Справа № 821/3840/13-а
Суддя: Морська Г.М.
Дата ухвалення: 2014-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2014 р.м. ХерсонСправа №
821/3840/13-а11 год.45 хв.

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Морської Г.М.,

при секретарі: Вітічак О.Р.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Палінічака
К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у м.
Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення,

встановив:

Фізична особа підприємець ОСОБА_3 (далі
- позивач, ФОП) звернувся до суду з
адміністративним позовом до державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області (далі - відповідач,
ДПІ) про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення від 05.03.2013р.№ , яким
позивачеві збільшено грошові
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб на 1.382.361,52 грн. у тому
числі за основним платежем на 950.072,85
грн. та за штрафними санкціями на 432.288,67
грн.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги,
зазначивши, що спірне податкове
повідомлення - рішення є незаконним,
прийнятим із порушенням норм
матеріального права, на підставі
недостовірних та недоведених фактів,
викладених в акті перевірки. Зокрема
позивач зазначає, що до перевірки
ревізору були надані усі первинні
бухгалтерські документи, що
підтверджують господарські операції
позивача із придбання товарів і послуг
та їх подальшої реалізації із
контрагентами, описаними в акті
перевірки. Проте ДПІ безпідставно
прийшла до висновку про
невідповідність зазначених документів
вимогам чинного законодавства та не
прийняла їх до уваги як такі, що не
мають юридичного статусу. Протиправним
вважає позивач виключення із складу
витрат за 2010-2011 роки операцій з
придбання товарів та послуг у ПП
«Агропрайд», ПП «Югтрансагро», ТОВ «СП
«Декла», ТОВ «ТФ «Діаніт», ПП «КФ
«Агротранс», ПП «КФ Руал» та ТОВ
«Кміс-торгмаш МК», оскільки операції з
цими постачальниками підтверджено
документально, придбані товари та
послуги використані для отримання
оподатковуваного доходу. Доводи
податкового органу ґрунтуються
виключно на актах перевірок
контрагентів-постачальників позивача,
без зауваження того, що порушення,
допущені контрагентами позивача та їх
постачальниками у ланцюгах поставки
товару, не можуть бути підставою для
позбавлення у зв'язку із цим позивача
права на формування витрат та
податкового кредиту. Позивач
наполягає, що податковим
законодавством України передбачено
індивідуальну відповідальність
платників податків щодо виконання
ними своїх податкових обов'язків. Також
позивач відмічає односторонній підхід
податкового органу щодо оцінки
обставин його господарської
діяльності, оскільки ДПІ визнаючи
безтоварними усі угоди позивача вважає
завищеними лише витрати та
погоджується із задекларованими
доходами від цих же операцій. З цих
підстав позивач просить скасувати
спірне податкове повідомлення -
рішення.

Відповідач проти позову заперечував і
стверджував, що висновок про
відсутність права на формування витрат
по операціям з придбання товарів та
послуг у ПП «Агропрайд», ПП
«Югтрансагро», ТОВ «СП «Декла», ТОВ «ТФ
«Діаніт», ПП «КФ «Агротранс», ПП «КФ
Руал» та ТОВ «Кміс-торгмаш МК»
зроблений на підставі актів перевірок
цих контрагентів позивача. За таких
обставин відповідач вважає що він
дотримався всіх вимог податкового
законодавства України для проведення
перевірки позивача та визначення йому
грошових зобов'язань за спірним
податковим повідомленням - рішенням і
том просить суд повністю відмовити
позивачеві у задоволенні його вимог.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд встановив наступні
обставини.

Спірне податкове повідомлення рішення
складене на підставі висновків акту
планової виїзної документальної
перевірки позивача від 14.01.2013р. №
379/47-2/НОМЕР_2 (далі - акт № 379). За цим
актом відображено результати
перевірки позивача з питань дотримання
вимог податкового та валютного
законодавства за період з 01.07.2010р. по
31.12.2011р.

