Справа № 2а-7090/11/1370
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2014-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

29 квітня 2014 року Справа № 123810/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Попка Я.С.

суддів
Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

за участю секретаря судового засідання
Саламахи О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торгівельний
Альянс» на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 30
серпня 2011 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торгівельний
Альянс» до Державної податкової
інспекції в Шевченківському районі м.
Львова про визнання протиправними дій,
скасування рішення, зобов'язання
вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2011 року позивач - Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Торгівельний Альянс» звернулося до
суду з позовом до Державної податкової
інспекції в Шевченківському районі м.
Львова, в якому просить скасувати
рішення відповідача № 76 від 6 травня 2011
року «Про анулювання реєстрації
платника податку на додану вартість
ТзОВ «Торгівельний Альянс»» з моменту
його прийняття; визнати неправомірними
дії відповідача щодо виключення з
реєстру платників податку на додану
вартість ТзОВ «Торгівельний Альянс»;
зобов'язати відповідача внести до
реєстру платників податку на додану
вартість дані про ТзОВ «Торгівельний
Альянс» як платника податку на додану
вартість та відновити дію свідоцтва
платника ПДВ №18175583, серії НБ №189924 від
29.08.2005 р.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 30 серпня 2011
року в задоволенні адміністративного
позову повністю відмовлено.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що юридичним фактом з
яким пов'язано застосування ст. 184
Податкового кодексу України є факт
постачання товарів/послуг позивачем
іншим платникам податків за останні 12
календарних місяців сукупно у обсягах
менше 50 % від загального обсягу
постачання. Даний юридичний факт виник
після введення в дію застосованої
норми Податкового кодексу України
(пряма дія), тому посилання позивача на
зворотну дію закону є безпідставним.
Податковий орган правомірно врахував
наявність обставин з якими пов'язано
застосування норми і прийняв рішення №
76 від 06.05.2011 року.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, вважаючи її
незаконною, винесеною із порушенням
норм матеріального та процесуального
права, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торгівельний
Альянс» оскаржило її, подавши
апеляційну скаргу в якій просить
скасувати постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 30
серпня 2011 року та прийняти нову
постанову, якою повністю задовольнити
позовні вимоги.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги апелянт вказує на те, що норми
Податкового кодексу України щодо
анулювання реєстрації платником ПДВ
можуть застосовуватись податковими
органами лише щодо тих «добровільних»
платників податків, які зареєстровані
після 1 січня 2011 року у відповідності до
вимог встановлених кодексом.
Застосування норм законодавства до тих
правовідносин, які мали місце до
набрання чинності такими нормами, не
узгоджується із ст. 58 Конституції
України, в якій вказано, що закони та
інші нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують та скасовують
відповідальність особи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що
апеляційна скарга підлягає до
задоволення частково з наступних
підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної
інстанції вважає, що висновки суду
першої інстанції лише частково
відповідають нормам матеріального та
процесуального права та фактичним
обставинам справи.

Як слідує з матеріалів справи,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торгівельний
Альянс» був платником податку на
додану вартість з 29.08.2005 року, що
підтверджується свідоцтвом № 18175583 про
реєстрацію платника податку на додану
вартість (НБ № 189924). 6 травня 2011 року
відповідачем - Державною податковою
інспекцією в Шевченківському районі м.
Львова винесено рішення № 76 про
анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Торгівельний Альянс» за формою №
6-РПДВ.

Підставою для розглядуваного
анулювання свідоцтва платника ПДВ
визначено податковим органом ту
обставину, що обсяг постачання
позивачем (який зареєстрований за
своїм добровільним рішенням платником
ПДВ) товарів/послуг іншим платникам
податку за останні 12 календарних
місяців сукупно (впродовж періоду
квітень 2010 року-березень 2011 року)
становить менше 50 відсотків загального
обсягу постачання, при цьому
відповідач керувався приписами пп.«и»
п.184.1 ст.184 ПК України (в редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин).

Підстави та порядок анулювання
реєстрації платника ПДВ визначені ст.184
ПК України та Положенням про
реєстрацію платників податку на додану
вартість, затв. наказом ДПА України № 978
від 22.12.2010року.

