Справа № 2а-6816/10/1370
Суддя: Клюба В.В.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 р.
Справа № 9104/31114/10

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
судді Клюби В. В.

суддів:
Рибачука А. І., Левицької Н. Г.

розглянувши в порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у Дрогобицькому районі Львівської
області на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 28
липня 2010 року по справі №2а - 6816/10/1370
за адміністративним позовом
Державної податкової інспекції у
Дрогобицькому районі Львівської
області до Товариства з обмеженою
відповідальністю «T.F.C. GROUP» про
продовження терміну застосування
умовного адміністративного арешту
активів, -

УСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у
Дрогобицькому районі Львівської
області звернулася до Львівського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «T.F.C. GROUP» і просила
продовжити умовний адміністративний
арешт активів відповідача,
застосований рішенням начальника
податкового органу 16 червня 2010 року на
підставі пп. 9.1.2. ст. 9 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» та
продовжений на 30 днів постановою
Львівського окружного
адміністративного суду від 21 червня 2010
року на 700 днів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
станом на 20 липня 2010 року відповідач
має заборгованість по платежах до
бюджету в сумі 19 598 гривень 16 коп..
Належне відповідачу рухоме майно, а
саме: автомобілі «Chevrolet Aveo», 2006 року
випуску, державний реєстраційний номер
ВС 3823 АМ; BMV 530, 1999 року випуску державний
реєстраційний номер ВС 2592 АМ; «MITSUBISHI
PAJERO», 2005 року випуску, державний
реєстраційний номер ВС 2648 ВІ
перебувають у податковій заставі.
Проте відповідачем 21 грудня 2009, 26
лютого 2010 року та 20 березня 2010 року
укладені біржові угоди купівлі -
продажу автомобілів. Тобто, у даному
випадку звільнення активів з - під
адміністративного арешту призведе до
неможливості стягнення
заборгованості.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 28 липня 2010
року в задоволенні адміністративного
позову Державної податкової інспекції
у Дрогобицькому районі Львівської
області до Товариства з обмеженою
відповідальністю «T.F.C. GROUP» про
продовження терміну застосування
умовного адміністративного арешту
активів відмовлено.

З таким судовим рішенням суду першої
інстанції не погодився позивач і
оскаржив його в апеляційному порядку
до Львівського апеляційного
адміністративного суду. Посилаючись в
апеляційній скарзі на невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, нормам матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою задовольнити позовні вимоги

Окрім цього, обґрунтовуючи доводи
апеляційної скарги, посилається на ті
обставини, що законодавцем не обмежено
право звернення до суду з поданням про
продовження строку арешту активів
платника податків повторно у випадку
закінчення продовженого строку
адміністративного арешту активів, що
узгоджується із вимогами ст. 9 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетом та державними цільовими
фондами». Тобто, як зазначає позивач, за
наявності податкового боргу та
невжиття відповідачем заходів по його
сплаті, позовні вимоги є
обгрунтованими та підставними. Проте
суд першої інстанції не звернув увагу
на вищевикладене.

Особа, яка подала апеляційну скаргу
(позивач) та відповідач в судове
засідання представників не направили,
хоча сторони належним чином та у
встановленому законом порядку були
повідомлені про дату, час та місце
судового засідання у справі.

Також, від вказаних осіб відсутні
клопотання про розгляд справи за
участі їх представників.

У зв'язку з цим та у відповідності до ст.
197 Кодексу адміністративного
судочинства України справу розглянуто
в письмовому провадженні на підставі
наявних у справі доказів.

Вислухавши доповідь судді - доповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали
та докази, перевіривши доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів апеляційного суду
приходить до висновку, що апеляційна
скарга до задоволення не підлягає з
наступних підстав.

Постановляючи оскаржуване судове
рішення та умотивовуючи свої висновки,
суд першої інстанції виходив з того, що
податкове законодавство не передбачає
право органів державної податкової
служби на звернення з позовом про
продовження строку умовного
адміністративного арешту активів
платника податків, вже продовженого
судом на підставі того ж самого рішення
податкового органу, а положення п. 9.7
ст. 9 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетом та державними
цільовими фондами» не дозволяють
повторне накладення адміністративного
арешту за підставами накладення
першого адміністративного арешту у
разі коли активи платника податків
звільняються з - під адміністративного
арешту у зв'язку із закінченням
граничного строку його застосування.
При цьому, після 16 червня 2010 року
позивачем рішення про застосування
умовного арешту активів відповідача не
приймалося.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується із такими висновками суду
першої інстанції з урахуванням
наступного.

Як було встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи,
рішенням начальника державної
податкової інспекції у Дрогобицькому
районі Львівської області від 16 червня
2010 року №000001 застосовано умовний
адміністративний арешт активів ТзОВ
«T.F.C. GROUP». Вказане рішення прийнято у
відповідності до пп. 9.1.2. ст. 9 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», оскільки відповідачем
порушено правила відчуження активів,
визначені п. 8.6. ст. 8 цього ж Закону.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 21 червня 2010
року частково задоволено позов та
продовжено умовний адміністративний
арешт активів ТзОВ «T.F.C. GROUP» на 30 днів.