За актом перевірки № 379 грошові
зобов'язання позивача з податку на
доходи збільшено у зв'язку із
встановленням завищення
задекларованих витрат позивача за 2010
рік на 569.970,0грн. та за 2011 рік на 5.025.670,85
грн. Крім того судом встановлено, що
під час обчислення грошових
зобов'язань з податку на доходи
фізичних осіб за 2011 рік мали місце
арифметичні помилки у визначені
чистого доходу та суми зобов'язань.

Як було встановлено відповідачем у 2010
році позивач визначив витрати,
пов'язані з отриманням
оподатковуваного доходу у сумі 3635952,69
грн. із них витрати на придбання
продуктів харчування у ПП «Агропрайд»
у сумі 537.100,0 грн. (без ПДВ) та на
придбання транспортних послуг у ПП
«Югтрансагро» у сумі 32870,0 грн. (без ПДВ).
Як було встановлено відповідачем
розрахунки з цими контрагентами
проведені повністю. Придбання товарів
та послуг підтверджується
бухгалтерськими документами.

За даними відповідача щодо ПП
«Агропрайд» до Єдиного державного
реєстру юридичних та фізичних осіб
24.02.2011 року внесено інформацію про
відсутність за місцем реєстрації,
свідоцтво платника ПДВ анульоване
25.02.2011р. Чисельність працюючих
підприємства склала 1 особа, враховуючи
загальний обсяг поставки та придбання
товарів (робіт, послуг) ПП «Агропрайд»
фізично не могло здійснювати такий
обсяг роботи. За даними звітності ПП
«Агропрайд» не має необхідних
людських, матеріальних та фінансових
ресурсів для здійснення господарської
діяльності. З цих причин, враховуючи
положення ч.1,5 ст.203, п.1,2 ст.215, ст..228
Цивільного кодексу України (далі - ЦКУ),
відповідач вважає угоди позивача з цим
постачальником такими, що мають ознаки
нікчемності, а валові витрати по цим
операціям підтверджені документами, що
не відповідають чинному законодавству
і не мають юридичного статусу.

Як встановлено відповідачем
директором ПП «Югтрансагро» був
ОСОБА_4, який за інформацією ГВПМ ДПІ у
м. Херсоні створив на території м.
Херсона злочинну групу з метою
отримання незаконного доходу від
зайняття фіктивним підприємництвом,
здійснював конвертацію безготівкових
коштів у готівкові за винагороду. Ці
обставини були підставою для зменшення
витрат позивача за 2011 року по операціям
з придбання послуг у ПП «Югтрансагро»
на суму 131688,90грн. (без ПДВ).

Крім операцій з ПП «Югтрансагро»
відповідач вважає неправомірним
включення до складу витрат результатів
господарських операцій з ТОВ «СП
«Декла», ТОВ «ТФ «Діаніт», ПП «КФ
«Агротранс», ПП «КФ Руал» та ТОВ
«Кміс-торгмаш МК» .

Як стверджує відповідач у 2011 році
позивач задокументував придбання
продуктів у асортименті у ТОВ «СП
Декла» на загальну суму 3965603,3 грн. (без
ПДВ). Операції з придбання товарів
підтверджено видатковими та
податковими накладними. За актом
перевірки ТОВ «СП Декла» податковим
органом не підтверджено наявність
поставок товарів (послуг) від
контрагента ПФ «Текомс» цьому
постачальникові позивача, що, на думку
відповідача, свідчить про те, що
задекларовані правочини цього
підприємства не мали мети настання
реальних наслідків і тому є нікчемними,
і в силу приписів ЦКУ не створюють
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з їх недійсністю. Відповідач
стверджує, що у постачальника позивача
ТОВ «СП «Декла» відсутні об'єкти
оподаткування з продажу товарів і тому
задекларовані податкові зобов'язання
позивачеві є недійсними, а витрати по
цим господарським операціям
підтверджені первинними документами,
що не відповідають чинному
законодавству і не мають юридичного
статусу.

