Справа № 2а/0370/2237/12
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2014-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2014 року
Справа №
147681/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Онишкевича Т.В.,

суддів
Левицької Н.Г., Іщук Л.П.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу публічного акціонерного
товариства «Ковельський
м'ясокомбінат» на постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 01 серпня 2012
року у справі за його позовом до
управління Пенсійного фонду України в
м. Ковелі та Ковельському районі
Волинської області про зобов'язання
вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ :

У липні 2012 року публічне акціонерне
товариство «Ковельський
м'ясокомбінат» (далі - ПАТ) звернулося
до суду з адміністративним позовом, у
якому після уточнення своїх вимог
просило визнати протиправними дії
управління Пенсійного фонду України в
м. Ковелі та Ковельському районі
Волинської області (далі - УПФ України в
м. Ковелі та Ковельському районі) по
включенню до розрахунків фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій, пред'явлених до
відшкодування позивачу, та зобов'язати
відповідача виключити із таких
розрахунків витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій ОСОБА_1 з 01
квітня 2012 року, який працював у ПАТ
«Ковельський м'ясокомбінат» до 01 січня
1992 року.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 01 серпня 2012
року у справі № 2а/0370/2237/12 у задоволенні
позову було відмовлено.

Зазначену постанову в апеляційному
порядку оскаржено позивачем, який у
поданій апеляційній скарзі просить
скасувати вказане судове рішення та
прийняти нове про задоволення позовних
вимог. Апеляційну скаргу обґрунтовує
тим, що законодавством, яке діяло до 01
січня 1992 року не було передбачено
відшкодування виплати та доставки
пільгових пенсій за рахунок
підприємств. А тому, вважає, що фактичні
витрати на виплату і доставку
пільгових пенсій для працівників ПАТ
«Ковельський м'ясокомбінат» повинні
відшкодовуватися товариством лише за
період після 01 січня 1992 року, тобто
після набрання чинності Закону України
«Про пенсійне забезпечення». На думку
апелянта, відповідач не вправі
вимагати відшкодування таких витрат за
період трудового стажу, набутого до
введення в дію зазначеного Закону.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання апеляційного суду не
з'явилися, а відтак на підставі п. 2 ч. 1
ст. 197 КАС України суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи у порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
апеляційний суд приходить до
переконання, що подана скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з таких
міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
ОСОБА_1 працював на ПАТ «Ковельський
м'ясокомбінат» у період з 01.09.1978 року по
19.08.1983 року за професією машиніст
аміачно-холодильних установок, дані
фактичні обставини підтверджується
довідкою про наявність трудового стажу
для призначення пенсії за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній від 10.08.2011 року № 24.

Відповідно до протоколу від 20.03.2012 року
№ 26014 гр. ОСОБА_1 призначена пенсія за
віком згідно з частиною 2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та на підставі пункту «б»
статті 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення». Пенсія гр. ОСОБА_1
призначена за наявності пільгового
стажу, а саме: 10 років 2 місяці 21 день, з
них: 4 роки 5 місяців 18 днів робота із
шкідливими умовами праці на ПАТ
«Ковельський м'ясокомбінат» та 5 років 9
місяців 3 дні - філія Управління
магістральних газопроводів
«Львівтрансгаз».

Правильність призначення пільгової
пенсії гр. ОСОБА_1 ні позивачем, ні
ОСОБА_1 не оскаржувалась та протокол
про призначення пенсії є чинним, тому
суд не мав сумнівів у правильності
призначення ОСОБА_1 пенсії на пільгових
умовах відповідно до ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

Оскільки обов'язок визначення сум
відшкодування витрат на виплату і
доставку пенсій покладено на
відповідача, то позивач зобов'язаний
здійснити відшкодування зазначених
витрат в розмірах визначених
позивачем, підставою для відшкодування
вказаних сум є розрахунки цих витрат,
який надсилається позивачу.

Таким чином, на думку суду першої
інстанції вимога щодо виключення гр.
ОСОБА_1 з розрахунків фактичних витрат
на виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до частини 2
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» є безпідставною.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку апеляційного суду, відповідають
нормам матеріального права та є
правильними.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування» платниками збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування є суб'єкти підприємницької
діяльності незалежно від форм
власності, їх об'єднання, бюджетні,
громадські та інші установи та
організації, об'єднання громадян та
інші юридичні особи, а також фізичні
особи - суб'єкти підприємницької
діяльності, які використовують працю
найманих працівників.

