Справа № 817/743/14
Суддя: Щербаков В. В.
Дата ухвалення: 2014-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/743/14

14 квітня 2014 року 18год. 40хв. м.
РівнеРівненський окружний
адміністративний суд у складі судді
Щербакова В. В. за участю секретаря
судового засідання Таргоній А.В. та
сторін і інших осіб, які беруть участь у
справі:

позивача: представник Данилюк І.Г.

відповідача: представник Красько І.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Відкрите акціонерне товариство
"Євро-Азіатська Будівельна Корпорація
"EVRASCON" до Здолбунівська
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство
«Євро-Азіатська Будівельна Корпорація
«EVRASCON» звернулося до Рівненського
окружного адміністративного суду з
позовом до Здолбунівської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Рівненській області
Міністерства доходів і зборів про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
04.03.2014р. № в частині зменшення
від'ємного значення податку на додану
вартість на суму 787 530 грн. та від 04.03.2014р.
№ в частині нарахованого штрафу
на суму 1 732 536 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
після проведення документальної
позапланової виїзної перевірки щодо
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість у зменшення податкових
зобов'язань наступних звітних
(податкових) періодів за квітень,
травень, червень, липень, серпень 2013
року та правомірності формування рядка
24, відображеного в декларації з ПДВ за
серпень 2013 року, був складений акт від
21.10.2013р., в якому вказано на порушення
окремих норм податкового
законодавства.

На підставі даного акту відповідачем
прийняті податкові
повідомлення-рішення, які були
оскаржені в порядку досудового
вирішення спору та змінені органами
Міністерства доходів і зборів. З двома
зміненими рішеннями позивач не
погоджується і вважає, що зменшення
від'ємного значення податку на додану
вартість на 787 530 грн. та застосування
штрафу на 1 732 536 грн. не відповідають
чинному податковому законодавству.

Позивач зазначив, що податковий орган
на порушення п.201.10 ст. 201 та п.198.2 ст. 198
Податкового кодексу України
неправомірно заперечив його право на
податковий кредит в сумі 121 934 грн., на
підставі скарги за формою додатка Д8 до
декларації з ПДВ.

Вказав, що відповідачем порушена норма
пп.195.1.1 «а» ст.195 ПКУ, яка передбачає,
застосування нульової ставки ПДВ при
вивезенні товарів за межі митної
території України у митному режимі
експорту. Податковий орган застосував
ставку податку 20% і нарахував податкові
зобов'язання в сумі 665 596 грн.
безпідставно стверджуючи про
негосподарське використання
експортованого обладнання шляхом
безоплатного продажу головному офісу
підприємства, що знаходиться в Баку.

Також позивач зазначив, що в порушення
п.123.1 статті 123 Податкового кодексу
України відповідачем застосовані
штрафні санкції до платника за
відсутності заниження суми бюджетного
відшкодування.

На таких підставах просить позов
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав. Подав
заперечення, вважає, що податковим
органом правомірно та обґрунтовано
прийнято спірне податкове
повідомлення-рішення, просить в позові
відмовити з підстав викладених в
письмових запереченнях.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні пояснення представників
сторін, дослідивши подані суду
письмові докази, оцінивши їх за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що
адміністративний позов підлягає до
задоволення повністю виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що Відкрите
акціонерне товариство «Євро-Азіатська
Будівельна Корпорація «EVRASCON» є
юридичною особою, яка має своє
представництво в Україні, що перебуває
на обліку як платник податків та,
зокрема як платник податку на додану
вартість, у Здолбунівській ОДПІ ГУ
Міндоходів у Рівненській області
Міністерства доходів і зборів.

21.10.2013р. Здолбунівською ОДПІ складено
акт № 336/17-07-15-26612924 про результати
документальної позапланової виїзної
перевірки Представництва «ВАТ
«Євро-Азіатська Будівельна Корпорація
«Євраскон», щодо
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість у зменшення податкових
зобов'язань наступних звітних
(податкових) періодів за квітень,
травень, червень, липень, серпень 2013
року та правомірності формування рядка
24, відображеного в декларації з ПДВ за
серпень 2013 року.

З посиланням на вказаний акт перевірки
відповідачем прийняті податкові
повідомлення-рішення від 04.11.2013р., які
були оскаржені в порядку досудового
вирішення спору та змінені органами ГУ
Міндоходів 04.03.2014р. У результаті
податковим органом прийняті наступні
повідомлення-рішення:

1. Податкове повідомлення-рішення форми
«В1» від 04.03.2014р. № , яким зменшено
суму бюджетного відшкодування за
квітень, травень та серпень 2013р. на 6 930
142 грн. та застосовано штрафну
(фінансову) санкцію в сумі 1 732 536 грн.

