Справа № 807/444/14
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2014-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

18 квітня 2014 рокум. Ужгород№ 807/444/14

Закарпатський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Луцовича М.М.,

з участю секретаря судового засіданні -
Симканич Ю.В.

сторін та осіб, які беруть участь у
справі:

позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача 1 - Олашин О.М.,

відповідач 2 - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань у
приміщенні Закарпатського окружного
адміністративного суду
адміністративну справу за уточненою
позовною заявою ОСОБА_2 до Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Закарпатській області, Ужгородського
районного відділу Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Закарпатській області про визнання
протиправними та скасування наказів
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Закарпатській області,
поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Закарпатського
окружного адміністративного суду з
позовною заявою до Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Закарпатській області,
Ужгородського районного відділу УМВС
України в Закарпатській області якою
просив: визнати такими, що суперечать
вимогам діючого законодавства наказ
УМВС України в Закарпатській області
«Про притягнення до дисциплінарної
відповідальності окремих працівників
Ужгородського РВ УМВС» № 80 від 24.01.2014
року, наказ УМВС України в
Закарпатській області «По особовому
складу» № 12 о/с від 28.01.2014 року; поновити
ОСОБА_2 на посаді оперуповноваженого
сектору карного розшуку Ужгородського
РВ УМВС України в Закарпатській
області; заробітну плату, за вимушений
прогул у зв'язку з незаконним
звільненням просить зарахувати в
наступну, у разі поновлення на роботі;
стягнути на його користь моральну
шкоду в розмірі 100000 грн.; дати юридичну
оцінку діям посадових осіб УМВС
України в Закарпатській області по
факту звільнення позивача з органів
внутрішніх справ та визнати їх дії
протиправними.

18 квітня 2014 року під час судового
засідання позивач надав суду заяву про
уточнення позовних вимог, якою
остаточно просить суд визнати такими,
що суперечать вимогам чинного
законодавства наказ УМВС України в
Закарпатській області «Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності окремих працівників
Ужгородського РВ УМВС» №80 від 24.01.2014
року, наказ УМВС України в
Закарпатській області «Про особовому
складу» №12 о/с від 28.01.2014 року, в
розрізі, що стосується особисто ОСОБА_5;
поновити позивача на посаді
оперуповноваженого карного розшуку
Ужгородського УМВС України в
Закарпатській області; стягнути з
відповідача середньомісячну заробітну
плату за вимушений прогул на користь
позивача.

Позов мотивовано тим, що наказом УМВС
України в Закарпатській області від
24.01.2014 року за №80 «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
окремих працівників Ужгородського РВ
УМВС» позивача звільнено з органів
внутрішніх справ. Підставою для
звільнення позивача слугувало нібито
грубе порушення ним вимог ст.7 Закону
України «Про Дисциплінарний статут
органів внутрішніх справ» щодо
неухильного дотримання законодавства
України, Присяги працівника органів
внутрішніх справ, Закону України «Про
міліцію», наказів МВС України №157-2007,
№81-2007. Відтак відповідно до вимог
наказу МВС України №90-2010, п.8 ст.12
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України на підставі п.
«є» ст.64 «порушення дисципліни»
Положення про проходження служби
позивача притягнуто, до дисциплінарної
відповідальності у вигляді звільнення.
Також, позивач оскаржує наказ УМВС
України в Закарпатській області №12о/с
«По особовому складу», яким його було
звільнено у запас із поставленням на
військовий облік за п.64 «є»(за
порушення дисципліни) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ. Позивач не
погоджується із зазначеними
підставами його звільнення з органів
внутрішніх справ, а оскаржувані накази
вважає протиправними та такими, що
підлягають скасуванню. При цьому
наголошує на тому, що відповідач
вказавши на порушення ним службової
дисципліни фактично звільнив позивача
на підставі матеріалів порушеної
кримінальної справи по його
звинуваченню у скоєнні злочину і
тільки ці обставини відображені у
матеріалах службового розслідування
як доведені, тоді як обвинувального
вироку відносно нього немає.

