Справа № 804/1209/14
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 р. Справа № 804/1209/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого суддіВрони О. В. за участю:
секретаря с/зМаксименко Е.М.
представника позивача представника
відповідача Кривошеїної І.О.
Задорожної А.Ю. розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за адміністративним позовом
публічного акціонерного товариства
«Євраз - Дніпропетровський
металургійний завод імені
Петровського» до Дніпропетровської
митниці Міндоходів, третя особа без
самостійних вимог на стороні
відповідача - Головне управління
Державної казначейської служби
України у Дніпропетровській області

про визнання протиправними та
скасування рішень та карток відмов,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Євраз
- Дніпропетровський металургійний
завод імені Петровського» звернулося
до Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з позовом до
Дніпропетровської митниці Міндоходів,
третя особа - Головне управління
Державної казначейської служби
України у Дніпропетровській області з
позовними вимогами:

визнати протиправними та скасувати
рішення про коригування митної
вартості товарів від 06.10.2013 року №
110010000/2013/600288/1, від 06.10.2013 року
№110010000/2013/600289/1, від 06.10.2013 року №
110010000/2013/600290/1, від 08.10.2013 року №
110010000/2013/600309/1, від 23.10.2013 року
№110010000/2013/600362/1, від 23.10.2013 року №
110010000/2013/600363/1, від 28.10.2013 року №
110010000/2013/600381/1, від 23.10.2013 року
№110010000/2013/600383/1;

визнати протиправними та скасувати
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення від
06.10.2013 року № 110010000/2013/00270, від 06.10.2013 року
№ 110010000/2013/00271, від 06.10.2013 року
№110010000/2013/00272, 08.10.2013 року № 110010000/2013/00291,
від 23.10.2013 року № 110010000/2013/00344, від 23.10.2013
року № 110010000/2013/00345, від 23.10.2013 року №
110010000/2013/00346, від 28.10.2013 року №
110010000/2013/00375;

зобов'язати Дніпропетровську митницю
Міндоходів надати висновок до
Головного управління Державної
казначейської служби в
Дніпропетровській області про
повернення публічному акціонерному
товариству «Євраз - Дніпропетровський
металургійний завод ім. Петровського»
надмірно сплачену суму податку на
додану вартість у розмірі - 298 620,09 грн.,
шляхом її зарахування на поточний
рахунок позивача;

зобов'язати Дніпропетровську митницю
Міндоходів здійснити митне оформлення
вантажу за ціною контракту.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтував тим, що Дніпропетровською
митницею були прийняті оскаржувані
картки-відмови в прийнятті митних
декларацій та рішення про коригування
митної вартості товарів, згідно з яких
митна вартість товару-вугілля, була
визначена за методом 2б визначення
митної вартості товару, що склало 175,00
дол. США за тону, внаслідок чого ПДВ по
митній вартості збільшився на суму - 298
620,09 грн. Вказані рішення відповідача є
незаконними, оскільки ним була
визначена митна вартість товару за
методом № 2б всупереч нормам
законодавства так, як позивачем були
надані усі необхідні документи для
визначення митної вартості товару за
основним 1 методом. Позивачем
правомірно задекларовано його митну
вартість виходячи із ціни товару,
прийняту сторонами та визначену
пунктом 1 додаткової угоди від 23.08.2013
року № 11 до контракту від 29.12.2012 року
№ДГЮК7-001983 (поставка товару
здійснювалась за ціною 145,00 доларів США
за метричну тону).

Також, відповідно до ч. 1 ст. 301 Митного
кодексу України, ч. 2 ст. 2, ч. 1 ст. 25
Бюджетного кодексу України, п. 8 розд.
ІІІ Порядку повернення платникам
податків коштів, що обліковуються на
відповідних рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, затвердженого наказом
Державної митної служби України від
20.07.2007 р. № 618, та пп.7 п.4 Положення про
Державну казначейську службу України,
затвердженого Указом Президента
України від 13.04.2011 р. № 460/2011 позивачу
підлягає поверненню на поточний
рахунок грошові кошти в розмірі - 298
620,09грн. (сума ПДВ по митної вартості,
яка збільшена Дніпропетровською
митницею Міндоходів).

