Справа № 805/2808/14
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2014 р.
Справа №805/2808/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 15:55

15 год. 55 хв.
вул. 50-ї Гвардійської дивізії, 17, м.
Донецьк

зал судового засідання
№305

Донецький окружний адміністративний
суд в складі головуючого судді
Кониченка Олега Миколайовича при
секретарі судового засідання Гохман
Е.Д. розглянув у відкритому судовому
засіданні справу за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

до Управління Укртрансінспекції у
Донецькій області

про визнання протиправними та
скасування постанов про застосування
адміністративно-господарського штрафу
№020122 від 21.01.2014 року та №020123 від 21.01.2014
року

за участю

представників сторін:

від позивачів: ОСОБА_1

від відповідача: Калиновська М.М. - за
довір.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 звернувся до Донецького
окружного адміністративного суду з
позовом до Управління
Укртрансінспекції у Донецькій області
про визнання протиправними та
скасування постанов про застосування
адміністративно-господарського штрафу
№020122 від 21.01.2014 року та №020123 від 21.01.2014
року.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що згідно договору від 14.04.2010
року за №12 на перевезення пасажирів
укладеного з Докучаєвською міською
радою є перевізником пасажирів на
міському автобусному маршруті
міського пасажирського транспорту в м.
Докучаєвську. З листа відповідача від
16.12.2013 року №5119/02-59-13 йому стало відомо,
що 05 грудня 2013 року при проведені
перевірки належних йому транспортних
засобів були виявлені порушення
законодавства про автомобільний
транспорт. 25 січня 2014 року позивач
отримав копії постанов про
застосування
адміністративно-господарських штрафів
№020122 та №020123 від 21.01.2014 року у
загальній сумі 3400 грн. Позивач вважає
вказані постанови протиправними та
такими що суперечать діючому
законодавству України, а отже,
підлягають скасуванню. Просив суд
визнати протиправним та скасувати
постанови про застосування
адміністративно-господарських штрафів
№020122 та №020123 від 21.01.2014 року.

Позивач підтримав позовні вимоги з
посиланням на підстави що викладені у
позовній заяві та просив суд
задовольнити позов.

Представник відповідача проти позову
заперечував з тих самих підстав що
викладені у письмових запереченнях на
позов що долучені до матеріалів справи
та просив суд відмовити у задоволені
позовних вимог.

Суд вислухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1, є фізичною
особою-підприємцем, що,
підтверджується копією свідоцтва про
державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця, виданого
Волноваською районною державною
адміністрацією Донецької області
31.08.2001 року.

Як вбачається із матеріалів справи, 14
квітня 2010 року між Докучаєвською
міською радою та позивачем, враховуючи
результати конкурсу на перевезення
пасажирів на міському маршруті
загального користування в місті
Докучаєвську укладено договір на
перевезення пасажирів №12.

Відповідач на підставі ст. 6 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
від 05.04.2001 року №2344-III (далі за текстом
Закон України №2344-ІІІ) та п. 3 «Порядку
здійснення державного контролю на
автомобільному транспорті»
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 08.11.2006 року №1567
(далі за текстом - Порядок №1567) є
місцевим підрозділом центрального
органу державної виконавчої влади в
галузі контролю на автотранспорті,
якому згідно ст. 60 цього ж Закону надані
повноваження, щодо притягнення до
фінансової відповідальності
перевізників за порушення
законодавства про автомобільний
транспорт, а тому його дії, рішення чи
бездіяльність, з цього приводу на
підставі ст. 55 Конституції України, п. 1.
ч. 2 ст. 17, 104 КАС України можуть бути
оскаржені до суду в порядку
адміністративного судочинства.

Порядок визначає процедуру здійснення
державного контролю за додержанням
суб'єктами господарювання, які
провадять діяльність у сфері
автомобільного транспорту (далі -
суб'єкти господарювання), вимог
законодавства про автомобільний
транспорт, норм та стандартів щодо
організації перевезень пасажирів і
вантажів автомобільним транспортом,
норм міжнародних договорів про
міжнародне автомобільне сполучення,
виконанням умов перевезень, визначених
дозволом на перевезення на міжобласних
автобусних маршрутах, вимог
Європейської угоди щодо роботи
екіпажів транспортних засобів, які
виконують міжнародні автомобільні
перевезення, дотриманням
габаритно-вагових параметрів,
наявністю дозвільних документів на
виконання перевезень та відповідністю
виду перевезень, відповідних ліцензій
і ліцензійних карток, виконанням
суб'єктами господарювання ліцензійних
умов, внесенням
перевізниками-нерезидентами платежів
за проїзд автомобільними дорогами, а
також диспетчерського контролю за
роботою автомобільних перевізників.

