Справа № 630/370/13-а
Суддя: Зінченко О. В.
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 630/370/13-аП О С Т А Н О В А
28 квітня 2014 року м. Люботин
Люботинський міський суд Харківської
області у складі головуючого Зінченка
О.В., за участю секретаря судового
засідання Медяник А.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
приміщенні суду в м. Люботин
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Люботинської міської
ради Харківської області, виконавчого
комітету Люботинської міської ради
Харківської області, за участю
Харківського міжрайонного прокурора
Харківської області, третя особа
ОСОБА_3, про визнання рішення
протиправним та стягнення моральної
У травні 2010 року ОСОБА_1 звернулась з
позовом до Люботинської міської ради
Харківської області та виконавчого
комітету Люботинської міської ради
Харківської області в якому, з
урахуванням уточнень до позовних вимог
- визнати протиправним, недійсним
та скасувати рішення виконкому
Люботинської міської ради народних
депутатів № 202 від 09 квітня 1985 року;
- визнати протиправним, недійсним
та скасувати рішення виконкому
Люботинської міської ради народних
депутатів № 1831 від 10 грудня 1996 року;
- визнати незаконними,
протиправними дії Люботинської
міської ради Харківської області і
його виконавчого комітету у зв'язку з
порушеннями прав позивача ОСОБА_1 на
безпеку її життя, здоров'я і майна;
- визнати протиправним, недійсним
план змін (зменшення) присадибної
земельної ділянки по АДРЕСА_1 від 10
- розділити спірну земельну
ділянку 62 кв.м. між домоволодіннями по
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 порівну згідно
наданого графічного зображення
спірної ділянки позивачем ОСОБА_1;
- зобов'язати Люботинську міську
раду Харківської області та її
виконавчий комітет винести рішення і
повернути в користування
домоволодіння по АДРЕСА_1 частину двору
шириною 0,75 см і частину саду завширшки
0,50 см загальною площею 32 м кв. при
довжині суміжної границі 51,75 м, що
становить 1/2 частину від спірної
земельної ділянки площею 62 м.кв,
незаконно захопленої ОСОБА_3 та вважати
площу земельної ділянки по АДРЕСА_1 у
- стягнути з виконавчого комітету
Люботинської міської ради Харківської
області та Люботинської міської ради
Харківської області моральну шкоду в
позивача, перенесення душевних
страждань, які мали наслідком фізичний
біль у зв'язку із протиправними діями і
упередженим відношенням до нього.
Постановою Люботинського міського
суду Харківської області від 17 травня
2012 року в задоволенні позову
відмовлено у повному обсязі.
Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 04 жовтня 2012
року апеляційну скаргу задоволено
частково, постанову суду першої
інстанції скасовано, прийнято нову.
Вказаною постановою провадження у
справі в частині позовних вимог про
визнання протиправним плану змін
присадибної ділянки та розділення
земельної ділянки площею 62 кв.м.
закрито. Позовні вимоги про визнання
рішення протиправним, визнання дій
протиправними, зобов'язання вчинити
певні дії, стягнення шкоди задоволено
частково, а саме визнано незаконним
рішення виконкому Люботинської
міської ради Харківського району
Харківської області від 09 квітня 1985
року за №202, а в задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 28 березня 2013 року постанову
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 04.10.2012 року
в частині закриття провадження у
справі залишено в силі. В іншій частині
постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 04.10.2012 року
скасовано, а справу направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції.

19 квітня 2014 року позивачі ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 уточнили позовні вимоги (т. 3 а.с.
111), згідно з якими вони просять
захистити права позивачів шляхом
визнання незаконним, неправосудним та
протиправним рішення виконавчого
комітету Люботинської міської ради
Харківської області № 1831 від 10.12.1996р., а
також стягнути моральну шкоду у
розмірі 1000 грн.