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечував зазначивши, що позивачу
були видані картки відмови у прийнятті
митних декларацій, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України та
прийнято рішення про коригування
митної вартості відповідно до вимог
чинного законодавства. Документи,
подані позивачем під час митного
оформлення товару відповідно до ст. 53
МКУ, що підтверджують митну вартість,
не містили всіх даних відповідно до
обраного декларантом методу
визначення митної вартості, а саме: в
інвойсах та митній декларації країни
відправлення відсутні реквізити
додаткових угод до
зовнішньоекономічного контракту від
29.12.2012 №ДГЮК7-001983.

Окрім того, під час здійснення
перевірки наданих позивачем до митною
оформлення документів, посадовою
особою митниці виявлені розбіжності,
які унеможливили обчислення митної
вартості, заявленої позивачем, а саме:
покупець та продавець товару за
зовнішньоекономічним контрактом від
29.12.2012 №ДГЮК7-001983 є пов'язаними між
собою особами з урахуванням положень
ст. 58 МКУ.

Заявлена вартість операції
приймається митним органом за умови, що
взаємовідносини покупця і продавця не
вплинули на ціну оцінюваних товарів.
Декларант має право відповіді та
доказу відсутності впливу
взаємозв'язку продавця і покупця на
ціну, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за оцінювані товари.

Позивач повинен був надати до
Дніпропетровської митниці, додаткові
документи для підтвердження митної
вартості товару за ціною контракту.
Оскільки позивачем не було надано
відповідних документів
Дніпропетровська митниця не мала
підстав для застосування першого
методу визначення митної вартості
товару.

Таким чином, рішення митниці є
правомірними, а вимоги позивача
безпідставними.

Представник Головного управління
Державної казначейської служби
України у Дніпропетровській області в
судове засідання не з'явився, надав до
суду клопотання про розгляд справи без
участі представника.

Головним управлінням до суду було
надано відзив на позовну заяву, в якому
зазначено, що підставою для повернення
надмірно зарахованих до бюджету митних
та інших платежів є висновок митного
органу, який до органу державного
казначейства України не надходив, тому
правові підстави для повернення з
бюджету митних платежів на даний час
відсутні.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд вважає, що адміністративний
позов підлягає частковому задоволенню
з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
29.12.2012 року між відкритим акціонерним
товариством «Об'єднана вугільна
компанія «Южкузбассвугілля» та ПАТ
«Євраз - ДМЗ ім. Петровського» укладено
контракт № ДГЮК7-001983 на поставку
вугілля кам'яного (вугільний
концентрат) марок Г, ГЖ, ГЖ+Ж, КС.

Відповідно до п. 3.1. контракту від 29.12.2012
року № ДГЮК7-001983 ціна 1 тони товару
встановлюється по узгодженню сторін
шляхом оформлення додаткових угод до
вказаного контракту.

Пунктом 4.1 контракту від 29.12.2012 року №
ДГЮК7-001983 встановлено, що строки, об'єми
та умови поставки зазначаються
сторонами у додаткових угодах
(специфікаціях) відповідно до правил
інтерпретації міжнародних комерційних
термінів «Інкотермс 2010».

Пунктом 1 додаткової угоди від 23.08.2013
року № 11 до контракту від 29.12.2012 року №
ДГЮК7-001983, встановлено та відповідно
здійснювалась поставка товару за ціною
145,00 доларів США за метричну тону на
умовах СРТ - станція Діївка
Придніпровської залізниці.

Протягом жовтня 2013 року позивачем було
пред'явлено до відповідача для митного
контролю та митного оформлення товар:
«вугілля кам'яне бітумінозне, коксівне,
непиловидне, неагломероване: вугільний
концентрат марки ГЖ+Ж; клас 0-50 мм. ГОСТ Р
51588-2000» з митною вартістю 145,00 доларів
США за метричну тону. Також, позивачем
протягом жовтня 2013 року разом із
митними деклараціями від 04.10.2013 №
110010000/2013/006766, від 04.10.2013 № 110010000/2013/006767,
від 04.10.2013 №110010000/2013/006768, від 08.10.2013 №
110010000/2013/006902, від 23.10.2013 № 110010000/2013/007382,
від 23.10.2013 № 110010000/2013/007383, від 23.10.2013 №
110010000/2013/007385; від 28.10.2013 №110010000/2013/007558, до
митного оформлення для підтвердження
митної вартості задекларованого
товару у відповідності до вимог ч. 2 ст.
53 Митного кодексу України подавались
декларації митної вартості,
зовнішньоекономічний контракт,
додатки та доповнення до нього,
відповідно до яких здійснювалося
перевезення; рахунки - фактури,
накладні УМВС; посвідчення якості;
сертифікати про походження, копії
експортних митних декларацій країни
вивезення, що підтверджується графою 44
кожної МД, декларації митної вартості
форми ДМВ-1 за ціною договору (основний
метод) відповідно до ст. 58 МКУ.