Державному контролю підлягають усі
транспортні засоби вітчизняних та
іноземних суб'єктів господарювання
(далі - транспортні засоби), що
здійснюють автомобільні перевезення
пасажирів та вантажів на території
України.

Відповідно до п. 4 Порядку №1567
державний контроль на автомобільному
транспорті (далі - державний контроль)
здійснюється посадовими особами
органу державного контролю (далі -
посадові особи) шляхом проведення
планових, позапланових та рейдових
перевірок.

Згідно п. 12 Порядку №1567 рейдова
перевірка додержання суб'єктом
господарювання, зокрема іноземним,
вимог, визначених пунктом 15 цього
Порядку, здійснюється на підставі
щотижневого графіка.

Приписи п. 13 зазначеного Порядку
визначають, що графік проведення
рейдових перевірок складається
територіальним управлінням
Укртрансінспекції з урахуванням стану
аварійності, періоду, що пройшов від
попередньої перевірки, забезпечення
належного рівня транспортного
обслуговування в окремих регіонах,
інформації про діяльність осіб, що
незаконно надають послуги з
перевезень, та інших обставин.

Щотижневий графік складається з
урахуванням проведення рейдових
перевірок не частіше ніж один раз на
квартал.

Відповідно до п. 14 Порядку №1567 рейдова
перевірка транспортних засобів
проводиться на окремо визначених
ділянках дороги, маршрутах,
автовокзалах, автостанціях, автобусних
зупинках, місцях посадки та висадки
пасажирів, стоянках таксі і
транспортних засобів, місцях
вантаження та розвантаження вантажних
автомобілів, контрольно-вагових
комплексах, під час виїзду з
підприємств та місць стоянки, у пунктах
пропуску через державний кордон за
погодженням з начальником органу
охорони державного кордону.

Як вбачається з копії графіка рейдових
перевірок контролю за виконанням
перевізниками автомобільного
транспорту законодавства України про
автомобільний транспорт на території
Донецької області з 02.12.2013 року - 09.12.2013
рік, що знаходиться в матеріалах, 05
грудня 2013 року в день коли проводилась
перевірка транспортних засобів
позивача у графі напрямок, що підлягає
контролю зазначено: м. Макіївка,
Донецьк, Докучаєвськ, вул. Леніна,112.
Така сама інформація міститься у
направленні на перевірку №019870 від
02.12.2013 року.

З матеріалів справи, зокрема паспорту
автобусного маршруту регулярних
перевезень міського маршруту,
вбачається, що позивач взяв на себе
зобов'язання щодо перевезення
пасажирів на автобусному маршруті №1
радгосп. «Докучаєвський» - Докучаєвськ
- 3. Згідно розкладу руху автобусів по
маршруту, радгосп. «Докучаєвський» -
Докучаєвськ - 3, зупинка з назвою вул.
Леніна, 112 відсутня.

Що таке вул. Леніна, 112, м. Докучаєвськ,
направлення на перевірку якої надано
працівникам Управління
Укртрансінспекції в Донецькій області,
представник відповідача пояснити суду
не зміг.

Пунктом 15 Порядку №1567 визначено, що під
час проведення рейдової перевірки
перевіряється, зокрема, наявність
визначених статтями 39 і 48 Закону
документів, на підставі яких
здійснюються перевезення
автомобільним транспортом.

Судом встановлено, що 05 грудня 2013 року
співробітниками Управління
Укртрансінспекції в Донецькій області
проведено перевірки транспортних
засобів марки Богдан А091 державний
номер НОМЕР_1 та Богдан А091 державний
номер НОМЕР_2, що належать позивачу.

Під час перевірки співробітниками
Управління Укртрансінспекції в
Донецькій області виявлені порушення
ст. 60 Закону України №2344-ІІІ, що
відображені у актах проведення
перевірок від 05.12.2013 року та які
виразились у наданні послуг з
перевезення пасажирів без оформлення
документів, а саме: витягу з паспорту
маршруту, засвідченого печаткою
замовника перевезень.

