Справа № 821/881/14
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/881/1411
год. 30 хв.

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючої судді: Дубровної В.А.,

при секретарі: Кальченко-Буланова М.С.,

за участю представників:

позивача - Довбиш Г.В.,

відповідача - Гороха М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Дочірнього підприємства
"ГАУДА" Товариства з обмеженою
відповідальністю "СТАНІСЛАВ І Ко" до
Державної податкової інспекції у м.
Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення,

встановив:

Дочірнє підприємство "Гауда"
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Станіслав і Ко" (далі
- позивач, ДП "Гауда" ТОВ "Станіслав і Ко")
звернулось до Херсонського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у м.
Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області (далі
- відповідач, ДПІ), у якому просить
скасувати податкове
повідомлення-рішення від 17.01.2014 року
№ про збільшення грошового
зобов'язання по податку на додану
вартість всього на загальну суму 257118,00
грн., в тому числі за основним платежем
у сумі 171412,00 грн. та за штрафними
санкціями у сумі 85706,00 грн.

Вказані вимоги позивач обґрунтовує
тим, що ДПІ помилково зроблено висновок
про заниження ДП "Гауда" ТОВ "Станіслав
і Ко " бази оподаткування з ПДВ
внаслідок реалізації продукції
пов'язаній особі, оскільки на момент
здійснення продажу продукції позивач
не був пов'язаною особою з
контрагентом-покупцем ПП "Приватна
фірма "Техно Пак", що підтверджується
установчими документами вказаних
підприємств. Позивач також зазначає, що
при визначені податкових зобов'язань з
ПДВ внаслідок визначення звичайних цін
відповідачем порушено особливості
оподаткування операцій з постачання
продукції переробними підприємствами,
регламентовані підрозділом 2 розділу
ХХ ПК України.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги та
просив їх задовольнити.

Відповідач надав суду письмові
заперечення та представник
відповідача в судовому засіданні
пояснив, що оскаржуване податкове
повідомлення-рішення є законним,
оскільки в ході перевірки підприємства
було встановлено порушення ст.ст. 188-189,
198 Податкового кодексу України
внаслідок продажу ДП "Гауда" ТОВ
"Станіслав і Ко" продукції пов'язаній
особі, за цінами, що є нижчими за
звичайні ціни.

В судовому засіданні представник
відповідача підтримав заперечення
проти адміністративного позову та
просив відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши
доводи позову та заперечень проти
нього, заслухавши пояснення
представників сторін, свідка,
дослідивши зібрані по справі докази в
їх сукупності, проаналізувавши зміст
норм матеріального і процесуального
права, які врегульовують спірні
правовідносини, суд приходить до
висновку про наявність підстав для
задоволення позовних вимог, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що на підставі пп.
20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, ст. 77.4
ст. 77 Податкового кодексу України
податковими ревізорами-інспекторами
ДПІ було проведено документальну
планову виїзну перевірку ДП "Гауда" ТОВ
"Станіслав і Ко" з питань дотримання
вимог податкового законодавства,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.10.2011 р. по 31.12.2012 р., за
результатами якої складено акт
№8/21-03-22-01/24752615 від 13.01.2014 року (далі - акт
перевірки).

Відповідно до висновків даного акту
перевірки відповідачем встановлені
порушення, серед яких встановлено
порушення -

- п.188.1 ст.188, п.189.1 ст.189, п.198.1, п.198.2, п. 198.3
ст.198 Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено суму податку
на додану вартість, яка підлягає
нарахуванню та сплаті в бюджет за
підсумками поточного звітного
(податкового) періоду переробного
підприємства на суму заниження суми
податку на додану вартість, яка
підлягає нарахуванню та сплаті в
бюджет за підсумками поточного
звітного (податкового) періоду у сумі 160
562,00 грн., в тому числі:

- за жовтень місяць 2012 року у сумі 70 222.00
грн.;

- за листопад місяць 2012 року у сумі 54 979,00
грн.;

- за грудень місяць 2012 року у сумі 35 361,00
грн.;

- занижено суму податку на додану
вартість, яка підлягає нарахуванню та
сплаті в бюджет за підсумками
поточного звітного (податкового)
періоду на суму 10850.00 грн., в т.ч.:

- за жовтень 2012 року на суму 1 433,00 грн.;

- за листопад 2012 року на суму 1122,00 грн.;

- за грудень 2012 року на суму 8295,00 грн.

