Справа № 813/1038/14
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2014-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/1038/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі судді Клименко О.М. за
участю секретаря судового засідання
Рехліцька Ю.Р. та сторін і інших осіб,
які беруть участь у справі:
позивача: представник не прибув;
відповідача: представник Чабан О.С.;
третя особа: представник Кожухар І.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю з транспортного
будівництва у західному регіоні фірма
«Західтрансбуд» до Державної
податкової інспекції у Франківському
районі м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача - Управління Пенсійного
фонду України у Франківському районі м.
Львова про визнання протиправною та
скасування вимоги про сплату боргу, -
Товариство з обмеженою
відповідальністю з транспортного
будівництва у західному регіоні фірма
«Західтрансбуд» (далі - ТОВ з
транспортного будівництва у західному
регіоні фірма «Західтрансбуд»)
звернулось до Львівського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Франківському районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області (далі - ДПІ у
Франківському районі), в якому просить
визнати протиправною та скасувати
вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06
листопада 2013 року №Ю-4 У.
В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що спірна вимога не
відповідає формі, яка затверджена
Додатком №4 до Інструкції про порядок
нарахування і сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженої
Постановою правління Пенсійного фонду
України від 27.09.2010 року №21-5, оскільки не
містить повного найменування
юридичної особи та фактичної підстави
її прийняття. Крім цього зазначив, що
при здійсненні виплати заробітної
плати позивачем здійснено обов'язкову
проплату єдиного соціального внеску у
встановленому законом розмірі та
вказав, що станом на 01 листопада 2013 року
заборгованість у підприємства зі
сплати єдиного внеску, штрафів та пені
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 391273,03 грн.
- відсутня. Тому прийняту вимогу про
сплату боргу (недоїмки) слід визнати
протиправною та скасувати. Представник
позивача в судовому засіданні 28.02.2014
року позовні вимоги підтримав
повністю, просив позов задовольнити.
21.03.2014 року надіслав на адресу суду
клопотання про розгляд справи без
участі представника позивача.
Відповідач позов заперечив повністю з
підстав, викладених в письмових
запереченнях, зміст яких зводиться до
такого. Оскаржувану вимогу про сплату
боргу прийнято на підставі облікових
даних картки особового рахунку
платника зі сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, в якій
зазначено, що станом на 01.11.2013 року у
позивача рахується заборгованість в
сумі 391273,03 грн., яка складається із
боргу станом на 01.10.2013 року в сумі 339498,50
грн., який на центральному рівні
Міністерством доходів і зборів України
отримано на підставі протоколів обміну
інформацією між даними відомствами, та
грн., самостійно визначеного платником
у звіті за вересень 2013 року. Саме з цих
мотивів податковим органом прийнято
спірну вимогу про сплату боргу
(недоїмки) від 06 листопада 2013 року №Ю-4
У, і на думку представника відповідача
підстав для її скасування немає, просив
у задоволенні позову відмовити
Ухвалою суду в якості третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача було залучено
Управління Пенсійного фонду України у
Франківському районі м. Львова (далі -
УПФУ у Франківському районі).
Представник третьої особи в судовому
засіданні ствердив про наявність
заборгованості у позивача станом на
Суд заслухав пояснення представників
сторін, дослідив долучені до
матеріалів справи письмові докази,
оцінив їх в сукупності і встановив
наступні фактичні обставини справи та
відповідні їм правовідносини.
ТОВ з транспортного будівництва у
західному регіоні фірма
«Західтрансбуд» відповідно до ч. 1 ст. 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» є
платником єдиного внеску.
06 листопада 2013 року ДПІ у Франківському
районі прийнято вимогу про сплату
боргу (недоїмки) №Ю-4 У, якою визначено
суму недоїмки зі сплати єдиного внеску,
штрафів та пені на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування в сумі
391 273,03 грн., в т.ч. 247 985,99 грн. - недоїмки,
Зазначену вимогу було оскаржено
позивачем в адміністративному порядку
до Головного управління Міндоходів у
Львівській області та Міністерства
доходів і зборів України, які своїми
рішеннями від 17.12.2013 року та від 24.01.2014
року залишили спірну вимогу без змін,
після чого позивач звернувся до суду.

При вирішенні спору суд виходить з
наступного.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку, визначені
положеннями Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» № 2464-VI від
08.07.2010 (далі - Закон № 2464).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону N 2464 на
платників збору покладений обов'язок
по своєчасному та в повному обсязі
нараховуванні, обчисленні і сплаті
єдиного внеску.