Позивач ОСОБА_1, яка діє також в
інтересах іншого позивача ОСОБА_2 на
підставі довіреності, в судовому
засіданні позовні вимоги в редакції
від 19.04.2013р. підтримала та пояснила, що
позивачі є власниками житлового
будинку за адресою АДРЕСА_1. Власником
будинку АДРЕСА_2 є на теперішній час
третя особа ОСОБА_3 У 2009 році ОСОБА_3
почав перебудову старого гаражу та
побудував двоповерховий гараж,
зайнявши частину земельної ділянки
позивачів. Після того, як позивач
звернулась до міліції вона дізналась
про те, що 10.12.1996 р. виконкомом
Люботинської міської ради було
прийнято рішення, згідно якого
зареєстровано за ОСОБА_3 (власник на час
прийняття рішення) земельну ділянку за
адресою АДРЕСА_2 площею 662 кв.м. До
прийняття цього рішення розмір ділянки
був 600 кв.м. Позивачі вважають, що
збільшення земельної ділянки
відбулось за рахунок захоплення
частини ділянки позивачів. Виходячи з
викладеного, позивачі просять визнати
рішення незаконним. Завдання моральної
шкоди позивач ОСОБА_1 пояснює тим, що в
зв'язку з незаконним захопленням її
земельної ділянки, вона була змушена
відвідувати засідання виконавчого
комітету, які проходили на другому
поверсі. Враховуючи, що позивач є
інвалідом та пересувається тільки за
допомогою візка, вона терпіла
незручності, а на її прохання проводити
засідання на першому поверсі,
представники виконкому відреагували
тільки одного разу. Крім того,
траплялись випадки, коли позивач
тривалий час чекала на засідання.

Позивач зазначає, що дізналась про
існування оскаржуваного рішення
тільки у другій половині 2009 року,
отримавши постанову про відмову в
порушенні кримінальної справи від
05.08.2009р. (т. 1 а.с. 20).

Враховуючи, що суд не має більш
достовірної інформації про те, коли
позивачі дізнались або повинні були
дізнатись про існування оскаржуваного
рішення, крім постанови органу
внутрішніх справ, а також те, що позов
подано до суду 17.05.2010р., суд вважає, що
позов подано з дотримання річного
строку звернення до адміністративного
суду, який був встановлений ст. 99 КАС
України в редакції, яка діяла на той
час.

Представник Люботинської міської ради
Харківської області в судовому
засіданні проти позову заперечувала,
пояснивши, що рішення виконкому № 1831
від 10.12.1996р. є законним, прийняте
відповідно до чинного на той час
законодавства та в межах повноважень.
Докази того, що даним рішенням
збільшено ділянку третьої особи за
рахунок ділянки позивачів, відсутні, в
зв'язку з чим представник просила
відмовити в задоволенні позову.

Представник Харківського міжрайонного
прокурора Харківської області в
судовому засіданні підтримав позов в
частині визнання незаконним рішення,
однак пояснив, що позов в частині
стягнення моральної шкоди є
необґрунтованим.

Третя особа та його представник в
судовому засіданні проти позову
заперечували, пояснивши, що у 1996 році
ОСОБА_3 звернувся до Люботинської
міської ради Харківської області з
заявою про закріплення за ним ділянки
за адресою АДРЕСА_2 у розмірі згідно
фактичного користування. Рішенням
виконавчого комітету Люботинської
міської ради Харківської області № 1831
від 10.12.1996р. зареєстровано за ОСОБА_3
земельну ділянку площею 662 кв.м., що
дійсно на 62 кв.м. перевищує ділянку, яка
була надана для будівництва у 1959 році.
Разом із тим, збільшення ділянки
відбулось не за рахунок ділянки
позивачів. На межі ділянок знаходився
гараж, який є частиною домоволодіння по
АДРЕСА_2 та був побудований у 1966 році, а
його реконструкція розпочалась тільки
у 2009 році. Таким чином, третя особа та
його представник просила відмовити в
задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін та третьої
особи, повно і всебічно з'ясувавши
обставини справи, підтверджені
доказами, суд дійшов висновку, що в
задоволенні позову належить відмовити,
виходячи з наступного.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками
в рівних частинах житлового будинку
АДРЕСА_1 на підставі рішення
Харківського районного народного суду
від 03 червня 1980 року по справі № 2-1154 (т. 1
а.с. 40-41).

