Справа № 810/1334/14
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2014 року м. Київ
810/1334/14

18:23

Київський окружний адміністративний
суд у складі: головуючого - судді
Панової Г.В., при секретарі судового
засідання: Волощук Л.В.,

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_6, ОСОБА_7,

від відповідача - Лопатюк К.Ю.,

від третьої особи - Дєньга В.А.,
Ковальчук Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Тихий
Дніпро»

до Васильківської
районної державної адміністрації

Київської області

третя особа: Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Укррибпродукція»

про визнання
протиправними і скасування
розпоряджень

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулось
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Тихий Дніпро» з
позовом до Васильківської районної
державної адміністрації Київської
області, третя особа: Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Укррибпродукція» про визнання
протиправними і скасування
розпоряджень Васильківської районної
державної адміністрації Київської
області від 02.09.2009 № 681 і від 03.12.2009 № 1122.

Спірними розпорядженнями ТОВ
«Укррибпродукція» надано в
користування на умовах оренди терміном
на 30 років водний об'єкт, який знаходить
в басейні річки загальнодержавного
значення на території Гребінківської
селищної ради Васильківського району
Київської області площею водного
дзеркала 107,0 га для використання за
цільовим призначенням (для
риборозведення).

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що 01.07.2013 набрав чинності
Закон України «Про аквакультуру», який
надає орендарям водних об'єктів статус
суб'єктів аквакультури і право
використання їх водних біоресурсів. З
метою їх законного використання
суб'єктами господарювання з 01.07.2013
необхідно одержувати додатковий
дозвіл. Такий дозвіл позивач отримав у
2013 на право користування водних
біоресурсів водного об'єкта -
Саливонківського водосховища площею 220
га. Вказаним об'єктом також
користується ТОВ «Укррибпродукція» на
підставі спірних розпоряджень. Тому,
право використання водних біоресурсів
(вилову риби) на зазначеному
водосховищі належить одночасно двом
суб'єктам - ТОВ «Тихий Дніпро» і ТОВ
«Укррибпродукція», що зменшить запас
риби у водосховищі і як наслідок
порушить право власності позивача на
водні біоресурси.

Позивач стверджує, що відповідно до
вимог Водного кодексу України в
редакції чинній на час прийняття
спірних розпоряджень орендодавцем
водних об'єктів загальнодержавного
значення є виключно Кабінет Міністрів
України, тому відповідач не мав права
надавати ТОВ «Укррибпродукція» в
оренду Саливонківське водосховище та
приймати відповідні розпорядження.

При цьому, позивач зазначив, що
відсутність у відповідача повноважень
видавати спірні розпорядження є
преюдиційним фактом, оскільки саме до
такого висновку дійшли господарські
суди у справі № 9/154-11 в результаті
розгляду якої було скасовано однотипне
розпорядження Васильківської районної
державної адміністрації Київської
області від 02.09.2009 № 680 і від 03.12.2009 № 1121
про передачу в оренду Саливонківського
водосховища площею водного дзеркала 91
га і визнано недійсним договір оренди
водного об'єкту від 03.12.2009 № 22 між
Васильківською районною державною
адміністрацією і ТОВ
«Укррибпродукція».

У судовому засіданні представники
позивача підтримали позовні вимоги і
просили суд позов задовольнити.

Відповідач позову не визнав. У
запереченнях від 23.04.2014 № 807/6-23 на позов
просив суд відмовити у задоволенні
позову повністю. Представник
відповідача у судовому засіданні
зазначив, що відповідно до статті 51
Водного кодексу України (у редакції
чинній на час прийняття розпоряджень)
орендодавцями водних об'єктів
загальнодержавного значення є Кабінет
Міністрів України та місцеві державні
адміністрації, тому на думку
відповідача, адміністрація мала право
надавати в оренду водні об'єкти
загальнодержавного значення.

Крім того, представник відповідача
підкреслив, що позивачі не звертались
до Васильківської районної державної
адміністрації з питання отримання в
оренду водного об'єкту, який
знаходиться в басейні річки
загальнодержавного значення на
території Гребінківської селищної
ради Васильківського району Київської
області. У свою чергу, наявність
дозволу на спецводокористування не
визначена законодавством в якості
обов'язкової підстави для надання в
користування водного об'єкту, а його
відсутність - в якості підстави для
скасування розпоряджень про надання
водного об'єкту в оренду чи визнання
недійсним відповідного договору
оренди.

