Справа № 814/373/14
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

10 квітня 2014 року
справа № 814/373/14

Миколаївський окружний
адміністративний суд, у складі судді
Мороза А.О., в письмовому провадженні
розглянув адміністративну справу

за позовомПП "Жадор", вул.
Севастопольська, 47/а, м. Миколаїв, 54055

доДПІ у Центральному районі м.
Миколаєва Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області,
вул. Потьомкінська, 24/2, м. Миколаїв, 54030

провизнання дій протиправними,
скасування податкових
повідомлень-рішень від 11.01.14 р. № ,
№ В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство "Жадор" (далі -
позивач, ПП "Жадор") звернулось із
адміністративним позовом до державної
податкової інспекції у Центральному
районі м. Миколаєва Головного
управління Міндоходів у Миколаївської
області (далі - відповідач, ДПІ), в якому
просить суд визнати протиправними дії
відповідача щодо проведення і
оформлення результатів перевірки
позивача, а також скасувати податкові
повідомлення-рішення, якими позивачу
збільшені грошові зобов'язання з
податку на додану вартість (далі - ПДВ) і
податку на прибуток підприємств та
застосовані штрафи.

В обґрунтування своїх вимог позивачем
зазначено, що ДПІ порушила процедуру
проведення перевірки, що виявилось в
отриманні позивачем наказу на її
проведення вже після фактичного
початку перевірки. Вказує на те, що
перевірка ініційована постановою
слідчого, у зв'язку із чим, на підставі
ст. 86 п. 86.9. Податкового кодексу України
(далі - ПК України) відповідач не мав
права приймати податкові
повідомлення-рішення, до прийняття
рішення у кримінальному
провадженні.Також позивач наполягає на
відсутності у ДПІ компетенції на
оцінку правочинів як нікчемних.

Відповідач позов не визнав, в
запереченнях, які за своїм змістом
копіюють акт перевірки позивача,
тільки зазначив, що позивач порушив
вимоги податкового законодавства, але
ніяких аргументів на підтвердження цих
заперечень не навів (а. с. 94-96).

Оскільки відповідач, який у спірних
правовідносинах виступає суб'єктом
владних повноважень, заперечує проти
адміністративного позову, статтею 72 ч. 2
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) на нього
покладається обов'язок доказування
правомірності свого рішення.

Під час розгляду справи за загальними
правилами КАС України, сторони подали
клопотання про розгляд справи за їх
відсутності, в порядку письмового
провадження (а. с. 147-148). Згідно ст. 122 ч. 4
КАС України особа, яка бере участь у
справі, має право заявити клопотання
про розгляд справи за її відсутності.
Якщо таке клопотання заявили всі особи,
які беруть участь у справі, судовий
розгляд справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами. Враховуючи, що
обидві сторони скористались своїм
правом на розгляд справи за їх
відсутності та приймаючи до уваги те,
що їх вимоги і заперечення викладені
письмово, суд вважає, що маються
підстави, передбачені вищенаведеною
нормою КАС України, для розгляду справи
в письмовому провадженні.

Вирішуючи спір, суд виходить з
наступного.

10-16 грудня 2013 р. ДПІ провела
документальну позапланову невиїзну
перевірку позивача з питань дотримання
вимог податкового законодавства з ПДВ
за вересень, жовтень, грудень 2010 р. та з
податку на прибуток підприємств за 2010
р. по взаємовідносинам за
контрагентами постачальниками ТОВ
"Будкомунікація" за вересень, жовтень,
грудень 2010 р., ТОВ "Металагротрейд" за
грудень 2010 р. та контрагентами
покупцями за 2010-2013 р.р. Результати
перевірки оформлені актом від 23 грудня
2013 р. № 425/14-03-22-08/31627641 (далі - акт
перевірки) (а. с. 14-63).

