Справа № 2а-11519/11/1370
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року
Справа №
40944/12/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Шавеля Р.М.,

суддів
Костіва М.В. та Савицької Н.В.,

з участю секретаря судового засідання -
Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):

від позивача -
ОСОБА_1;

від відповідача -
Кельбус Р.А.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 11.01.2012р. в
адміністративній справі за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до
Державної податкової інспекції у
Пустомитівському районі Львівської
обл. про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення про збільшення
суми грошового зобов'язання з податку
на додану вартість, -

В С Т А Н О В И Л А:

24.10.2011р. позивач Фізична
особа-підприємець /ФОП/ ОСОБА_4
звернувся до суду з адміністративним
позовом, в якому просив визнати
протиправним та скасувати прийняте
Державною податковою інспекцією /ДПІ/ у
Пустомитівському районі Львівської
обл. податкове повідомлення-рішення №
від 27.05.2011р. (а.с.3-6).

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 11.01.2012р. у
задоволенні заявленого позову
відмовлено (а.с.155-160).

Не погодившись з винесеним судовим
рішенням, постанову суду оскаржив
позивач ФОП ОСОБА_4, який покликаючись
на неповне з'ясування судом обставин,
що мають значення для справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення,
яким заявлений позов задоволити
(а.с.165-168).

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги покликається на те, що визнавши
укладений між апелянтом та Приватним
підприємством /ПП/ «Агропрайд» договір
нікчемним, контролюючий орган вийшов
за межі своєї компетенції та грубо
перекрутив зміст відповідних статей
Цивільного кодексу /ЦК/ України. За
таких умов спірний договір повинен був
визнаватися недійсним в судовому
порядку; також під час складання акта
перевірки відповідачем допущено
невірне викладення дійсних обставин
справи. Між тим, реальність проведених
господарських операцій
підтверджується належно складеними
первинними документами; придбані у ПП
«Агропрайд» зернові культури в
подальшому були реалізовані ДП
«Кобиловолоцький спиртовий завод»;
факт транспортування реалізованих
товарів засвідчується
товарно-транспортними накладними,
реєстрацією вантажних автомобілів в
журналі обліку автотранспорту; також
реалізоване зерно піддане заводом
контролю якості.

Таким чином, апелянтом правомірно
сформований податковий кредит
внаслідок проведення розглядуваних
операцій.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника позивача на підтримання
поданої скарги, заперечення
представника відповідача, перевіривши
матеріали справи та апеляційну скаргу
в межах наведених у них доводів,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення, з наступних підстав.

Як достовірно встановлено судом першої
інстанції, протягом 20.04.2011р.-27.04.2011р.
ревізором ДПІ у Пустомитівському
районі Львівської обл. проведено
документальну позапланову перевірку
ФОП ОСОБА_4 з питань дотримання вимог
податкового законодавства при
господарських взаємовідносинах та
стан розрахунків, наявність
кредиторської, дебіторської
заборгованості з ПП «Стилет-Юг», ПП
«Альтекс-Юг», ПП «Югтрансагро» за
період з 01.06.2008р. по 05.04.2011р., за
результатами якої складено Акт
перевірки № 237/172/НОМЕР_2 від 05.05.2011р.
(а.с.7-28).

Проведеною перевіркою встановлено
порушення позивачем вимог ч.2 ст.228, ст.216
ЦК України, ст.ст.3, 4, пп.7.4.1, 7.4.5 п.7.4,
пп.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України «Про
податок на додану вартість», внаслідок
чого завищено розмір податкового
кредиту з ПДВ на 50489 грн. 40 коп., у тому
числі за липень 2010 року - на 50489 грн. 40
коп.

На підставі Акту перевірки податковим
органом прийнято податкове
повідомлення-рішення № від
27.05.2011р. про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість /ПДВ/ в розмірі 63111 грн. 75 коп., з
яких 50489 грн. 40 коп. за основним платежем
та 12622 грн. 35 коп. за штрафними
(фінансовими) санкціями (а.с.29).

За результатами процедури
апеляційного узгодження сум
податкових зобов'язань скарги позивача
щодо визначення податкових зобов'язань
з ПДВ були відхилені, про що
податковими органами відповідних
рівнів прийняті відповідні рішення про
результати розгляду скарг (а.с.30-38).