2. Податкове повідомлення-рішення форми
«В2» від 04.11.2013р. № , яким збільшено
суму бюджетного відшкодування за
квітень, травень, червень, липень,
серпень 2013р. на 34 590 988 грн.

3. Податкове повідомлення-рішення форми
«В3» від 04.11.2013р. № , яким
відмовлено у наданні бюджетного
відшкодування у розмірі 1 019 843 грн. за
квітень 2013р.

4. Податкове повідомлення-рішення форми
«В3» від 04.11.2013р. № , яким
відмовлено у наданні бюджетного
відшкодування у розмірі 10 086 090 грн. за
липень 2013р.

5. Податкове повідомлення-рішення форми
«В3» від 04.11.2013р. № , яким
відмовлено у наданні бюджетного
відшкодування у розмірі 7 762 144 грн. за
липень 2013р.

6. Податкове повідомлення-рішення форми
«В3» від 04.11.2013р. № , яким
відмовлено у наданні бюджетного
відшкодування у розмірі 6 107 319 грн. за
серпень 2013р.

7. Податкове повідомлення-рішення форми
«В4» від 04.03.2014р. № , яким зменшено
розмір від'ємного значення ПДВ на 4 103 018
грн. за серпень 2013р.

З матеріалів справи вбачається, що
підставою для зменшення від'ємного
значення з податку на додану вартість в
оспорюваній частині на загальну суму 787
530 грн. на підставі податкового
повідомлення рішення форми «В4» від
04.03.2014р. № , з приводу
правомірності якого виник спір, стали
висновки відповідача про порушення
позивачем вимог, пункту 200.4 статті 200
Податкового кодексу України (надалі
ПКУ).

Вказані висновки відповідача
ґрунтуються на тому, що заява - скарга
на контрагента, передбачена пунктом
201.10 статті 201 Податкового кодексу
України, має бути подана до декларації
з ПДВ за той звітний період, коли
відбулася перша подія: чи отримання
товарів (послуг), чи оплата за них, а не в
майбутніх звітних періодах.

Судом встановлено, що позивач подав до
Здолбунівської ОДПІ податкові
декларації з податку на додану
вартість за червень, липень, серпень
2013р., до яких додано Додаток 8 «Заява
про відмову постачальника надати
податкову накладну (порушення ним
порядку заповнення та/або порядку
реєстрації в Єдиному реєстрі
податкових накладних)», у якому
заявлено про порушення продавцями ТОВ
«Майстер нових технологій», ТОВ
«Дорстроймонтаж» та Львівська
залізниця порядку заповнення та/або
порядку реєстрації в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

До декларації за червень 2013р. включені
суми ПДВ по податкових накладних,
виписаних ТОВ «Майстер нових
технологій» від 15.01.2013р. на 25 016,44 грн. та
від 19.03.2013р. на 7 178 грн., всього
оспорювана сума за цей період складає 32
194 грн.

До декларації за липень 2013р. включені
суми ПДВ по ТОВ «Дорстроймонтаж», який
19.07.2012р. відмовився надати податкову
накладну на 50 000грн., а 26.04.2013р. - на 20 833,33
грн. ДТГО Південно-Західна залізниця -
від 29.05.2013р. на суму ПДВ 5 000 грн., від
31.05.2013р. - 6,07 грн., ПД-1 ЄТЕХ від 30.04.2013р. -
950,57 грн., всього оспорювана сума за цей
період складає 74 877 грн.

До декларації за серпень 2013р. включені
суми ПДВ по ДТГО Південно-Західна
залізниця - 30.04.2013р. на суму ПДВ 13 906,67
грн. Загальна оспорювана сума в цій
частині становить 120 978 грн.

Суд не погоджується із висновками
відповідача з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК
України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

За змістом пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив
у відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати виписки
податкової накладної.

Згідно з абзацом одинадцятим пункту
201.10 статті 201 ПК України у разі відмови
продавця товарів/послуг надати
податкову накладну або в разі
порушення ним порядку її заповнення
та/або порядку реєстрації в Єдиному
реєстрі покупець таких товарів/послуг
має право додати до податкової
декларації за звітний податковий
період заяву із скаргою на такого
постачальника, яка є підставою для
включення сум податку до складу
податкового кредиту. До заяви
додаються копії товарних чеків або
інших розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку у
зв'язку з придбанням таких
товарів/послуг або копії первинних
документів, складених відповідно до
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», що підтверджують факт
отримання таких товарів/послуг.

