Справа № 553/1395/14-а
Суддя: Юхно С. П.
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1395/14-а
Провадження № 2-а/553/59/2014
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28.04.2014м. Полтава

Суддя Ленінського районного суду м.
Полтави Юхно С.П., розглянувши в порядку
письмового провадження в залі суду в м.
Полтаві адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України Ленінського
району в м. Полтаві про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
провести перерахунок та виплатити
щомісячне довічне грошове утримання
судді у відставці, -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України Ленінського
району в м. Полтаві про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
провести перерахунок та виплатити
щомісячне довічне грошове утримання
судді у відставці.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що
має 25 років стажу на посаді судді, перед
виходом на пенсію працював на посаді
судді Артемівського міськрайонного
суду Донецької області, з 29 жовтня 2010
року є суддею у відставці та відповідно
до Закону України «Про статус суддів»
отримував щомісячне довічне грошове
утримання в розмірі 90 % грошового
забезпечення працюючого судді.
Зважаючи на те, що заробітна плата
судді підвищилася, тому він звернувся
до відповідача з заявою про
перерахунок його щомісячного
довічного грошового утримання у
розмірі 90% заробітної плати судді , але
відповідач в порушення вимоги ст. 138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» безпідставно відмовив
у проведенні перерахунку довічного
грошового утримання.

Позивач в судове засідання не
з'явилася, надавши письмову заяву, в
якій зазначив що позов підтримує,
просить задовольнити, а справу слухати
без його участі.

Представник відповідача, будучи
належним чином повідомленим про час та
місце слухання справи, в судове
засідання не з'явився, надавши письмове
заперечення проти позову.

У запереченні на позов представник
відповідача вказує, що діюче
законодавство України, зокрема стаття
138 Закону України «Про судоустрій і
статус суддів», не передбачає
можливість здійснення перерахунку
щомісячного грошового довічного
утримання суддів у відставці, крім
суддів Конституційного Суду України, у
зв'язку з чим просив у задоволенні
позову відмовити.

Суддя, дослідивши матеріали
справи, повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Встановлено, що позивач має 25 років
стажу на посаді судді, перед виходом на
пенсію працював на посаді судді
Артемівського міськрайонного суду
Донецької області, з 30 жовтня 2010 року є
суддею у відставці та відповідно до
Закону України «Про статус суддів»
отримував щомісячне довічне грошове
утримання в розмірі 90% грошового
забезпечення працюючого судді
міськрайонного суду.

Територіальне управління Державної
судової адміністрації України в
Донецькій області у зв'язку з
підвищенням середньої заробітної
плати діючим суддям надало позивачу
довідку від 05 грудня 2013 року про
суддівську винагороду для обчислення
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці, яка склала
21924 грн., починаючи з 01 грудня 2013 року.

Позивач 13 лютого 2014 року звернувся до
відповідача із заявою про перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання відповідно до вказаної
довідки ТУ ДСА України в Донецькій
області з 01 грудня 2013 року у розмірі 90%
від щомісячного грошового утримання
працюючого судді.

Відповідач листом від 26 лютого 2014 року
№ 28/Б-02 в задоволенні заяви позивача
відмовив, посилаючись на ч. 4 ст.138
Закону "Про судоустрій та статус
суддів", за змістом якої перерахунок
раніше призначеного щомісячного
довічного грошового утримання
здійснюється лише при зміні розміру
грошового утримання діючих суддів
Конституційного Суду України, тобто
Законом не передбачений перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці інших
судів України при зміні розміру
грошового утримання працюючих суддів.

Відповідно до ст.8 КАС України суд при
вирішенні справи керується принципом
верховенства права, відповідно до
якого зокрема людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 22 Конституції України
права і свободи людини і громадянина,
закріплені цією Конституцією, не є
вичерпними. Конституційні права і
свободи гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Положеннями ст. 126 Конституції України
закріплені основоположні принципи
здійснення правосуддя в Україні -
незалежність і недоторканність суддів.

Відповідно до ч. 3 ст. 138 Закону України
"Про судоустрій і статус суддів" від 07
липня 2010 року № 2453 щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді. За кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

З 01 жовтня 2011 року положення наведеної
частини ст. 138 Закону викладені в іншій
редакції, відповідно до якої щомісячне
довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді з
якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді.

Аналізуючи наведені положення, суддя
приходить до висновку, що в усіх
випадках розмір щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
має визначатись виходячи з розміру
грошового утримання працюючого на
відповідній посаді судді. При цьому,
законодавець не обмежує розмір
довічного грошового утримання судді у
відставці розміром грошового
утримання працюючого судді, діючим на
дату призначення судді у відставці
грошового довічного утримання.

Відповідно до рішення Конституційного
Суд України від 22 вересня 2005 року №
5-рп/2005, конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані, а при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав свобод.

Конституційний Суд України зазначив,
що невід'ємною складовою статусу
суддів є їх незалежність, яка
забезпечується, у тому числі,
гарантуванням фінансування та
належних умов для функціонування судів
і діяльності суддів, їх правового і
соціального захисту (підпункт 1.1 пункту
1 резолютивної частини Рішення
Конституційного Суду України від 01
грудня 2004 року N 19-рп/2004).

