.20.10 п. 1.20 ст. 1
Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств" (у редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин), звичайною вважається
ціна товарів (робіт, послуг), визначена
сторонами договору. Якщо не доведене
зворотне, вважається, що така звичайна
ціна відповідає рівню справедливих
ринкових цін.

Справедлива ринкова ціна - це ціна, за
якою товари (роботи, послуги)
передаються іншому власнику за умови,
що продавець бажає передати такі
товари (роботи, послуги), а покупець
бажає їх отримати за відсутності
будь-якого примусу, обидві сторони є
взаємно незалежними юридично та
фактично, володіють достатньою
інформацією про такі товари (роботи,
послуги), а також ціни, які склалися на
ринку ідентичних (а за їх відсутності -
однорідних) товарів (робіт, послуг).

Для визначення звичайної ціни товару
(робіт, послуг) використовується
інформація про укладені на момент
продажу такого товару (роботи, послуги)
договори з ідентичними (однорідними)
товарами (роботами, послугами) у
співставних умовах. Зокрема,
враховуються такі умови договорів, як
кількість (обсяг) товарів (наприклад,
обсяг товарної партії), строки
виконання зобов'язань, умови платежів,
звичайних для такої операції, а також
інші об'єктивні умови, що можуть
вплинути на ціну. При цьому умови
договорів на ринку ідентичних (у разі
їх відсутності - однорідних) товарів
(робіт, послуг) визнаються
співставними, якщо відмінність між
такими умовами суттєво не впливає на
ціну, або може бути економічно
обґрунтована. При цьому враховуються
звичайні при укладанні угод між
непов'язаними особами надбавки чи
знижки до ціни. Зокрема, але не
виключно, враховуються знижки,
пов'язані з сезонними та іншими
коливаннями споживчого попиту на
товари (роботи, послуги), втратою
товарами якості або інших
властивостей; закінченням (наближенням
дати закінчення) строку зберігання
(придатності, реалізації); збутом
неліквідних або низьколіквідних
товарів; маркетинговою політикою, у
тому числі при просуванні товарів
(робіт, послуг) на ринки; наданням
дослідних моделей і зразків товарів з
метою ознайомлення з ними споживачів.

Якщо товари (роботи, послуги), ідентичні
(за їх відсутності - однорідні) товарам
(роботам, послугам), стосовно яких
визначається звичайна ціна, прилюдно
пропонуються до продажу, або мають
ціни, встановлені на організованому
ринку цінних паперів, або мають біржову
ціну (біржове котирування), визначення
звичайної ціни у встановленому в
абзаці 1 цього підпункту порядку
здійснюється із врахуванням таких
факторів.

Донарахування податкових зобов'язань
платника податку податковим органом
внаслідок визначення звичайних цін
здійснюється за процедурою,
встановленою законом для нарахування
податкових зобов'язань за непрямими
методами, а для платників податку,
визнаних природними монополістами
згідно із законом, - також відповідно до
принципів регулювання цін,
встановлених таким законом.

Податковий орган має право застосувати
звичайні ціни для визначення бази
оподаткування у випадках, передбачених
законом, незалежно від виду
господарської операції, що
здійснюється платником цього податку,
або податкового статусу іншої сторони
такої операції.

Згідно з пп. 14.1.71 п. 14.1 ст. 14, п.п. 135.2, 135.4
ст. 135 ПК України, звичайна ціна - ціна
товарів (робіт, послуг), визначена
сторонами договору, якщо інше не
встановлено цим Кодексом. Якщо не
доведено зворотне, вважається, що така
звичайна ціна відповідає рівню
ринкових цій.

Доходи визначаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
отримання платником податку доходів,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Дохід від операційної діяльності
визнається в розмірі договірної
(контрактної) вартості, але не менше ніж
сума компенсації, отримана в будь-якій
формі, в тому числі при зменшенні
зобов'язань.

Тобто, позивачем занижено дохід, що
враховується при визначенні об'єкта
оподаткування, у загальному розмірі
9536441,00 грн.