З аналізу наведеного слідує, що платник
податку може включити до податкового
кредиту суми податку по податкових
накладних протягом 365 днів з дати їх
виписки, при цьому скарга на
постачальника, який порушив порядок
заповнення та/або порядок реєстрації
податкових накладних в Єдиному
реєстрі, подається в тому звітному
періоді, в якому суми податку на додану
вартість по вказаних податкових
накладних включені до складу
податкового кредиту.

Суд погоджується з позивачем у тому, що
право платника податку щодо подання
скарги на постачальника, який порушив
порядок її заповнення та/або порядок
реєстрації в Єдиному реєстрі
податкової накладеної обмежено 60 днями
з дати виписки податкової накладної
лише з прийняттям Закону України від 24
жовтня 2013 року № 657-VII «Про внесення
змін до Податкового кодексу України
щодо обліку та реєстрації платників
податків та удосконалення деяких
положень», яким абзац одинадцятий
пункту 201.10 статті 201 після першого
речення доповнено наступним змістом:
таке право зберігається за ним
протягом 60 календарних днів, що
настають за граничним терміном подання
податкової декларації за звітний
(податковий) період, у якому не надано
податкову накладну або порушено
порядок її заповнення та/або порядок
реєстрації в Єдиному реєстрі.

З огляду на те, що судом встановлено
факт включення до податкового кредиту
суми податку до спливу 365 днів, скарги
на постачальників подані позивачем в
тому звітному періоді, в якому суми
податку на додану вартість включені до
складу податкового кредиту і
податковим органом це не
заперечується, то необґрунтованим є
висновок останнього про порушення
вимог пункту 201.10 статті 201 Податкового
кодексу України.

Висновок суду аналогічний судовим
рішенням Вищого адміністративного
суду України (Ухвала від 17.03.2014р. у
справі К/800/513/14, Постанова від 06.02.2014р. у
справі К/800/30908/13).

Також судом встановлено, що згідно ВМД
№125130009/2013/240066 від 15.01.2013р. та ВМД
№125130009/2013/240067 від 15.01.2013р. позивачем у
митному режимі експорту від
представництва в Україні до головного
офісу підприємства, розташованого в
Баку, вивезена бурильна машина BAUER MG 48
та запасні частини до неї. При експорті
позивач застосував ставку ПДВ 0%,
передбачену пп.195.1.1 «а» ст.195 ПКУ.

Відповідачем застосована до даної
господарської операції ставка ПДВ 20% і
нараховані податкові зобов'язання в
сумі 665 596 грн. виходячи з того, що
оскільки при безоплатному постачанні
товарів платником податку не
отримується дохід від їх продажу,
товари визнаються такими, що не
використовуються в господарській
діяльності, а тому такий платник
податку втрачає право на податковий
кредит і повинен здійснити його
коригування шляхом визнання умовного
постачання таких товарів, а саме:
нарахувати податкові зобов'язання за
основною ставкою, виходячи з ціни їх
придбання, але не нижче митної вартості
товарів, з якої було визначено податки
і збори, що справлялися під час митного
оформлення.

З таким висновком податкового органу
суд не погоджується, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що фактичною
підставою для нарахування
відповідачем ПДВ став пункт 189.1 ст.189
ПКУ (стор.15 акта перевірки від 21.10.2013р.) у
редакції, яка діяла до 01.07.2012р.

Із набранням чинності Закону України
від 24.05.2012р. № 4834-VI «Про внесення змін до
Податкового кодексу України щодо
удосконалення деяких податкових норм»
пункт 189.1 статті 189 ПКУ має наступний
зміст: у разі здійснення операцій
відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього
Кодексу база оподаткування за
необоротними активами визначається
виходячи з балансової (залишкової)
вартості, що склалася станом на початок
звітного (податкового) періоду,
протягом якого здійснюються такі
операції (у разі відсутності обліку
необоротних активів - виходячи із
звичайної ціни), а за
товарами/послугами - виходячи з
вартості їх придбання.

Пункт 198.5 ст.198 ПКУ передбачає, що
платник податку зобов'язаний
нарахувати податкові зобов'язання
виходячи з бази оподаткування,
визначеної відповідно до пункту 189.1
статті 189 цього Кодексу, за
товарами/послугами, необоротними
активами, під час придбання або
виготовлення яких суми податку були
включені до складу податкового
кредиту, у разі якщо такі
товари/послуги, необоротні активи
починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об'єктом
оподаткування відповідно до статті 196
цього Кодексу (крім випадків
проведення операцій, передбачених
підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196
цього Кодексу);

б) в операціях, звільнених від
оподаткування відповідно до статті 197,
підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу,
міжнародних договорів (угод) (крім
випадків проведення операцій,
передбачених підпунктом 197.1.28 пункту
197.1 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються
платником податку в межах балансу
платника податку, у тому числі передача
для невиробничого використання,
переведення виробничих необоротних
активів до складу невиробничих
необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською
діяльністю платника податку.

