Справа № 2а-10142/11
Суддя: Кушнерик М.П.
Дата ухвалення: 2014-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2014 року
Справа №
113520/12

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Кушнерика М.П.,

суддів
Кухтея Р.В., Курильця А.Р.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Ковельського міськрайонного суду
Волинської області від 03 жовтня 2011 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
місті Ковелі Волинської області про
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату пенсії, -

В С Т А Н О В И
Л А:

20.09.2011 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом, у якому
просив зобов'язати відповідача
провести перерахунок пенсії з 01 червня
2011 року, згідно Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», із застосуванням
показника середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески для
обчислення пенсії за календарний рік,
що передує року звернення за
перерахунком пенсії, тобто за 2010 рік та
здійснити її виплату.

Постановою Ковельського
міськрайонного суду Волинської
області від 03 жовтня 2011 року
(розглянено у порядку скороченого
провадження) в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із постановою суду, її
оскаржив позивач, який, покликаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить постанову суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нову
постанову, якою задовольнити позовні
вимоги повністю.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що
рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 р. №10-рп/2008 зміни до ч.1 ст.40, ч.4
ст.42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», в редакції підпункту "б"
підпункту 10 пункту 35 розділу II Закону
України від 28.12.2007р. №107-VI, визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними).

Таким чином, на даний час
безпосередньо у ст.42 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» не зазначено, що
для перерахунку пенсій застосовується
показник середньої заробітної плати за
рік, що передує року звернення за
перерахунком пенсії. Проте, це випливає
із самого змісту частини четвертої
статті 42 Закону. Адже, якщо при
перерахунку пенсії береться заробітна
плата відповідно до абзацу першого
частини першої статті 40 цього Закону,
то, відповідно, має застосовуватися і
той показник середньої заробітної
плати, який береться при призначенні
пенсії із заробітку відповідно до цієї
ж статті 40 Закону.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.197 КАС України
суд апеляційної інстанції прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки апеляційну
скаргу подано на рішення суду першої
інстанції, яке прийнято у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1,2 ч.1 ст.183-2 цього
Кодексу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції без змін з
наступних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції
позивач звернувся до відповідача про
проведення перерахунку пенсії
відповідно до ст.42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Позивачу проведено
перерахунок пенсії із застосуванням
показника середньої заробітної плати
працівників у середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески та яка,
відповідно до Закону враховується для
обчислення пенсії, за 2007 рік, а саме 1197,91
грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції прийшов до
висновку, що умови перерахунку пенсії,
визначені у постанові Кабінету
Міністрів України не відповідають
умовам, викладеним в ч.1 ст.40, ч.4 ст.42
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в редакції Закону від 09
липня 2003 року.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, та
вважає що даний позов не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Перерахунок пенсії у зв'язку із
збільшенням середньої заробітної
плати працівників, зайнятих у галузях
економіки України та страхового стажу,
регулюється ч.4 ст.42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», яка передбачає, що у разі,
якщо застрахована особа після
призначення пенсії продовжувала
працювати, проводиться перерахунок
пенсії з урахуванням страхового стажу
після призначення пенсії. Кожний
наступний перерахунок пенсії
проводиться не раніш як через 2 роки
після попереднього перерахунку з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсії. Перерахунок пенсій
здійснюється із заробітної плати
(доходу) з якої була обчислена пенсія,
або за періоди страхового стажу
зазначені в частині 1 статті 40 цього
Закону.

Така редакція існує після
визнання неконституційними змін,
внесених підпунктом «б» підпункту 10
пункту 35 Розділу 2 Закону України від 28
грудня 2007 року №107-6 «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» визнаних такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними), згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року № 10-рп/2008.

Скасовані зміни надавали
можливість перерахувати пенсію із
заробітної плати за періоди страхового
стажу, зазначені в частині 1 статті 40
цього Закону, із застосуванням
показника середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески та яка
відповідно до цього Закону
враховується для обчислення пенсії за
календарний рік, що передує року
перерахунку пенсії.

Аналіз відновленої (діючої) норми
абзацу 3 частини 4 статті 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
свідчить, що перерахунок пенсії
здійснюється із заробітної плати
(доходу) з якої була обчислена пенсія,
або за періоди страхового стажу
зазначені в частині першій статті 40
цього Закону.

Тобто, правила ч.1 ст.40 вище
згаданого Закону при перерахунку
пенсії, застосовуються виключно з
метою визначення періоду страхового
стажу за який може бути обчислена
заробітна плата (дохід). Частина 1
статті 40 згаданого Закону передбачає,
що для обчислення пенсії враховується
заробітна плата(дохід) за будь-які 60
календарних місяців страхового стажу
підряд до 01 липня 2000 року, незалежно від
перерв та за весь період страхового
стажу, починаючи з 01 липня 2000 року.

Середня заробітна плата
працівників, зайнятих у галузях
економіки України, за календарний рік,
що передує року звернення за
призначенням пенсії, використовується
як складова для призначення пенсії
відповідно до ч.2 ст.40 Закону України
«Про загальнообов'язкове пенсійне
страхування», і є величиною постійною
не змінною при перерахунку пенсії, на
відміну від інших показників, які
використовуються при визначенні
заробітної плати (доходу)
застрахованої особи для обчислення
пенсії.

