Справа № 826/161/14
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 квітня 2014 року № 826/161/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Огурцова О.П. розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Босна Ел Джі"до
Київської регіональної митниці
Державної митної служби України
Головного управління Державного
казначейства України у місті
Києвіпроскасування рішення про
визначення митної вартості товарів
№100250000/2013/059573 від 11.06.2013 та
стягнення суми надмірно сплачених
котів ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Босна Ел Джі"
звернулось до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до Київської
регіональної митниці Державної митної
служби України, Головного управління
Державного казначейства України у
місті Києві про скасування рішення про
визначення митної вартості товарів
№100250000/2013/059573 від 11.06.2013 та
стягнення суми надмірно сплачених
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем було неправомірно
відмовлено в митному оформленні
товарів відповідно до ВМД №100250000/2013/059573
від 11.06.2013 та відмовлено у прийнятті
вантажно-митної декларації, оскільки
позивачем було правомірно визначено
задекларовану митну вартість товару за
основним методом, а саме, за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції) та ним
були надані всі необхідні документи
для підтвердження митної вартості
У судових засіданнях представник
позивача підтримав позовні вимоги та
просив суд задовольнити позов у
Відповідач проти позовних вимог
заперечив, через канцелярію суду надав
письмові заперечення, у яких просив
відмовити у задоволенні
адміністративного позову у повному
Свої заперечення проти позову
відповідач обґрунтовує тим, що за
результатами опрацювання наданих
позивачем документів було виявлено
розбіжності та відсутність в них всіх
відомостей відповідно до обраного
декларантом методу визначення митної
вартості у зв'язку з чим позивачу було
запропоновано надати додаткові
документи та проведено процедуру
консультування по застосуванню
другорядних методів визначення митної
вартості товарів, водночас позивачем
на вимогу митного органу не були надані
в повному обсязі документи, що
У судове засідання 19.02.2014 представник
відповідача не прибув, про причини
неприбуття суд не повідомив, про дату,
час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином.
Відповідно до частини шостої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України встановлено, що якщо немає
перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, але прибули не всі
особи, які беруть участь у справі, хоча
і були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового розгляду, суд
має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
З урахуванням наведеного суд,
заслухавши у судовому засіданні
представника позивача, з'ясувавши, що
немає потреби заслухати свідків та
експерта, ухвалив продовжити розгляд
справи у письмовому провадженні.
Під час судового розгляду справи, суд,
11.03.2013 року між ТОВ "Босна Ел Джі" та
компанією "Wuxi Іntl trade Developmend., LTD" (Китай)
було укладено контракт № 12/03, згідно
умов якого фірма "Wuxi Іntl trade Developmend., LTD"
продає, а позивач купує
електротехнічну сталь завширшки 60 мм,
без подальшого оброблення, в рулонах
цінною 980 дол. США за тонну.
11.06.2013 року позивачем було подано до
Київської регіональної митниці
вантажно-митну декларацію
№100250000/2013/059573 від 11.06.2013 стосовно
імпорту електротехнічну сталь
завширшки 60 мм, без подальшого
оброблення, в рулонах товщиною 0,5 мм
LTD" (Китай), придбаного за вказаним
контрактом, код товару згідно УКТЗЕД -
Митна вартість була заявлена
декларантом за основним методом
визначення митної вартості - за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції).
Для здійснення митного контролю та
митного оформлення Товариством з
обмеженою відповідальністю "Босна Ел
Джі" було надано документи, перелік
яких зазначений в графі 44 митної
На підставі статті 53 Митного кодексу
України, митним органом було у
письмовій формі витребувано документи
щодо підтвердження митної вартості
10.06.2013 надано відповідь з додаванням
документів, а саме: Прайс лист,
Експортна декларація, платіжні
Митним органом прийнято рішення про
відмову у митному оформлені та
винесено Рішення про коригування
митної вартості товарів № 100250000/2013/059573/2
від 11.06.2013, яким визначено митну
вартість імпортованих товарів за
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Босна Ел Джі" не
погоджуючись з рішеннями про
коригування митної вартості товарів №
100250000/2013/059573/2 від 11.06.2013 яким було
застосовано визначення митної
вартості за резервним методом, та
вважаючи його таким, що підлягає
скасуванню звернулось з відповідним
позовом до суду.
Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, суд вважає позов таким, що
не підлягає задоволенню з наступних
Статтею 7 Митного кодексу України
визначено, що державну митну справу
становлять встановлені порядок і умови
переміщення товарів через митний
кордон України, їх митний контроль та
митне оформлення, застосування
механізмів тарифного і нетарифного
регулювання зовнішньоекономічної
діяльності, справляння митних
платежів, ведення митної статистики,
обмін митною інформацією, ведення
Української класифікації товарів
зовнішньоекономічної діяльності,
здійснення відповідно до закону
державного контролю нехарчової
продукції при її ввезенні на митну
територію України, запобігання та
протидія контрабанді, боротьба з
порушеннями митних правил, організація
і забезпечення діяльності митних
органів та інші заходи, спрямовані на
реалізацію державної політики у сфері
державної митної справи, становлять.
Частиною першою статті 49 Митного
кодексу України, визначено, митною
вартістю товарів, які переміщуються
через митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
Згідно частини другої статті 52 Митного
кодексу України, декларант або
уповноважена ним особа, які заявляють
митну вартість товару, зобов'язані:
подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
Статтею 54 Митного кодексу України
передбачено, контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу. За результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів митний орган
визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.
Пунктом 5 статті 54 Митного кодексу
України, передбачено, митний орган з
метою здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів має право:
1) упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості;
2) у випадках, встановлених цим
Кодексом, письмово запитувати від
декларанта або уповноваженої ним особи
встановлені статтею 53 цього Кодексу
додаткові документи та відомості,
якщо це необхідно для прийняття
рішення про визнання заявленої митної
вартості;

