Справа № 2а-7759/12/1370
Суддя: Довга О.І.
Дата ухвалення: 2014-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2014 року
Справа №
4020/13/876

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Кузьмич С.М.

судді Запотічний
І.І.

секретар судового засідання Коцур В.К.

за участю представників сторін:

позивача Палінський Ю.І.

прокуратури Турчин І.Я.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну
скаргу ПП
лікувально-оздоровчо-навчальний центр
«ВІКТОРІЯ» на ухвалу Львівського
окружного адміністративного суду від
28.01.2013 року у справі № 2а-7759/12/1370 за
позовом ПП
лікувально-оздоровчо-навчальний центр
«ВІКТОРІЯ» до Дрогобицької об'єднаної
державної податкової інспекції
Львівської області Державної
податкової служби, прокуратури м.
Трускавця, Державної податкової
інспекції у м. Трускавець Львівської
області Державної податкової служби,
Державної податкової служби у
Львівській області, Головного
управління Державної казначейської
служби України у Львівській області
про визнання дій і бездіяльності
протиправними у зв'язку з невиконанням
постанов суду та відшкодування
матеріальних та моральних збитків, -

В С Т А Н О
В И В :

ПП
лікувально-оздоровчо-навчальний центр
«ВІКТОРІЯ» звернувсь з позовом до
Дрогобицької об'єднаної державної
податкової інспекції Львівської
області Державної податкової служби,
прокуратури м. Трускавця, Державної
податкової інспекції у м. Трускавець
Львівської області Державної
податкової служби, Державної
податкової служби у Львівській
області, Головного управління
Державної казначейської служби
України у Львівській області, в якому
просить визнати дії та бездіяльність
Прокуратури м. Трускавця, Державної
податкової інспекції у Дрогобицькому
районі Львівської області та Державної
податкової адміністрації у Львівській
області у зв'язку з невиконанням
постанов суду протиправними; визнати
рішення Державної податкової
інспекції у м. Трускавець у Львівській
області за №128/26-2/20798879/1463 від 26.05.1998 року
нечинним та скасованим; зобов'язати
Прокуратуру притягнути до
кримінальної відповідальності винних
в незаконних діях та нанесенні
матеріальної та моральної шкоди;
просить стягнути з Державного бюджету
України завдану йому матеріальну шкоду
в сумі 20000000,00 грн. за втрату наукового
матеріалу, і як наслідок, втрати
можливості отримання Нобелівської
премії; 12 400,00 грн. неотриманої
заробітної плати; 10 085,83 грн. втрачених
власних коштів при погашенні
заробітної плати працівникам
підприємства; 1 198 916,00 грн. неотриманого
прибутку; 7 290,49 грн. надмірно сплаченого
податку на додану вартість; 32 256,00 грн.
вартості незаконно вилучених речових
доказів; 558 157,68 грн. пені за кожен місяць
затримки виплати компенсації за
знищені речові докази; 1 000 000,00 грн.
моральної шкоди; 765,00 грн. витрат на
добові у зв'язку з відвідуванням
судових засідань з виїздом в інші
міста.

Ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду від 28.01.2013 року
провадження у справі в частині
позовних вимог про визнання дій та
бездіяльності прокуратури м.
Трускавця, Державної податкової
інспекції у Дрогобицькому районі
Львівської області та Державної
податкової адміністрації у Львівській
області у зв'язку з невиконанням
постанов суду протиправними та
зобов'язання щодо притягнення до
кримінальної відповідальності винних
осіб прокуратурою закрито. Роз'яснено
позивачу його право на повторне
звернення до суду загальної юрисдикції
в порядку кримінального судочинства.

Не погодившись із ухвалою суду
першої інстанції позивач подав
апеляційну скаргу. З посиланням на
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права просить таку
скасувати, та направити справу для
продовження розгляду .

Представник позивача в судовому
засіданні підтримує вимоги
апеляційної скарги.

Представник Прокуратури проти
поданої апеляційної скарги заперечує,
просить в задоволені такої відмовити,
а ухвалу суду першої інстанції
залишити без змін.