Представники третьої особи проти
задоволення позову заперечували,
підтримавши пояснення відповідача.
Крім того, представники третьої особи
повідомили суду, що спірні
розпорядження, які оскаржує позивач,
вже були предметом судового розгляду
господарським судом Київської області
у справі № 20/132-11 за позовом
Міжрайонного природоохоронного
прокурора Київської області в
інтересах держави, в особі Басейнового
управління водних ресурсів річки Рось
і Головного управління Держкомзему в
Київській області до Васильківської
районної державної адміністрації
Київської області, третя особа ТОВ
«Укррибпродукція». Так, постановою
Господарського суду Київської області
від 24.02.2012, яка залишена без змін
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 22.05.2012, у
задоволенні позову прокурору
відмовлено. При цьому, судами було
перевірено обставини правомірності
прийняття цих розпоряджень у
відповідності до вимог Водного кодексу
України та Земельного кодексу України.

Також, представники третьої особи
наполягали на залишенні позовної заяви
без розгляду у зв'язку з порушенням
позивачем строків звернення до суду із
адміністративним позовом. В
обґрунтування підстав для залишення
позовної заяви без розгляду
представники третьої особи зазначили,
що позивач був обізнаний про прийняття
спірних розпоряджень ще до вересня 2013
року, оскільки дані розпорядження
опубліковувались у засобах масової
інформації і є загальновідомими. Крім
того, на думку представників третьої
особи протокол допиту свідка від 07.09.2013,
який був наданий позивачем на
підтвердження тієї обставини, що
позивач дізнався про спірні
розпорядження лише у вересні 2013 року, а
також повістка про виклик до слідчого
не є належним доказом у даній справі,
оскільки дані документи засвідчені не
належним чином і отримані незаконним
способом.

Відповідно до частини другої статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Вирішуючи питання про залишення
позовної заяви без розгляду суд
заслухав пояснення представників
позивача, які пояснили, що про
прийняття спірних розпоряджень
підприємству стало відомо у вересні 2013
року під час проведення допиту
директора ТОВ «Тихий Дніпро» ОСОБА_6 у
якості свідка під час досудового
розслідування обставин наведених у
скарзі ТОВ «Укррибпродукція» на дії
ТОВ «Тихий Дніпро» щодо
рибогосподарської експлуатації
Саливонківського водосховища. На
підтвердження даної обставини
представник позивача надав суду копію
повістки про виклик свідка і копію
протоколу допиту свідка від 07.09.2013. У
подальшому у лютому 2014 року, тобто, в
межах строку встановленого статтею 99
Кодексу адміністративного судочинства
України, позивач звернувся до суду.

У свою чергу, представники третьої
особи будь-яких доказів ознайомлення
позивача із спірними розпорядженнями
до вересня 2013 року або доказів, які б
свідчали про обізнаність позивача про
існування цих розпоряджень до вересня
2013 року суду не надали, як і доказів
того, що повістка про виклик до
слідчого та протокол допиту свідка
отримані незаконним шляхом. Крім того,
розпорядження, які оскаржує позивач
прийняті не відносно ТОВ «Тихий
Дніпро».

Також суд враховує положенням частини 4
статті 6 Кодексу адміністративного
судочинства України, яка гарантує
право на судовий захист, і якою
передбачено, що ніхто не може бути
позбавлений права на розгляд його
справи в адміністративному суді, до
підсудності якого вона віднесена цим
Кодексом. З огляду на викладене,
підстави для залишення позовної заяви
без розгляду відсутні.

Заслухавши пояснення представників
сторін і третіх осіб, дослідивши
матеріали справи, суд дійшов висновку,
що позов не підлягає задоволенню, з
таких підстав.