3) у випадках, встановлених цим
Кодексом, здійснювати коригування
заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному
статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки
правильності визначення митної
вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших
країн із запитами щодо надання
відомостей, необхідних для
підтвердження достовірності заявленої
митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим
Кодексом форми митного контролю.

Суд звертає увагу, що митний орган може
вимагати, а декларант має надати лише
належні документи для перевірки та
підтвердження правильності зазначеної
митної вартості товару. Дана правова
позиція підтверджується постановою
Верховного суду України від 10.04.2012 у
справі №К-20026/10 якою визначено, що
"надання неналежних документів не може
вважатися виконанням вимог Митниці
щодо підтвердження митної вартості
товарів".

Перелік документів, які подаються
декларантом або уповноваженою ним
особою для підтвердження заявленої
митної вартості товару, визначений
частиною другою статті 53 Митного
кодексу України, а саме:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування. У випадках, встановлених
Кодексом, митний орган має право
запитувати у декларанта або
уповноваженої ним особи додаткові
документи, визначені частинами третьою
- четвертою статті 53 цього Кодексу.

Згідно пункту 3 статті 53 Митного
кодексу України, у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8)висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Частиною четвертою статті 53 Митного
кодексу України передбачено, що у разі
якщо митний орган має обґрунтовані
підстави вважати, що існуючий
взаємозв'язок між продавцем і покупцем
вплинув на заявлену декларантом митну
вартість, декларант або уповноважена
ним особа на письмову вимогу митного
органу, крім документів, зазначених у
частинах другій та третій цієї статті,
подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та
банківських документів покупця, що
стосуються відчуження оцінюваних
товарів, ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у
країні-експортері товарів, що є
ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Таким чином на митний орган покладено
обов'язок здійснювати контроль
правильності визначення митної
вартості товарів, під час якого,
зокрема, митний орган має право
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості та письмово
запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 Митного кодексу України
додаткові документи та відомості, якщо
це необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості.

При розгляді документів під час
контролю за правильністю визначення
митної вартості товару що імпортується
позивачем па підставі контракту № 12/03
від 11.03.2013, було проаналізовано
інформацію, що містилась у
товаросупровідних документах, наданих
до митного оформлення та цінову
інформацію на подібні за якісними
характеристиками товари, що ввозились
на митну територію України.

При опрацюванні наданих документів
виявлено розбіжності та відсутність у
цих документах всіх відомостей
відповідно до обраного декларантом
методу визначення митної вартості, а
саме, позивачем разом з ВМД не було
подано страховий документ, який
відповідно до частини другої статті 53
Митного кодексу України є документом,
який підтверджує митну вартість
товарів.