Відповідно до пп.«и» п.184.1 ст.184 ПК
України (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
реєстрація діє до дати анулювання
реєстрації платника податку, яка
проводиться шляхом виключення з
реєстру платників податку і
відбувається у разі, якщо обсяг
постачання товарів/послуг платниками
податку, зареєстрованими добровільно,
іншим платникам податку за останні 12
календарних місяців сукупно становить
менше 50 відсотків загального обсягу
постачання.

Анулювання реєстрації на підставі,
визначеній у пп.«а» п.184.1 цієї статті,
здійснюється за заявою платника
податку, а на підставах, визначених у
пп.«б» - «и» п.184.1 цієї статті, може
здійснюватися за заявою платника
податку або за самостійним рішенням
відповідного органу державної
податкової служби. Свідоцтво про
реєстрацію платника податку
вважається анульованим з дати
анулювання реєстрації платника
податку (п.184.2 ст.184 ПК України).

Разом з тим, податковий орган
неправомірно під час прийняття цього
рішення керувався нормами ПК України
та невірно кваліфікував обставини
справи, як належні правові підстави,
для анулювання свідоцтва платника ПДВ.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що
приймаючи рішення про анулювання
реєстрації платника ПДВ, податковою
інспекцією було неправомірно взято до
уваги обсяги оподатковуваних поставок
позивача за період квітень-грудень 2010
року, оскільки у цей період діяли норми
Закону України «Про податок на додану
вартість», які не передбачали такої
підстави для анулювання реєстрації.

До 01.01.2011 року, тобто до дати набрання
чинності ПК України, питання
анулювання реєстрації платника ПДВ
регулювалися Законом України «Про
податок на додану вартість», у п.9.8 ст.9
якого було визначено вичерпний перелік
підстав такого анулювання.

Зокрема, згідно з п.9.8 ст.9 Закону
України «Про податок на додану
вартість» реєстрація платника податку
на додану вартість діє до дати її
анулювання, яка відбувається у
випадках, якщо:

а) платник податку, який до місяця, в
якому подається заява про анулювання
реєстрації, є зареєстрованим згідно з
положеннями підпункту 2.3.1 пункту 2.3
статті 2 цього Закону більше двадцяти
чотирьох календарних місяців,
включаючи місяць реєстрації, та має за
останні дванадцять поточних
календарних місяців обсяги
оподатковуваних операцій, менші за
визначені зазначеним підпунктом;

б) ліквідаційна комісія платника
податку, оголошеного банкрутом,
закінчує роботу або платник податку
ліквідується за власним бажанням чи за
рішенням суду (фізична особа
позбувається статусу суб'єкта
господарювання);

в) особа, зареєстрована як платник
податку, реєструється як платник
єдиного податку або стає суб'єктом
інших спрощених систем оподаткування,
які визначають особливий порядок
нарахування чи сплати податку на
додану вартість, відмінний від тих, що
встановлені цим Законом, чи звільняють
таку особу від сплати цього податку за
рішенням суду або з будь-яких інших
причин;

г) зареєстрована як платник податку
особа обирає відповідно до цього
Закону спеціальний режим
оподаткування за ставками, іншими, ніж
зазначені у статті 6 та статті 8 1 цього
Закону;

ґ) особа, зареєстрована як платник
податку, не надає податковому органу
декларації з цього податку протягом
дванадцяти послідовних податкових
місяців або подає таку декларацію
(податковий розрахунок), яка (який)
свідчить про відсутність
оподатковуваних поставок протягом
такого періоду, а також у випадках,
визначених законодавством стосовно
порядку реєстрації суб'єктів
господарювання.

Викладений у Законі України «Про
податок на додану вартість» перелік
підстав анулювання реєстрації
платника податку був вичерпним та
розширеному тлумаченню не підлягав.

Починаючи з 01.01.2011 року, у податковому
законодавстві з'явилася нова підстава
для анулювання реєстрації платника
податку, визначена у пункті «и» п.184.1
ст.184 ПК України. Зокрема, зазначеним
Кодексом передбачається, що негативні
наслідки, пов'язані із позбавленням
статусу платника податку на додану
вартість, наступають у випадку, якщо
обсяг постачання товарів/послуг
платником податку іншим платникам
податку за останні 12 календарних
місяців сукупно становить менше 50
відсотків загального обсягу
постачання.