Обчислення єдиного внеску
здійснюється на підставі
бухгалтерських та інших документів,
відповідно до яких провадиться
нарахування (обчислення) або які
підтверджують нарахування (обчислення)
виплат (доходу), на які відповідно до
цього Закону нараховується єдиний
внесок (ч. 2 ст. 9 Закону).

Частиною 3 ст.9 Закону України № 2464
визначено, що обчислення єдиного
внеску органами доходів і зборів у
випадках, передбачених цим Законом,
здійснюється на підставі актів
перевірки правильності нарахування та
сплати єдиного внеску, звітності, що
подається платниками до органів
доходів і зборів, бухгалтерських та
інших документів, що підтверджують
суми виплат (доходу), на суми яких
(якого) відповідно до цього Закону
нараховується єдиний внесок.

Платники єдиного внеску, крім
платників, зазначених у пунктах 4 і 5
частини першої статті 4 цього Закону,
зобов'язані сплачувати єдиний внесок,
нарахований за календарний місяць, не
пізніше 20 числа наступного місяця (ч. 8
ст. 9 Закону). При цьому платники,
зазначені у пункті 1 частини першої
статті 4 цього Закону, під час кожної
виплати заробітної плати (доходу,
грошового забезпечення), на суми якої
(якого) нараховується єдиний внесок,
одночасно з видачею зазначених сум
зобов'язані сплачувати нарахований на
ці виплати єдиний внесок у розмірі,
встановленому для таких платників
(авансові платежі).

Відповідно до пункту 2 постанови
правління Пенсійного фонду України від
27 вересня 2010 року № 21-3, якою
затверджено Порядок прийняття банками
на виконання розрахункових документів
на виплату заробітної плати, банки
приймають від платників єдиного внеску
грошові чеки, платіжні доручення та
інші розрахункові документи на видачу
(перерахування) коштів для виплати
заробітної плати, на які відповідно до
Закону нараховується єдиний внесок, та
здійснюють видачу (перерахування)
зазначених коштів лише за умови
одночасного подання платником єдиного
внеску розрахункових документів
(документів на переказ готівки) про
перерахування коштів для сплати сум
єдиного внеску. Суми, які сплачені за
цими документами, повинні складати не
менше 1/3 суми коштів для виплати
заробітної плати, зазначеної у
грошових чеках, платіжних дорученнях
та інших розрахункових документах.

При цьому, ч. 12 ст. 9 Закону №2464
встановлено, що єдиний внесок підлягає
сплаті незалежно від фінансового стану
платника. За наявності у платника
єдиного внеску одночасно із
зобов'язаннями із сплати єдиного
внеску зобов'язань із сплати податків,
інших обов'язкових платежів,
передбачених законом, або зобов'язань
перед іншими кредиторами зобов'язання
із сплати єдиного внеску виконуються в
першу чергу і мають пріоритет перед
усіма іншими зобов'язаннями, крім
зобов'язань з виплати заробітної плати
(доходу).

Згідно із п.6 ст.1 Закону України №2464,
недоїмка - сума єдиного внеску,
своєчасно не нарахована та/або не
сплачена у строки, встановлені цим
Законом, обчислена органом доходів і
зборів у випадках, передбачених цим
Законом.

Матеріалами справи підтверджується, а
саме надісланою УПФУ у Франківському
районі карткою особового рахунку
платника, що заборгованість ТОВ з
транспортного будівництва у західному
регіоні фірма «Західтрансбуд» станом
на 01.10.2013 року становить 339498,50 грн.
Вказана обставина була підтверджена
представником третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача і в судовому
засіданні.

Судом також встановлено, що позивачем
подано до ДПІ у Франківському районі
звіт про суми нарахування заробітної
плати застрахованих осіб та сум
нарахування єдиного внеску за вересень
2013 року в розмірі 51774,53 грн. (а.с. 49).

Отже, загальна сума недоїмки зі сплати
єдиного соціального внеску станом на
01.11.2013 року, відповідно до картки
особового рахунку позивача 71010000
становить 391273,03 грн., що, у свою чергу
свідчить про наявність підстав для
надіслання на адресу позивача спірної
вимоги у відповідності до вимог ч. 4 ст.25
Закону України №2464.

