Справа № 826/15375/13-а
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Савченко
Суддя-доповідач: Собків
У Х В А Л А

Іменем України

01 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді :
Собківа Я.М.,

суддів:
Борисюк Л.П., Ключковича В.Ю.,

при секретарі:
Присяжній Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Соколенка
Юрія Григоровича на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 06 листопада 2013 року у
справі за адміністративним позовом
Державної податкової інспекції у
Дарницькому районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві до
Суб'єкта господарської діяльності
Соколенка Юрія Григоровича про
стягнення заборгованості в розмірі 110
342,01 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Державна податкова інспекція
у Дарницькому районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва із
адміністративним позовом до Суб'єкта
господарської діяльності Соколенка
Юрія Григоровича (далі - СГД Соколенко
Ю.Г.), в якому просив стягнути з
відповідача заборгованість в
загальному розмірі 110 342, 01 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
06 листопада 2013 року позов задоволено.

Відповідач не погоджуючись з прийнятим
рішенням суду звернувся з апеляційною
скаргою, в якій зазначає, що
оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
вимог даного позову.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, пояснення учасників
процесу, які з'явилися до суду
апеляційної інстанції, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення;
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
СГД Соколенко Ю.Г. зареєстрований
Дарницькою районною у м. Києві
державної адміністрацією 21 березня 2005
року та взятий на облік як платник
податків в ДПІ у Дарницькому районі м.
Києва з 29 березня 2005 року.

У період з 27 вересня 2011 року по 03 жовтня
2011 року ДПІ у Дарницькому районі м.
Києва було проведено виїзну
позапланову перевірку СГД Соколенка
Ю.Г. з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01 липня 2008
року по 30 червня 2011 року.

За результатами перевірки було
складено акт від 10 жовтня 2011 року
№6474/17/4/НОМЕР_1, в якому зафіксовано
порушення відповідачем вимог статей 1,
4, 5 Указу Президента України «Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва» від 03.07.1998р. № 727/98 із
змінами та доповненнями; підпункту 8.1.3.
пункту 8.1 статті 8, підпункту «а» пункту
18.1. статті 18 та підпункту «а» пункту 19.1.
статті 19 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб» від 22.05.2003р. №
889-IV (із змінами та доповненнями);
підпункту 2.3.1. пункту 2.3. статті 2,
підпункту 7.3.1. пункту 7.3. статті 7Закону
України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997р. №168/97-ВР;
підпункту 4.1.4. «а» пункту 4.1. статті 4
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» від 21.12.2000р. №2181-ІІІ (із
змінами та доповненнями).

На підставі акту перевірки ДПІ у
Дарницькому районі м. Києва ДПС були
прийняті наступні податкові
повідомлення-рішення:

- від 09 листопада 2011 року № -5913,
яким відповідачу донараховано 29 842,83
грн. податкового зобов'язання з податку
з доходів фізичних осіб;

- від 09 листопада 2011 року № -5914,
яким відповідачу донараховано 80 162,45
грн., з яких за основним платежем з
податку на додану вартість - 64129,96 грн.
та 16032,49 грн. штрафних (фінансових)
санкцій.

Крім того, як свідчать матеріали
справи, з 01 січня 2011 року відповідач
перебував на спрощеній системі
оподаткування, у зв'язку з чим був
наділений обов'язком сплати єдиного
податку у розмірі 86,00 грн. щомісяця.
Проте упродовж 2011 року відповідачем
було здійснено сплату єдиного податку
в загальній сумі 821,28 грн., у зв'язку з
чим у нього виникла заборгованість в
розмірі 210,52 грн.

Між тим, відповідачем було подано
Декларації про майновий стан та доходи
від 25 липня 2012 року №308057 та від 12 лютого
2013 року №, в яких останній
самостійно визначив податкове
зобов'язання по податку з доходів
фізичних осіб у сумі 6016,00 грн. та 2071,80
грн. відповідно.

Станом на 25.09.2013 р. загальна сума
заборгованості з податку на додану
вартість, податку з доходів фізичних
осіб та єдиного податку СГД Соколенка
Ю.Г. складає 110 342,01 грн.

Доказів добровільного погашення
відповідачем вищевказаної суми
заборгованості матеріали даної справи
не містять.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи колегія суддів зважає
на наступне.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, а також
права та обов'язки платників податків і
зборів, компетенція контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства,
регулюються Податковим кодексом
України, який вступив в силу з 01.01.2011
року.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57
Податкового кодексу України, платник
податків зобов'язаний самостійно
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із визначенням, наведеним в
підпункті 14.1.175 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України,
податковий борг - сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Порядок стягнення податкового боргу
платників податків регулюється
статтями 95-99 Податкового кодексу
України. Зазначені норми визначають
перелік заходів, що можуть вживатися
податковим органом до платника
податків із метою погашення
податкового боргу, зокрема стягнення
коштів, які перебувають у власності
платника податків, а також продаж майна
платника податків, що перебуває в
податковій заставі (пункт 95.1 статті 95
Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 87.11 статті 87
Податкового кодексу України, орган
стягнення звертається до суду з
позовом про стягнення суми податкового
боргу платника податку-фізичної особи.
Стягнення податкового боргу за
рішенням суду здійснюється державною
виконавчою службою відповідно до
закону про виконавче провадження.

Таким чином, пунктом 87.11 статті 87
Податкового кодексу України
встановлено особливий порядок
стягнення податкового боргу платників
податків-фізичних осіб у порівнянні з
порядком погашення податкового боргу
юридичних осіб.