Пунктом 1 ст. 2 вказаного Закону
визначено, що об'єктом оподаткування
для платників збору, визначених п. 1 та
п. 2 ст. 1 цього Закону є фактичні витрати
на оплату праці працівників, які
включають витрати на виплату основної
і додаткової заробітної плати та інших
заохочувальних та компенсаційних
виплат.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» до
запровадження пенсійного забезпечення
через професійні та корпоративні
фонди, пенсії призначаються за нормами
цього Закону в разі досягнення
пенсійного віку при наявності
трудового стажу, передбаченого Законом
України «Про пенсійне забезпечення».
При цьому зберігається порядок
покриття витрат на виплату та доставку
цих пенсій, що діяв до набрання
чинності цим Законом.

Згідно з абз. 4 п. 1 ст. 2 Закону України
«Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування» для платників
збору об'єктом оподаткування є також
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до п.п.
«б»-«з» ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» до досягнення
працівниками пенсійного віку,
передбаченого ст. 12 цього Закону.

Відшкодуванню Пенсійному фонду
України підлягають витрати на виплату
та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до п.п. «б»-«з»
ст. 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», незалежно від їх часу
призначення, до досягнення
працівниками пенсійного віку
встановленого ст. 26 Закону, а саме: для
чоловіків - 60 років, для жінок - 55 років.

Витрати на доставку та виплату
пільгових пенсій покриваються
підприємствами, на яких було набуто
пільговий стаж.

Крім того, порядок відшкодування
фактичних витрат по виплаті та
доставці пенсій передбачений
Інструкцією про порядок обчислення та
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої Постановою
правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003 р. № 21-1.

Відповідно до п. 6 вказаної Інструкції
відшкодуванню підлягають витрати
Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно до ч. 2
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Згідно п. 6.4 Інструкції, розмір сум до
відшкодування на поточний рік
визначається відділами надходження
доходів органів Пенсійного фонду
України щорічно у розрахунках
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», які надсилаються
підприємствам до 20-го січня поточного
року та протягом 10 днів з
новопризначених (перерахованих)
пенсій.

Відповідно до п. 6.8. Інструкції,
підприємства щомісяця до 25-го числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Як встановлено судом першої інстанції,
ПАТ «Ковельський м'ясокомбінат» є
юридичною особою, включене до Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України та перебуває на
обліку в УПФ України в м. Ковелі та
Ковельському районі як платник збору.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1
працював на ПАТ «Ковельський
м'ясокомбінат» у період з 01.09.1978 року по
19.08.1983 року за професією машиніст
аміачно-холодильних установок, дані
фактичні обставини підтверджується
довідкою про наявність трудового стажу
для призначення пенсії за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній від 10.08.2011 року № 24.

Відповідно до протоколу від 20.03.2012 року
№ 26014 гр. ОСОБА_1 призначена пенсія за
віком згідно з частиною 2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та на підставі пункту «б»
статті 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення». Пенсія гр. ОСОБА_1
призначена за наявності пільгового
стажу, а саме: 10 років 2 місяці 21 день, з
них: 4 роки 5 місяців 18 днів робота із
шкідливими умовами праці на ПАТ
«Ковельський м'ясокомбінат» та 5 років 9
місяців 3 дні - філія Управління
магістральних газопроводів
«Львівтрансгаз».

Відповідачем направлено позивачу
розрахунки фактичних витрат на виплату
і доставку пенсії, призначеної ОСОБА_1
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в частині пенсій,
призначених відповідно до п.п. «б-з»
статті 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», згідно якого позивач
повинен був відшкодовувати зазначені в
ньому суми витрат (а.с. 7-12).

Апеляційний суд погоджується з
висновком суду про безпідставність
вимоги позивача про виключення гр.
ОСОБА_1 з розрахунків фактичних витрат
на виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до частини 2
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», оскільки
призначення такої пенсії є
правомірним, що підтверджується
наявною в матеріалах справи довідкою
про підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсії за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній, необхідного
для призначення пільгової пенсії, ні
позивачем, ні ОСОБА_1 не оскаржувалась.

Таким чином, апеляційний суд приходить
до переконання, що суд першої
інстанції, вирішуючи даний
публічно-правовий спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
надав їм належну правову оцінку, а
відтак апеляційна скарга задоволенню
не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Ковельський
м'ясокомбінат» залишити без
задоволення, а постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 01
серпня 2012 року у справі № 2а/0370/2237/12 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді Н.Г.Левицька

Л.П.Іщук