Справа № П/811/1037/14
Суддя: С.В. Дегтярьова
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2014 року
Справа № П/811/1037/14

Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Дегтярьової С.В.
розглянувши в письмовому провадженні
адміністративну справу

за позовом: Товариства з додатковою
відповідальністю «Девіс»

до відповідача: Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Девіс» звернулось з
позовом до Кіровоградської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Кіровоградській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 27 березня 2013 року, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 183 273,00 грн., за основним
платежем та 91 637,00 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями.

В обґрунтування позовних вимог позивач
вказує, що не допускав порушень при
формуванні податкового кредиту з ПДВ, а
тому вважає податкове
повідомлення-рішення таким, що не
відповідає чинному законодавству.

Відповідачем до суду подано
заперечення на позовну заяву
відповідно до змісту якого, позов ним
не визнається у повному обсязі з огляду
на те, що господарські операції, на
думку відповідача, не носять реального
характеру.

На підставі ухвали від 24.04.2014 р. розгляд
справи проведено в порядку письмового
провадження у відповідності до ст.122
КАС України.

Дослідивши подані позивачем та
відповідачем документи і матеріали,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

06 лютого 2014 року посадовою особою
Кіровоградської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Кіровоградській області проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку Товариства з додатковою
відповідальністю «Девіс» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинах з
ТОВ «НТЦ - М.В.М.» за травень-червень 2013
року, ТОВ «Альфа-Інкс» за червень 2013
року, ТОВ «Волопас Торг» за жовтень 2013
року, за результатами якої складено акт
№8/11-23-22-07/30514069 від 11.02.2014 року,
висновками якого, зокрема, є порушення,
на думку відповідача, п.198.2, п.198.3, п.198.6,
ст.198 Податкового кодексу України від
02.12.2010 року №2755-ІV (зі змінами та
доповненнями) в результаті чого
занижено податок на додану вартість в
сумі 183 273,00 грн., а саме: за травень 2013
року в сумі 38 502,00 грн., за червень 2013
року в сумі 73 389,00 грн., за жовтень 2013
року в сумі 71 383,00 грн. (а.с.14-40 Т.1).

27 березня 2013 року Кіровоградською ОДПІ
ГУ Міндоходів у Кіровоградській
області на підставі акту перевірки
винесено оскаржуване податкове
повідомлення-рішення (а.с.41 Т.1).

Судом встановлено, що 17 червня 2013 року
до Кіровоградської ОДПІ позивачем
подано податкову декларацію з ПДВ за
травень 2013 року, в якій задекларовано
податковий кредит в розмірі 62 297,00 грн.,
до складу якого включено, зокрема, ПДВ у
сумі 38 501,77 грн. за податковою накладною
№15 від 30.05.2013 року виданою ТОВ
«Науково-Технічний центр - М.В.М.» по
придбанню запчастин на підставі
договору поставки №17 від 17.05.2013 року
(а.с.43-45, 67, 69 Т.1).

Даний товар позивачем оприбутковано
відповідно до видаткової накладної
(а.с.70 Т.1). ). Транспортування придбаного
товару здійснено Драбенком Б.А. -
керівником Товариства з додатковою
відповідальністю «Девіс», що
підтверджується відповідними доказами
та товарно-транспортною накладною
(а.с.114-116 Т.1). Оплату вартості придбаного
товару позивачем здійснено в повному
обсязі безготівковим шляхом, що
підтверджується платіжним доручення
та не заперечувалось відповідачем в
акті (а.с.2 Т.2).

Судом встановлено, що 16 липня 2013 року до
Кіровоградської ОДПІ позивачем подано
податкову декларацію з ПДВ за червень
2013 року, в якій задекларовано
податковий кредит в розмірі 77 806,00 грн.,
до складу якого включено, зокрема, ПДВ у
сумі 50 366,58 грн. за податковими
накладними виданими ТОВ
«Науково-Технічний центр - М.В.М.» по
придбанню запчастин на підставі
договору поставки №17 від 17.05.2013 року та
ПДВ у сумі 23 021,77 грн. за податковими
накладними виданими ТОВ «Альфа-Інкс»
по придбанню шин на підставі договору
поставки №24 від 03.06.2013 року (а.с.51-53, 67, 73,
75, 92, 99, 107-108,125 Т.1).