Враховуючи всі МД, позивачем на протязі
жовтня 2013 року до митного контролю та
митного оформлення було подано товар у
кількості 6 226,70 тон, за додатковою
угодою від 23.08.2013 року № 11 до
зовнішньоекономічного контракту від
29.12.2012 року № ДГЮК7-001983, залізничними
накладними та інвойсами.

Таким чином, позивачем було
задекларовано митну вартість товару на
протязі жовтня 2013 року в розмірі - 7 216
651,91грн.

Проте, відповідачем були винесені
рішення про коригування митної
вартості товарів від 06.10.2013 року №
110010000/2013/600288/1, від 06.10.2013 року
№110010000/2013/600289/1, від 06.10.2013 року №
110010000/2013/600290/1, від 08.10.2013 року №
110010000/2013/600309/1, від 23.10.2013 року
№110010000/2013/600362/1, від 23.10.2013 року №
110010000/2013/600363/1, від 28.10.2013 року №
110010000/2013/600381/1, від 23.10.2013 року
№110010000/2013/600383/1 та картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 06.10.2013
року № 110010000/2013/00270, від 06.10.2013 року
№110010000/2013/00271, від 06.10.2013 року №
110010000/2013/00272, 08.10.2013 року № 110010000/2013/00291,
від 23.10.2013 року № 110010000/2013/00344, від 23.10.2013
року № 110010000/2013/00345, від 23.10.2013 року №
110010000/2013/00346, від 28.10.2013 року №
110010000/2013/00375.

Відповідач, здійснивши коригування
митної вартості у розрахунку - 175,00
долари США (1 398,76 грн.) за 1 тонну товару,
фактично збільшив митну вартість
задекларованого позивачем товару з 902
871,50 доларів США (7 216 651,91 грн.) до 1 089 672,50
долари США (8 709 752,30 грн.). Різниця між
скорегованою відповідачем та
задекларованою позивачем митною
вартістю становить 1 493 100,39грн. (20% ПДВ 298
620,09грн.).

Коригування митної вартості товару
було зроблено на підставі наступних
обставин.

Згідно записів, вчинених відповідачем
на зворотному боці аркуша ДМВ, в
результаті здійснення контролю
заявленої декларантом митної вартості
товарів шляхом перевірки її числового
значення, наявності в поданих
документах усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів,
встановлено, зокрема:

1) ДМВ № 110010000/2013/006766 від 04.10.2013 року,
№110010000/2013/006768 від 04.10.2013 року, №
110010000/2013/006767 від 04.10.2013 року та №
110010000/2013/006902 від 08.10.2013 року:

- в інвойсі №205 від 08.09.2013 року відсутні
реквізити додаткових угод № 10 від
01.08.2013 року та № 11 від 23.08.2013 року до
зовнішньоекономічного контракту від
29.12.2012 № ДГЮК7-001983;

- у митній декларації країни
відправлення № 10608050/2013/3650 від 04.09.2013
року (дані якої зазначені у залізничних
накладних) відсутні реквізити
додаткових угод № 10 від 01.08.2013 року та №
11 від 23.08.2013 року до
зовнішньоекономічного контракту від
29.12.2012 року № ДГЮК7-001983. Митна вартість
декларації відправлення № 10608050/2013/3650
від 04.09.2013 року при митному оформлені не
була надана, перевірка здійснювалась
за допомогою бази даних ЄАІС
Держмитслужби.».