Пунктом 87.11 статті 87 Податкового
кодексу України не встановлено
особливостей щодо моменту, з якого у
податкового органу виникає право на
стягнення податкового боргу. Зокрема,
не передбачено особливостей щодо
направлення платникові
податку-фізичній особі податкової
вимоги як умови для виникнення права на
примусове стягнення податкового боргу,
передбаченої пунктом 95.2 статті 95
Податкового кодексу України.

Отже, фізичним особам податкова вимога
надсилається в тому самому порядку і з
тих самих підстав, що і платникам
податку-юридичним особам. Зазначене
випливає зі змісту статті 59
Податкового кодексу України, яка
передбачає уніфіковані правила
направлення податкових вимог усім
платникам податків.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання наведених положень
Податкового кодексу України Державною
податковою інспекцією у Дарницькому
районі м. Києва (на даний час - Державна
податкова інспекція у Дарницькому
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві) на адресу
відповідача було направлено податкову
вимогу від 23.09.2011 року № 11368, яка була
вручена 13.03.2012 року.

Податкова вимога відповідачем у
встановленому законом порядку не
оскаржена, а заборгованість не
сплачена.

Відповідно до п. 59.5 ст. 59 Податкового
кодексу України, у разі якщо у платника
податків, якому надіслано (вручено)
податкову вимогу, сума податкового
боргу збільшується (зменшується),
погашенню підлягає вся сума
податкового боргу такого платника
податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення
(вручення) податкової вимоги сума
податкового боргу змінилася, але
податковий борг не був погашений в
повному обсязі, податкова вимога
додатково не надсилається (не
вручається).

Як вбачається зі змісту
адміністративного позову, станом на
момент розгляду даної справи загальний
розмір заборгованості відповідача
становить 110 342, 01 грн.

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 Податкового
кодексу України, орган державної
податкової служби здійснює за платника
податків і на користь держави заходи
щодо погашення податкового боргу
такого платника податків шляхом
стягнення коштів, які перебувають у
його власності, а в разі їх
недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Згідно з п. 93.5 ст. 95 Податкового кодексу
України, стягнення коштів з рахунків
платника податків у банках,
обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
органам податкової служби, у розмірі
суми податкового боргу або його
частини.

У відповідності до п. 20.1.8 ст. 20
Податкового кодексу України, органи
державної податкової служби мають
право звертатися до суду щодо
стягнення коштів платника податків,
який має податковий борг, з рахунків у
банках, обслуговуючих такого платника,
на суму податкового боргу або його
частини.

Аналізуючи норми чинного
законодавства, колегія суддів дійшла
висновку, що позивачем було вжито всіх
передбачених законом заходів по
стягненню податкового боргу платника
податків, однак вони не призвели до
погашення податкового боргу.

В свою чергу відповідачем не надано
суду доказів на спростування доводів
позивача, в тому числі доказів
погашення ним вищезазначеної суми
податкового боргу.

Крім того, колегія суддів зважає на
наявність постанови Окружного
адміністративного суду міста Києва від
21 січня 2013 року, залишеної без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 21 березня
2013 року, якою відмовлено в задоволенні
позову Фізичної особи - підприємця
Соколенка Юрія Григоровича до
Державної податкової інспекції у
Дарницькому районі м. Києва Державної
податкової служби про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень від 09
листопада 2011 року №-5913 та
№-5914.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України,
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно ст. 254 КАС України, постанова або
ухвала суду першої інстанції, якщо інше
не встановлено цим Кодексом, набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги,
встановленого цим Кодексом, якщо таку
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова чи ухвала суду не набрала
законної сили.

В силу положень ст. 255 КАС України,
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.
Обставини, які були встановлені
постановою, що набрала законної сили, в
одній адміністративній справі не
можуть оспорюватися в іншій судовій
справі за участю тих самих сторін.

Оскільки постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
21 січня 2013 року, що набрала законної
сили, підтверджено правомірність
податкових повідомлень-рішень ДПІ у
Дарницькому районі м. Києва ДПС від 09
листопада 2011 року № -5913 та від 09
листопада 2011 року № -5914, якими СГД
Соколенко Ю.Г. визначено суму
податкового зобов'язання в загальному
розмірі 110005,28 грн., з урахуванням
самостійно визначених сум податкового
з боргу податку з доходів фізичних осіб
у розмірі 6016,00 грн. та 2071,80 грн.
відповідно, які були відображені
відповідачем у податкових деклараціях
про майновий стан та доходи від 25 липня
2012 року №308057 та від 12 лютого 2013 року
№, колегія суддів приходить до
висновку про обґрунтованість
заявлених позивачем вимог та наявність
правових підстав для їх задоволення.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що
постановлене у справі рішення суду
першої інстанції ґрунтується на вірно
встановлених фактичних обставинах
справи, яким дана належна юридична
оцінка, правильно застосовані норми
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини, та не допущено
порушень матеріального і
процесуального закону, які призвели
або могли призвести до неправильного
вирішення справи, доводи викладені в
апеляційній скарзі не спростовують
висновків суду першої інстанції, тому
підстави для скасування або зміни
рішення суду першої інстанції
відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Соколенка Юрія
Григоровича залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 06 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя
Я.М. Собків Л.П. Борисюк В.Ю.
Ключкович

Повний текст ухвали виготовлено -
07.07.14р.

.

Головуючий суддя
Собків Я.М.

Судді:
Борисюк Л.П.

Ключкович В.Ю.