Справа № 815/3251/13-а
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/3251/13-а

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції:
Вовченко О. А.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі: судді доповідача -
головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Крусяна А.В.,

при секретарі - Загоруйко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засідання в місті Одесі апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 23
вересня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Одеській області про визнання
протиправною та скасування постанови
про закінчення виконавчого
провадження від 06.02.2012 року № В-9/64, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2013 року ОСОБА_1 звернувся з
адміністративним позовом про визнання
протиправною та скасування постанови
про закінчення виконавчого
провадження від 06.02.2012 року № В-9/64.

В обгрунтування позовних вимог
зазначалось, що зі змісту постанови про
закінчення виконавчого провадження
від 06.02.2012 року №В-9/64, позивач дізнався,
що старший державний виконавець
Хлєбніков О.В. закінчив його як
частково виконане відповідно до п.11
ст.49 Закону України «Про виконавче
провадження», що не відповідає закону.
Підставою для винесення оскаржуваної
постанови був лист УПФУ в
Малиновському районі м. Одеси, в якому
йшла мова про відсутність коштів в
Державному бюджеті на виплату грошових
коштів за рішеннями суду. Позивач
вважав оскаржувану постанову від 06.02.2012
року № В-9/64 незаконною та
безпідставною, такою, що грубо порушує
його права передбачені Конституцією та
законами України, оскільки старший
державний виконавець Хлєбніков О.В. в
порушення ст.75 Закону України «Про
виконавче провадження» не перевірив
виконання рішення - відомості
викладені в листі ПФ України в
Малиновському районі м.Одеси від 06.02.2012
року, не викликав позивача як стягувача
по справі для складання акту про
належне/неналежне виконання рішення
Одеського окружного адміністративного
суду від 17.02.2009 року №2а-13127/08/1570 УПФУ в
Малиновському районі м. Одеси.
Натомість старший державний
виконавець Хлєбніков О.В. в порушення
норм закону протиправно закінчив його
як частково виконане. Приймаючи до
уваги вищевикладене, позивач просив
задовольнити адміністративний позов.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 23 вересня
2013 року у задоволенні
адміністративного позову було
відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою
суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що
рішення судом першої інстанції
ухвалене з порушенням норм
процесуального права, у зв'язку з чим
просить його скасувати та ухвалити
нову постанову, якою адміністративний
позов задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах позовних вимог і
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку про
відсутність підстав для її
задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що
постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 17.02.2009 року,
яка набрала законної сили, було
зобов'язано Управління Пенсійного
Фонду України в Малиновському районі м.
Одеси провести перерахунок пенсії
ОСОБА_1 по інвалідності, передбачений
ст.ст.50, 54, п.3 ст.67 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» із
застосуванням вимог Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», виходячи з
розміру, встановленого Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та було
зобов'язано Управління Пенсійного
Фонду України в Малиновському районі м.
Одеси провести відповідні виплати з
03.10.2008 року.

19.01.2012 року до відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Одеській області
звернувся ОСОБА_1 з заявою про
примусове виконання виконавчого листа
№2а-13127/08/1570, виданого 17.01.2012 року
Одеським окружним адміністративним
судом.

23.01.2012 року державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Одеській області було винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження №30756973 по виконанню
вищевказаного виконавчого документа,
копію якої було направлено сторонам та
відповідно до якої боржнику надано
7-денний термін для самостійного
виконання.

06.02.2012 року до підрозділу примусового
виконання рішень Головного управління
юстиції в Одеській області надійшов
лист Управління Пенсійного Фонду
України в Малиновському районі м.
Одеси, яким повідомлялось, що
Управлінням на користь ОСОБА_1
здійснено перерахунок та нараховано
суму боргу у розмірі 58731,68 грн., фактична
сплата якого була проведена у березні
2010 року. Крім того, зазначеним листом
повідомлялось, що в подальшому, а саме
після березня 2010 року, Управлінням
проводилось нарахування та виплата
відповідно до вищевказаного рішення
суду по листопад 2011 року.