На підставі вказаного висновку
податковим органом було прийнято
податкове повідомлення-рішення від
17.01.2014 року № про збільшення
грошового зобов'язання по податку на
додану вартість всього на загальну
суму 257118,00 грн., в тому числі за основним
платежем у сумі 171412,00 грн. та за
штрафними санкціями у сумі 85706,00 грн.

Оцінюючи правомірність оскаржуваного
податкового - повідомлення рішення, суд
виходить з встановлених в ході
розгляду справи фактичних обставин та
їх узгодженості з діючими, на момент
виникнення спірних правовідносин,
положеннями Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств"
від 28.12.1994 року №334/94-ВР (далі - Закон
України №334/94-ВР) та Податкового
Кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI
(далі - ПК України).

Як вбачається з акту перевірки та не
заперечувалось представниками сторін,
що на загальну суму оскаржуваного
грошового зобов'язання за податковим
повідомленням - рішенням вплинув
висновок ДПІ щодо реалізації ДП "Гауда"
ТОВ "Станіслав і Ко" продукції ПП
"Приватна фірма "Техно Пак", за цінами,
які є нижчими за звичайні ціни,
оскільки за твердженням ДПІ вказані
підприємства є пов'язаними особами.

Надаючи правову оцінку вказаному
висновку податкового органу, суд
виходить з наступного.

Як зазначається на стор. 18 акту
перевірки, висновок ДПІ про наявність
договірних відносин між пов'язаними
особами ґрунтується на тому, що в
перевіряємому періоді засновником і
керівником ПП "Приватна фірма "Техно
Пак", є ОСОБА_4 (іпн. НОМЕР_1), при цьому ДП
"Гауда" є дочірнім підприємством ТОВ
"Станіслав і Ко", засновником якого
також є ОСОБА_4.

Допитаний в судовому засіданні, в
якості свідка, податковий
ревізор-інспектор ОСОБА_5 пояснив, що у
березні 2012 р. був укладений договір
поставки, який від постачальника ДП
"Гауда" ТОВ "Станіслав і Ко" підписаний
в особі директора Сіроштан Станіслава
Миколайовича, від покупця ПП "Приватна
фірма "Техно Пак" підписаний в особі
директора ОСОБА_4. При цьому, вказав, що
на підставі наданих до перевірки
установчих документів було
встановлено, що ОСОБА_4 є керівником та
засновником ПП "Приватна фірма "Техно
Пак" та засновником ТОВ "Станіслав і Ко
", яке є материнським підприємством
Дочірнього підприємства "Гауда", що є
підставою для визнання позивача
пов'язаною особою з ПП "Приватна фірма
"Техно Пак". Крім цього, свідок
повідомив, що за перевірений період
порушення реалізації продукції за
цінами нижчими ніж звичайні мало місце
лише у жовтні - грудні 2012 р., в інших
періодах вказане порушення не
встановлено.

В судовому засіданні представником
позивача вказав, що висновок
ревізора-інспектора щодо пов'язаності
позивача з покупцем продукції ПП
"Приватна фірма "Техно Пак" є
помилковим, оскільки зроблений без
урахування рішення ПП "Приватна фірма"
Техно Пак" №1 від 22.03.2012 р. про внесення
змін та доповнень до Статуту ПП
"Приватна фірма "Техно Пак", яким права
та обов'язки власника підприємства та
його засновником є громадянка
Російської Федерації ОСОБА_7, чим
спростовується висновок ДПІ щодо
пов'язаності між вказаними
підприємствами у жовтні-грудні 2012 р.

Перевіряючи вищевказані доводи
ревізора - інспектора та представника
позивача щодо їх відповідності наявним
у справі доказам та нормам діючого
законодавства, то суд встановив
наступне.

Відповідно пп. 14.1.159 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України пов'язані
особи - юридичні та/або фізичні особи,
взаємовідносини між якими можуть
впливати на умови або економічні
результати їх діяльності чи діяльності
осіб, яких вони представляють і які
відповідають будь-якій з наведених
нижче ознак:

- юридична особа, що здійснює контроль
за господарською діяльністю платника
податку або контролюється таким
платником податку чи перебуває під
спільним контролем з таким платником
податку;

- фізична особа або члени її сім'ї, які
здійснюють контроль за платником
податку;

- посадова особа платника податку,
уповноважена здійснювати від імені
платника податку юридичні дії,
спрямовані на встановлення, зміну або
припинення правових відносин, а також
члени її сім'ї;

- платники податку - учасники об'єднання
підприємств незалежно від його виду та
організаційно-правової форми, що
провадять свою господарську
діяльність шляхом утворення такого
об'єднання.