Підставою для винесення вказаного
податкового повідомлення-рішення є
висновки податкового органу по
результатам проведеної перевірки про
непідтвердження реальності здійснення
господарських операцій позивача з ПП
«Агропрайд», на підставі яких
платником податку були сформовані дані
податкового обліку.

Зокрема, у липні 2010 року позивачем
сформовано податковий кредит по
операціях з придбання товарів
(зернових культур) на підставі
укладеного договору із вказаним
контрагентом. Також надані позивачем
документи можуть мати силу первинних
документів лише в разі фактичного
здійснення господарських операцій.

З урахуванням вказаних обставин
контролюючий орган прийшов до висновку
про нікчемність проведених операцій, у
зв'язку з чим прийняв рішення про
збільшення грошових зобов'язань з ПДВ.

Відмовляючи у задоволенні заявленого
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що господарські операції з ПП
«Агропрайд» не мали реального
характеру, у вказаного підприємства
були відсутні ресурси для виконання
прийнятих на себе зобов'язань,
видаткові накладні позивача на
реалізацію придбаних товарів датовані
тим самим днем, що і видаткові накладні
ПП «Агропрайд», що ставить під сумнів
можливість навантаження, перевезення і
розвантаження товарів протягом одного
дня, також проведені операції не
характеризуються розумним економічним
ефектом.

Наведені висновки суду першої
інстанції колегія суддів у межах
доводів апеляційної скарги вважає
такими, що узгоджуються з фактичними
обставинами справи і відповідають
нормам чинного законодавства, з
наступних причин.

Статтею 67 Конституції України
передбачено обов'язок сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Згідно вимог Закону України «Про
податок на додану вартість» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин):

пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 - податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари (послуги) та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

пп.7.4.5. п.7.4. ст.7 - не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
підпунктом документами, платник
податку несе відповідальність у
вигляді фінансових санкцій,
установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.

Статтею 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) встановлені вимоги до
первинних документів, які є підставою
для бухгалтерського та податкового
обліку.

Згідно з даною нормою підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Відповідно до пп.2.4 п.2 Положення «Про
документальне забезпечення записів в
бухгалтерському обліку», затв. наказом
Міністерства фінансів України № 168/704
від 05.06.1995р., первинні документи (на
паперових і машинозчитувальних носіях
інформації) для надання їм юридичної
сили і доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному вираженні),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійсненні
господарської операції і складання
первинного документа.

Предметом доказування у розглядуваній
справі є дослідження обставин про те,
чи не були дії позивача спрямовані на
безпідставне одержання коштів із
державного бюджету, чи мали операції із
придбання товарів реальний характер,
яким чином придбавалися товари, а також
дійсна можливість здійснення таких
операцій.

При цьому, надання податковому
органу належним чином оформлених
документів, передбачених
законодавством про податки та збори, з
метою одержання податкової вигоди є
підставою для її одержання, якщо
податковим органом не встановлено та
не доведено, що відомості, які
містяться в цих документах, неповні,
недостовірні та (або) суперечливі, є
наслідком укладення нікчемних
правочинів або коли відомості
ґрунтуються на інших документах,
недійсність даних в яких установлена
судом.

Про необґрунтованість податкової
вигоди можуть також свідчити
підтверджені доказами доводи
податкового органу, зокрема про
наявність таких обставин:

* неможливість реального здійснення
платником податків зазначених
операцій з урахуванням часу, місця
знаходження майна або обсягу
матеріальних ресурсів, економічно
необхідних для виробництва товарів,
виконання робіт або послуг,
нездійснення особою, яка значиться
виробником товару, підприємницької
діяльності;

* відсутність необхідних умов для
досягнення результатів відповідної
підприємницької, економічної
діяльності через відсутність
управлінського або технічного
персоналу, основних коштів, виробничих
активів, складських приміщень,
транспортних засобів;

* облік для цілей оподаткування лише
тих господарських операцій, які
безпосередньо пов'язані з виникненням
податкової вигоди, якщо для цього виду
діяльності також потрібне здійснення й
облік інших господарських операцій;

* здійснення операцій з товаром, що не
вироблявся або не міг бути вироблений в
обсязі, зазначеному платником податків
у документах обліку;

* відсутність первинних документів
обліку.