У 2011 році позивач у складі витрат
відобразив придбання транспортно
-експедиційних послуг у ТОВ «ТФ
«Діаніт» на загальну суму 290.984,45 грн.
(без ПДВ). Придбання послуг оплачено у
повному обсязі та підтверджується
актами виконаних робіт та податковими
накладними. Відповідачем здійснено
перевірку цього постачальника
позивача та встановлено, що по ланцюгу
постачання від ПП ПФ «Текомс» на адресу
ТОВ «ТФ «Діаніт» та далі на
контрагентів покупців у тому числі і
позивачеві не встановлено фактичного
руху товару, не встановлено факту
передачі товарів у зв'язку з
відсутністю документів, що засвідчують
транспортування та зберігання товарів.
З цих причин за висновками відповідача
договори поставки в силу приписів ЦКУ є
нікчемними, не створюють юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані з їх
недійсністю. На думку відповідача,
відсутність факту придбання товарів чи
послуг не дає права на включення цих
операцій до складу витрат, а первинні
бухгалтерські та податкові документи
по цим операціям не мають юридичної
сили. При цьому відповідач у акті
перевірки №379 визнаючи нікчемними
правочини з придбання товарів від ТОВ
«ТФ «Діаніт» та їх продажу позивачеві
зовсім не бере до уваги ту обставину, що
позивач придбав у цього підприємства
послуги, а не товари.

За даними перевірки позивач у 2011 році
сформував витрати від придбання
продуктів та транспортних послуг у ПП
«КФ Агротранс» на загальну суму 311.829,95
грн. (без ПДВ). Придбання товарів та
послуг підтверджено бухгалтерськими
документами та податковими накладними,
розрахунки здійснено у повному обсязі.
За даними відповідача постачальником
ПП «КФ Агротранс» було ПП «КФ «Руал»,
яке у свою чергу формувало податковий
кредит та витрати по операціям з ПП «КФ
«Агротранс», ТОВ «Херсонбудпром» та ПП
«Асцела». ПП «КФ Руал» було також
окремим постачальником продуктів
позивачеві у 2011 році. Сума поставки без
ПДВ слала 259.443,7 грн. За даними
відповідача ПП «КФ Руал» за юридичною
адресою з 05.12.2011р. не знаходиться, не має
трудових ресурсів, власних чи
орендованих складських приміщень,
транспортних засобів та земельних
ділянок. У зв'язку з цим відповідач
вважає, правочини укладені
підприємствами з придбання товарів у
ПП «КФ Руал» та подальшого їх продажу
нікчемними (недійсними), такими що
порушують публічний характер.
Недійсними за висновками відповідача є
бухгалтерські та податкові документи
створені за цими правочинами та
такими, що не дозволяють формувати
витрати по цим операціям.

За актом перевірки відповідачем
встановлено що у 2011 році позивач до
складу витрат включив вартість
придбаних товарів у ТОВ «Кміс-торгмаш
МК» на загальну суму 63120,55 грн.
Придбання товарів підтверджено
податковими та видатковими накладними
, придбання товарів здійснено за
готівку. Без пояснення будь-яких причин
(сторінка 33 Акту №379) відповідач вважає,
що ці операції підтверджені первинними
документами, що не відповідають
чинному законодавству і не мають
юридичного статусу.

Суд не погоджується із такими
висновками податкового органу з огляду
на наступне.

Дослідивши акт перевірки та первинні
бухгалтерські документи позивача, суд
встановив, що всі угоди позивача із ПП
«Агропрайд», ПП «Югтрансагро», ТОВ «СП
«Декла», ТОВ «ТФ «Діаніт», ПП «КФ
«Агротранс», ПП «КФ Руал» та ТОВ
«Кміс-торгмаш МК» визнані нікчемними у
зв'язку із наявністю порушень,
встановлених ДПІ зі сторони
контрагентів позивача. Разом із тим,
суд відмічає, що у ДПІ у м. Херсоні
відсутні зауваження до первинних
бухгалтерських документів позивача.