Відповідно до п.6 ст.92 Конституції
України, виключно законами України
визначаються, зокрема, форми і види
пенсійного забезпечення. Такими
законами є Закон України «Про пенсійне
забезпечення» від 5 листопада 1991 року №
1788-12 (надалі Закон 1788) та Закон України
«Про загальнообов'язкове пенсійне
страхування» № 1058 від 09 липня 2003 року.

До законодавчого врегулювання
питання визначення показника
заробітної плати в середньому на одну
особу в цілому по Україні, з якої
сплачено страхові внески, перерахунки
пенсій у 2009, 2010 та 2011 роки, відповідно до
пп.3 п. 11 постанови Кабінету Міністрів
України від 28.05.2008 р. №530 проводяться із
застосуванням показника заробітної
плати в середньому на одну особу в
цілому по Україні, яка відповідно до
закону враховується для обчислення
пенсії за 2007 рік. Саме на це посилається
в своєму листі Міністерство праці та
соціального захисту населення та
Пенсійний фонд України від 11.03.2009 року
№ 20/0/18-09/039.

З огляду на зазначене та керуючись
положеннями принципу законності
закріпленого в ст.9 КАС України, приписи
Постанови Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008 року № 530 «Деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян» передбачено, що у разі коли
застрахована особа після призначення
пенсії відповідно до Закону
продовжувала працювати, проводиться
перерахунок пенсії з урахуванням не
менш як 24 місяців страхового стажу
після призначення (попереднього
перерахунку) пенсії незалежно від
перерв у роботі. Перерахунок пенсії
проводиться із заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія.
За бажанням пенсіонера перерахунок
пенсії проводиться із заробітної плати
за періоди страхового стажу, зазначені
в частині першій статті 40 Закону, із
застосуванням показника середньої
заробітної плати працівників у
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні, з якої сплачено
страхові внески та яка відповідно до
Закону враховується для обчислення
пенсії, за календарний рік, що передує
року перерахунку пенсії. При цьому з
періоду, за який враховується
заробітна плата (дохід) для перерахунку
пенсії, період, що настає після
призначення пенсії, не підлягає
виключенню згідно з абзацом третім
частини першої статті 40 Закону.

Перерахунок пенсії з більш
високого заробітку передбачений ст.69
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», відповідно до якої
пенсіонерам, які пропрацювали після
призначення пенсії, у тому числі за
віком, не менш як два роки з більш
високим заробітком, ніж той, з якого
було обчислено пенсію, встановлюється
за заявою пенсіонера новий розмір
пенсії виходячи з більш високого
заробітку, який визначається за два
роки роботи підряд для призначення
пенсії відповідно до статей 64-67 цього
Закону. У разі подальшого зростання
заробітку пенсіонера провадиться за
його заявою новий перерахунок пенсії.
Кожний наступний перерахунок пенсії
провадиться не раніш ніж через два роки
після попереднього перерахунку.

З урахуванням зазначеного,
підстави для перерахунку пенсії
позивача із застосуванням показника
середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні
за 2010 рік, відсутні.

Колегія суддів зазначає, що
обчислення включає в себе призначення
та перерахунок пенсії, разом з цим це не
є тотожні поняття, вони мають різний
правовий зміст та правове
навантаження, при цьому формула
обчислення заробітної плати (доходу)
для обчислення пенсії (призначення та
перерахунку) визначається ч.2 ст.40
Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування», з тією тільки різницею,
що середня заробітна плата
працівників, зайнятих у галузях
економіки України, за календарний рік,
що передує року звернення визначається
один раз при призначенні пенсії, і в
подальшому використовується як
постійна величина для пенсіонера, на
відміну від інших показників, а саме
суми коефіцієнтів заробітної плати
(доходу) за кожний місяць та кількості
місяців страхового стажу, за які
розраховано коефіцієнти заробітної
плати (доходу) застрахованої особи.

Отже, виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над іншими
підзаконними нормативними актами, під
час розгляду та вирішення справ
зазначеної категорії застосуванню
підлягає Закон«Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», а саме нормативні
положення статті 42 цього Закону, що
діяли в редакції до скасування змін,
внесених за Законом України від 28
грудня 2007 року № 107-VI «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України», та були і залишаються
чинними на момент проведення
перерахунку пенсії. Як зазначалося
вище, зі змісту цих положень випливає,
що під час перерахунку пенсії величина
середньої заробітної плати (доходу)
враховується та, яка використовувалася
під час призначення пенсії.

Колегія суддів приходить до
переконання, що доводи апеляційної
скарги висновків суду першої інстанції
не спростовують, постанова суду першої
інстанції ґрунтується на правильно
встановлених обставинах справи та з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а тому
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.195, 197, п.1 ч.1 ст.198, ст.200,
п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України,
колегія суддів, -

У Х В А
Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Ковельського
міськрайонного суду Волинської
області від 03 жовтня 2011 року у справі №
2а-10142/11 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
М.П.Кушнерик

Судді
Р.В.Кухтей

А.Р.Курилець