Під контролем господарської
діяльності платника податку слід
розуміти:

а) володіння безпосередньо або через
пов'язаних фізичних та/або юридичних
осіб часткою (паєм, пакетом акцій)
статутного фонду платника податку в
розмірі не менш як 20 відсотків
статутного фонду платника податку;

б) вплив безпосередньо або через
пов'язаних фізичних та/або юридичних
осіб на господарську діяльність
суб'єкта господарювання в результаті:

надання права, яке забезпечує
вирішальний влив на формування складу,
результати голосування та рішення
органів управління платника податку;

обіймання посад членів наглядової
(спостережної) ради, правління, інших
наглядових чи виконавчих органів
платника податку особами, які вже
обіймають одну чи декілька із
зазначених посад в іншому суб'єкті
господарювання;

обіймання посади керівника, заступника
керівника спостережної ради,
правління, іншого наглядового чи
виконавчого органу платника податку
особою, яка вже обіймає одну чи
декілька із зазначених посад в інших
суб'єктах господарювання;

надання права на укладення договорів і
контрактів, які дають можливість
визначати умови господарської
діяльності, давати обов'язкові до
виконання вказівки або здійснювати
делеговані повноваження і функції
органу управління платника податку.

Для фізичної особи загальна частка
корпоративних прав платника податку
(голосів у керівному органі), якою вона
володіє, визначається як частка
корпоративних прав, що безпосередньо
належить такій фізичній особі, та
частка корпоративних прав, що належить
юридичним особам, які контролюються
такою фізичною особою.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України №
755-IV від 15.05.2003 р. "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців" зміни до установчих
документів юридичної особи, а також
зміна прізвища та/або імені, та/або по
батькові (далі - імені) або місця
проживання фізичної особи - підприємця
підлягають обов'язковій державній
реєстрації шляхом внесення
відповідних змін до записів Єдиного
державного реєстру в порядку,
встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.14 ст. 29 Закону №755-IV
державний реєстратор не пізніше
наступного робочого дня з дати
проведення державної реєстрації змін
до установчих документів юридичної
особи повинен видати (надіслати
поштовим відправленням з описом
вкладення) заявнику один примірник
оригіналу установчих документів у
старій редакції з відмітками
державного реєстратора про проведення
державної реєстрації змін до
установчих документів та в той же день
передати відповідним органам
статистики, державної податкової
служби, Пенсійного фонду України
відомості з реєстраційної картки на
проведення державної реєстрації змін
до установчих документів юридичної
особи із зазначенням номера та дати
внесення відповідного запису до
Єдиного державного реєстру.

З дослідженого витягу ЄДР по ПП
"Приватна фірма "Техно Пак", отриманого
на запит ДПІ станом на 07.04.2014 р., судом
встановлено, що засновником
підприємства є ОСОБА_7, керівником та
підписантом є ОСОБА_4, у розділі "дані
про реєстраційні дії" зазначено, що
державна реєстрація змін до установчих
документів юридичної особа щодо зміни
складу або інформації про засновників
здійснена 09.04.2012 р. за №5000202.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що здійснений після державної
реєстрації змін до статуту ПП "Приватна
фірма "Техно Пак" в частині зміни складу
засновника продаж позивачем продукції
ПП "Приватна фірма "Техно Пак" є не
господарською операцією, яка вчинена
між пов'язаними особами в розумінні пп.
14.1.159 п. 14.1. ст. 14 ПК України, а відтак
застосування податковим органом до
спірних правовідносин звичайних цін є
неправомірним.

Крім того, судом встановлено, що ДП
"Гауда" ТОВ "Станислав і Ко" здійснює
виробництво молочної продукції та сиру
з молока, закупленого у населення,
сільгоспвиробників, посередників, в
зв'язку з чим веде окремий податковий
облік продукції, виготовленої з молока,
закупленого у виробників та
посередників та облік іншої продукції
та надає до ДПІ у м. Херсоні дві окремі
декларації по ПДВ: декларацію, за якою
ведеться розрахунки з бюджетом та
скорочену декларацію переробного
підприємства згідно п. 1 підрозділу 2
розділу XX Перехідні положення
Податкового кодексу України.

Як вбачається з стор 21 та 42 акту
перевірки, то ДПІ зроблено висновок про
заниження підприємством податкового
зобов'язання з ПДВ у розмірі 160562,грн. за
підсумками відповідних звітних
періодів згідно податкової декларації
з ПДВ переробного підприємства
внаслідок порушення процедури
визначення звичайних цін.