2) ДМВ від 23.10.2013 року № 110010000/2013/007383:

- в інвойсі №230 від 08.10.2013 року відсутні
реквізити додаткової угоди № 15 від
23.08.2013 року до зовнішньоекономічного
контракту від 29.12.2012 № ДГЮК7-001983;

- у митній декларації країни
відправлення № 10608050/021013/0004014 від 02.10.2013
року (дані якої зазначені у залізничних
накладних) відсутні умови поставки,
відсутні реквізити додаткової угоди №
15 від 23.08.2013 року до
зовнішньоекономічного контракту від
29.12.2012 року № ДГЮК7-001983. Митна вартість
декларації відправлення №
10608050/021013/0004014 від 02.10.2013 року при митному
оформлені не була надана, перевірка
здійснювалась за допомогою бази даних
ЄАІС Держмитслужби.».

3) ДМВ від 23.10.2013 року № 110010000/2013/007385, від
28.10.2013 року №110010000/2013/007558, від 23.10.2013 року
№ 110010000/2013/007382:

- в інвойсі №230 від 08.10.2013 року відсутні
реквізити додаткової угоди № 15 від
23.08.2013 року до зовнішньоекономічного
контракту від 29.12.2012 № ДГЮК7-001983;

- у залізничних накладних, вказаних у
митній декларації, зазначений номер
декларації країни відправлення №
10608050/021013/0004014 від 02.10.2013 року.

Відповідно до ст. 33 Митного кодексу
України митні органи використовують
інформаційні ресурси, що знаходяться у
їх віддані, створені, оброблені та
нокопичені в інформаційних системах та
складаються із відомостей, що
містяться у документах, які надаються
під час проведення митного контролю та
митного оформлення товарів,
транспортних засобів, та інших
документах. При перевірці ЄАІС органу
доходів і зборів електронної копії
митної декларації країни відправлення,
зазначеній у наданих документах
встановлено, що у електроній копії
митної декларації країни відправлення
відсутні реквізити додаткової угоди №
15 від 23.08.2013 року до
зовнішньоекономічного контракту від
29.12.2012 року № ДГЮК7-001983».

Враховуючи вищезазначене, згідно вимог
ст.53 Митного кодексу України, позивачу
необхідно було протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи: 1) виписку з
бухгалтерської документації; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 4)
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 5) висновки
про якісні та вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями.

Додаткові документи позивач надати
відмовився.

Також відповідачем зазначено, що
відповідно до положень ст. 15 Угоди про
застосування статті VII Генеральної
угоди про тарифи й торгівлю 1994 року
особи вважаються пов'язаними між собою,
якщо: d) будь-яка особа безпосередньо чи
опосередковано володіє, контролює або
утримує 5 чи більше відсотків випущених
акцій, що дають право голосу, або акцій
обох з них; е) один з них безпосередньо
або опосередковано контролює іншого; і)
обидва безпосередньо або
опосередковано контролюються третьою
особою.

З урахуванням вищезазначених положень
міжнародного законодавства, та
положень статті 58 МКУ продавець і
покупець за зовнішньоекономічним
контрактом від 29.12.2012 №ДГКЖ7-001983 для
цілей Митного кодексу України
вважаються пов'язаними між собою.

Відповідно до інформації, яка
розміщена на офіційному сайті www.evraz.com,
ОАО «Обьединенная угольная компания
«Южкузбассуголь» входить до складу
компанії EVRAZ, тому у органу доходів та
зборів є підстави вважати,що існуючий
взаємозв'язок між продавцем і покупцем
вплинув на заявлену декларантом митну
вартість.

Відповідно до наказу Міністерства
фінансів України від 24.05.2012 № 599 "Про
затвердження Форми декларації митної
вартості та Правил її заповнення",
метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Заявлена вартість операції
приймається митним органом за умови, що
взаємовідносини покупця і продавця не
вплинули на ціну оцінюваних товарів.

Відповідно до положень п.18 статті 58 МКУ
при продажу товарів між пов'язаними
особами вартість операції береться за
основу для визначення митної вартості
оцінюваних товарів за першим методом,
якщо декларант покаже, що така вартість
є близькою до вартості однієї з
нижчезазначених операцій, яка
здійснювалася одночасно або майже
одночасно з операцією з оцінюваними
товарами: вартості операції при
продажу непов'язаним покупцям
ідентичних або подібних (аналогічних)
товарів для експорту в Україну; митної
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів, визначеної
згідно з положеннями статті 62 цього
Кодексу; митної вартості ідентичних
або подібних (аналогічних) товарів,
визначеної згідно з положеннями статті
63 цього Кодексу.