У судовому засіданні позивач підтримав
уточнені позовні вимоги в повному
обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Закарпатській області в судовому
засіданні заперечила проти позову.
Зокрема пояснила суду, що позовні
вимоги є безпідставними та
необґрунтованими, з огляду на
обставини які викладені у письмових
запереченнях проти позову а саме:

28.12.2014 року до відділу внутрішньої
безпеки у Закарпатській області ДВБ
МВС України надійшла інформація про те,
що відносно оперуповноваженого
сектору карного розшуку Ужгородського
РВ УМВС України в Закарпатській
області лейтенанта міліції ОСОБА_2
розпочато кримінальне провадження за
ознаками кримінального правопорушення
передбаченого ч.3 ст.364 КК України, у
зв'язку з чим згідно наказу УМВС
України в Закарпатській області по
даному факту призначено службове
розслідування.

Так згідно матеріалів службового
розслідування встановлено, що 25.09.2013
ОСОБА_2, використовуючи владу та своє
службове становище, усупереч інтересам
служби, у приміщенні Ужгородського РВ
УМВС України у Закарпатській області
зустрівся із ОСОБА_6, який був
доставлений туди під конвоєм із
Закарпатської УВП №9, де утримувався в
якості підозрюваного у
кримінальному провадженні відкритому
слідчим відділенням Ужгородського МВ
УМВС.

Під час зазначеної зустрічі ОСОБА_2
шляхом умовлянь та обіцянок щодо
передавання ОСОБА_6 до установи
виконання покарань продуктів
харчування, цигарок та грошових коштів,
а також сприянні у вирішенні питання
щодо призначення в подальшому судом
покарання не пов'язаного з
позбавленням волі, переконав
останнього зізнатися у вчиненні
упродовж 2013 року ряду крадіжок
індивідуального майна на території
Ужгородського району, а також
підтвердити вказану інформацію
слідчим під час досудового
розслідування, усвідомлюючи, що
насправді арештований Мол нар Е.О. не
вчиняв зазначені кримінальні
правопорушення.

Під впливом обіцянок та умовлянь
ОСОБА_2, ОСОБА_6 зізнався у вчиненні
злочинів, яких не вчиняв, та цього ж дня,
тобто 25.09.2013, надав пізнавальні
пояснення слідчому Ужгородського РВ
УМВС лейтенанту міліції ОСОБА_7

У свою чергу ОСОБА_2 продовжуючи свої
протиправні дії, достовірні знаючи, які
саме предмети та речі було викрадено
під час нерозкритих злочинів - крадіжок
індивідуального майна, із метою
фіктивного створення доказів
обвинувачення ОСОБА_6, 27.09.2013 із місця
свого фактичного проживання привіз та
передав слідчому ОСОБА_7, який проводив
досудове розслідувана вказаних
кримінальних правопорушень, два
відрізки труби діаметром 60 мм, які ніби
то були викрадені ОСОБА_6 із будинку гр.
ОСОБА_8 в АДРЕСА_1. Цього ж дня,
продовжуючи свої протиправні дії,
ОСОБА_2 отримав від невстановлених
досудовим розслідуванням осіб
каналізаційний люк, ніби то викрадений
з оглядової споруди ПАТ «Укртелеком» в
с. Коритняни, та трьохжильний
електричний кабель, ніби то викрадений
із будинку гр. ОСОБА_9 по АДРЕСА_2, які
також надав слідчому.

У подальшому, продовжуючи свою
злочинну діяльність, ОСОБА_2.з метою
надання доказам належності та
допустимості, створення вигляду
законності своїм діям щодо вилучення
речей, 19.10.2013 близько 10.00 години приїхав
додому до гр. ОСОБА_10, мешканця АДРЕСА_3,
тимчасово непрацюючого, де продиктував
останньому текст розписки датованої
26.09.2013 про те, що останній добровільно
видав працівникам міліції
каналізаційний люк, два відрізки труби
та трьохжильний електричний кабель,
які начебто йому продав гр. ОСОБА_6 Тоді
ж, ОСОБА_2 надав ОСОБА_10 для підпису три
заздалегідь надруковані протоколи
допиту останнього в якості свідка,
датовані 26.09.2013, в яких містилися
показання ОСОБА_10 надані ним нібито в
приміщенні Ужгородського РВ УМВС про
те, що зазначені в розписці речі він
придбав від ОСОБА_6

Таким чином внаслідок умисних дій
ОСОБА_2 створені фіктивні докази, на
підставі яких слідчим Ужгородського РВ
УМВС ОСОБА_7 підготовлено та 27.09.2013
повідомлено ОСОБА_6 підозру у вчиненні
трьох епізодів крадіжок за ч.2 та ч.3
ст.185 КК України, тобто його
обвинувачено у вчиненні одного злочину
середньої тяжкості та двох тяжких
злочинів.