Частиною першою ст.58 Конституції
України визначено, що закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Загалом положення частини першої
статті 58 Основного Закону про зворотну
дію в часі законів та інших
нормативно-правових актів у випадках,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи, стосується
фізичних осіб і не поширюється на
юридичних осіб.

Проте, це не означає, що цей
конституційний принцип не може
поширюватись на закони та інші
нормативно-правові акти, які
пом'якшують або скасовують
відповідальність юридичних осіб. Проте
надання зворотної дії в часі таким
нормативно-правовим актам може бути
передбачено шляхом прямої вказівки про
це в законі або іншому
нормативно-правовому акті (Рішення
Конституційного суду України № 1-рп/99
від 09.02.1999р. (справа № 1-7/99) за наслідками
розгляду справи за конституційним
зверненням Національного банку
України щодо офіційного тлумачення
положення частини першої ст.58
Конституції України (справа про
зворотну дію в часі законів та інших
нормативно-правових актів).

У Податковому кодексі України відсутні
будь-які посилання на поширення дії
пп.«и» п.184.1 ст.184 цього Кодексу на
правовідносини, які мали місце до
набрання ним чинності.

Підсумовуючи викладене, суд
апеляційної інстанції вважає, що
оскільки податкове законодавство до
01.01.2011року не передбачало для платника
податку на додану вартість підставу
анулювання його реєстрації, викладену
у пп.«и» п.184.1 ст.184 ПК України, то
податковий орган не мав права брати для
обрахунку обсяги постачання
товарів/послуг позивачем (платником
податку) іншим платникам податку за
період до набрання чинності цим
Кодексом 01.01.2011року.

Таким чином, з аналізу вказаних норм та
обставин справи апеляційний суд
прийшов до висновку, що рішення
Державної податкової інспекції в
Шевченківському районі м. Львова № 76
від 6 травня 2011 року про анулювання
реєстрації платника податку на додану
вартість ТзОВ «Торгівельний Альянс» є
протиправним і підлягає скасуванню,
крім того обраний спосіб захисту
забезпечує відновлення порушених прав
позивача.

При цьому, суд апеляційної інстанції
вважає, що у задоволенні решти позовних
вимог Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торгівельний
Альянс» необхідно відмовити, оскільки
відповідно до п.6.2 розділу V «Анулювання
реєстрації платників податку на додану
вартість» Положення про реєстрацію
платників податку на додану вартість,
затв. наказом ДПА України № 978 від 22.12.2010
р., підставою для внесення до Реєстру
запису про відміну анулювання
реєстрації, що відбулась за
ініціативою податкового органу, є
рішення суду, яке набрало законної
сили, або рішення податкового органу
про відміну анулювання реєстрації та
скасування свого рішення про
анулювання реєстрації платника ПДВ.
Рішення із копіями відповідних
документів направляються до
центрального органу державної
податкової служби для розгляду та
внесення відповідних змін до Реєстру.

Із урахуванням наведеного, суд
апеляційної інстанції приходить до
переконливого висновку про те, що
заявлений позов є частково підставним
і обґрунтованим, а тому підлягає до
часткового задоволення, з
вищевикладених мотивів.

Отже, оскаржувана постанова суду
першої інстанції прийнята з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, що відповідно до ст. 202 КАС
України є підставою для скасування та
прийняття нової постанови.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, п.3 ч.1
ст.198, п. 4 ст. 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Торгівельний Альянс» задовольнити
частково.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 30 серпня 2011
року у справі №2а-790/11/1370 скасувати та
прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торгівельний
Альянс» до Державної податкової
інспекції в Шевченківському районі м.
Львова про визнання протиправними дій,
скасування рішення, зобов'язання
вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Державної податкової
інспекції в Шевченківському районі м.
Львова № 76 від 6 травня 2011 року про
анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість ТзОВ
«Торгівельний Альянс».

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів з
дня складання у повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
Я.С. Попко

Судді
Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 29.04.2014 року.