Справа № 0670/2128/12
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/59900/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого - судді суддівТракало
В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
ОСОБА_4 на постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від 6
червня 2012 року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 11 вересня 2012 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Житомирській області, управління
Державної автомобільної інспекції
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Житомирській області
про визнання наказу нечинним та
стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

У липні 2011 року позивач звернувся
до суду із вказаним позовом до
відповідача. Просив визнати незаконним
наказ начальника управління
Міністерства внутрішніх справ
України в Житомирській області № 145 від
13 вересня 2004 року про встановлення 30%
надбавки за особливі умови служби,
кваліфікацію, професійний ризик та
виконання особливо важливих справ з 20
березня 2002 року, визнати за ним право на
отримання за період вимушеного прогулу
з 20 березня 2002 року по 5 червня 2004 року
вказаної надбавки у розмірі 50% та
стягнути з управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Житомирській області заборгованість
по грошовому забезпеченню у вигляді
надбавки за особливі умови служби за
період вимушеного прогулу з 20 березня
2002 року по 5 червня 2004 року у розмірі - 1141
грн. 95 коп., а також зобов'язати
відповідача нарахувати та виплатити
компенсацію за порушення строку
виплати коштів. Посилався на те, що у
зв'язку з незаконним, на його думку,
звільненням, він був позбавлений
грошового забезпечення у вигляді
надбавки за особливі умови служби,
кваліфікацію, професійний ризик та
виконання особливо важливих справ у
розмірі 50%.

Постановою Житомирського
окружного адміністративного суду від 6
червня 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 11 вересня
2012 року, відмовлено у задоволенні
позову.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати вказані судові
рішення та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі у межах доводів
касаційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 проходив службу
в органах внутрішніх справ і був
звільнений з органів внутрішніх справ
з 5 червня 2004 року у відставку по ст. 65
п."а" (за віком) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України, що
стверджується копіями наказів.

В період проходження служби
надбавка за особливі умови служби була
встановлена йому в розмірі 40% як
старшому інспектору взводу
супроводження ОБ ДПС управління
Державної автомобільної інспекції
управління Міністерства внутрішніх
справ України і виплачувалась до 19
березня 2002 року.

З 20 березня 2002 року позивач
перебував на посаді інспектора з
розшуку спеціалізованого взводу ДПС
"Гроза" 1 роти дорожньо-патрульної
служби окремого батальйону
дорожньо-патрульної служби Державної
автомобільної інспекції управління
Міністерства внутрішніх справ України.
За новою посадою ця надбавка
позивачеві не виплачувалась і була
встановлена за минулий час в розмірі 30 %
лише 13 вересня 2004 року наказом
начальника управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Житомирській області №145, який
оспорюється позивачем.

Відповідно до пункту 3 Указу
Президента України "Про умови
грошового забезпечення осіб рядового і
начальницького складу та оплати праці
працівників органів внутрішніх справ"
(який був чинний на момент виникнення
спірних правовідносин) від 4
жовтня 1996 року, право встановлювати
надбавки за особливі умови служби (до 50%
окладів грошового забезпечення) було
надано керівникам органів внутрішніх
справ у межах асигнувань, що
виділяються на утримання цих органів.

Вирішуючи спір, суди попередніх
інстанцій виходили з того, що видавши в
межах своїх повноважень наказ № 145 від
13 вересня 2004 року про встановлення
надбавки позивачу в розмірі 30%,
начальник управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Житомирській області не зменшив
позивачу розмір встановленої надбавки,
а вперше встановив її за новою посадою.

Таким чином суди дійшли
обґрунтованого висновку, що вимоги
позивача про визнання оскаржуваного
наказу незаконним, стягнення на його
користь 1145 грн. 95 коп., а відтак і решта
позовних вимог є безпідставними.

Доводи касаційної скарги не
ґрунтуються на законі та матеріалах
справи, і не спростовують висновків
судів, викладених у судових рішеннях.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 цього Кодексу
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення -без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги про порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права безпідставні, не ґрунтуються на
доказах та спростовуються висновками
судів.

Тому колегія суддів, перевіривши у
межах доводів касаційної скарги
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального,
приходить до висновку, що касаційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від 6
червня 2012 року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 11 вересня 2012 року - без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: В.В. Тракало Я.Л.
Іваненко М.І. Мойсюк