Виявлена в ході аналізу ризиків
зовнішньоекономічної операції
взаємопов'язаність продавця і покупця,
відсутність документального
підтвердження відсутності впливу
взаємопов'язаності на вартість товару,
виявлені розбіжності, унеможливили
визначення митної вартості товару за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (метод 1).

У зв'язку з наявними розбіжностями,
відсутністю обґрунтувань цих
розбіжностей, відмовою декларанта
надати додаткові документи, митну
вартість товару відповідачем
скориговано відповідно до ст. 60 МКУ із
застосуванням другорядного методу
визначення митної вартості 2-б - за
ціною договору щодо подібних товарів, з
урахуванням наявної у митного органу
інформації МД від 29.09.2013 №110010000/2013/006592
та МД від 30.09.2013 №110010000/2013/006602 становить
0,175 USD/кг.

Відповідно до п. 7 ст. 55 Митного кодексу
України, у випадку незгоди декларанта
або уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів
митний орган за зверненням декларанта
або уповноваженої ним особи випускає
товари, що декларуються, у вільний обіг
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю цих товарів,
визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом,
шляхом надання гарантій відповідно до
розділу X цього Кодексу. Строк дії таких
гарантій не може перевищувати 90
календарних днів з дня випуску товарів.

На підставі заяви позивача про надання
дозволу на митне оформлення вантажу
під фінансову гарантію декларанта зі
сплатою податків і зборів до
Держбюджету України, митницею прийнято
рішення щодо можливості випуску
ввезеного товару у вільний обіг під
обрані гарантійні зобов'язання.

Суд не погоджується з висновками
відповідача та прийнятими рішеннями
виходячи з наступного.

Статтею 49 Митного кодексу України,
передбачено, що митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Приписами статті 53 Митного кодексу
України передбачено, що у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією, декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких, проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

У разі, якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: 1) договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких, визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

З метою здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів, митний орган,
відповідно до ч. 5 статті 54 МК України,
має право:

1) упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим
Кодексом, письмово запитувати від
декларанта або уповноваженої ним особи
встановлені статтею 53 цього Кодексу
додаткові документи та відомості, якщо
це необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим
Кодексом, здійснювати коригування
заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному
статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки
правильності визначення митної
вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших
країн із запитами щодо надання
відомостей, необхідних для
підтвердження достовірності заявленої
митної вартості;

6) застосовувати інші, передбачені цим
Кодексом форми митного контролю.

Статтею 54 МК України передбачено, що
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 МК України.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів, митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування.

Статтею 55 Митного кодексу України
передбачено, що рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
митним органом у письмовій формі під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості цих товарів
як до, так і після їх випуску, якщо
митним органом у випадках,
передбачених частиною шостою статті 54
цього Кодексу, виявлено, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів.

Прийняте митним органом письмове
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів має містити: 1)
обґрунтування причин, через які
заявлену декларантом митну вартість не
може бути визнано; 2) наявну в митного
органу інформацію (у тому числі щодо
числових значень складових митної
вартості, митної вартості ідентичних
або подібних (аналогічних) товарів,
інших умов, що могли вплинути на ціну
товарів), яка призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості та до прийняття
рішення про коригування митної
вартості, заявленої декларантом; 3)
вичерпний перелік вимог щодо надання
додаткових документів, передбачених
частиною третьою статті 53 цього
Кодексу, за умови надання яких, митна
вартість може бути визнана митним
органом; 4) обґрунтування числового
значення митної вартості товарів,
скоригованої митним органом, та фактів,
які вплинули на таке коригування; 5)
інформацію про: а) право декларанта або
уповноваженої ним особи на випуск у
вільний обіг товарів, що декларуються:
у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування митної
вартості товарів - за умови сплати
митних платежів згідно з митною
вартістю, визначеною митним органом; у
разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів - за
умови сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю товарів та
надання гарантій відповідно до розділу
X цього Кодексу в розмірі, визначеному
митним органом відповідно до частини
сьомої цієї статті; б) право декларанта
або уповноваженої ним особи оскаржити
рішення про коригування заявленої
митної вартості у митному органі
вищого рівня відповідно до глави 4
цього Кодексу або до суду.

Методи визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, вказані в
статті 57 Митного кодексу України.