За таких обставин, судом не
враховуються і доводи позивача, що
відсутність заборгованості зі сплати
єдиного внеску підтверджується фактом
здійснення виплати заробітної плати
працівникам підприємства, з огляду на
приписи ч.6 ст.25 Закону №2464, якою
визначено, що за рахунок сум, що
надходять від платника єдиного внеску
або від державної виконавчої служби,
погашаються суми недоїмки, штрафних
санкцій та пені у порядку календарної
черговості їх виникнення. У разі якщо
платник має несплачену суму недоїмки,
штрафів та пені, сплачені ним суми
єдиного внеску зараховуються в рахунок
сплати недоїмки, штрафів та пені у
порядку календарної черговості їх
виникнення.

Доказів відсутності заборгованості
станом зі сплати єдиного внеску,
штрафів та пені в сумі 391273,03 грн.
матеріали справи не містять, не надані
такі позивачем і під час розгляду
справи, а долучена копія банківської
виписки за 12.12.2013 року на виплату
з/плати за жовтень 2012 року не
спростовує факт відсутності
заборгованості станом на 01.11.2013 року.

Щодо покликань позивача на
недотримання відповідачем вимог
Інструкції про порядок нарахування і
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженої
Постановою правління Пенсійного фонду
України від 27.09.2010 року №21-5, суд
зазначає, що Наказом Міністерства
доходів і зборів України від 09.09.2013, №
455 було затверджено Інструкцію про
порядок нарахування і сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, яка визначає
процедуру нарахування і сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування
страхувальниками, визначеними Законом
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», нарахування і
сплати фінансових санкцій, стягнення
заборгованості зі сплати страхових
коштів органами доходів і зборів.

Відповідно до п. 6.4. Інструкції, вимога
про сплату боргу формується на
підставі актів документальних
перевірок, звітів платника про
нарахування єдиного внеску та
облікових даних з карток особових
рахунків платників за формою згідно з
додатком 4 до цієї Інструкції (для
платника - юридичної особи) або за
формою згідно з додатком 5 до цієї
Інструкції (для платника - фізичної
особи).

Згідно із ч. 11 статті 9 Закону № 2464-VI, у
разі несвоєчасної або не в повному
обсязі сплати єдиного внеску до
платника застосовуються фінансові
санкції, передбачені цим Законом, а
посадові особи, винні в порушенні
законодавства про збір та ведення
обліку єдиного внеску, несуть
дисциплінарну, адміністративну,
цивільно-правову або кримінальну
відповідальність згідно із законом.

При цьому, суд зазначає, що формальні
дефекти форми рішення контролюючого
органу не повинні сприйматися як
безумовні підстави для висновку щодо
протиправності спірного рішення і, як
наслідок, про його скасування.

Оскільки спірне рішення прийняте
контролюючим органом у межах своєї
компетенції та з його змісту можна
чітко встановити зміст цього рішення,
таке рішення може бути визнане судом
правомірним навіть у разі, коли не
дотримано окремих елементів форми
спірного рішення.

Враховуючи наведене та приймаючи до
уваги вимоги ч.2 ст.19 Конституції
України, п. 1 ч. 3 ст. 2, ч.1 ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, відповідно до яких органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, суд приходить до
висновку, що вимога про сплату боргу
(недоїмки) від 06 листопада 2013 року №Ю-4 У
відповідає приписам Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», а вказані
позивачем обставини не можуть бути
підставою для її скасування.

Суд враховує також і те, що відповідно
до ч. 4 ст. 70 КАС України обставини, які
за законом повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися ніякими
іншими засобами доказування, крім
випадків, коли щодо таких обставин не
виникає спору.

Позивач не надав належних та
допустимих доказів протиправності дій
відповідача при прийнятті
оскаржуваного рішення при зверненні до
суду за захистом своїх прав, а відтак не
довів обґрунтованість та законність
підстав для задоволення позовних
вимог.

Відповідно до ст. 94 КАС України
відшкодування судових витрат
позивачеві, якому відмовлено у позові,
не передбачено.

За приписами ч.3 ст.4 Закону України «Про
судовий збір», під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Відповідно до квитанції №4 від 03.02.2014
року, позивачем сплачено судовий збір у
розмірі 487,20 грн., відтак решта
несплаченої суми судового збору
становить 4384,80 грн.

Керуючись ст.ст. 17-19, 71, 94, 160-163 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю з транспортного
будівництва у західному регіоні фірми
«Західтрансбуд» (вул. Мельника, 8, м.
Львів, 79044, ) решту суми
судового збору в розмірі 4384 (чотири
тисячі триста вісімдесят чотири) грн. 80
коп.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Львівський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Повний текст постанови складено та
підписано 05.05.2014 року.

Суддя
Клименко О.М.