При цьому відповідач 1 вказує на те, що
статтею 12 Дисциплінарного статуту
начальнику УМВС надано право
застосовувати до працівників міліції
як вид дисциплінарного стягнення
звільнення з посади. УМВС України в
Закарпатській області по факту
порушення дисципліни позивачем , у
встановлений законом строк, було
проведено службове розслідування. З
приводу вказаних обставин позивач
надав свої пояснення. За матеріалами
службового розслідування був
затверджений висновок службового
розслідування від 22.01.2014 року.

Дисциплінарне стягнення у вигляді
звільнення з органів внутрішніх справ
на позивача накладено 24.01.2014 року наказ
№80 та виконано наказом УМВС України в
Закарпатській області №12 о/с від 28.01.2014
року.

Таким чином УМВС України в
Закарпатській області вважає, що при
звільненні позивача зі служби було
дотримано всіх норм чинного
законодавства, що регулюють порядок
проходження служби в органах
внутрішніх справ.

Відповідач 2 Ужгородський районний
відділ УМВС України в Закарпатській
області в судове засідання не з'явився,
заперечень проти позову не подав, хоча
про місце, дату та час судових засідань
повідомлявся належним чином, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення та розпискою про
отримання повістки.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши у судовому засіданні
пояснення сторін та оцінивши докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд приходить до
наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, перебував
на службі в органах внутрішніх справ
України з 01.09.2007 року по 30.01.2014 року (а.с.18
- зворотній бік).

Наказом Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Закарпатській області від 24.01.2014 №80
"Про притягнення до дисциплінарної
відповідальності окремих працівників
Ужгородського РВ УМВС" за грубе
порушення вимог ст. 7 Закону України
"Про Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ" Присяги працівника
органів внутрішніх справ, Закону
України "Про міліцію", наказів МВС
України № 157-2007, № 81-2007, що проявилося у
створені ОСОБА_2 фіктивних доказів, на
підставі яких слідчим відділенням
Ужгородського РВ УМВС повідомлено гр.
ОСОБА_6 підозру у вчиненні трьох
епізодів крадіжок за ч. 2 та ч. 3 ст. 185 КК
України, тобто його обвинувачено у
вчиненні одного злочину середньої
тяжкості та двох тяжких злочинів, що у
подальшому призвело до порушення
кримінальної справи відносно
працівників міліції
оперуповноваженого сектору карного
розшуку Ужгородського районного
відділу УМВС України в Закарпатській
області старшого лейтенанта міліції
ОСОБА_2, відповідно до вимог наказу МВС
України № 90-2010, п.8 ст.12 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України, із органів внутрішніх справ
звільнити за п. «є» ст. 64 (за порушення
дисципліни) Положення про проходження
служби.

Як вбачається з копії наказу від 24.01.2014
р. №80, позивач розписався про
ознайомлення з цим наказом
04.02.2014р.(а.с.129)

Наказом управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Закарпатській області від 28.01.2014р. №12
о/с "По особовому складу" відповідно до
підпункту "є" (за порушення дисципліни)
пункту 64 "Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України"
звільнено з органів внутрішніх справ у
запас з поставленням на військовий
облік старшого лейтенанта міліції
ОСОБА_2 (М-227121), оперуповноваженого
сектора карного розшуку Ужгородського
районного відділу управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Закарпатській області, з 30.01.2014 року.
Вислуга на день звільнення в органах
внутрішніх справ склала - 06 років 04
місяців 29 днів; Як зазначено в цьому
наказі, підставою для його прийняття
слугував наказ від 24.01.2014р. №80 (а.с.62).

Звільненню позивача передувало
службове розслідування відносно
оперуповноваженого СКР Ужгородського
РВ УМВС ОСОБА_2, висновком якого від
20.01.2014 року, за грубе порушення вимог
ст.7 Закону України «Про Дисциплінарний
статут органів внутрішніх справ» щодо
неухильного дотримання законодавства
України, Присяги працівника органів
внутрішніх справ, Закону України «Про
міліцію», наказів МВС України №157-2007,
№81-2007 відповідно до вимог наказу МВС
України №90-2010, п.8 ст.12 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України на підставі п. «є» ст.64
«порушення дисципліни» Положення про
проходження служби оперуповноваженого
СКР Ужгородського РВ УМВС в
Закарпатській області старшого
лейтенанта міліції ОСОБА_2 звільнено з
органів внутрішніх справ (а.с.30-35) .