Відповідач не надав суду жодних
доказів того, що бурильна машина BAUER MG 48
та запасні частини передаються в межах
балансу платника податку для
невиробничого використання,
переводяться до складу невиробничих
необоротних активів, чи
використовуються в операціях, що не є
господарською діяльністю платника
податку.

У відповідності до п.1 ст.5 Конвенції між
Урядом України і Урядом
Азербайджанської Республіки про
уникнення подвійного оподаткування та
попередження ухилень від сплати
податків на доход і майно від 30.07.1999р.
для цілей цієї Конвенції термін
"постійне представництво" означає
постійне місце діяльності, через яке
повністю або частково здійснюється
підприємницька діяльність
підприємства в іншій Договірній
Державі.

Пунктом 2 цієї статті передбачено, що
термін "постійне представництво",
зокрема, включає: a) місце управління; b)
відділення (філію); c) контору (офіс); d)
фабрику; e) майстерню; f) установку,
споруду або судно, використовувані для
розвідки природних ресурсів; g) шахту,
нафтову або газову свердловину, кар'єр
або будь-яке інше місце видобутку
природних ресурсів; h) склад або іншу
споруду, що використовується для
поставки товарів.

Як вказано в п.3 ст.5 Конвенції, термін
"постійне представництво" включає
також: a) будівельний майданчик або
будівельний, монтажний чи складальний
об'єкт, якщо такий майданчик, об'єкт або
сукупна будівельна діяльність існує
більше 6 місяців; b) виконання послуг,
включаючи консультаційні послуги,
резидентами через службовців або інший
персонал, найманих резидентом для
таких цілей, але тільки якщо діяльність
такого характеру продовжується (для
такого або пов'язаного з ними проекту) у
межах країни більше 6 місяців.

Згідно з п.2 ст. 95 Цивільного кодексу
України представництвом є
відокремлений підрозділ юридичної
особи, що розташований поза її
місцезнаходженням та здійснює
представництво і захист інтересів
юридичної особи. Пункт 3 цієї ж статті
визначає, що філії та представництва не
є юридичними особами. Вони наділяються
майном юридичної особи, що їх створила,
і діють на підставі затвердженого нею
положення.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає
необґрунтованим твердження
відповідача про безоплатну купівлю та
безоплатний продаж майна позивачем,
оскільки вантажні митні декларації
підтверджують передачу бурильної
машини BAUER MG 48 та запасних частин до неї
в межах однієї юридичної особи -
позивача і підтверджують факт
вивезення майна за межі митної
території України.

Підпунктом «а» пп. 195.1.1 ПКУ встановлена
пряма норма, яка передбачає, що
вивезення товарів за межі митної
території України у митному режимі
експорту оподатковується за нульовою
ставкою.

І яким би чином не відбувалося ввезення
обладнання від головного офісу і
сплата ПДВ при імпорті, самої суті
операції це не змінює: має місце
вивезення товару. Ставка ПДВ
застосовується до конкретної операції,
тобто до операції з вивезення майна.

Отже, суд вважає, що нарахування
податкових зобов'язань з ПДВ в сумі 665 596
грн., здійснене відповідачем, є
неправомірним.

Судом встановлено, що податковим
повідомленням-рішенням форми «В1» від
04.03.2014р. № зменшено суму
бюджетного відшкодування ПДВ на
загальну суму 6 930 142 грн. та застосовано
штрафну (фінансову) санкцію в сумі 1 732 536
грн.

В тому числі зменшено суму бюджетного
відшкодування за квітень 2013р. на 193 526
грн., за травень 2013р. - на 5 212 956 грн. та за
серпень 2013р. - на 1 523 660 грн.

Податковим повідомленням-рішенням
форми «В2» від 04.11.2013р. №
відповідач збільшив суму бюджетного
відшкодування на 34 590 988 грн., у тому
числі за квітень 2013р. - 15 881 454 грн., за
липень 2013р. - на 1 413 775 грн., за серпень
2013р. - на 2 623 765 грн., за червень 2013р. - на 3
016 353 грн., за травень 2013р. - на 11 655 641грн.