Особливості оподаткування операцій з
постачання продукції, виготовленої
переробними підприємствами з
поставлених молока або м'яса в живій
вазі сільськогосподарськими
підприємствами регламентовано
підрозділом 2 розділу ХХ ПК України.

Переробне підприємство позитивну
різницю між сумою податкових
зобов'язань звітного (податкового)
періоду та сумою податкового кредиту
звітного (податкового) періоду,
визначену у податковій декларації з
податку на додану вартість щодо
діяльності з постачання продукції,
сплачує до спеціального фонду
Державного бюджету України та на
спеціальний рахунок, відкритий ним в
органі, що здійснює казначейське
обслуговування бюджетних коштів, у
таких розмірах:

- у 2012 році - до спеціального фонду
Державного бюджету України - у розмірі
30 відсотків, а на спеціальний рахунок -
у розмірі 70 відсотків ( п. 6 пр.2 р. ХХ ПК
України).

Виплата компенсації
сільськогосподарським
товаровиробникам здійснюється
переробним підприємством до 20-го числа
місяця, наступного за звітним
(податковим) періодом. При цьому
джерелом для виплати такої компенсації
виступає сума податку на додану
вартість, визначена переробним
підприємством в декларації з податку
на додану вартість, в якій
відображаються операції з постачання
готової продукції (код 0140), та
перерахована на спеціальний рахунок за
результатами діяльності у звітному
періоді. Суми ПДВ, не перераховані на
спеціальний рахунок або перераховані з
порушенням терміну, встановленого цим
пунктом, а також суми компенсації, не
виплачені сільськогосподарським
товаровиробникам або виплачені з
порушенням терміну, встановленого цим
пунктом, вважаються такими, що
використані не за призначенням і
підлягають стягненню до державного
бюджету (п.13 пр.2 р. XX ПК України).

Пунктом 14.1.39 ст. 14 ПК України
передбачено, що грошове зобов'язання
платника податків - це сума коштів, яку
платник податків повинен сплатити до
відповідного бюджету як податкове
зобов'язання та/або штрафну (фінансову)
санкцію, що справляється з платника
податків у зв'язку з порушенням ним
вимог податкового законодавства та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також санкції за
порушення законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до пп. 14.1.156 ст. 14 ПК України
податкове зобов'язання - це сума коштів,
яку платник податків, у тому числі
податковий агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством (у
тому числі сума коштів, визначена
платником податків у податковому
векселі та не сплачена в установлений
законом строк).

З огляду на викладені норми
Податкового кодексу України, суд
приходить до висновку, що суми ПДВ, які
не перерахуються до бюджету, а
використовуються переробним
підприємством на виплату дотацій
сільськогосподарським
товаровиробникам, тому такі суми ПДВ не
вважаються податковими зобов'язаннями
у розумінні пп. 14.1.156 ст. 14 ПК України і
відповідно не повинні приймати участь
при розрахунку грошових зобов'язань за
податковими повідомленнями-рішеннями.

Таким чином, виходячи з
вищезазначеного, суд вважає
недоведеним твердження відповідача
про заниження податкових зобов'язань з
ПДВ по операціям з продажу готової
продукції пов'язаній особі, оскільки в
ході розгляду справи відповідачем не
надано доказів для вчинення,
передбачених законом, дій при
визначенні грошових зобов'язань з ПДВ
за звичайними цінами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що приймаючи податкове
повідомлення-рішення відповідач діяв
не на підставі та не у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, а тому позовні вимоги про його
скасування є обґрунтованими і
підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд виходить із
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Оскільки позовні вимоги задоволені в
повному обсязі, тому судові витрати зі
сплати судового збору у сумі 487,20 грн.
підлягають стягненню на користь
позивача.

Керуючись ст.ст. 6-14, 71, 159-163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення від 17.01.2014 року
№ про збільшення грошового
зобов'язання по податку на додану
вартість всього на загальну суму 257118,00
грн., в тому числі за основним платежем
у сумі 171412,00 грн. та за штрафними
санкціями у сумі 85706,00 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Дочірнього підприємства
"ГАУДА" Товариства з обмеженою
відповідальністю "СТАНІСЛАВ І Ко"
(ідентифікаційний код 24752615) судові
витрати зі сплати судового збору в сумі
487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім
гривень 20 коп.).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 30 квітня 2014 р.

Суддя
Дубровна
В.А.

кат. 8.3.3