Відповідач зробив висновок про
порушення позивачем наступних вимог
податкового законодавства:

- ст. 5 п. 5.2. пп. 5.2.1. Закону України "Про
оприбуткування прибутку підприємств",
в результаті чого занижено податок на
прибуток підприємств за 2010 р. на суму
72761,0 грн.;

- ст. 7 п. 7.4. пп. 7.4.1., п. 7.7. пп. 7.7.1. Закону
України "Про податок на додану
вартість", в результаті чого занижено
названий податок на суму 17329,0 грн.

Також у висновку акту перевірки
відповідач, без наведення норм
податкового законодавства, вказує на
відсутність реального здійснення
господарських операцій між позивачем і
ТОВ "Будкомунікація" та ПП "Аркулес".

На підставі акту перевірки, 11 січня 2014
р. відповідач прийняв податкові
повідомлення-рішення:

- № , яким позивачу збільшено
грошове зобов'язання з ПДВ на суму 17329,0
грн. і застосована штрафна (фінансова)
санкція в розмірі 3432,25 грн.

- № , яким збільшено грошове
зобов'язання з податку на прибуток
підприємств на суму 72761,0 грн. і
застосована штрафна (фінансова)
санкція в розмірі 18190,25 грн. (а. с. 64-67).

Суд погоджується із доводами позивача
про те, що відповідач порушив процедуру
проведення перевірки, визначену ПК
України і вказує на таке.

Як вбачається з акту перевірки,
відповідач провів позапланову
невиїзну перевірку ПП "Жадор".

Відповідно до ст. 78 п. 78.4. ПК України,
право на проведення документальної
позапланової перевірки платника
податків надається лише у випадку, коли
йому до початку проведення зазначеної
перевірки вручено під розписку копію
наказу про проведення документальної
позапланової перевірки.

Стаття 79 ПК України, яка визначає
особливості проведення документальної
невиїзної перевірки, у п. 79.2.
передбачає, що документальна
позапланова невиїзна перевірка
проводиться посадовими особами
контролюючого органу виключно на
підставі рішення керівника
контролюючого органу, оформленого
наказом, та за умови надіслання
платнику податків рекомендованим
листом із повідомленням про вручення
або вручення йому чи його
уповноваженому представнику під
розписку копії наказу про проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки та письмового повідомлення
про дату початку та місце проведення
такої перевірки.

Суд відзначає, що наведені норми
містять суперечності: ст. 78 п. 78.4. ПК
України передбачає, що право на
проведення позапланової перевірки
виникає у податкового органу виключно
у випадку вручення до початку
перевірки наказу про її проведення,
тоді як ст. 79 п. 79.2. ПК України, для
проведення невиїзної перевірки
вимагає від ДПІ надіслання або
вручення наказу та повідомлення і не
містить застереження, що наказ і
повідомлення надсилаються (вручаються)
до початку перевірки.

Розв'язуючи ці суперечності, суд
виходить з того, що наказ про
проведення перевірки є документом, із
наявністю якого ПК України пов'язує
виникнення між платником податків і
податковим органом публічних
правовідносин. Відповідно, платник
податків наділяється комплексом прав,
які можуть бути реалізовані ним у
зв'язку із отриманням наказу: право на
його судове оскарження, можливість
бути присутнім під час проведення
перевірки, право подання податковому
органу документів й інше. Ненадання
наказу, або його несвоєчасне вручення
фактично позбавляють платника
податків цих прав.

Як вбачається з матеріалів справи,
наказ на проведення перевірки
датований 9 грудня 2013 р. (а. с. 81). На
вимогу суду відповідач надав доказ
поштового відправлення цього наказу, з
якого слідує, що він був відправлений
позивачу 10 грудня, тобто в перший день
перевірки (а. с. 144).

Виходячи із вищевикладеного, суд
знаходить протиправними дії
відповідача, які полягають у
несвоєчасному надісланні позивачу
наказу, тобто вже після початку
проведення перевірки.

Що стосується зауважень позивача про
протиправність оформлення результатів
перевірки, то тим самим позивач оспорює
обставини, які наведені в акті
перевірки, але оцінку цим обставинам
суд надає під час розгляду питання про
законність податкових
повідомлень-рішень, так як вони
прийняті на підставі акту перевірки.
Крім того, оформити результати
перевірки актом чи довідкою, згідно ст.
86 п. 86.1. ПК України, є обов'язком
відповідача.