Як встановлено судом, Васильківською
районною державною адміністрацією
Київської області прийнято
розпорядження від 02.09.2009 № 681 «Про
передачу ТОВ «Укррибпродукція» в
користування на умовах оренди водного
об'єкта, який знаходиться в басейні
річки загальнодержавного значення на
території Гребінківської сільської
ради Васильківського району Київської
області».

Згідно з даним розпорядженням ТОВ
«Укррибпродукція» надано у
користування на умовах оренди водний
об'єкт площею водного дзеркала 107 га
терміном на 8 місяців, який знаходиться
в басейні ріки загальнодержавного
значення на території Гребінківської
сільської ради Васильківського району
Київської області, для риборозведення.

У подальшому Васильківською районною
державною адміністрацією Київської
області прийнято розпорядження від
03.12.2009 № 1122 «Про внесення змін до
розпорядження голови Васильківської
районної державної адміністрації
Київської області від 02.09.2009 № 681»,
відповідно до якого внесено зімни до
розпорядження голови Васильківської
районної державної адміністрації
Київської області від 02.09.2009 № 681 в
частині терміну користування водним
об'єктом з 8 місяців на 30 років.

У цей же день між Васильківською
районною державною адміністрацією
Київської області і ТОВ
«Укррибпродукція» укладено договір
оренди водного об'єкта від 03.12.2009 № 19,
предметом якого була оренда водного
об'єкта Саливонківського водосховища
площею водного дзеркала 107 га.

ТОВ «Тихий Дніпро» 26.04.2013 погодило з
Державним агентством рибного
господарства України режим
рибогосподарської експлуатації
Саливонківського водосховища площею
водного дзеркала 220 га.

Дізнавшись, що спірними
розпорядженнями ТОВ «Укррипродукція»
надано у користування частину
Саливонківського водосховища, що на
думку позивача, призводить до
порушення прав підприємства, вважаючи
прийняті відповідачем розпорядження
неправомірними, позивач звернувся до
суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд зазначає
наступне.

Відносини щодо користування водними
ресурсами регулюються Конституцією
України, Водним кодексом України, а
також прийнятими відповідно до них
нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 1 Водного кодексу
України водний об'єкт - природний або
створений штучно елемент довкілля, в
якому зосереджуються води (море,
річка, озеро, водосховище, ставок,
канал, водоносний горизонт).

Відповідно до статті 6 Водного кодексу
України води (водні об'єкти) є виключно
власністю Українського народу і
надаються тільки у користування.

Український народ здійснює право
власності на води (водні об'єкти) через
Верховну Раду України, Верховну Раду
Автономної Республіки Крим і місцеві
ради.

Окремі повноваження щодо
розпорядження водами (водними
об'єктами) можуть надаватися
відповідним органам виконавчої влади
та Раді міністрів Автономної
Республіки Крим.

Згідно зі статтею 42 Водного кодексу
України водокористувачами в Україні
можуть бути підприємства, установи,
організації і громадяни України, а
також іноземці та особи без
громадянства, іноземні юридичні особи.

Відповідно до частини першої статті 51
Водного кодексу України ( в редакції
чинній на час прийняття спірних
розпоряджень) у користування на умовах
оренди для рибогосподарських потреб,
культурно-оздоровчих, лікувальних,
рекреаційних, спортивних і
туристичних цілей, проведення
науково-дослідних робіт можуть
надаватися водосховища (крім
водосховищ комплексного призначення),
ставки, озера та замкнені природні
водойми.

Згідно з частиною п'ятою статті 51
Водного кодексу України орендодавцями
водних об'єктів загальнодержавного
значення є Кабінет Міністрів України
та місцеві державні адміністрації.

При цьому, частина шостої цієї статті
визначає, що розподіл повноважень щодо
передачі водних об'єктів
загальнодержавного значення
визначається Кабінетом Міністрів
України відповідно до цього Кодексу та
інших законів України.

На думку позивача, оскільки на
законодавчому рівні розподіл
повноважень між Кабінетом Міністрів
України та місцевими державними
адміністраціями не визначений, то
єдиним суб'єктом, який мав право
надавати в користування водні об'єкти
загальнодержавного значення на час
прийняття спірних розпоряджень був
лише Кабінет Міністрів України.