Пунктом 200.1 статті 200 ПКУ передбачено:
сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. При від'ємному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, така сума
враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду (п.200.3
ст.200 ПКУ).

Як передбачає п.200.4 цієї статті, якщо в
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

У відповідності до п. 123.1 підставою для
застосування штрафних (фінансових)
санкцій є декларування сум бюджетного
відшкодування за відсутності підстав
визначених п. 200.4 ст. 200 даного Кодексу.

Аналіз вищезазначених норм дозволяє
визначити сукупність підстав для
отримання бюджетного відшкодування, до
яких відносяться: зарахування суми
від'ємного значення до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду; фактична оплата
податку отримувачем товарів (послуг);
проведення вказаної оплати
постачальникам товарів (послуг).

Отже, облік бюджетного відшкодування
ПДВ має накопичувальний характер.
Податкове законодавство обмежує суму
від'ємного значення, яка може бути
відшкодована платнику, фактичною
сплатою ПДВ постачальникам товарів в
попередніх податкових періодах.

Відповідно до п.200.6 платник податку
може прийняти самостійно рішення про
зарахування в повному обсязі належної
йому суми бюджетного відшкодування або
її частини у зменшення податкових
зобов'язань з цього податку, що виникли
протягом наступних звітних
(податкових) періодів, за наявності
умов, передбачених п. 200.4 цієї статті.
Зазначене рішення відображається
платником податку у податковій
декларації, яку він подає за
результатами звітного (податкового)
періоду, у якому виникає право на
подання заяви про отримання бюджетного
відшкодування згідно з нормами цієї
статті. У разі прийняття такого рішення
зазначена сума не враховується при
розрахунку сум бюджетного
відшкодування наступних звітних
(податкових) періодів.

Як вбачається з акту перевірки, усіх
прийнятих податкових
повідомлень-рішень в сукупності, якими
в одному і тому ж звітному періоді
зменшена сума бюджетного
відшкодування, збільшена сума
бюджетного відшкодування та
відмовлено в наданні бюджетного
відшкодування, сума бюджетного
відшкодування вцілому занижена. Тобто
платник не декларував відшкодування
ПДВ з державного бюджету.

Якщо позивачем був порушений порядок
заповнення податкових декларацій з
ПДВ, то це призвело лише до
неможливості отримання бюджетного?
відшкодування на рахунок платника в
банку та можливості використання
залишку від'ємного значення виключно
шляхом його зарахування в рахунок
зменшення податкових зобов'язань? що
виникнуть в наступних податкових
періодах.

Однак, положення п. 123.1 не передбачає
застосування штрафних (фінансових)
санкцій за таке порушення.

Крім того, вищенаведені норми
Податкового кодексу передбачають
підсумований облік як від'ємного
значення ПДВ, так і бюджетного
відшкодування, тобто сума бюджетного
відшкодування не може бути одночасно і
завищеною і заниженою.

Аналізом податкових
повідомлень-рішень, прийнятих
відповідачем, суд доходить до висновку
про те, що у підсумку податковий орган
самостійно збільшив суму бюджетного
відшкодування платнику у квітні 2013р. на
14 668 085 грн., травні 2013р. - на 21 010 770 грн., у
червні - на 13 941 033 грн., у липні - на 7 592 664
грн., у серпні 2013р. - на 2 585 450 грн.

З урахуванням усіх прийнятих
податкових повідомлень-рішень,
заниження суми бюджетного
відшкодування з ПДВ матеріалами справи
не підтверджується.

Отже, податкове повідомлення-рішення №
в частині нарахованого штрафу на
суму 1 732 536 грн. не відповідає нормам
Податкового кодексу України і підлягає
скасуванню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
пiдставi, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

З урахуванням вищевикладених обставин
суд вважає, що вимога позивача про
скасування спірних податкових
повідомлень-рішень в частині є
правомірною, обґрунтованою і підлягає
задоволенню, а заперечення відповідача
суд відхиляє як безпідставні і такі, що
суперечать діючому законодавству та
фактичним обставинам справи.

Судові витрати по справі згідно ч.1 ст.94
КАС України стягуються на користь
позивача з Державного бюджету.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення - рішення
Здолбунівської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Рівненській області

- № від 04.03.2014 року в частині
зменшення від'ємного значення податку
на додану вартість в сумі 787530 грн.

- №0 від 04.03.2014р. в частині
застосування штрафу в сумі 1 732 536 грн.

Присудити на користь позивача Відкрите
акціонерне товариство "Євро-Азіатська
Будівельна Корпорація "EVRASCON" із
Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 487,20 грн.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Щербаков
В. В.