Згідно зі статтею 7 "Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України" службова дисципліна базується
на високій свідомості та зобов'язує
кожну особу рядового і начальницького
складу: дотримуватися законодавства,
неухильно виконувати вимоги Присяги
працівника органів внутрішніх справ
України, статутів і наказів
начальників; захищати і охороняти від
протиправних посягань життя, здоров'я,
права та свободи громадян, власність,
довкілля, інтереси суспільства і
держави; поважати людську гідність,
виявляти турботу про громадян і бути
готовим у будь-який час надати їм
допомогу; дотримуватися норм
професійної та службової етики;
берегти державну таємницю; у службовій
діяльності бути чесною, об'єктивною і
незалежною від будь-якого впливу
громадян, їх об'єднань та інших
юридичних осіб; стійко переносити всі
труднощі та обмеження, пов'язані зі
службою; постійно підвищувати свій
професійний та культурний рівень;
сприяти начальникам у зміцненні
службової дисципліни, забезпеченні
законності та статутного порядку;
виявляти повагу до колег по службі та
інших громадян, бути ввічливим,
дотримуватися правил внутрішнього
розпорядку, носіння встановленої форми
одягу, вітання та етикету; з гідністю і
честю поводитися в позаслужбовий час,
бути прикладом у дотриманні
громадського порядку, припиняти
протиправні дії осіб, які їх учиняють;
берегти та підтримувати в належному
стані передані їй в користування
вогнепальну зброю, спеціальні засоби,
майно і техніку (частина перша). У разі
виявлення порушень законодавства,
зловживань чи інших правопорушень у
службовій діяльності особа рядового
або начальницького складу повинна
вжити заходів щодо припинення цих
порушень та доповісти про це
безпосередньому або старшому прямому
начальникові (частина друга).

30.10.2013 року органом досудового слідства
прокуратури Закарпатської області за
матеріалами ВВБ в Закарпатській
області розпочато кримінальне
провадження №000085 за ознаками
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.3 ст. 364 КК України.

25.12.2013 заступник начальника слідчого
відділу прокуратури Закарпатської
області старший радник юстиції Іванцьо
В.М., розглянувши матеріали досудового
розслідування, вручив письмове
повідомлення ОСОБА_2 у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК
України.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного
суду від 27.12.2013 відповідно до ст. 183 КПК
України відносно ОСОБА_2 обрано
запобіжний захід у вигляді тримання
під вартою, а також визначено розмір
застави у розмірі 80000 гривень. Іншою
ухвалою цього ж суду від 27.12.2013 ОСОБА_2
відсторонено на час досудового
розслідування від займаної посади.

30.12.2013, на підставі ст.202 ч.4 КПК України
ОСОБА_2 звільнений з під варти у зв'язку
із внесенням застави.

Відповідно до ст. 124 Конституції
України, правосуддя в Україні
здійснюється виключно судами.
Делегування функцій судів, а також
привласнення цих функцій іншими
органами чи посадовими особами не
допускаються.

Згідно ст. 324 КПК України, питання про
наявність кримінального діяння та
наявності вини підсудного у вчиненні
злочину вирішується судом при
постановлені вироку.

Обставини, встановлені службовим
розслідуванням без відповідного
рішення суду за наслідками розгляду
кримінальної справи, не можуть бути
підставою для висновку про порушення
ОСОБА_2 . дисципліни.

Відповідно до частини шостої статті 21
Закону України "Про міліцію" звільнення
працівника міліції зі служби у зв'язку
з обвинуваченням у вчиненні злочину
допускається тільки після набуття
звинувачувальним вироком законної
сили.

Згідно ст. 66 Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
внутрішніх справ, особи рядового і
начальницького складу, які скоїли
вчинки, що дискредитують звання
рядового і начальницького складу,
звільняються з органів внутрішніх
справ. При цьому звільнення
проводиться з урахуванням вимог пункту
62 цього Положення.