На формування інших доходів вплинули
доходи від операцій оренди/лізингу,
позитивне значення курсових різниць,
умовно нараховані проценти на суму
поворотної фінансової допомоги, що
залишилася неповернутою на кінець
звітного (податкового періоду), та інші
доходи, а саме суми на утримання
позивача, отримані від підприємств,
засновником яких він виступає.

Під час перевірки відповідачем також
виявлено, що 12 січня 2010 року між
позивачем та товариством з обмеженою
відповідальністю "ТК Смарагд" (далі -
ТОВ "ТК Смарагд") укладено договір №
0110-LA про надання юридичних послуг, за
умовами якого TOB "ТК Смарагд"
зобов'язалось за завданням позивача
протягом визначеного у договорі строку
надати послуги в процесі розгляду у
системі господарського судочинства
відповідної справи.

На підставі договору № 0110-LA виписано
податкову накладну від 31 грудня 2012 року
№ 52 на 425636,58 грн. (ПДВ - 70939,43 грн.).

Станом на 31 грудня 2012 року послуги не
надано.

Відповідно до пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5, пп. 11.2.1 п.
11.2 ст. 11 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств",
до валових витрат включалися суми
будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених п.п. 5.3-5.7 цієї
статті.

Датою збільшення валових витрат
виробництва (обігу) вважається дата,
яка припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше: або дата
списання коштів з банківських рахунків
платника податку на оплату товарів
(робіт, послуг), а в разі їх придбання за
готівку - день їх видачі з каси платника
податку; або дата оприбуткування
платником податку товарів, а для робіт
(послуг) - дата фактичного отримання
платником податку результатів робіт
(послуг).

Станом на 31 грудня 2012 року за договором
№ 0110-LA обліковувалась заборгованість,
яка є простроченою (безнадійною)
кредиторською заборгованістю та,
відповідно до положень ПК України,
підлягає включенню до складу доходів,
що враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування, у IV кварталі 2012 року та
підлягає включенню до податкового
зобов'язання у грудні 2012 року.

У ході перевірки відповідачем також
виявлено, що 21 червня 2012 року на рахунок
позивача надійшли кошти від товариства
з обмеженою відповідальністю "Носівка
Агро" (далі - ТОВ "Носівка Агро") у
розмірі 500000,00 грн. як оплата (аванс) за
товар відповідно до умов договору
купівлі-продажу від 11 червня 2012 року №
1-12, за умовами якого позивач
зобов'язався у строки, визначені
договором, передати у власність TOB
"Носівка Агро" товар.

На підставі договору № 1-12 позивачем
виписано податкову накладу від 21
червня 2012 року № 16 у загальному
розмірі 500000,00 грн.

31 липня 2012 року позивачем повернуто
кошти TOB "Носівка Агро", сплачені за
платіжним дорученням від 21 червня 2012
року № у розмірі 500000,00 грн., у зв'язку з
чим позивачем проведено коригування
податкових зобов'язань з ПДВ у розмірі
500000,00 грн., що відображено у податковій
звітності з ПДВ за липень 2012 року
(розрахунок коригування сум ПДВ до
податкової декларації з ПДВ від 20
серпня 2012 року № ).

Позивачем 20 червня 2012 року укладено
додаткову угоду № 1 до договору № 1-12,
відповідно до якої, у зв'язку з
неможливістю позивача виконати
зобов'язання по поставці насіння
ріпаку озимого ДК "Секюр Ф-1", "Секвоя",
"Ексель", "Абакус" у строк, визначений
договором, сторони дійшли згоди
розірвати договір № 1-12. Кошти, сплачені
TOB "Носівка Агро" за насіння, що
підтверджується платіжним дорученням
від 21 червня 2012 року № LA 000000178 у розмірі
500000,00 грн., підлягають поверненню у
повному обсязі на розрахунковий
рахунок TOB "Носівка Агро" у строк до 31
липня 2012 року.