Отже, у відповідача були наявні
підстави для сумніву в правильності
митної оцінки товарів, що
переміщувались через митний кордон
України відповідно до ВМД
№ 100250000/2013/059573 від 11.06.2013, а саме,
підстави вважати, що заявлено неповні
та/або недостовірні відомості про
митну вартість товарів.

З метою обґрунтованого вибору методу
визначення митної вартості товару на
підставі інформації, яка наявна в
декларанта та в митному органі
відповідачем з позивачем було
проведено консультацію.

На вимогу відповідача щодо надання
додаткових документів для
підтвердження митної вартості товару
позивачем надано частину документів що
витребовувались, які не дали
можливість підтвердити правильність
вибору декларування товару за основним
методом - за цінною договору.

З огляду на зазначене, враховуючи те, що
відповідачем було встановлено, що
документи надані позивачем разом з ВМД
№100250000/2013/059573 від 11.06.2013 не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, а також те, що ним було
проведено з позивачем консультацію,
водночас останнім не було надано
додаткових документів, які
витребовувались відповідачем з метою
підтвердження обґрунтованості
визначення позивачем митної вартості
товару та вибору методу її визначення,
суд дійшов висновку про наявність у
відповідача підстав для відмови
позивачу у митному оформленні товарів
за заявленою ним митною вартістю.

Частинами першою, другою та третьою
статті 57 Митного кодексу України,
встановлено, що визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);
другорядні: за ціною договору щодо
ідентичних товарів; за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); резервний. Основним методом
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться на митну територію
України відповідно до митного режиму
імпорту, є перший метод - за ціною
договору (вартість операції). Кожний
наступний метод застосовується лише у
разі, якщо митна вартість товарів не
може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Основний метод визначення митної
вартості товару, а саме за ціною
договору, не був застосований через
неподання позивачем додаткових
документів в повному обсязі на
письмову вимогу митного органу на
підтвердження митної вартості та
відсутність в наданих позивачем разом
з ВМД № 100250000/2013/059573 від 11.06.2013
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості та наявність
сумнівів щодо достовірності
відомостей необхідних для
підтвердження заявленої позивачем
митної вартості.

Частиною четвертою статті 57 Митного
кодексу України, встановлено, що
застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

Відповідно до частин п'ятої та шостої
статті 57 Митного кодексу України у
разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Згідно з частиною першою статті 59
Митного кодексу України у разі якщо
митна вартість оцінюваних товарів не
може бути визначена згідно з
положеннями статті 58 цього Кодексу, за
основу для її визначення береться
вартість операції з ідентичними
товарами, що продаються на експорт в
Україну з тієї ж країни і час експорту
яких збігається з часом експорту
оцінюваних товарів або є максимально
наближеним до нього.

Частинами першою та другою статті 60
Митного кодексу України встановлено,
що у разі якщо митна вартість
оцінюваних товарів не може бути
визначена згідно з положеннями статей
58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість
береться прийнята митним органом
вартість операції з подібними
(аналогічними) товарами, які продано на
експорт в Україну і час експорту яких
збігається з часом експорту оцінюваних
товарів або є максимально наближеним
до нього.

Частинами першою та другою статті 62
Митного кодексу України, встановлено,
що у разі якщо митна вартість
оцінюваних товарів не може бути
визначена відповідно до положень
статей 58 - 61 цього Кодексу, їх митна
вартість визначається згідно з
положеннями цієї статті на основі
віднімання вартості, крім випадків,
коли на вимогу декларанта або
уповноваженої ним особи послідовність
застосування цієї статті та статті 63
цього Кодексу може бути зворотною. У
разі якщо оцінювані або ідентичні чи
подібні (аналогічні) імпортні товари
продаються (відчужуються) на митній
території України у незмінному стані,
для визначення митної вартості товарів
за цим методом за основу береться ціна
одиниці товару, за якою оцінювані або
ідентичні чи подібні (аналогічні)
імпортовані товари продаються на
території України у найбільших
загальних кількостях покупцю, який не є
пов'язаною з продавцем особою,
одночасно або у час, наближений до дати
ввезення оцінюваних товарів, за умови
вирахування, якщо вони можуть бути
виділені, таких компонентів: витрат на
виплату комісійних, що звичайно
сплачуються або підлягають сплаті, чи
звичайних торговельних надбавок, які
робляться для одержання прибутку та
покриття загальних витрат у зв'язку з
продажем на митній території України
товарів того ж класу та виду, звичайних
витрат, понесених в Україні на
навантаження, вивантаження,
транспортування, страхування, та інших
пов'язаних з такими операціями витрат,
сум податків, що підлягають сплаті в
Україні у зв'язку з ввезенням (імпортом)
чи продажем (відчуженням) товарів.