Крім того, пунктом 67 "Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ" передбачено окрему
підставу для звільнення особи з
органів внутрішніх справи в разі
кримінального правопорушення, згідно з
яким особи рядового або начальницького
складу, притягнуті до відповідальності
за вчинення, зокрема, кримінального
правопорушення, підлягають звільненню
із служби в органах внутрішніх справ у
триденний строк з дня надходження до
органу внутрішніх справ копії
відповідного судового рішення, яке
набрало законної сили.

Відповідно із вимогами ст. 14
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України, з метою
з'ясування всіх обставин
дисциплінарного проступку, учиненого
особою рядового або начальницького
складу, начальник призначає
розслідування. Перед накладенням
дисциплінарного стягнення начальник
або особа, яка проводить службове
розслідування, повинні зажадати від
порушника надання письмового
пояснення. При визначенні виду
дисциплінарного стягнення мають
враховуватися тяжкість проступку,
обставини, за яких його скоєно,
заподіяна шкода, попередня поведінка
особи та визнання нею своєї вини, її
ставлення до виконання службових
обов'язків, рівень кваліфікації тощо.
Звільнення осіб рядового і
начальницького складу з органів
внутрішніх справ як вид стягнення є
крайнім заходом дисциплінарного
впливу.

Конституцією України встановлено, що
особа вважається невинуватою у
вчиненні злочину і не може бути піддана
кримінальному покаранню, доки її вину
не буде доведено в законному порядку і
встановлено обвинувальним вироком
суду (стаття 62). Ніхто не може бути двічі
притягнений до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення (стаття 61).

У даному випадку йдеться про
обвинувачення у вчиненні позивачем
злочину, передбаченого Кримінальним
кодексом України. При цьому
встановлення вини особи чи підстави
звільнення від кримінальної
відповідальності має бути встановлено
судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КК України, особа
вважається невинуватою у вчиненні
злочину і не може бути піддана
кримінальному покаранню, доки її вину
не буде доведено в законному порядку і
встановлено обвинувальним вироком
суду.

Згідно ч. 6 ст. 21 Закону України „Про
міліцію " звільнення працівника
міліції зі служби у зв'язку з
обвинуваченням у вчиненні злочину
допускається тільки після набуття
звинувачувальним вироком законної
сили.

Пунктом 8 «Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ»передбачено,
що дострокове звільнення зі служби в
разі вчинення злочину можливе, однак за
умови набрання законної сили
обвинувальним вироком суду, а пунктом 67
цього ж Положення встановлено, що особи
рядового і начальницького складу,
засуджені за вчинення злочину (в тому
числі і без позбавлення спеціального
звання), підлягають звільненню зі
служби в органах внутрішніх справ
після вступу в законну силу вироку
суду.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судом, на момент прийняття
відповідачем рішення про звільнення
ОСОБА_2 рішення по кримінальній справі
за обвинуваченням його у вчиненні
злочину, передбаченого ч.3 ст.364 КК
України не прийняте.

Судом встановлено , що УМВС України в
Закарпатській області провівши
службове розслідування вважало за
доведене ті обставини, які
інкримінуються ОСОБА_5 в межах
порушеної проти нього кримінальної
справи, яка розглядається Ужгородським
міськрайонним судом. Ці обставини
викладені як у висновку службового
розслідування від 20.01.2014 р. (а.с.30-35) так і
у обвинувальному акті від тієї ж дати,
копія якого витребувана судом та
міститься у матеріалах справи (а.с.71-76).
Натомість не зважаючи на відсутність
судового рішення у кримінальній
справі, відтак недоведеність вказаних
обставин вчинення кримінального
проступку відповідач 1 послався на ці
обставини як на підставу для
притягнення до дисциплінарної
відповідальності та звільнив позивача
саме з цих підстав, посилаючись на
порушення ним службової дисципліни та
вважав ці обставини доведеними, що на
думку суду є недопустимим.

Суд вважає відповідач 1 вийшов за межі
наданих йому повноважень, та діяв
необґрунтовано, без урахування усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення.

Згідно ч.2 ст.11 КАС України суд може
вийти за межі позовних вимог тільки у
разі, якщо це необхідно для повного
захисту прав, свобод чи інтересів
сторін, про захист яких вони просять.