Отже, при укладенні договору № 1-12
сторони не мали на меті здійснювати
товарні операції. Наслідком укладеного
договору являється лише фактичний рух
коштів.

Згідно з аналізом субрахунку 281 "Товари
на складі", відповідно до
оборотно-сальдових відомостей, за
період з 21 червня по 31 липня 2012 року
насіння ріпаку озимого не виявлено. На
підтвердження фактичної наявності
товару на складі не надано жодного
документу (оприбуткування на складі,
сертифікат якості, свідоцтво на
гібридне насіння, карантинний
сертифікат та ін.).

Тобто, отримані кошти від TOB "Носівка
Агро" є поворотною фінансовою
допомогою.

Крім того, 22 червня 2012 року на рахунок
позивача надійшли кошти від товариства
з обмеженою відповідальністю "Бахмач
Агро" (далі - ТОВ "Бахмач Агро") у розмірі
320000,00 грн. як оплата (аванс) за товар
відповідно до умов договору
купівлі-продажу від 11 червня 2012 року №
2-12, за умовами якого позивач
зобов'язався у строки, визначені
договором, передати у власність ТОВ
"Бахмач Агро" товар.

На підставі договору № 2-12, позивачем
виписано податкову накладу від 22
червня 2012 року № 19 на 320000,00 грн.

31 липня 2012 року позивачем повернуто
кошти TOB "Бахмач Агро", сплачені
платіжним дорученням від 22 червня 2012
року № LA у розмірі 320000,00 грн., у
зв'язку з чим позивачем проведено
коригування податкових зобов'язань з
ПДВ у розмірі 320000,00 грн., що відображено
у податковій звітності з ПДВ за липень
2012 року (розрахунок коригування сум ПДВ
до податкової декларації з ПДВ від 20
серпня 2012 року № ).

Позивачем 20 червня 2012 року укладено
додаткову угоду № 1 до договору № 2-12,
відповідно до якої, у зв'язку з
неможливістю позивача виконати
зобов'язання по поставці насіння
ріпаку озимого ДК "Секюр Ф-1", "Секвоя",
"Екзотік" у строк, визначений договором,
сторони дійшли згоди розірвати договір
№ 2-12. Кошти, сплачені ТОВ "Бахмач Агро"
за насіння, що підтверджується
платіжним дорученням від 22 червня 2012
року № LA 000000179 у розмірі 320000,00 грн.,
підлягають поверненню у повному обсязі
на розрахунковий рахунок ТОВ "Бахмач
Агро" у строк до 31 липня 2012 року.

Отже, при укладенні договору № 2-12
сторони не мали на меті здійснювати
товарні операції. Наслідком укладеного
договору являється лише фактичний рух
коштів.

Згідно з аналізом субрахунку 281 "Товари
на складі", відповідно до
оборотно-сальдових відомостей, за
період з 22 червня по 31 липня 2012 року
насіння ріпаку озимого не виявлено. На
підтвердження фактичної наявності
товару на складі не надано жодного
документа (оприбуткування на складі,
сертифікат якості, свідоцтво на
гібридне насіння, карантинний
сертифікат та ін.).

Тобто, отримані кошти від ТОВ "Бахмач
Агро" є поворотною фінансовою
допомогою.

Слід зазначити, що TOB "Носівка Arpo" та TOB
"Бахмач Агро" є суб'єктами спеціального
режиму оподаткування (відповідно до ст.
209 ПК України).

Відповідно до пп. 135.5.5 п. 135.5 ст. 135 ПК
України, суми поворотної фінансової
допомоги, отриманої платником податку
у звітному податковому періоді, що
залишаються неповерненими на кінець
такого звітного періоду, від осіб, які
не є платниками цього податку (в тому
числі нерезидентів), або осіб, які
згідно із цим Кодексом мають пільги з
цього податку, в тому числі право
застосовувати ставки податку нижчі,
ніж установлені п. 151.1 ст. 151 цього
Кодексу.