Так на стор. 83 акту перевірки позивача у
висновках податковий орган зазначає:
«Перевіркою встановлено відсутність
поставок товарів, надання послуг
(виконання робіт) ПП «Югтрансагро» за
липень, серпень 2010р. та січень 2011р., ТОВ
«СП «Декла» за лютий, травень, червень
2011р., ПП «КФ «Агротранс» за вересень
2011р., ПП «КФ Руал» за жовтень, листопад
2011р., ТОВ «Кміс-торгмаш МК» за грудень
2011р.платнику податків ФОП ОСОБА_3, що
свідчить про укладення угод без мети
настання реальних наслідків. Отже
відповідно до ч.1, ч.5 ст.203, ч.1 та ч.2 ст.215
Цивільного кодексу України зазначені
правочини є нікчемними і в силу ст.216
Цивільного кодексу України не
створюють юридичних наслідків, крім
тих, що пов'язані із їх недійсністю.
Також перевіркою встановлено
відсутність поставок ФОП ОСОБА_3
товарів, робіт, послуг контрагентам -
покупцям умовно придбаних у ПП
«Югтрансагро» за липень, серпень 2010р.
та січень 2011р., ТОВ «СП «Декла» за лютий,
травень, червень 2011р., ПП «КФ
«Агротранс» за вересень 2011р., ПП «КФ
Руал» за жовтень, листопад 2011р., ТОВ
«Кміс-торгмаш МК» за грудень 2011р., що
свідчить про укладення угод без мети
настання реальних наслідків …».

Разом із тим судом встановлено
непослідовність висновків податкового
органу.

По-перше, у розділі 3.2.2 акту перевірки
ДПІ визнає завищеними витрати позивача
за результатами придбання продуктів
харчування та
транспорно-експедиційних послуг у ПП
«Агропрайд» у липні 2010р. на суму витрат
537100,0 грн. та ТОВ «Діаніт» у липні,
серпні 2011р. на суму витрат 290984,45 грн.,
проте у висновках акту перевірки
зазначені підприємства відсутні. Для
з'ясування вказаної обставини суд
витребував у відповідача розрахунок
донарахованого зобов'язання у розрізі
контрагентів, проте дана вимога суду
виконана не була, ДПІ не змогла
пояснити щодо яких контрагентів суми
завищених витрат брали участь у
розрахунку податку на доходи ФОП.

По-друге, за текстом акту перевірки ДПІ
за перевірений період визнає
завищеними податкові зобов'язання та
податковий кредит із ПДВ позивача
через визнання безтоварними угод
придбання товарів і послуг у ПП
«Агропрайд», ПП «Югтрансагро», ТОВ «СП
«Декла», ТОВ «ТФ «Діаніт», ПП «КФ
«Агротранс», ПП «КФ Руал» та ТОВ
«Кміс-торгмаш МК» та подальшої
реалізації придбаного товару. За
результатами перевірки ДПІ провела
«згортання» задекларованого позивачем
податкового зобов'язання та
податкового кредиту, що в результаті не
призвело до визначення зобов'язання із
ПДВ. Проте, досліджуючи ті самі
господарські операції позивача із
придбання товарів і послуг і
подальшого продажу товарів, ДПІ визнає
завищеними витрати, проте доходи,
задекларовані позивачем із продажу
придбаних товарів, угоди за якими ДПІ
визнає нікчемними, приймає повністю.
Таким чином ДПІ під час перевірки
правильності декларування ПДВ вважає,
що не було ні придбання товарів, ні
подальшої їх реалізації, а під час
перевірки правильності декларування
податку на доходи за тими самими
господарськими операціями, вважає
завищеними лише витрати, приймаючи до
уваги задекларовані доходи, незважаючи
на те, що доходи отримані у
безготівковому порядку за
результатами господарських операцій,
визнаних ДПІ нікчемними.