Станом на листопад 2011 року Управлінням
проводилось нарахування та виплата
пенсії ОСОБА_1 з урахуванням отриманого
програмного забезпечення, яким
заблоковано 997 код виплати (загальна
сума доплат за рішенням суду), в розмірі
1685,60 грн., передбаченому постановою
Кабінету Міністрів України від 06.07.2011
року №745.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що рішення суду фактично виконане
боржником - УПФУ в Малиновському районі
м. Одеси.

Колегія суддів вважає ці висновки суду
першої інстанції правильними і такими,
що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11,
70, 71 КАС України, Закону України «Про
Державний бюджет України на 2012 рік».

За змістом ч.3 Прикінцевих положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2012 рік» від 22.12.2011 року за
№4282-VI передбачено, що у 2012 році норми і
положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51. 52 та 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», статей 5 та 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» застосовуються у порядку та в
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2012 рік.

В ході судового розгляду встановлено,
що вищевказане рішення суду виконане
боржником - УПФУ в Малиновському районі
м. Одеси, а саме: здійснено перерахунок
підвищення до пенсії ОСОБА_1 відповідно
до ст.ст.50,54 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» із застосуванням вимог ч.3
ст.67 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» починаючи з 03.10.2008 року та
нараховано суму у розмірі 58731,68 грн., яку
фактично сплачено у березні 2010 року. В
подальшому Управлінням проводилось
нарахування та виплата на користь
ОСОБА_1 відповідно до вимог
вищевказаного рішення Одеського
окружного адміністративного суду від
17.02.2009 року. Сплата сум заборгованості
ОСОБА_1 підтверджується Звітами про
стан рахунку.

Станом на листопад 2011 року Управлінням
проводилось нарахування та виплата
пенсії ОСОБА_1 з урахуванням отриманого
програмного забезпечення, яким
заблоковано 997 код виплати (загальна
сума доплат за рішенням суду), в розмірі
1685,60 грн., передбаченому постановою
Кабінету Міністрів України від 06.07.2011
року №745.

Враховуючи, що поточні розрахунки
пенсійного забезпечення позивача
здійснювалось на підставі чинного
законодавства, яке зазнало суттєвих
змін, колегія суддів вважає, що
державний виконавець не може в
подальшому вплинути на виконання
судового рішення.

При цьому колегія суддів зазначає, що
позивач, який фактично не погоджується
із діями та рішенням відповідача під
час виконання судового рішення, не
позбавлений права звернутись до суду
із позовом про визнання протиправними
рішень, дій чи бездіяльності, вчинених
суб'єктом владних повноважень -
відповідачем на виконання постанови
Одеського окружного адміністративного
суду від 17.02.2009 року, яка набрала
законної сили або порушення прав
позивача, підтверджених вказаною
постановою в порядку ч.9 ст. 267 КАС
України.

Не погоджується колегія суддів також
із доводами апелянта щодо ухилення
відповідачем від виконання рішення
суду, оскільки такі факти не знайшли
свого підтвердження у судовому
засіданні.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В ході розгляду справи позивач не довів
суду ті обставини, на які він посилався
в обґрунтування заявлених вимог, а
відповідач надав суду належні докази
на підтвердження своїх заперечень
проти позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та
рішень органів владних повноважень,
суд керується критеріями, закріпленими
у ст.2 КАС України, які певною мірою
відображають принципи
адміністративної процедури,
встановлюючи при цьому чи прийняті
(вчинені) ним рішення (дії): на підставі,
у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; з використанням повноваження
з метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Інші доводи апеляційної скарги
ґрунтуються на суб'єктивній оцінці
фактичних обставин справи та доказів, а
також на невірному тлумаченні норм
матеріального права. Зазначені доводи
не містять посилань на конкретні
обставини чи факти або на нові докази,
які б давали підстави для скасування
рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в
ході судового розгляду обставин, суд
першої інстанції правильно дійшов
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є
необґрунтованими та не підлягають
задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин,
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ч. 1 ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 23
вересня 2013 року у справі № 815/3251/13-а -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складення ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Дата складення та підписання рішення в
повному обсязі - 23 квітня 2014 року.

Головуючий:
О.І. Шляхтицький

Суддя:
О.В. Джабурія

Суддя:
А.В. Крусян