Також суд знаходить протиправним
нарахування позивачу податків і
застосування штрафів.

У вступній частині акту перевірки
зазначено, що вона проведена на
підставі ст. 78 п. 78.1. пп. 78.1.11. ПК України.
Ці ж підстави визначені і в наказі про
проведення перевірки.

Відповідно до наведеної норми,
документальна позапланова перевірка
здійснюється у випадку отримання
судового рішення суду (слідчого судді)
про призначення перевірки або
постанови органу, що здійснює
оперативно-розшукову діяльність,
слідчого, прокурора, винесену ними
відповідно до закону.

Відповідач надав суду постанову про
призначення позапланової
документальної перевірки від 24 вересня
2013 р., згідно якої слідчим податкової
міліції було ініційовано перевірку ПП
"Жадор" (а. с. 150-151).

Суд відзначає, що у цій постанові
зазначено про наявність кримінального
провадження № 0000275, за фактом
ухилення від сплати податків
службовими особами ПП "Жадор". В
описовій частині постанови вказано на
те, що протягом 2011-2012 р.р. основним
постачальником металобрухту позивачу
було ПП "Аркулес", яке має ознаки
фіктивності, відповідно, і
господарські операції між позивачем і
цим суб'єктом господарювання носять
характер фіктивних. В резолютивній
частині постанови, слідчим призначено
перевірку ПП "Жадор" за період з 2009 до 2013
р.р.

Хоча постанова і не індивідуалізує, що
перевірка призначена для перевірки
дотримання позивачем податкового
законодавства саме при
взаємовідносинах із ПП "Аркулес", це є
цілком логічним, так як у кримінальному
провадженні перевіряються дії
посадових осіб ПП "Жадор" саме під час
господарських операцій з ПП "Аркулес".

В той же час, відповідач перевіряв
дотримання позивачем вимог
податкового законодавства при
взаємовідносинах із ТОВ
"Будкомунікація" за вересень, жовтень,
грудень 2010 р. і ТОВ "Металагротрейд" за
грудень 2010 р., тобто перевірка
проводилась на предмет взаємовідносин
із іншими суб'єктами господарювання,
ніж той, який визначений у
кримінальному провадженні і за інші
часові періоди.

На переконання суду, оскільки
перевірка проводилась за постановою
слідчого, прийнятою у кримінальному
провадженні, в якому перевіряються
взаємовідносини ПП "Жадор" і ПП
"Аркулес", відповідач не міг на власний
розсуд визначити інших контрагентів
позивача, взаємовідносини із якими
підлягають перевірці.

Крім того, поза увагою відповідача
залишилось те, що відповідно до ст. 86 п.
86.9. ПК України, у разі якщо грошове
зобов'язання розраховується
контролюючим органом за результатами
перевірки, проведеної з обставин,
визначених підпунктом 78.1.11. пункту 78.1
статті 78 цього Кодексу, щодо
кримінального провадження, у якому
розслідується кримінальне
правопорушення стосовно посадової
особи (посадових осіб) платника
податків (юридичної особи) або фізичної
особи - підприємця, що перевіряється,
предметом якого є податки та/або збори,
податкове повідомлення-рішення за
результатами такої перевірки
приймається таким контролюючим
органом протягом 10 робочих днів з дня,
наступного за днем отримання цим
контролюючим органом відповідного
судового рішення (обвинувальний вирок,
ухвала про закриття кримінального
провадження за нереабілітуючими
підставами), що набрало законної сили.

Таким чином, відповідач не мав права
нараховувати позивачу податки і
застосовувати штрафи, до прийняття
рішення у кримінальному провадженні.

Суд враховує і те, що 31 січня 2014 р.
слідчим податкової міліції було
прийнято постанову про закриття
кримінального провадження на підставі
ст. 284 ч. 1 п. 2 Кримінального
процесуального кодексу України -
встановлена відсутність в діяннях
посадових осіб позивача складу
кримінального правопорушення (а. с.
98-101). В цій постанові зокрема зазначено,
що в ході досудового слідства не було
здобуто доказів безтоварності
операцій між позивачем і ПП "Аркулес".