По-третє, визнаючи відсутніми поставки
ФОП ОСОБА_3 товарів, робіт, послуг
контрагентам - покупцям ДПІ не приймає
до уваги, що ці поставки реально були
здійснені. Так суд звернувся із
запитами до суб'єктів господарювання,
яким позивач поставляв продукти
харчування у перевірений період, для
підтвердження таких поставок. Судом
встановлено, що ФОП ОСОБА_3 здійснював
поставки продуктів харчування (овочів
та фруктів) в тому числі і
спеціалізованим закладам
оздоровлення, що знаходяться на
території АР Крим. Більшість закладів є
державними, тому ФОП ОСОБА_3 брав участь
та переміг у відповідних конкурсах на
тендерні закупівлі. Зокрема
підтвердили поставку ФОП ОСОБА_3 товару
наступні СПД: ДП "Кримавтодор" ВАТ
"Державна акціонерна компанія
"Автомобільні дороги України",
Національний університет "Львівська
політехніка", ДП "Санаторій "Ай - Петрі"
ЗАТ лікувально - оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця", ТОВ "Дон Крим",
Санаторій "Чорномор'є" Служби безпеки
України, Державний заклад
Спеціалізований санаторій
"Південнобережний" Міністерства
охорони здоров'я України, Кримська
республіканська установа "Клінічний
санаторій "Сімеїз", Державне управління
справами Державне підприємство
"Південний", ТОВ "Фонтан", КТ "ТОВ
"Ялтинський м'ясозавод", Фірма "Т.М.М." -
ТОВ, Центральні спілка споживчих
товариств України.

Також суд відмічає, що господарські
операції позивача із ТОВ «СП Декла» та
ТОВ «Діаніт» вже були предметом
документальних перевірок позивача,
оформлених актами:

- від 17.01.2012 р. № 148/17-2/НОМЕР_2 (щодо
господарських операцій із ТОВ
«Діаніт»), на підставі якого прийняте
податкове повідомлення - рішення від
23.01.2012р. № , яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість за
основним платежем на 58196,00 грн. та
штрафними (фінансовими) санкціями -
14549,00 грн.;

- від 27.09.2011р. № 4303/17-2/НОМЕР_2 (щодо
господарських операцій із ТОВ «СП
Декла»), на підставі якого прийняте
податкового повідомлення-рішення від
11.10.2011 року № , яким позивачу
збільшено суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 443160 грн. та застосовано
штрафні (фінансові) санкції в розмірі
221580 грн.

Зазначені ППР оскаржені ФОП ОСОБА_3 до
суду та скасовані постановою від
13.03.2012р. справа № 2а-224/12/2170, яка набрала
законної сили на підставі ухвали
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 25.02.2014р.
(щодо господарських операцій із ТОВ «СП
Декла») та постановою від 28.03.2012р.
справа № 2а-403/12/2170, яка набрала законної
сили на підставі ухвали Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 14.02.2013р. (щодо господарських
операцій із ТОВ «Діаніт»).

В обох справах суд прийшов до висновку
про безпідставність висновків
податкового органу про визнання
правочинів нікчемними та зменшення у
зв'язку із цим податкового кредиту
позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

За таких обставин, суд вважає
встановленими обставини щодо чинності
та виконання угод позивача із ТОВ «СП
Декла» та ТОВ «Діаніт».

Щодо визнання податковим органом решти
угод позивача нікчемними, суд відмічає
наступне.

Частинами 1 та 5 ст. 203 ЦК України
передбачено, що зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства.
Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним. Стаття 204 ЦК України
закріплює принцип презумпції
правомірності правочину: правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним. Згідно
з ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є
правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин). У цьому разі визнання такого
правочину недійсним судом не
вимагається.

Відповідно до ст. 228 ЦК України правочин
вважається таким, що порушує публічний
порядок, якщо він був спрямований на
порушення конституційних прав і свобод
людини і громадянина, знищення,
пошкодження майна фізичної або
юридичної особи, держави, Автономної
Республіки Крим, територіальної
громади, незаконне заволодіння ним.
Правочин, який порушує публічний
порядок, є нікчемним. У разі
недодержання вимоги щодо
відповідності правочину інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам такий правочин може бути
визнаний недійсним.

Крім того, слід зазначити, що умовою для
визнання правочину таким, що
суперечить інтересам держави та
суспільства, є встановлення умислу в
діях осіб, що уклали такий правочин. При
цьому носіями протиправного умислу
юридичних осіб-сторін такого правочину
є посадові особи цих юридичних осіб.

Відповідачем не надано суду доказів
визнання правочинів, укладених між
позивачем та його контрагентами
недійсними у судовому порядку, як і не
обґрунтовано правової позиції, в чому
саме полягає порушення публічного
порядку сторонами під час укладення та
виконання спірних правочинів.