В п. 7 Рішення Конституційного Суду
України від 11 травня 2005 року № 8-рп/2005
зазначено, що право судді, який
перебуває у відставці, на пенсійне та
щомісячне довічне грошове утримання є
гарантією незалежності працюючих
суддів. Щомісячне довічне грошове
утримання - це особлива форма
соціального забезпечення суддів, зміст
якої полягає у гарантованій державою
щомісячній звільненій від сплати
податків грошовій виплаті, що слугує
забезпеченню їх належного
матеріального утримання, в тому числі,
після звільнення від виконання
обов'язків судді. Також у цьому рішенні
Конституційний Суд України вказав, що
надання судді матеріального захисту є
гарантією забезпечення його
незалежності. Разом з тим, будь-яке
зниження рівня гарантій незалежності
суддів суперечить конституційній
вимозі неухильного забезпечення
незалежного правосуддя. Щомісячне
довічне грошове утримання судді у
встановленому розмірі спрямоване на
забезпечення гідного його статусу
життєвого рівня, оскільки суддя
обмежений у праві заробляти додаткові
матеріальні блага.

Особливість щомісячного довічного
грошового утримання полягає у
правовому регулюванні, а також у
джерелах його фінансування, які
визначені Конституцією України та
Законом України «Про судоустрій та
статус суддів» від 07 липня 2010 року №
2453-УІ.

В рішенні Конституційного Суду України
від 14 грудня 2011 року №18-рп/2011 також
зауважено, що виходячи з системного
аналізу положень Закону щомісячне
довічне грошове утримання є
самостійною гарантією незалежності
судді та складовою його правового
статусу. Відмінністю щомісячного
грошового утримання працюючого судді
від щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці є лише те,
що судді, які мають право на відставку
та продовжують працювати на посаді
судді, цю виплату одержують виключно з
Державного бюджету України, а судді у
відставці - з Пенсійного фонду України
за рахунок коштів Державного бюджету
України.

Доводи відповідача з приводу
неможливості здійснення позивачу
перерахунку грошового утримання у
зв'язку з невизначеністю положеннями ч.
4 ст. 138 Закону «Про судоустрій та статус
суддів» здійснення перерахунку
довічного утримання суддям у
відставці, крім суддів Конституційного
Суду України, суд не приймає до уваги.
Положеннями наведеної частини ст. 138
Закону, по-перше, урегульований порядок
здійснення перерахунку довічного
грошового утримання у разі зміни
розміру грошового утримання діючих
суддів Конституційного Суду України,
який є єдиним органом конституційної
юрисдикції в Україні та не відноситься
до суду першої інстанції, суддею якого
був позивач, а по-друге не містять
положень, які дають підстави для
висновку стосовно заборони здійснення
перерахунку довічного грошового
утримання суддям судів загальної
юрисдикції.

Положеннями Європейської хартії про
закон «Про статус суддів» від 10 липня
1998 року визначено, що судді, які досягли
встановленого законом віку для виходу
на пенсію з посади судді та виконували
професійні обов'язки судді протягом
визначеного строку, повинні отримувати
пенсію після виходу у відставку, рівень
яких має бути якомога ближчим до рівня
їх заробітної плати на посаді судді.

Враховуючи те, що позивач є суддею у
відставці, та за ним зберігається
звання судді і такі ж гарантії
недоторканності та соціального
захисту, як і до виходу у відставку, з
огляду на положення статті 19
Конституції України, відповідно до
якої органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, суддя приходить до
висновку, що при вирішенні даного
спору підлягає застосуванню частина 3
ст. 138 Закону України «Про судоустрій та
статус суддів» (в редакції, чинній з 01
січня 2012 року), а отже дії відповідача
щодо відмови позивачу у перерахунку
пенсії є противоправними, адже
порушують права та інтереси позивача.

Як вбачається з довідки ТУ ДСА України
в Донецькій області № 08-23/1621 від 05
грудня 2013 року про заробітну плату для
обчислення щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці,
розмір такої винагороди становив з 01
грудня 2013 року - 21924 грн.

Таким чином, позивач має право
отримання щомісячного довічного
грошового утримання в розмірі 90 %
суддівської винагороди у відповідних
періодах з урахуванням розмірів такої
винагороди відповідно до довідки ТУ
ДСА України в Донецькій № 08-23/1621 від 05
грудня 2013 року у, що не дотримується
відповідачем.

Відповідно до положень статей 21, 105, 162
КАС України, адміністративний позов
може містить вимоги щодо визнання
незаконними рішення, дії чи
бездіяльності відповідача,
зобов'язання його вчинити певні дії,
відшкодувати шкоду, заподіяну
незаконним рішенням, дією чи
бездіяльністю. Установивши, що
відповідач порушив норми права, які
регулюють спірні правовідносини,
адміністративний суд повинен визнати
такі дії протиправними і зобов'язати
відповідача здійснити нарахування та
виплату належних сум відповідно до
закону, а не ухвалювати рішення про
стягнення конкретних сум.