На час набуття права власності
позивачами розмір земельної ділянки,
яка перебувала у користуванні,
складала 950,9 кв.м.

Виконкомом Люботинської міської ради
народних депутатів було прийнято
рішення № 134 від 19 березня 1985 року, за
яким було визначено площу земельної
ділянки за адресою: АДРЕСА_1, по
фактичному користуванню 951,0 кв.м (а.с. 45
том 1).

Зазначене рішення було частково
змінено рішенням виконкому
Люботинської міської ради народних
депутатів № 202 від 09 квітня 1985 року, за
яким визначено площу земельної ділянки
за адресою: м. Люботин, АДРЕСА_1, по
фактичному користуванню саме 850 кв.м та
про реєстрацію земельної ділянки саме
в такій площі (а.с. 46 том 1).

Рішенням виконавчого комітету
Люботинської міської ради Харківської
області № 410 від 13.11.2012р. скасовано
рішення виконкому Люботинської
міської ради народних депутатів № 202
від 09 квітня 1985 року, яким визначено
розмір земельної ділянки позивачів 850
кв.м.

Таким чином на теперішній розмір
земельної ділянки, яка знаходиться у
користуванні позивачів визначений
рішенням виконкому № 134 від 19 березня
1985 року, а саме 951 кв.м.

Рішенням виконавчого комітету
Люботинської міської ради народних
депутатів № 1831 від 10 грудня 1996 року (т. 1
а.с. 50) за ОСОБА_3 зареєстровано по
фактичному користуванню присадибну
земельну ділянку площею 662 кв.м. для
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель в
домоволодіння АДРЕСА_2. Зобов'язано
ОСОБА_3 оформити технічну документацію.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі по тексту КАС України) завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

За змістом п. 8 ч. 1 ст.3 КАС України
позивачем в адміністративній справі є
особа, на захист прав, свобод та
інтересів якої подано
адміністративний позов до
адміністративного суду.

Згідно ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до
адміністративного суду, якщо вважає, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Виходячи із системного аналізу
наведених норм КАС України, суд вважає,
що особа, яка звертається до
адміністративного суду з позовом, має
довести наявність порушення
оскаржуваним рішенням суб'єкту владних
повноважень саме її прав та інтересів у
сфері публічно-правових відносин, які
потребують судового захисту.

З матеріалів справи суд вбачає, що
рішення виконкому Люботинської
міської ради народних депутатів № 1831
від 10 грудня 1996 року прийнято стосовно
земельної ділянки по АДРЕСА_2,
користувачем якої був ОСОБА_3, а на
даний час є ОСОБА_3

Позивач ОСОБА_1 стверджує, що
збільшення земельної ділянки по
АДРЕСА_2 відбулось за рахунок
захоплення частини земельної ділянки
позивачів, однак згоди на вилучення
ділянки позивачі не надавали, на
засідання виконкому у 1996 році не
запрошувались. Третя особа ОСОБА_3 у 2009
році розпочав будівництво нового
гаражу на місці старого та, завдяки
оскаржуваному рішенню про збільшення
площі його земельної ділянки змістив
паркан між домоволодіннями в бік
будинку позивачів, захопивши тим самим
частину їхньої земельної ділянки. Крім
того, захопленням ділянки, зміщенням
паркану та будівництвом гаражу
порушено протипожежні розриви між
будівлями, що призвело до порушення
норм ДБН в частині пожежної безпеки, що
є загрозою для життя і здоров'я
позивачів.