У зв'язку з виявленими порушеннями, на
адресу позивача направлялись
запрошення на розгляд справ про
порушення законодавства про
автомобільний транспорт від 16.12.2013, що
підтверджується реєстром поштових
відправлень рекомендованих листів з
повідомленням поштового відділення.

21 січня 2013 року відповідачем за
порушення ст.39 Закону України «Про
автомобільний транспорт»,
відповідальність за яке передбачена
абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про
автомобільний транспорт» прийнято
постанови про застосування до позивача
адміністративно-господарських штрафів
№020122 у сумі 1700 грн. та №020123 у сумі 1700
грн.

Статтею 60 Закону України №2344-ІІІ
передбачено, що за порушення
законодавства про автомобільний
транспорт до автомобільних
перевізників застосовуються санкції
за надання послуг з перевезень
пасажирів та вантажів без оформлення
документів, перелік яких визначений
статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у
розмірі ста неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Відносини між автомобільними
перевізниками, замовниками
транспортних послуг, органами
виконавчої влади та органами місцевого
самоврядування, пасажирами, власниками
транспортних засобів, а також їх
відносини з юридичними та фізичними
особами - суб'єктами підприємницької
діяльності, які забезпечують
діяльність автомобільного транспорту
та безпеку перевезень, регулюються
Законом України «Про автомобільний
транспорт».

За правилами частини 1 та частини 2
статті 39 Закону України «Про
автомобільний транспорт» автомобільні
перевізники, водії, пасажири повинні
мати і пред'являти особам, які
уповноважені здійснювати контроль на
автомобільному транспорті та у сфері
безпеки дорожнього руху, документи, на
підставі яких виконуються пасажирські
перевезення.

Документи для регулярних пасажирських
перевезень:

для автомобільного перевізника -
ліцензія, договір із органами
виконавчої влади та органами місцевого
самоврядування чи їх дозвіл, паспорт
маршруту, документ, що засвідчує
використання автобуса на законних
підставах, інші документи, передбачені
законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення водія
відповідної категорії, реєстраційні
документи на транспортний засіб,
ліцензійна картка, квитково-касовий
лист, схема маршруту, розклад руху,
таблиця вартості проїзду (крім міських
перевезень), інші документи,
передбачені законодавством України.

Таким чином, положення ст. 39 Закону
України №2344-ІІІ поклали обов'язок на
водія мати при собі, під час здійснення
регулярних пасажирських перевезень,
чітко визначений перелік документів,
серед яких відсутній паспорт маршруту
як такий.

Враховуючи вищевикладене суд
приходить до висновку, що відповідачем
неправомірно було винесено
оскаржувані постанови, оскільки в діях
водія був відсутній склад порушення
відповідальність за яке передбачена
ст. 60 Закону України №2344-ІІІ, тому що
відсутність у водія транспортного
засобу витягу з паспорта маршруту не є
порушенням чинного законодавства
відповідно до ст. 39 цього ж Закону.

При цьому обов'язок мати і пред'являти
особам, які уповноважені здійснювати
контроль на автомобільному транспорті
та у сфері безпеки дорожнього руху
паспорту маршруту відповідно до ст. 39
даного Закону покладений на
автомобільного перевізника.

Крім того, згідно з пунктом 13 Правил
надання послуг пасажирським
автомобільним транспортом,
перевезення пасажирів автобусами
залежно від режиму їх організації
можуть бути: регулярними, регулярними
спеціальними та нерегулярними; умови
регулярних та регулярних спеціальних
перевезень зазначаються у паспорті
маршруту.

Вимоги до паспортів автобусних
маршрутів регулярних та регулярних
спеціальних перевезень, процедура
розроблення, погодження та
затвердження таких паспортів
передбачені Порядком розроблення та
затвердження паспорта автобусного
маршруту, затвердженим Наказом
Міністерства транспорту та зв'язку
України від 07 травня 2010 року №278 (далі -
Порядок №278).

Так, відповідно до п.1.3 Порядку №278 (зі
змінами та доповненнями та у редакції,
що діяла на час проведення перевірки)
автомобільний перевізник дійсно
повинен забезпечити, зокрема, водія
автобуса, що здійснює перевезення
пасажирів за маршрутом регулярних
перевезень, - витягом з паспорта
маршруту, який виготовляється як
фотокопія паспорта, засвідчена
печаткою організатора перевезень.