Також суд вважає за необхідне звернути
увагу відповідача на те, що акт
перевірки позивача містить посилання
на дані актів про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
"Будкомунікація" і ПП "Аркулес", які не
відповідають критерію допустимості,
так як відповідно до п. 4.4. Методичних
рекомендацій щодо організації та
проведення органами державної
податкової служби зустрічних звірок,
затверджених наказом Державної
податкової адміністрації України від 22
квітня 2011 р. № 236, у разі встановлення
фактів, що не дають змогу провести
зустрічну звірку суб'єкта
господарювання, зокрема у зв'язку із
зняттям з обліку, встановленням
відсутності суб'єкта господарювання
та/або його посадових осіб за
місцезнаходженням (податковою
адресою), відповідальний підрозділ не
пізніше двох робочих днів від дати
надходження запиту складає Акт про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання
(додаток 3).

В свою чергу, додаток 3 до вказаних
Методичних рекомендацій містить
зразок форми акта про неможливість
проведення зустрічної звірки суб'єкта
господарювання, згідно якого в ньому
неможливо робити висновок про
порушення податкового законодавства,
оскільки такий акт повинен містити
тільки загальну інформацію про
платника податків та фіксувати факт
неможливості проведення перевірки із
зазначенням причин цього, без жодних
висновків.

Враховуючи встановлені обставини
справи, суд приходить до висновку про
те, що відповідач не довів законності
прийнятих ним податкових
повідомлень-рішень, у зв'язку із чим
позовні вимоги підлягають задоволенню.

Позивач сплатив судовий збір в сумі 73,08
грн. за позовну вимогу немайнового
характеру та на підставі ст. 4 ч. 3 Закону
України "Про судовий збір" 10 відсотків
розміру ставки судового збору за
подання адміністративного позову
майнового характеру, в розмірі 225,23 грн.,
що підтверджується платіжними
дорученнями № № 37 і 38 від 5 лютого 2013 р.
(а. с. 2, 3). За правилами ст. 94 ч. 1 КАС
України, загальна сума сплаченого
судового збору в розмірі 298,31 грн.
(73,08+225,23=298,31) підлягає присудженню
позивачу з Державного бюджету України.
Відповідно до ст. 4 ч. 3 Закону України
"Про судовий збір", решта суми судового
збору стягується з відповідача
пропорційно до задоволеної частини
вимоги. Враховуючи, що позовні вимоги
майнового характеру задоволені в
повному обсязі і названий Закон не
містить застережень щодо неможливості
або обмежень для стягнення судового
збору з державних органів, в тому числі
і тих, які звільнені від сплати
судового збору і повністю фінансуються
з Державного бюджету України, решта
судового збору в сумі 2027,02 грн. підлягає
стягненню з ДПІ на користь Державного
бюджету України.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 17, 94, 122, 158, 160-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Дії державної податкової інспекції у
Центральному районі м. Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївської області, які полягають у
проведенні перевірки приватного
підприємства "Жадор", визнати
протиправними.

3. Податкові повідомлення-рішення №
, № , прийняті 11 січня 2014 р.
державною податковою інспекцією у
Центральному районі м. Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївської області, скасувати.

4. Присудити приватному підприємству
"Жадор" з Державного бюджету України
судовий збір в сумі 298,31 грн.

5. Стягнути з державної податкової
інспекції у Центральному районі м.
Миколаєва Головного управління
Міндоходів у Миколаївської області на
користь Державного бюджету України (р/р
4002 УДКСУ у м. Миколаєві, код 37992781,
МФО 826013, ) 2027,02 грн.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
Україні, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
Україні, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення строків, установлених цією
статтею, залишається без розгляду, якщо
суд апеляційної інстанції за заявою
особи, яка її подала, не знайде підстав
для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Суддя
А. О.
Мороз