Даний товар позивачем оприбутковано
відповідно до прибуткових та
видаткових накладних (а.с.77, 81, 91, 97-98, 103,
109, 113, 118, 123, 126 Т.1). Транспортування
здійснено керівником Товариства з
додатковою відповідальністю «Девіс»,
що підтверджується відповідними
товарно-транспортними накладними та
іншими доказами (а.с.78-80, 93-95, 100-102, 110,
119-121, 127-129 Т.1) Оплату вартості
придбаного товару позивачем здійснено
в повному обсязі безготівковим шляхом,
що підтверджується платіжними
дорученнями та не заперечувалось
відповідачем в акті (а.с.3-8 Т.2).

Судом встановлено, що 13 листопада 2013
року до Кіровоградської ОДПІ позивачем
подано податкову декларацію з ПДВ за
жовтень 2013 року, в якій задекларовано
податковий кредит в розмірі 74 656,00 грн.,
до складу якого включено, зокрема, ПДВ у
сумі 71 382,98 грн. за податковими
накладними виданими ТОВ «Волопас Торг»
по придбанню запчастин на підставі
договору поставки №29 від 21.10.2013 року
(а.с.59-61, 152-153, 155, 170 Т.1).

Даний товар позивачем оприбутковано
відповідно до прибуткових та
видаткових накладних (а.с.157, 161, 171, 176 Т.1).
). Транспортування придбаного товару
здійснено керівником Товариства з
додатковою відповідальністю «Девіс»,
що підтверджується відповідними
доказами та товарно-транспортними
накладними (а.с.158-160, 172-174 Т.1). Оплату
вартості придбаного товару позивачем
здійснено в повному обсязі
безготівковим шляхом, що
підтверджується платіжними доручення
та не заперечувалось відповідачем в
акті (а.с.9-10 Т.2).

Кіровоградська ОДПІ ГУ Міндоходів у
Кіровоградській області вважає, що
податкові накладні видані ТОВ
«Науково-Технічний центр - М.В.М.», ТОВ
«Альфа-Інкс» та ТОВ «Волопас Торг» за
господарськими операціями, які не
носили реального характеру та не
відбулася в об'єктивній дійсності.

Згідно з пунктом 198.3 ст.198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

У відповідності до ч.1 ст.3
Господарського кодексу під
господарською діяльністю розуміється
діяльність суб'єктів господарювання у
сфері суспільного виробництва,
спрямована на виготовлення та
реалізацію продукції, виконання робіт
чи надання послуг вартісного
характеру, що мають цінову
визначеність.

Згідно п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового
кодексу України господарська
діяльність - діяльність особи, що
пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Обов'язковими ознаками господарської
діяльності є здійснення її суб'єктами
господарювання у сфері суспільного
виробництва; спрямування її на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг. При
цьому результати зазначеної
діяльності -продукція, роботи чи
послуги - мають вартісний характер і
цінове вираження.

Відповідно до статуту одним із видів
діяльності ТОВ «Девіс» є, зокрема,
ремонт (спеціалізований) підіймального
і такелажного устаткування (а.с.202-209 Т.1).

Судом встановлено, що ТОВ «Девіс» має
дозвіл на продовження виконання робіт
підвищеної небезпеки та експлуатацію
обладнання підвищеної небезпеки
№035.10.35-29.22.2 (а.с.214 Т.1).

З матеріалів справи вбачається, що
згідно договору оренди від 01.05.2013 року
ТОВ «Девіс» має у користуванні
нежитлове приміщення (а.с.215-227 Т.1).

В ході розгляду справи встановлено, що
позивач придбаний товар використовує у
процесі надання послуг із ремонту
вантажопідіймальної техніки, тобто у
власній господарській діяльності, що
підтверджується договорами підряду та
надання послуг, податковими накладними
та актами здачі-прийняття виконаних
робіт, платіжними дорученнями (а.с.82-90,
132-140, 162-168, 177-187 Т.2).

Також судом встановлено, що придбані у
ТОВ «Альфа-Інкс» шини перебували на
складі ТОВ «Девіс», що підтверджується
оборотно-сальдовою відомістю (а.с.141-149,
188-197 Т.1).