Згідно п.1.4 Порядку №278 фотокопія з
паспорта маршруту регулярних
перевезень або відповідний примірник
паспорта регулярних спеціальних
перевезень пред'являється водієм
автобуса під час здійснення перевезень
пасажирів, а відповідні примірники
паспортів - автомобільним перевізником
за його місцезнаходженням для
перевірки представникам
Головавтотрансінспекції під час
здійснення ними державного контролю та
представникам Державтоінспекції МВС
України.

Однак, наказом Міністерства
інфраструктури України від 19.11.2013 року
за №932 «Про затвердження змін до
Порядку розроблення та затвердження
паспорта автобусного маршруту», що
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 05.12.2013 року за №2061/24593, внесено
зміни у розділ І в абзаці другому
пункту 1.3 Порядку, а саме: слова
«витягом з паспорта маршруту, який
виготовляється як фотокопія паспорта,
засвідчена печаткою організатора
перевезень» замінено словами
«таблицею вартості проїзду (крім
міських перевезень), схемою маршруту та
копією затвердженого організатором
перевезень розкладу руху» та пункт 1.4
Порядку викладено в такій редакції:
«Схема маршруту та розклад руху
регулярних перевезень або відповідний
примірник паспорта регулярних
спеціальних перевезень пред'являються
водієм автобуса під час здійснення
перевезень пасажирів та перевізником
за його місцезнаходженням для
перевірки представникам Державної
інспекції України з безпеки на
наземному транспорті під час
здійснення ними державного контролю та
представникам Державної автомобільної
інспекції МВС України (далі -
Державтоінспекція).».

Вказаний наказ набрав чинності з дня
його офіційного опублікування - 20
грудня 2013 року, тобто на момент
винесення відповідачем оскаржуваних
постанов норма Порядку №278, що
передбачала необхідність водію мати
при собі витяг з паспорта маршруту,
який виготовляється як фотокопія
паспорта, засвідчена печаткою
організатора перевезень вже не діяла.

Згідно до частини 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових та
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

У своєму Рішенні Конституційний Суд
України від 02.11.2004 №15-рп/2004 зазначив, що
справедливість - одна з основних засад
права, є вирішальною у визначенні його
як регулятора суспільних відносин,
одним із загальнолюдських вимірів
права. Елементи права, зокрема,
розмірність, рівність, мораль,
об'єднуються якістю, що відповідає
ідеології справедливості, ідеї права.

Проте, застосування відповідачем
штрафної санкції до позивача порушує п.
8 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного
судочинства України щодо
пропорційності прийнятого рішення,
тобто необхідного балансу між
несприятливими наслідками для особи та
цілей, на досягнення яких спрямоване
рішення.

Суд звертає увагу на те, що відповідно
до вимог частини 1 статті 8 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом верховенства права,
відповідно до якого, зокрема, людина, її
права та свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та Законами України.
Аналогічна норма закріплена і в
частині 2 статті 19 Конституції України.

Враховуючи вищезазначене, суд
всебічно, повно та об'єктивно, за
правилами, встановленими ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, перевіривши наявні у справі
докази та заслухавши пояснення
представників сторін по справі, вважає,
що позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалено
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись Конституцією України, ст. ст.
2-15, 17-18, 33-35, 45-46, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99,
104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 160, 162, 163, 167,
185-186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління
Укртрансінспекції у Донецькій області
про визнання протиправними та
скасування постанов про застосування
адміністративно-господарського штрафу
№020122 від 21.01.2014 року та №020123 від 21.01.2014
року - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
постанову Управління
Укртрансінспекції у Донецькій області
про застосування
адміністративно-господарського штрафу
від 21.01.2014 року №020122 у сумі 1700 грн.

Визнати протиправним та скасувати
постанову Управління
Укртрансінспекції у Донецькій області
про застосування
адміністративно-господарського штрафу
від 21.01.2014 року №020123 у сумі 1700 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 (85700, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_3)
судовий збір у розмірі 182,7 грн. (сто
вісімдесят дві гривні сімдесят
копійок).

Постанова постановлена у нарадчій
кімнаті та проголошено вступну та
резолютивну частини у судовому
засіданні 28 квітня 2014 року в
присутності позивача та представника
відповідача.

Повний текст постанови складено та
підписано 30 квітня 2014 року.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Кониченко О.М.