З огляду на формулювання позивачем
уточнених позовних вимог та з огляду на
обставини встановлені в ході розгляду
справи, суд приходить до висновку про
необхідність, з метою захисту прав та
інтересів позивача, вийти за межі
уточнених позовних вимог та скасувати
оскаржувані накази № 80 від 24.01.2014 та №12
о/с від 28.01.2014 р. в частині звільнення з
органів внутрішніх справ
оперуповноваженого сектору карного
розшуку Ужгородського РВ УМВС України
в Закарпатській області старшого
лейтенанта міліції АДРЕСА_4

Таким чином, вина позивача у скоєнні
злочину на час звільнення позивача не
встановлена обвинувальним вироком
суду, а тому висновок відповідача про
скоєння ОСОБА_2 дисциплінарного
правопорушення саме за цих обставин є
необґрунтованим та передчасним,
оскільки службові особи органів
внутрішніх справ не наділені правом
надавати оцінку зібраних у ході
досудового слідства фактів та
відповідно, робити висновок про
причетність особи до кримінально
караних дій, доки вина особи у скоєні
злочину не буде доведена у
встановленому законом порядку вироком
суду.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що ОСОБА_2 звільнено без
законних підстав, а тому наказ
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Закарпатській області
«Про притягнення до дисциплінарної
відповідальності окремих працівників
Ужгородського РВ УМВС» № 80 від 24.01.2014
року та наказ Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Закарпатській області «По особовому
складу» №12 о/с від 28.01.2014 року, слід
визнати протиправними та скасувати в
частині притягнення до дисциплінарної
відповідальності у вигляді звільнення
з ОВС ОСОБА_2

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У відповідності до ч.1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому суд бере до уваги положення
ч.2 ст. 71 КАС України, згідно з якими в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Однак,
відповідачам, як суб'єктами владних
повноважень не доведені підстави
законності та обґрунтованості
прийнятих інших рішень.

Згідно вимог п.24 «Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ»у разі незаконного
звільнення особи рядового,
начальницького складу органів
внутрішніх справ підлягають
поновленню на попередній роботі з
одночасним вирішенням органом, який
розглядає трудовий спір, питання про
виплату середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

На підставі наведеного з Ужгородського
районного відділу Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Закарпатській області на користь
ОСОБА_2 слід стягнути середній
заробіток за час вимушеного прогулу з
31.01.2014 року по 18.04.2014 року виходячи з
розрахунку середньомісячної
заробітної плати 2116 грн. 10 коп. місяць
відповідно до наданої довідки №11
від19.02.2014 року (а.с.56).

На підставі пунктів 2, 3 ч.1 ст.256 КАС
України постанови суду в частині
поновлення на роботі та присудження
виплати середньої заробітної плати у
межах суми стягнення за один місяць
підлягає негайному виконанню.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 2, 3, 11, 70, 71, 86, 160-163, 256 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Уточнений позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
наказ Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Закарпатській області «Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності окремих працівників
Ужгородського РВ УМВС» № 80 від 24.01.2014
року в частині притягнення до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді звільнення з органів
внутрішніх справ оперуповноваженого
сектору карного розшуку Ужгородського
РВ УМВС України в Закарпатській
області старшого лейтенанта міліції
АДРЕСА_4

Визнати протиправним та скасувати
наказ Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Закарпатській області «По особовому
складу» №12 о/с від 28.01.2014 року в частині
звільнення з органів внутрішніх справ
оперуповноваженого сектору карного
розшуку Ужгородського РВ УМВС України
в Закарпатській області старшого
лейтенанта міліції АДРЕСА_4

Поновити старшого лейтенанта міліції
ОСОБА_2 на посаді оперуповноваженого
сектору карного розшуку Ужгородського
РВ УМВС України в Закарпатській
області.

Стягнути з Ужгородського районного
відділу Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Закарпатській області на користь
ОСОБА_2 середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 31.01.2014 року по
18.04.2014 року виходячи з розрахунку
середньомісячної заробітної плати - 2116
грн. 10 коп. за місяць.

Допустити негайне виконання рішення
суду в частині поновлення старшого
лейтенанта міліції ОСОБА_2 на посаді
оперуповноваженого сектору карного
розшуку Ужгородського РВ УМВС України
в Закарпатській області, та в частині
стягнення з Ужгородського РВ УМВС
України в Закарпатській області
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу у межах суми стягнення за один
місяць виходячи з розрахунку
середньомісячної заробітної плати - 2116
грн. 10 коп.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

СуддяМ.М. Луцович