Так, в цій статті зазначено, що
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами: 1) основний - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції); 2) другорядні: а) за ціною
договору щодо ідентичних товарів; б) за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів; в) на основі
віднімання вартості; г) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій, митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією, за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів, згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу, за основу
для її визначення може братися або
ціна, за якою ідентичні або подібні
(аналогічні) товари були продані в
Україні не пов'язаному із продавцем
покупцю відповідно до статті 62 цього
Кодексу, або вартість товарів,
обчислена відповідно до статті 63 цього
Кодексу.

При цьому, кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

У разі, якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Стосовно виявлених відповідачем
порушень суд зазначає наступне.

Щодо, відсутності у рахунках - фактурах
реквізитів додаткових угод до
контракту від 29.12.2012 року № ДГЮК7-001983,
які надані відповідачу то статтею 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», а також іншими нормативними
актами, не передбачено зазначення у
первинних облікових документах
відомостей щодо додатків, доповнень
або додаткових угод до контракту.

Стосовно відсутності в електронній
копії експортної митної декларації
країни відправлення умов поставки та
реквізитів додаткових угод до
зовнішньоекономічного контракту від
29.12.2012 року № ДГЮК7-001983, то митним
законодавством України не передбачено
вимог до правил заповнення митної
декларації країни відправлення чи
відомостей, які має містити митна
декларація країни відправлення.
Відповідачем не було обґрунтовано,
яким чином зазначені дані в експортних
митних деклараціях вплинули на
неможливість визначення митної
вартості товару.

Твердження відповідача, що в
електронних копіях митних декларацій
країни відправника не зазначені умови
поставки спростовується тим,
інформацією, яка зазначена в кожній,
без жодного виключення, копіях
вказаних митних декларацій, а саме: у
гр. 20 «Умови поставки» зазначено умови
поставки «СРТ Діївка».

Отже, в поданих до митного оформлення
документах відсутні будь-які
розбіжності. Відомості про визначення
митної вартості базуються на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню.

Частиною третьою статті 54 Митного
кодексу України передбачено, що лише у
разі якщо документи, подані до митного
оформлення на підтвердження митної
вартості товарів, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) додаткові документи.

Судом встановлено, що
зовнішньоекономічним контрактом від
28.12.2012 року № ДГЮК7-001983 платежі третім
особам на користь продавця не
передбачені та не здійснювались. Про
відсутність відповідних платежів
позивач повідомив відповідача під час
ознайомлення з переліком витребуваних
документів, про що вчинив запис на ДМВ.

Також, відповідачем додатково було
витребувано договір (угоду, контракт)
із третіми особами, пов'язаний з
договором (угодою, контрактом) про
поставку товарів, митна вартість яких
визначається.

Судом встановлено, що
зовнішньоекономічний контракт від
28.12.2012 року №ДГЮК7-001983 позивачем
укладено безпосередньо із виробником
товару. Разом з тим, підпунктом від
28.12.2012 року № ДГЮК7-001983 обумовлено, що
вантажовідправниками товару є
«Кузнецкпогрузтранс», ОАО «ОУК
«Южкузбассуголь», ОАО «ЦОФ
«Абашевская», ОАО «ЦОФ «Кузнецкая», ООО
«Шахта № 12», ООО «ОФ «Прокопьевская».

У відповідності до пункту 4 частини
другої статті 53 Митного кодексу
України, якщо рахунок сплачено, -
декларант подає банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару. Згідно із пунктом 6.1 контракту
від 29.12.2012 року № ДГЮК7-001983 покупець
здійснює оплату за поставлений товар
не пізніше 175 календарних днів від дати
випуску декларації на товари на
відповідну партію товару. Випуск
декларації на товари здійснює
Кемеровська митниця. У зв'язку з цим,
позивачем банківські платіжні
документи не надавались у зв'язку із
тим, що на момент пред'явлення
поставленого товару до митного
контролю та митного оформлення рахунок
сплачений не був.