Разом із тим, суд відхиляє доводи
позивача, оскільки, по-перше,
будівництво нового гаражу розпочато у
2009 році, тобто на час прийняття
оскаржуваного рішення новий гараж не
існував, в той час як старий гараж був
збудований у 1966 році, по-друге,
дотримання встановлених нормативів
протипожежних розривів між будівлями є
питанням будівництва, а не
встановлення площі земельної ділянки.
Крім того, позивач сама зазначає, що
протипожежні розриви були порушені
будівництвом нового гаражу та
зміщенням паркану, тобто обставинами,
які мали місце у 2009 році - через 13 років
після прийняття оскаржуваного рішення.

Згідно викопіювання із будівельного
кварталу № 28 на присадибну ділянку
АДРЕСА_2 (інвентарна справа № 600, а.с. 36),
який був складений 14.01.1984р., гараж літ.
«Б» знаходиться на межі із
домоволодінням позивачів АДРЕСА_1.

Відповідно до викопіювання із
будівельного кварталу № 28 на
присадибну ділянку АДРЕСА_2 (інвентарна
справа № 600, а.с. 52), який відображає стан
забудови земельної ділянки на 12.11.1997 р.,
тобто вже з урахуванням оскаржуваного
рішення (площа ділянки вказана згідно
рішення 662 кв.м.), гараж літ. «Б»
знаходиться на тому самому місці - на
межі із домоволодінням позивачів
АДРЕСА_1. був складений 14.01.1984р.,

З висновку комплексної судової
експертизи від 02 грудня 2011 року за №
6443/6719/6720 (т. 2 а.с. 4-23) вбачається, що
встановити чи має місце захоплення
земельної ділянки по АДРЕСА_1 з боку
домоволодіння АДРЕСА_2 не надається
можливим.

Не було встановлено порушення меж між
земельними ділянками АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2 і за висновком експертизи №
6710/6867 від 02.12.2013р. (т. 4 а.с. 2-21).

Таким чином, судом не було встановлено,
що рішенням виконкому Люботинської
міської ради народних депутатів № 1831
від 10 грудня 1996 року збільшено розмір
земельної ділянки АДРЕСА_2 за рахунок
ділянки АДРЕСА_1.

Суд відзначає, що неправомірність, на
думку позивачів, будівництва у 2009 році
гаражу ОСОБА_3 не може бути підставою
для скасування рішення органу
місцевого самоврядування, яке було
прийнято за 13 років до початку такого
будівництва. Питання самочинного
будівництва є предметом самостійного
судового розгляду.

Разом із тим, спори між позивачами та
третьою особою ОСОБА_3 стосовно
самочинного будівництва вже були
предметом судового розгляду та за
результатом такого розгляду в
задоволенні вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2
було відмовлено (т. 4 а.с. 185-193).

Виходячи з наведеного, суд вважає, що
оскаржуване рішення виконкому
Люботинської міської ради народних
депутатів № 1831 від 10 грудня 1996 року не
стосується позивачів, оскільки ним не
вирішувалось питання щодо їх прав,
інтересів та обов'язків, а позивачами
не доведено наявність порушення
оскаржуваним рішенням суб'єкту владних
повноважень їх прав та інтересів у
сфері публічно-правових відносин, які
потребують судового захисту.

Враховуючи, що під час розгляду справи
не встановлено порушення прав, свобод
та інтересів позивачів оспорюваним
рішенням виконкому Люботинської
міської ради, суд вважає, що відсутні
підстави для перевірки відповідності
вказаного рішення приписам ч. 3 ст. 2 КАС
України.

Крім того, суд вважає такими, що не
підлягають задоволенню і вимоги про
стягнення моральної шкоди, оскільки
судом не встановлено порушення прав,
свобод та інтересів позивача.

З огляду на викладене вище, суд дійшов
висновку, що в задоволенні позову
належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 158, 159, 160, 163, 185, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до Люботинської міської ради
Харківської області, виконавчого
комітету Люботинської міської ради
Харківської області, за участю
Харківського міжрайонного прокурора
Харківської області, третя особа
ОСОБА_3, про визнання рішення
протиправним та стягнення моральної
шкоди.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Люботинський міський суд Харківської
області шляхом подання апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя О.В. Зінченко

Повний текст постанови виготовлений
30.04.2014р.