Справа № 2-2529/10
Суддя: Клюба В.В.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 р.
Справа № 9104/33886/10

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
судді Клюби В. В.

суддів:
Рибачука А. І., Левицької Н.
Г.

з участю секретаря судового
засідання Сідельник Г. М.

позивача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Львові
апеляційну скаргу Сихівського відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради на рішення Сихівського
районного суду м. Львова від 26 серпня 2010
року у справі №2 - 2529/10 за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Сихівського відділу соціального
захисту управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради про
стягнення заборгованості, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 04 серпня 2010 року звернулася до
Сихівського районного суду м. Львова з
адміністративним позовом до
Сихівського відділу соціального
захисту управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради і
просила: зобов'язати Сихівський відділ
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради провести перерахунок
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення трирічного віку за період з
09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року в
розмірі прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років та здійснити їх
виплату.

Позовні вимоги обґрунтовувала тими
обставинами, що всупереч нормам ст. 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідачем нараховувалася та
виплачувалася у розмірі нижчому за
розмір прожиткового мінімуму,
встановленого для дітей віком до шести
років.

Рішенням Сихівського районного суду м.
Львова від 26 серпня 2010 року позов
задоволено: зобов'язано Сихівський
відділ соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради нарахувати та виплатити
ОСОБА_1 допомогу по догляду за дитиною
до досягнення трирічного віку
відповідно до ст. 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» за
період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007
року. Виплату провести з урахуванням
проведених витрат.

Не погодившись із зазначеним рішенням
суду, Сихівський відділ соціального
захисту управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради подав
на вказане судове рішення суду першої
інстанції апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати оскаржуване рішення
та закрити провадження по справі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги посилається на те, що у 2007 році
відповідач правомірно виплачував
позивачу допомогу по догляду за
дитиною до досягнення неї трирічного
віку у відповідності до Закону України
«Про Державний бюджет України на 2007
рік». Тому, вважає рішення суду першої
інстанції незаконним і просить
скасувати його та закрити провадження
у справі.

В судовому засіданні позивач не
погодилася із апеляційною скаргою і
вважає, що підстави для скасування
рішення суду першої інстанції
відсутні.

Відповідач в судове засідання
представника не направив, хоча був
належним чином та у встановленому
законом порядку повідомленим про дату,
час та місце судового засідання. При
цьому, відповідач не надіслав суду
клопотання про розгляд справи за
участі його представника. Зазначені
обставини відповідно до ст. 196 ч. 4
Кодексу адміністративного судочинства
України не перешкоджають судовому
розгляду справи за відсутності
представника відповідача.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи
позивача, перевіривши та обговоривши
доводи апеляційної скарги,
правильність правової оцінки судом
першої інстанції фактичних обставин
справи, апеляційний суд приходить до
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення
та умотивовуючи свої висновки, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач у 2007 році неправомірно
виплачував позивачу допомогу по
догляду за дитиною у відповідності до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік» без урахування
рішення Конституційного Суду України
від 09 липня 2007 року.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується із таким висновком суду
першої інстанції з урахуванням
наступного.

Як було встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи,
ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 і перебуває на
обліку в Сихівському відділі
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради як особа, яка одержує
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період з 21 червня 2005 року по 04 квітня 2008
року та з 14 березня 2007 року по 25 грудня
2009 року.

До 01 січня 2007 року відносини щодо
виплати допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
регулювалися Законом України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми», дія
якого поширювалася на осіб, не
застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (ст. 13 цього
Закону) та Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами зумовленими народженням та
похованням» №2240 - III, який поширював
свою дію на застрахованих у зазначеній
системі осіб. Розмір допомоги також
визначався цими Законами. Зокрема, ст. 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» було передбачено, що
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається в розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Пунктом 14 ст. 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»
(далі - Закон №489-V) дію ч. 1 ст. 15 Закону
№2811 - ХІІ на 2007 рік було зупинено.

Рішенням Конституційного Суду України
від 09 липня 2007 року №6 - рп/2007 визнано
такими, що не відповідають Конституції
України положення п. 14 ст. 71 Закону
України «Про Державний бюджет на 2007
рік» про зупинення на 2007 рік дії
вищевказаної ч.1 ст. 15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», із вказівкою на те, що дане
рішення Конституційного Суду України
має преюдиційне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними
позовів у зв'язку з правовідносинами,
які виникли внаслідок дії положень
статей зазначених законів, що визнані
неконституційними.

Враховуючи наведені доводи та
обставини по справі, приймаючи до уваги
дату звернення позивача до суду із
даним адміністративним позовом, а
також те, що даний спір вирішувався в
порядку, визначеному Цивільним
процесуальним кодексом України, як
цивільно - правовий спір і для захисту
цивільного права статтею 257 Цивільного
кодексу України встановлено загальний
строк позовної давності три роки,
колегія суддів апеляційного суду
вважає правильним висновок суду першої
інстанції щодо незастосування у
даному випадку строку позовної
давності з посиланням на положення ст.
267 Цивільного кодексу України.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з рішенням суду першої
інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1
щодо зобов'язання здійснити
нарахування та виплату допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років
підлягають задоволенню за період з 09
липня 2007 року по 31 грудня 2007 року
відповідно до ст. 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми».

Посилання особи, яка подала апеляційну
скаргу на відсутність бюджетного
фінансування розмірів щомісячної
допомоги, як на причину невиконання
державою взятих на себе зобов'язань, до
уваги апеляційним судом не
приймаються, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно - правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку, що суд першої інстанції
правильно і повно встановив обставини
справи та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків рішення суду, а тому підстав
для скасування рішення колегія суддів
не вбачає.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Сихівського відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради залишити без задоволення,
а рішення Сихівського районного суду
м. Львова від 26 серпня 2010 року у справі
№2 - 2529/10 за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Сихівського відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради про стягнення
заборгованості - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили, а у
випадку складення ухвали в повному
обсязі відповідно до ст. 160 ч. 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
- у цей же строк з дня складення ухвали
суду в повному обсязі безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
В. В. Клюба

Судді:
А. І. Рибачук

Н. Г. Левицька

Ухвалу в повному обсязі
складено 15 квітня 2014 року.