Крім цього, судом також встановлено, що
згідно обліково - реєстраційних
документів відповідачу належать
автомобілі: «Chevrolet Aveo», 2006 року випуску,
державний реєстраційний номер ВС 3823 АМ;
BMV 530, 1999 року випуску державний
реєстраційний номер ВС 2592 АМ; «MITSUBISHI
PAJERO», 2005 року випуску, державний
реєстраційний номер ВС 2648 ВІ, які
перебувають у податковій заставі і
щодо яких 24 грудня 2009 року та 26 лютого
2010 року укладені біржові угоди купівлі
- продажу.

Даючи правову оцінку оскаржуваному
судовому рішенню та доводам особи, яка
подала апеляційну скаргу, колегія
суддів апеляційного суду виходить із
наступного.

Відповідно до пп. 9.1.2, 9.1.2 п. 9.1, п. 9.3 ст. 9
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами і державними цільовими
фондами» адміністративний арешт
активів платника податків є виключним
способом забезпечення можливості
погашення його податкового боргу.
Арешт активів може бути застосовано,
якщо з'ясовується одна з таких обставин
і зокрема, якщо платник податків
порушує правила відчуження активів,
визначені пунктом 8.6 статті 8 цього
Закону. Рішення про застосування
арешту активів платника податків
строком до 96 годин приймається
керівником податкового органу (його
заступником) за поданням відповідного
підрозділу податкової міліції, а
продовження строку вирішується судом
за зверненням податкового органу.
Зазначений строк не може бути
продовжений в адміністративному
порядку, у тому числі за рішенням інших
державних органів. Керівник
відповідного податкового органу (його
заступник) має право звернутися до
суду з поданням про продовження строку
арешту

активів платника податків за наявності
достатніх підстав вважати, що
звільнення активів з - під
адміністративного арешту може
загрожувати їх зникненням або
знищенням.

Також. відповідно до п. 9.7 ст. 9 цього ж
Закону у разі коли активи платника
податків звільняються з - під
адміністративного арешту у зв'язку
із закінченням граничного

строку його застосування, повторне
накладення адміністративного арешту
за підставами накладення першого
адміністративного арешту не
дозволяється.

Разом з цим позивачем іншого рішення
про застосування арешту активів
боржника, окрім рішення за №0000001 від 16
червня 2010 року, не приймалося.

У пред'явленому позові позивач
посилається на прийняте ним 16 червня 2010
року рішення та постанову суду від 21
червня 2010 року.

З огляду на встановлені судом фактичні
обставини справи та докази,
представлені сторонами на
підтвердження обставини, якими вони
обґрунтовують свої доводи та
заперечення, виходячи з положень
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», колегія суддів апеляційного
суду вважає, що суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку про
відсутність законодавчо визначених
підстав для звернення органів
державної податкової служби з позовом
про продовження строку умовного
адміністративного арешту активів
платника податків, який було
продовжено судом на підставі того ж
самого рішення податкового органу.
Апеляційний суд вважає обґрунтованими
посилання суду першої інстанції на п. 9.7
ст. 9 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетом та державними
цільовими фондами» щодо
недопустимості повторного
застосування адміністративного арешту
з підстав, за якими накладено
адміністративний арешт у разі, коли
активи платника податків звільняються
з - під адміністративного арешту у
зв'язку із закінченням граничного
строку його застосування. Відповідно
позовні вимоги за наведених у позовній
заяві підстав не підлягають
задоволенню.

При цьому, колегія суддів апеляційного
суду не погоджується із доводами,
викладеними позивачем на
обґрунтування апеляційної скарги, так
як вони ґрунтуються на обставинах, яким
позивач обґрунтовував свої позовні
вимоги і які були спростовані
відповідачем, а також обґрунтовано
були визнані судом першої інстанції
такими, що не узгоджуються із
положеннями податкового законодавства
щодо підстав та порядку застосування
адміністративного арешту активів
платника податків та продовження
строку такого арешту.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто ухваленим
відповідно до норм матеріального права
з дотриманням процесуальних норм, та на
підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин справи.

Колегія суддів апеляційного суду з
урахуванням встановлених судом
обставин справи та доказів, вважає, що
суд першої інстанції дотримався
зазначених вимог.

Згідно ст. 200 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а судове рішення - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Виходячи із змісту вищевказаних статей
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів апеляційного
суду вважає, що доводи апеляційної
скарги не дають підстав для висновку
про невідповідність висновків суду
першої інстанції фактичним обставинам
справи, а також порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Тому підстав для скасування постанови
суду першої інстанції і відповідно - до
задоволення апеляційної скарги
апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 159, 195, 197, 198, 205, 206, 211, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Дрогобицькому
районі Львівської області залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 28
липня 2010 року по справі №2а - 6816/10/1370 за
адміністративним позовом Державної
податкової інспекції у Дрогобицькому
районі Львівської області до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «T.F.C. GROUP» про
продовження терміну застосування
умовного адміністративного арешту
активів - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення особам,
які беруть участь у справі, копії
ухвали, і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
В. В. Клюба

Судді:
А. І. Рибачук

Н. Г. Левицька