Пунктом 198.6 ст.198 Податкового кодексу
України (в редакції чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
встановлено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

При цьому в пункті 198.2 ст.198 Податкового
кодексу України (в редакції чинній на
час виникнення спірних правовідносин)
передбачено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Аналіз наведених норм дає підстави
зробити висновок, що у Податковому
кодексі України передбачено єдину
підставу для формування податкового
кредиту, а саме - наявність у платника
податку (покупця) належно оформленої та
виданої податкової накладної.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач сформував податковий кредит на
підставі належно оформлених
податкових накладних, виданих йому
контрагентами у перевіряємому періоді.
При цьому ТОВ «Науково-Технічний центр
- М.В.М.», ТОВ «Альфа-Інкс» та ТОВ
«Волопас Торг» на момент їх виписки
були зареєстровані платниками податку
на додану вартість, що не заперечується
відповідачем, а тому, відповідно до
вимог п. 201.8 та п. 201.10 ст. 201 Податкового
кодексу України мали обов'язок
нараховувати податок на додану
вартість та виписувати податкові
накладні (а.с.66, 104-106, 150-151 Т.1).

Крім того, суд вважає, що зробивши
висновки про нікчемність укладеного
правочину, податковий орган не
врахував наступного.

Відповідно до ст.228 ЦК України правочин
вважається таким, що порушує публічний
порядок, якщо він був спрямований на
порушення конституційних прав і свобод
людини і громадянина, знищення,
пошкодження майна фізичної або
юридичної особи, держави, Автономної
Республіки Крим, територіальної
громади, незаконне заволодіння ним.

Отже, вказаною нормою права визначено
об'єктивну сторону нікчемного
правочину, тобто визначено ознаки, за
наявності яких укладений правочин
можливо кваліфікувати як нікчемний.
Податковим органом, в акті перевірки не
наведено, визначених нормою права,
ознак, які б свідчили про нікчемність
укладеного позивачем правочину.

Крім цього, для кваліфікації правочину
за статтею 228 ЦК України та
застосування відповідних наслідків,
необхідною та обов'язковою умовою є
наявність умислу у формі вини, яка
виражається в намірі порушити
публічний порядок сторонами правочину
або однією зі сторін.

Відповідачем, на якого відповідно до ч.2
ст.71 КАС України покладено обов'язок
щодо доказування правомірності
прийнятого рішення, не доведено того,
що сторонами укладено угоду не з метою
реального настання правових наслідків,
а з метою порушення публічного порядку.

Як вбачається з акту перевірки,
обґрунтовуючи нікчемність правочину,
податковий орган посилався на ч.1 ст.203
ЦК України, відповідно до якої зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Натомість, у якій частині зміст
правочинів, які укладено між позивачем
та ТОВ «Науково-Технічний центр -
М.В.М.», ТОВ «Альфа-Інкс» і ТОВ «Волопас
Торг», суперечать Цивільному кодексу
України, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства, податковий орган
не зазначає.

Акт перевірки свідчить про те, що
нікчемність укладеного правочину
податковий орган пов'язує з тим, що
сторонами укладено угоду, яка не
спрямована на настання реальних
наслідків, що такою угодою обумовлені.
Тобто, перевіряючими в акті перевірки
вказано на ознаки фіктивних
правочинів, які, згідно зі ст.234 ЦК
України, вчинюються без наміру
створення правових наслідків, що
обумовлюються цими правочинами.

Відповідно до ч.2 ст.234 ЦК України
фіктивний правочин визнається судом
недійсним. Але доказів того, що
вищевказаний договір визнано судом
недійсними, відповідачем суду не
надано.

Натомість встановлені обставини
справи свідчать про те, що позивачем
здійснене реальне придбання товарів, а
тому позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

На підставі викладеного, сплачений
позивачем судовий збір у розмірі 487,20
грн. підлягає присудженню з Державного
бюджету України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст. ст. 86, 94, 159 - 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити
в повному обсязі.

2. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 27 березня 2013 року, винесене
Кіровоградською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області, яким
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Девіс» збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість в сумі 183 273,00 грн. за
основним платежем та 91 637,00 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями.

Присудити Товариству з обмеженою
відповідальністю «Девіс», , судовий збір у розмірі 487,20 грн. з
Державного бюджету України.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано.

Постанова суду може бути
оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
через Кіровоградський окружний
адміністративний суд шляхом подачі в 10-
денний строк з дня її проголошення, а в
разі складення постанови у повному
обсязі відповідно до ст. 160 КАС України -
з дня отримання копії постанови у
повному обсязі, апеляційної скарги.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду
С.В. Дегтярьова