У разі якщо в майбутніх звітних
податкових періодах платник податку
повертає таку поворотну фінансову
допомогу (її частину) особі, яка її
надала, такий платник податку збільшує
суму витрат на суму такої поворотної
фінансової допомоги (її частини) за
наслідками звітного податкового
періоду, в якому відбулося таке
повернення.

При цьому доходи такого платника
податку не збільшуються на суму умовно
нарахованих процентів, а податкові
зобов'язання особи, яка надала
поворотну фінансову допомогу, не
змінюються як при її видачі, так і при
зворотному її отриманні.

Від державної податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
надійшов акт від 19 червня 2012 року №
614/2240/37730190 про неможливість проведення
зустрічної звірки суб'єкта
господарювання товариства з обмеженою
відповідальністю "Альбіон 2011" (далі -
ТОВ "Альбіон 2011") щодо підтвердження
господарських відносин із платниками
податків за березень 2012 року, згідно з
яким, вказаним товариством не надано
підтверджуючих документів щодо
виникнення податкових зобов'язань, у
тому числі: головних книг;
журналів-ордерів та карток рахунків №
311 "Поточні рахунки у національній
валюті", 361 "Розрахунки з вітчизняними
покупцями", 70 "Доходи від реалізації", 641
"Розрахунки по податкам", 643 "Податкові
зобов'язання", 681 "Розрахунки по авансам
отриманим"; актів виконаних робіт;
видаткових накладних; податкових
накладних; реєстрів виданих податкових
накладних.

Операції TOB "Альбіон 2011",
контрагентів-покупців та
контрагентів-постачальників не
містять розумних економічних або інших
причин (ділової мети) систематичного
(протягом місяця) придбання та продажу
товарів. Такі причини можуть бути
наявними лише за умови, якщо платник
податку має намір одержати економічний
ефект у результаті підприємницької або
іншої економічної діяльності.
Наслідком діяльності TOB "Альбіон 2011" є
виключно чи переважно формування
податкових зобов'язань та податкового
кредиту на адресу контрагентів.

Крім того, позивачем до складу витрат з
податку на прибуток звітних
(податкових) періодів включено витрати
по взаємовідносинах із TOB "Альбіон 2011".

Зокрема, 01 березня 2012 року між
позивачем та вказаним товариством
укладено договір № 01/03-12 про надання
юридичних послуг.

До перевірки позивачем надано акт від 15
березня 2012 року № 1 приймання-передачі
наданих послуг згідно з договором №
01/03-12 та податкову накладну від 15
березня 2012 року № 127 на 14333,33 грн.
(ПДВ - 2866,67 грн.).

Крім того, позивачем до складу витрат з
податку на прибуток звітних
(податкових) періодів включено
консультаційні послуги по
взаємовідносинах із товариством з
обмеженою відповідальністю "КМК Бізнес
Тренінг" (далі - ТОВ "КМК Бізнес Тренінг")
у загальному розмірі 108240,00 грн.

Позивачу направлено письмовий запит
від 16 серпня 2013 року № 3029/10/26-56-22-03-05 щодо
надання пояснень та їх документального
підтвердження стосовно
фінансово-господарських
взаємовідносин із TOB "КМК Бізнес
Тренінг".

Листом від 22 серпня 2013 року № 106вих.13
позивач повідомив, що у перевіряємому
періоді із TOB "КМК Бізнес Тренінг"
існували правовідносини на підставі
укладених договорів про надання
послуг: від 10 січня 2012 року № 040112, від 25
липня 2012 року № 040712, від 07 листопада
2012 року № 021112, від 14 листопада 2012 року №
0511.12, за умовами яких позивач є
замовником послуг, а TOB "КМК Бізнес
Тренінг" - виконавцем.

До перевірки позивачем не надано
будь-якого документа, у тому числі:
актів про виконані роботи на
підтвердження фактичного отримання
від TOB "КМК Бізнес Тренінг" робіт
(послуг); необхідної інформації;
методичних матеріалів, що передбачено
умовами договорів.