Проте, суд не погоджується із таким
твердженням позивача, оскільки воно не
відповідає змісту Водного кодексу
України та є фактично довільним
тлумаченням норм права. Адже,
відсутність як такого
нормативно-правового акта, який би
визначав на час прийняття розпоряджень
від 02.09.2009 № 681 та від 03.12.2009 № 1122
розподіл повноважень щодо передачі
водних об'єктів загальнодержавного
значення між Кабінетом Міністрів
України та місцевими державними
адміністраціями не свідчить про
неможливість здійснення передачі в
оренду водних об'єктів
загальнодержавного значення місцевими
державними адміністраціями.

Крім того, такий висновок позивача
суперечить положенням статті 51 Водного
кодексу України, яка прямо передбачає,
що орендодавцями водних об'єктів
загальнодержавного значення є Кабінет
Міністрів України та місцеві державні
адміністрації, тобто, ця норма чітко
встановлювала, що надати водний об'єкт
в оренду може як Кабінет Міністрів
України, так і місцева державна
адміністрація. При цьому, законодавча
невизначеність щодо розподілу
повноважень станом на час прийняття
спірних розпоряджень навпаки створює
підстави для висновку, що у місцевих
державних адміністрацій наявні такі
повноваження.

Суд не приймає до уваги послання
позивача на рішення господарських
судів у справі № 9/154-11, оскільки
викладені у них висновки не є
преюдиційним фактом, як вважає позивач,
а є лише правовою оцінкою судами норм
чинного законодавства.

Крім того, як встановлено судом, спірні
розпорядження були предметом
оскарження у справі № 20/132-11 за позовом
Міжрайонного природоохоронного
прокурора Київської області в
інтересах держави, в особі Басейнового
управління водних ресурсів річки Рось
і Головного управління Держкомзему у
Київській області до Васильківської
районної державної адміністрації
Київської області, третя особа ТОВ
«Укррибпродукція».

За результатом розгляду даної справи
рішенням господарського суду
Київської області від 24.02.2012, яке
залишена без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду Київської області
від 22.05.2012, судом відмовлено у
задоволенні позовних вимог і
встановлено правомірність прийняття
розпоряджень Васильківською районною
державною адміністрації Київської
області 02.09.2009 № 681 і 03.12.2009 №
1122 та дотримання державною
адміністрацією при їх прийнятті норм
Водного кодексу України та Земельного
кодексу України. При цьому, суд звертає
увагу, що у даній справі прокурор не
зазначав підставою для скасування цих
розпоряджень відсутність повноважень
у Васильківської районної державної
адміністрації на їх прийняття, що
свідчить про те, що під час перевірки
цих розпоряджень прокуратурою таких
порушень встановлено не було.

Крім того, суд звертає увагу, що вказані
розпорядження прийняті у 2009 році, тобто
до отримання позивачем у 2013 році режиму
рибогосподарської експлуатації
Салівонківського водосховища. Отже
правовідносини, між орендодавцем та
орендарем виникли раніше ніж було
видано відповідний режим
рибогосподарської експлуатації та
існували на час видачі такого режиму.
Тому, суд погоджується із доводами
відповідача відносно того, що
наявність дозволу на водокористування
не визначена законодавством в якості
обов'язкової підстави для надання в
користування водного об'єкту, а його
відсутність - в якості підстави для
скасування розпоряджень про надання
водного об'єкту в оренду чи визнання
недійсним відповідного договору
оренди.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Проте, доводи позивача щодо наявності
підстав для скасування розпоряджень
Васильківської районної державної
адміністрації Київської області від
02.09.2009 № 681 і від 03.12.2009 № 1122 є
необґрунтованими, тому суд дійшов
висновку, що вказані розпорядження
скасуванню не підлягають.

Згідно з частиною другою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз.

Оскільки відповідач не поніс витрат
щодо залучення свідків та проведення
судових експертиз, судові витрати
стягненню на користь відповідача не
підлягають.

Керуючись статями 11, 14, 69, 70, 71, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

П О С Т А Н О В
И В:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд.

Згідно з частиною другою статті 186
Кодексу адміністративного судочинства
України апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
Панова Г. В.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 29 квітня 2014 р.