Відповідно до частини першої статті 63
Митного кодексу України для
визначення митної вартості товарів на
основі додавання вартості (обчислена
вартість) за основу береться надана
виробником товарів, що оцінюються, або
від його імені інформація про їх
вартість

Частинами першою та другою статті 64
Митного кодексу України, встановлено,
що у разі якщо митна вартість товарів
не може бути визначена шляхом
послідовного використання методів,
зазначених у статтях 58 - 63 цього
Кодексу, митна вартість оцінюваних
товарів визначається з використанням
способів, які не суперечать законам
України і є сумісними з відповідними
принципами і положеннями Генеральної
угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна
вартість, визначена згідно з
положеннями цієї статті, повинна
ґрунтуватися на раніше визнаних
(визначених) митними органами митних
вартостях.

Частинами першою та другою статті 55
Митного кодексу України встановлено,
що рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів. Прийняте митним
органом письмове рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів має містити: обґрунтування
причин, через які заявлену декларантом
митну вартість не може бути визнано;
наявну в митного органу інформацію (у
тому числі щодо числових значень
складових митної вартості, митної
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів, інших умов, що
могли вплинути на ціну товарів), яка
призвела до виникнення сумнівів у
правильності визначення митної
вартості та до прийняття рішення про
коригування митної вартості, заявленої
декларантом; вичерпний перелік вимог
щодо надання додаткових документів,
передбачених частиною третьою статті 53
цього Кодексу, за умови надання яких
митна вартість може бути визнана
митним органом; обґрунтування
числового значення митної вартості
товарів, скоригованої митним органом,
та фактів, які вплинули на таке
коригування; інформацію про: право
декларанта або уповноваженої ним особи
на випуск у вільний обіг товарів, що
декларуються: у разі згоди декларанта
або уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування митної
вартості товарів - за умови сплати
митних платежів згідно з митною
вартістю, визначеною митним органом; у
разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів - за
умови сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю товарів та
надання гарантій відповідно до розділу
X цього Кодексу в розмірі, визначеному
митним органом відповідно до частини
сьомої цієї статті; право декларанта
або уповноваженої ним особи оскаржити
рішення про коригування заявленої
митної вартості у митному органі
вищого рівня відповідно до глави 4
цього Кодексу або до суду.

Отже, рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів, які
ввозяться на митну територію України
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості таких товарів якщо митним
органом виявлено, що декларантом
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, при вказане рішення
має мітити відомості перелік яких
встановлений частиною другою статті 55
Митного кодексу України.

З огляду на зазначене, враховуючи те, що
судом було встановлено, що у
відповідача були наявні підстави для
сумніву в правильності митної оцінки
товарів, що переміщувались через
митний кордон України відповідно до
ВМД № 100250000/2013/059573 від 11.06.2013, а саме,
відсутність в наданих позивачем разом
з ВМД документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості
імпортованого товару, а також те, що
матеріалами справи підтверджується
факт проведення відповідачем
консультації, у відповідача були
наявні правові підстави для здійснення
коригування митної вартості, та
використання другого методу та у
зв'язку з відсутністю інформації в
базах даних митного органу щодо
ідентичних товарів, для використання
резервного методу.

З аналізу рішення №100250000/2013/059573/2 від
11.06.2013 вбачається, що воно за своїм
змістовим наповненням відповідає
частині другій статті 55 Митного
кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову - відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова набирає законної сили після
закінчення строку для її апеляційного
оскарження. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими
статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Апеляційна скарга подається
до адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
О.П.
Огурцов