Під час перевірки відповідачем також
виявлено, що позивачем до складу витрат
включено консультаційні послуги по
взаємовідносинах із товариством з
обмеженою відповідальністю
"Агросіті-Інвест" (далі - ТОВ
"Агросіті-Інвест") у загальному розмірі
140978,00 грн.

Зокрема, 04 травня 2011 року між позивачем
ТОВ "Агросіті-Інвест" укладено договір
№ 110 про надання інформаційних послуг.

До перевірки позивачем не надано актів
про виконані ТОВ "Агросіті-Інвест"
роботи, документів та інформації,
пов'язаних із наданням послуг, що
передбачено договором № 110.

Отже, враховуючи викладені обставини, а
також те, що у контрагентів позивача
відсутні власні виробничі та
технологічні можливості для виконання
прийнятих на себе зобов'язань за
господарськими договорами, укладені
правочини не мають реального
характеру, а тому у позивача відсутні
правові підстави для віднесення
сплачених сум до валових витрат, які
впливають на визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток
підприємств, та віднесення сум ПДВ до
податкового кредиту.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом 1
цього пункту.

Відповідно до ст. 1, ч. 3 ст. 8, ч. 1 ст. 9
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", первинний документ - документ,
який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Відповідальність за організацію
бухгалтерського обліку та
забезпечення фіксування фактів
здійснення всіх господарських
операцій у первинних документах,
збереження оброблених документів,
регістрів і звітності протягом
встановленого терміну, але не менше
трьох років, несе власник (власники) або
уповноважений орган (посадова особа),
який здійснює керівництво
підприємством відповідно до
законодавства та установчих
документів.

Підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

В інформаційному листі Вищого
адміністративного суд України від 02
червня 2011 року (06 травня 2011 року) №
742/11/13-11 зазначено, що якщо фактичного
здійснення господарської операції не
було, відповідні документи не можуть
вважатись первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

Для підтвердження даних податкового
обліку можуть братись до уваги лише ті
первинні документи, які складені у разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", господарська
операція - дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Відповідно до пп. 14.1.27, 14.1.181 п. 14.1 ст. 14,
пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п.п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198
ПК України, витрати - сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Не включаються до складу витрат:
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до ст. 39 цього
Кодексу, та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст. 193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу)
чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього
Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Таким чином, системно проаналізувавши
викладені положення та обставини, а
також зважаючи, що представниками
позивача у ході судового розгляду
справи не надано первинної
документації, яка б спростувала
зроблені відповідачем у ході перевірки
висновки, хоча про необхідність її
надання судом наголошувалось у кожному
судовому засіданні, суд прийшов до
висновку про відсутність підстав для
визнання протиправними та скасування
оскаржуваних рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71
КАС України, розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі,
без поважних причин не надасть докази
на пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

На підставі викладених положень та
обставин суд прийшов до висновку, що
позов товариства з обмеженою
відповідальністю "Латагро" до
державної податкової інспекції у
Подільському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
про визнання протиправними та
скасування рішень відповідача є
безпідставним, необґрунтованим та
таким, що не підлягає задоволенню
повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони - суб'єкта владних повноважень,
суд присуджує з іншої сторони всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати, пов'язані
із залученням свідків та проведенням
судових експертиз. У зв'язку з
ухваленням судового рішення на користь
суб'єкта владних повноважень та
відсутністю з його сторони судових
витрат, пов'язаних із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз, судові витрати стягненню з
позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 122, 158-163, 167 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволенні
позову товариства з обмеженою
відповідальністю "Латагро".

Копії постанови у повному обсязі
направити сторонам (вручити їх
уповноваженим представникам) у порядку
та строки, встановлені ст. 167 КАС
України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України,
постанова може бути оскаржена шляхом
подання до Київського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд міста Києва
апеляційної скарги протягом десяти
днів із дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Київського апеляційного
адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України,
постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
В.М. Данилишин

Постанова у повному обсязі складена 22
квітня 2014 року