Згідно із пунктом 5 ч. 2 ст. 53 Митного
кодексу України декларант подає за
наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару. У
позивача були відсутні інші платіжні
документи на момент пред'явлення
поставленого товару до митного
контролю та митного оформлення.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.53 Митного
кодексу України якщо здійснювалося
страхування декларант подає - страхові
документи, а також документи, що
містять відомості про вартість
страхування. У відповідності до умов
контракту від 29.12.2012 року № ДГЮК7-001983
страхування товару не здійснювалось.
Крім того, відповідно до додаткової
угоди від 23.08.2013 року № 11 до контракту
від 29.12.2012 року №ДГЮК7-001983
здійснювалась поставка товару за ціною
- 145,00 доларів США за одну метричну тону
на умовах поставки СРТ ст. Діївка
Придніпровської залізниці згідно
Інкотермс - 2010. Термін СРТ (Carriage
paidto/Перевезення сплачено до») означає,
що продавець передає товар покупцю в
узгодженому місці, а також продавець
зобов'язаний нести витрати з
перевезення, необхідні для доставки
товару в узгоджене місце. Згідно
правила Б3 б) передбачає відсутність
обов'язку покупця перед продавцем по
укладанню договору страхування. У
відповідності до правила Б6 «Розподіл
витрат» покупець зобов'язаний нести
всі витрати, пов'язані із товаром, з
моменту його поставки.

Отже, документи, які було подано
позивачем відповідачу та наявні в
матеріалах справи, до митного
оформлення не містять розбіжностей, в
них відсутні ознаки підробки, вказані
документи містять всі відомості, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, а
також відомості щодо ціни, що підлягає
сплаті за задекларований товар.
Вказане підтверджується відсутністю
будь-яких зауважень з боку відповідача
до поданих документів та щодо числових
значень складових митної вартості та
відомостей щодо ціни, що підлягає
сплаті за задекларований товар.

Таким чином, суд зазначає, що у
відповідача були відсутні правові
підстави для витребування від позивача
додаткових документів на
підтвердження заявленої митної
вартості товарів. Вказане не є
обставинами неможливості достовірного
визначення митної вартості.

Підстава, відповідно до якої було
відмовлено позивачу по оформленню
товару за основним методом (за ціною
контракту) є необгрунтованою та
недостатньою для застосування
другорядного методу визначення митної
вартості за ціною договору щодо
подібних товарів.

Щодо доводів відповідача про те, що за
інформацією, яка міститься на
офіційному сайті www.evraz.com, ВАТ
«Об'єднана вугільна компанія
«Южкузбассвугілля» входить до складу
компанії EVRAZ, тому у органу доходів і
зборів є підстава вважати, що існуючий
взаємозв'язок між продавцем, покупцем
та третьою особою вплинув на заявлену
декларантом митну вартість, суд вважає
їх необґрунтованими з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 12 ст. 58 Митного кодексу
України той факт, що продавець і
покупець пов'язані між собою особи, сам
по собі не може бути підставою для
розгляду вартості операції як
неприйнятної. У таких випадках
необхідно розглянути обставини
продажу та прийняти вартість операції
за умови, що взаємовідносини покупця і
продавця не вплинули на ціну
оцінюваних товарів.

Згідно ч. 13 ст.58 Митного кодексу України
за наявності достатніх підстав
вважати, що відносини, зазначені у
частині дванадцятій цієї статті,
вплинули на ціну оцінюваних товарів,
митний орган повинен надати декларанту
або уповноваженій ним особі свої
письмові обгрунтування, що такий вплив
мав місце.

Частиною 14 ст.58 Митного кодексу України
встановлено, що у разі відсутності
обґрунтувань з боку митною органу
необхідно вважати, що взаємовідносини,
зазначені у частині дванадцятій цієї
статті, не вплинули на ціну оцінюваних
товарів.

Проте з матеріалів справи та з
оскаржуваних рішень вбачається, що
відповідачем не надавалося жодних
обґрунтувань щодо впливу на ціну
товару при взаємопов'язаності продавця
та позивача. Враховуючи частини 12, 13, 14
ст.58 Митного кодексу України, суд
вважає, що відповідачем не доведено
впливу даної обставини на ціну товару.

Сам факт взаємопов'язаності між
продавцем, покупцем та третьою особою
(про що позивач самостійно зазначив у
ВМД та зазначив і про те, що така
пов'язаність не вплинула на ціну
товару), не є підставою для сумніву у
недостовірності та правильності
заявленої декларантом митної вартості
товару за ціною контракту.