В аспекті наведеного колегія суддів
враховує, що наявними матеріалами
справи підтверджуються висновки
податкового органу про відсутність
реального здійснення господарських
операцій, з огляду на наступне.

Згідно укладеного між ПП
«Агропрайд» (постачальник) та ФОП
ОСОБА_4 (покупець) договору № 05 від
01.07.2010р. постачальник зобов'язався
передати в обумовлений строк у
власність покупця, а покупець прийняв
на себе зобов'язання прийняти товар і
оплатити його на умовах цього договору
(а.с.43-44).

Поставка товарів засвідчена
видатковими накладними, податковими
накладними, а факт оплати
підтверджується відповідними
квитанціями до прибуткових касових
ордерів (а.с.45-59).

Придбані у ПП «Агропрайд» товари
(зернові культури) були реалізовані у
подальшому позивачем на користь ДП
«Кобиловолоцький спиртовий завод», що
стверджується договором № 0066/10/2008 від
17.10.2008р. та специфікаціями до нього,
видатковими накладними, податковими
накладними, банківськими документами
про оплату поставлених товарів,
журналом обліку сировини та реєстрами
прихідних документів на сировини,
оформлених ДП «Кобиловолоцький
спиртовий завод»,
товарно-транспортними накладними
(а.с.72-108, 136-137, 138-151).

Разом з тим, із матеріалів справи
убачається, що в провадженні СВ ПМ ДПА у
Херсонській обл. знаходиться
кримінальна справа № 330302-11, порушена за
фактом створення ПП «Стилет-Юг», ПП
«Агропрайд», ПП «Югтрансагро» з метою
прикриття незаконної діяльності, що
заподіяло велику матеріальну шкоду, за
ознаками вчинення злочину,
передбаченого ч.2 ст.205 КК України.

Розслідуванням по справі встановлено,
що в період з 10.06.2008р. по 31.03.2010р. група
невстановлених слідством осіб, з метою
отримання незаконного доходу від
зайняття фіктивним підприємництвом,
без наміру здійснювати діяльність,
пов'язану з виробництвом та продажем
товарно-матеріальних цінностей,
виконанням робіт або наданням послуг, в
порушення встановленого
законодавством порядку здійснення
підприємницької діяльності,
організували створення ПП «Стилет-Юг»,
ПП «Альтекс-Юг», ПП «Агропрайд» та ПП
«Югтрансагро» (а.с.127-128).

В Акті перевірки № 601/23-2/35870453 від
03.03.2011р., складеному ДПІ у м.Херсоні за
результатами невиїзної позапланової
перевірки ПП «Агропрайд» з питання
дотримання вимог податкового
законодавства при взаєморозрахунках з
контрагентами-постачальниками та з
контрагентами-покупцями за період з
01.09.2010р. по 31.12.2010р., встановлено, що по
ланцюгу постачання від постачальників
ПП «Агропрайд» та далі не виявлено руху
фактичного товару та операцій з даним
товаром, фактів передачі товарів від
продавця до покупця, в зв'язку з
відсутністю (ненаданням для перевірки)
актів приймання-передачі товару,
довіреностей, документів, що
засвідчують транспортування,
зберігання товарів (а.с.115-126).

Таким чином, ПП «Агропрайд» не мало
можливості здійснювати операції з
оприбуткування, приймання товарів від
контрагентів - постачальників, а також
к подальшому реалізовувати товари
контрагентам - покупцям.

Окрім цього, видаткові накладні про
доставку на ДП «Кобиловолоцький
спиртовий завод» продукції датовані
тим самим днем, що й видаткові накладні
ПП «Агропрайд», що ставить під сумнів
можливість навантаження, перевезення і
розвантаження вказаного у накладних
товару протягом одного дня з м.Херсону
на ДП «Кобиловолоцький спиртовий
завод».