Як вбачається з Акта перевірки, на час
проведення перевірки, а також станом на
день розгляду справи відсутні
будь-які докази наявності судових
рішень, які б набрали законної сили, з
приводу незаконних дій контрагентів
позивача, пов'язаних із знищенням,
пошкодженням майна, незаконним його
заволодінням або пов'язаних із
порушенням податкового законодавства.

Факти придбання позивачем товарів
підтверджується документально: судом
досліджені угоди, акти виконаних робіт,
видаткові та податкові накладні, ТТН,
господарські операції належним чином
відображені у бухгалтерському і
податковому обліку та в податковій
звітності позивача, придбаний товар та
послуги були використані позивачем у
власній господарській діяльності.
Реалізацію придбаного товару позивач
також підтвердив належним чином
складеними первинними бухгалтерськими
та податковими документами, що
долучені до матеріалів справи.

Також, судом встановлено, що на момент
укладення правочинів та на день
розгляду справи позивач є правоздатною
особою, зареєстрований в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, що не
заперечується відповідачем.

В Акті перевірки немає посилань на те,
що установчі документи, свідоцтво про
державну реєстрацію ПП «Агропрайд», ПП
«Югтрансагро», ТОВ «СП «Декла», ТОВ «ТФ
«Діаніт», ПП «КФ «Агротранс», ПП «КФ
Руал» та ТОВ «Кміс-торгмаш МК» були
скасовані чи визнані недійсними за
рішенням суду на момент укладення чи
виконання правочинів.

На підтвердження своєї позиції
відповідачем не надано доказів, які б
свідчили про те, що документи, виписані
на виконання договорів, були
сфальсифіковані.

Також суд відмічає, що відповідачем
право позивача на формування витрат та
податкового кредиту поставлено в
залежність від добросовісності його
контрагентів, що суперечить приписам
податкового законодавства.

Такої позиції дотримується і Верховний
Суд України. У своєму рішенні від 31.01.2011
р. у справі № 21-47а10 Верховний Суд
України зазначив: "якщо контрагент не
виконав свого зобов'язання щодо сплати
податку до бюджету, то це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме для цієї особи. …".

Крім того, рішення Верховного Суду
України узгоджується з практикою
Європейського Суду з прав людини. Так, у
справі "БУЛВЕС АД проти Болгарії"
Європейський Суд з прав людини у своєму
рішенні від 22.01.2009 р. зазначив, що
платник податку не повинен нести
наслідків невиконання постачальником
своїх зобов'язань зі сплати податку і в
результаті сплачувати ПДВ другий раз, а
також сплачувати пеню. На думку Суду,
такі вимоги стали надмірним тягарем
для платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності.

Аналогічна позиція викладена і у
рішенні Європейського Суду з прав
людини "Інтерсплав проти України (заява
№ 803/02).

Відповідно до ст.244-2 КАС України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України.

Згідно ст.8 КАС України суд застосовує
принцип верховенства права з
урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського Суду з прав
людини" рішення Європейського Суду з
прав людини застосовується в Україні
як джерело права.

З огляду на зазначене, суд дійшов
висновку, що ДПІ як суб'єкт владних
повноважень, на якого покладено
обов'язок доказування правомірності
оскарженого рішення, не підтвердила
належними та допустимими доказами
правомірність нарахування позивачу
зобов'язань із податку на доходи
фізичних осіб.

За таких обставин, суд повністю
задовольняє вимоги позивача.

Керуючись статтями 159-163, 254 КАС
України, суд -

постановив:

Задовольнити повністю позовні вимоги
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до
Державної податкової інспекції у м.
Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення від
05.03.2013р. № про визначення
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб за основним платежем на
950072,85 грн. та за штрафними санкціями на
432228,67 грн.

Стягнути із державного бюджету на
користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 понесені судові витрати по
сплаті судового збору у сумі 2000,0 грн.
згідно квитанції від 16.09.2013р. № 5/8 та у
сумі 294,0 грн. згідно квитанції від
07.10.2013р. № 71/103.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 30 квітня 2014 р.

Суддя
Морська Г.М.

кат. 8.3.2