Також, суд не приймає до уваги надані
представником відповідача у судовому
засіданні калькуляцію витрат та
інформацію ДП
«Укпромзовнішекспертиза» щодо ринку
коксівного вугілля та кокса в Україні,
оскільки надана калькуляція витрат не
стосується поставок за
зовнішньоекономічним контрактом від
29.12.2012 року №ДГЮК7-001983 та інформація ДП
«Укпромзовнішекспертиза» щодо ринку
коксівного вугілля та кокса в Україні
стосується прогнозу на грудень 2013 року
- січень 2014 року, в той час, як по даній
справі нерезидентом здійснено
відвантаження товару в вересні - жовтні
2013 року, що підтверджується штампом
митниці на деклараціях країни
відправлення.

З урахуванням викладеного, суд
доходить висновку що відповідачем
безпідставно були винесені
оскаржувані картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення та рішення
Дніпропетровської митниці про
коригування митної вартості товарів, у
зв'язку з чим позовні вимоги в частині
визнання протиправними та скасування
зазначених рішень є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині
зобов'язання Дніпропетровської
митниці Міндоходів надати висновок до
Головного управління Державної
казначейської служби в
Дніпропетровській області про
повернення ПАТ «Євраз -
Дніпропетровський металургійний завод
ім. Петровського» надмірно сплаченої
суми податку на додану вартість у
розмірі - 298 620,09грн., шляхом її
зарахування на поточний рахунок
позивача то суд зазначає, що Порядком
взаємодії митних органів з органами
Державного казначейства України в
процесі повернення з Державного
бюджету України помилково та/або
надмірно зарахованих до бюджету митних
та інших платежів, контроль за
справлянням яких покладається на митні
органи, затвердженого спільним наказом
Державної митної служби України та
Державного казначейства України від
20.07.2007 року № 611/147 (далі порядок),
передбачений порядок повернення
надірно сплачених сум ПДВ.

Відповідно до п. 5 Порядку передбачено,
що висновок про повернення з
Державного бюджету України помилково
та/або надмірно зарахованих до бюджету
митних та інших платежів, контроль за
справлянням яких покладається на митні
органи, готується митним органом на
підставі відповідної заяви платника
про повернення помилково та/або
надмірно зарахованих до бюджету митних
та інших платежів.

Враховуючи те, що позивач з відповідною
заявою до митного органу не звертався,
суд вважає вказані вимоги
безпідставними, передчасними та
такими, що задоволенню не підлягають.

Що стосується позовних вимог про
зобов'язання відповідача здійснити
митне оформлення вантажу за ціною
контракту, то вказана вимога не
підлягає задоволенню, оскільки суд не
може своїм рішенням заміняти рішення
державних органів яким на підставі
закону надані відповідні повноваження.

Відповідно до ч.3 ст. 94 КАС України, якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов публічного
акціонерного товариства «Євраз -
Дніпропетровський металургійний завод
імені Петровського» до
Дніпропетровської митниці Міндоходів,
третя особа без самостійних вимог на
стороні відповідача: Головне
управління Державної казначейської
служби України в Дніпропетровській
області про визнання протиправними та
скасування карток відмови та
зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати
рішення про коригування митної
вартості товарів від 06.10.2013 року №
110010000/2013/600288/1, від 06.10.2013 року
№110010000/2013/600289/1, від 06.10.2013 року №
110010000/2013/600290/1, від 08.10.2013 року №
110010000/2013/600309/1, від 23.10.2013 року
№110010000/2013/600362/1, від 23.10.2013 року №
110010000/2013/600363/1, від 28.10.2013 року №
110010000/2013/600381/1, від 23.10.2013 року
№110010000/2013/600383/1.

Визнати протиправними та скасувати
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення від
06.10.2013 року № 110010000/2013/00270, від 06.10.2013 року
№ 110010000/2013/00271, від 06.10.2013 року №
110010000/2013/00272, 08.10.2013 року № 110010000/2013/00291,
від 23.10.2013 року № 110010000/2013/00344, від 23.10.2013
року № 110010000/2013/00345, від 23.10.2013 року №
110010000/2013/00346, від 28.10.2013 року №
110010000/2013/00375.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь публічного акціонерного
товариства «Євраз - Дніпропетровський
металургійний завод імені
Петровського» судовий збір в розмірі
73,08 грн.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строків подання
апеляційної скарги, якщо вони не були
подані у встановлені строки. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги відповідно до ст. 186
України.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Повний текст постанови складений 10.03.2014
р.

Суддя
О.В. Врона