Також незначна різниця у вартості між
придбанням товару і його продажем
вказує на відсутністю будь-якого
розумного економічного ефекту від
таких господарських операцій, а з
врахуванням того, що товар
транспортувався з м.Херсону, слід
прийти до висновку про збитковість
проведених операцій; жодних документів
про відшкодування позивачу вартості
перевезення товару у матеріалах справи
немає.

Під час перевірки та судового розгляду
справи позивачем не були представлені
товарно-транспортні накладні на
поставку товарів від ПП «Агропрайд»,
наявність яких є обов'язковими
відповідно до Інструкції про порядок
виготовлення, зберігання, застосування
єдиної первинної транспортної
документації для перевезення вантажів
автомобільним транспортом та обліку
транспортної роботи, затв. спільним
наказом Міністерства транспорту
України та Міністерства статистики
України № 228/253 від 07.08.1996р. (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин).

Також позивачем не надані документи,
які б засвідчували якість придбаного
товару та джерело його походження,
вказували б на місця завантаження та
розвантаження продукції тощо.

Оцінюючи в сукупності вищенаведені
обставини і представлені суду
документи, достовірних доказів
реального проведення товарних
операцій з ПП «Агропрайд» сторонами не
представлено, не здобуто таких й судом.

Наявність у позивача документів, які
відповідно до Закону України «Про
податок на додану вартість» є
необхідними для віднесення певних сум
до податкового кредиту, зокрема,
виданих ПП «Агропрайд» податкових
накладних, сама по собі не є підставою
для їх включення до складу податкового
кредиту, якщо таких господарських
правовідносин у дійсності не було.

Відсутність судового рішення про
визнання недійсним договору між
позивачем та ПП «Агропрайд» не
свідчить про реальність виконання
цього договору зазначеними суб'єктами.
Укладення договору не є доказом його
виконання. Відтак, установлення факту
недійсності цивільно-правового
договору, який опосередковує
відповідну господарську операцію, не є
необхідною умовою для визначення
податковим органом зобов'язань
платнику податків у разі, якщо буде
встановлено відсутність реального
вчинення цих господарських операцій.

При цьому колегія суддів враховує
правову позицію Верховного Суду
України по цій категорії спорів, яка
полягає в тому, що несплата продавцем
чи його контрагентом ПДВ до бюджету, у
разі фактичного здійснення
господарської операції, не впливає на
формування податкового кредиту
покупцем та не є підставою для
позбавлення останнього права на
відшкодування цього податку, якщо він
виконав усі передбачені законом умови
отримання такого відшкодування і має
всі документальні підтвердження
розміру заявленого податкового
кредиту.

У розглядуваній справі, приймаючи
спірне податкове повідомлення-рішення,
податковий орган обґрунтовано виходив
з того, що позивач фактично товари у
контрагента ПП «Агропрайд» не
придбавав, а лише провів документальне
оформлення розглядуваних операцій. На
підтвердження своїх доводів
податковий орган надав суду письмові
документи про те, що позивач товари не
придбавав, а фактично співпрацював з
фіктивним суб'єктом господарювання.

Окрім цього, оскільки ПП «Агропрайд» є
фіктивним підприємствами, тому видані
ним первинні документи позивачу слід
вважати такими, що не мають юридичної
сили.

Оцінюючи в сукупності
вищевикладене, колегія суддів вважає,
що реальність здійснення
господарських операцій між позивачем
та його контрагентом ПП «Агропрайд» не
підтверджується представленими
доказами, вказані дії позивача
спрямовані виключно на отримання
податкової вигоди. За відсутності
фактичного здійснення операцій
відповідні суми не можуть включатися
до складу податкового кредиту для
цілей оподаткування ПДВ навіть за
наявності формально складених, але
недостовірних документів.

Доводи апелянта в іншій частині на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

Таким чином, враховуючи підтвердження
в судовому засіданні обставин, якими
контролюючий орган обґрунтував свої
твердження про порушення позивачем
вимог чинного податкового
законодавства, а відтак й покладених в
основу оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення, заявлений
позивачем позов є безпідставним, через
що задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу на неї слід залишити
без задоволення.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1
ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 11.01.2012р. в
адміністративній справі № 2а-11519/11/1370
залишити без задоволення, а вказану
постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя:
Р.М.Шавель

Судді:
М.В.Костів

Н.В.Савицька