За таких обставин підлягають
задоволенню позовні вимоги про
визнання протиправною відмови
відповідача здійснити перерахунок
розміру щомісячного довічного
грошового утримання позивача як судді
у відставці, зобов'язання відповідача
здійснити перерахунок, нарахувати
щомісячне довічне грошове утримання
позивача і виплачувати його у розмірі 90
% від заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді, починаючи з 01
грудня 2013 року.

У ч. 5 ст. 138 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів»
встановлено, що максимальний розмір
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткової пенсії, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги
перед Україною, індексації та інших
доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність. Довічне грошове
утримання суддям виплачується
органами Пенсійного фонду України за
рахунок коштів Державного бюджету
України. Вказана стаття викладена у
даній редакції Законом України «Про
Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» від 08 липня 2011 року.

У пункті 6.1 рішення Конституційного
Суду України від 03 червня 2013 року №
3-рп/2013 зазначено, що вирішуючи питання
щодо конституційності оспорюваних
положень стосовно встановлення
максимального розміру пенсії
(щомісячного довічного грошового
утримання) суддів у відставці (третє
речення частини п'ятої статті 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів», стаття 2 Закону України «Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи»), Конституційний Суд України
виходить з такого. У Рішення від 18
червня 2007 року № 4-рп/2007 Конституційний
Суд України вже вирішував питання про
недопустимість встановлення в законі
максимального розміру пенсії суддів
або їх щомісячного довічного грошового
утримання, наголошуючи, що це обмежить
їх обсяг, а також зазначав, що‚
залишивши незмінним зміст права на
пенсію та щомісячне довічне грошове
утримання суддів, закон звузив обсяг
цього права, встановивши граничну межу
для таких виплат суддям (абзац шостий
підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної
частини). Враховуючи, що однією з
гарантій незалежності суддів є
заборона при прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів
звужувати зміст та обсяг визначених
Конституцією України таких гарантій,
Конституційний Суд України вважає, що
положення третього речення частини
п'ятої статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів», стаття 2
Закону України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи»
стосовно встановлення максимального
розміру пенсії (щомісячного довічного
грошового утримання) суддів суперечать
ч. 1 ст. 126 Основного закону України.

Крім того необхідно врахувати, що
згідно Розділу «Прикінцеві та
Перехідні положення» Закону України
«Про судоустрій та статус суддів»,
обмеження пенсії (щомісячного
довічного грошового утримання)
максимальним розміром, встановленим
цим Законом, не поширюється на
пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне
довічне грошове утримання) призначена
до набрання чинності цим Законом та з
урахуванням того факту, що позивачу
щомісячне довічне грошове утримання
призначено з 29 жовтня 2010 року,
приходить до переконливого висновку,
що норма ч. 5 ст. 138 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів» не
підлягає застосуванню.

Відтак обґрунтованими, на думку суду, є
вимоги позивача про здійснення
перерахунку та виплату щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці за період з 01 грудня 2013 року,
виходячи з розміру суддівської
винагороди згідно довідки ТУ ДСА
України в Донецькій області від 05
грудня 2013 року № 08-23/1621.

Разом з тим, оскільки судове рішення
повинно бути наслідком чинного
правового регулювання та спрямовано на
відновлення порушених прав, свобод та
інтересів, а виходячи із змісту
законодавства воно не може в
майбутньому регулювати суспільні
відносини, тому в частині позовних
вимог ОСОБА_1 про зобов'язання
відповідача у майбутньому здійснювати
перерахунок та виплачувати щомісячне
довічне грошове утримання судді у
відставці виходячи з довідок ТУ ДСА
України в Донецькій області та розміру
90 % заробітної плати (суддівської
винагороди) працюючого судді на посаді
судді міськрайонного суду вважає за
необхідне відмовити.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 7, 8,9, 10, 11, 71, 159,160-163 КАС
України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України
Ленінського району в м. Полтаві про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання провести перерахунок та
виплатити щомісячне довічне грошове
утримання судді у відставці -
задовольнити частково.

Визнати дії Управління
Пенсійного фонду України Ленінського
району в м. Полтаві щодо відмови ОСОБА_1
в перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
відповідно до вимог ст.ст. 129, 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» за період з 01 грудня 2013 року
неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України Ленінського району в м.
Полтаві здійснити перерахунок та
виплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне
грошове утримання судді у відставці у
розмірі, передбаченому ст. ст. 129, 138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» за період з 01 грудня 2013
року, виходячи з розміру суддівської
винагороди згідно довідки
Територіального управління державної
судової адміністрації України в
Донецькій області від 05 грудня 2013 року
№ 08-23/1621, та в розмірі 90 % заробітної
плати (суддівської винагороди)
працюючого судді, враховуючи розмір
посадового окладу та надбавки за
вислугу років з урахуванням
виплаченого щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
без обмежень максимального розміру
щомісячного грошового утримання.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Постанову може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Ленінський районний суд м.
Полтави шляхом подачі апеляційної
скарги в 10-денний строк з дня отримання
копії постанови.

Суддя Ленінського районного суду м.
Полтави С. П. Юхно