Інші особи, які беруть участь у
справі, в судове засідання на виклик
суду не з'явилися, що не перешкоджає
розгляду справи в їх відсутності
згідно ч.4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та заперечень на неї, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає виходячи з
наступного.

Відповідно до вимог частини 2 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Частиною 2 статті 4 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлений
інший порядок судового вирішення.

Згідно з пунктом 2 частини 3 статті 17
Кодексу адміністративного судочинства
України юрисдикція адміністративних
судів не поширюється на
публічно-правові справи, що належить
вирішувати в порядку кримінального
судочинства.

В рішенні Конституційного Суду України
№6-рп/2001 від 23 травня 2001 року
зазначено, що кримінальне судочинство
- це врегульований нормами
Кримінально-процесуального кодексу
України порядок діяльності органів
дізнання, попереднього слідства,
прокуратури і суду (судді) щодо
порушення, розслідування, розгляду і
вирішення кримінальних справ, а також
діяльності інших учасників
кримінального процесу - підозрюваних,
обвинувачених, підсудних, потерпілих,
цивільних позивачів і відповідачів, їх
представників та інших осіб з метою
захисту свої конституційних прав,
свобод та законних інтересів. Захист
прав і свобод людини не може бути
надійним без надання їй можливості
оскаржити до суду окремі процесуальні
акти, дії та бездіяльність органів
дізнання, попереднього слідства,
прокуратури і суду. Але таке оскарження
може здійснюватися у порядку,
встановленому
Кримінально-процесуальним кодексом
України, оскільки процесуальна
діяльність має свої особливості і не
належить до управлінської діяльності.

Відповідно до Рішення Конституційного
суду України від 14 грудня 2011 року №
19-рп/2011 положення статті 97
Кримінально-процесуального кодексу
України в аспекті конституційного
звернення і конституційного подання та
в системному зв'язку з положеннями
частини другої статті 55 Конституції
України, частини третьої статті 110,
частини п'ятої статті 234, частини другої
статті 236 Кримінально-процесуального
кодексу України, частини другої статті
2, пункту 2 частини третьої статті 17
Кодексу адміністративного судочинства
України необхідно розуміти так, що
скарги осіб стосовно прийняття рішень,
вчинення дій або допущення
бездіяльності суб'єктом владних
повноважень щодо заяв і повідомлень
про вчинені або підготовлювані злочини
суди повинні розглядати і вирішувати у
кримінальному судочинстві.

Згідно прохальної частини позовної
заяви, одними з вимог позивача є
визнати дії та бездіяльність
Прокуратури м. Трускавця, Державної
податкової інспекції у Дрогобицькому
районі Львівської області та Державної
податкової адміністрації у Львівській
області у зв'язку з невиконанням
постанов суду протиправними та
зобов'язати притягнути до кримінальної
відповідальності винних осіб
прокуратурою, тобто діяльності, яка
регламентована нормами
Кримінально-процесуального кодексу
України, що в свою чергу виключає
можливість розгляду поданого
позивачем позову в частині зазначених
позовних вимог в порядку
адміністративного судочинства.

Відтак, дії відповідачів не можуть бути
предметом оскарження у порядку
адміністративного судочинства,
оскільки порядок їх вирішення
врегульований нормами
Кримінально-процесуального кодексу
України.

Враховуючи викладене, суд апеляційної
інстанції зазначає, що судом першої
інстанції, при вирішенні даного
публічно-правового спору, правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено законне рішення з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, ухвала суду першої інстанції
ґрунтується на повно, об'єктивно і
всебічно з'ясованих обставинах, доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують, тому
підстав для скасування ухвали суду
першої інстанції немає.

Керуючись ст. 160, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст. 200,
ст.ст. 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ПП
лікувально-оздоровчо-навчальний центр
«ВІКТОРІЯ» залишити без задоволення, а
ухвалу Львівського окружного
адміністративного суду від 28.01.2013 року
у справі № 2а-7759/12/1370 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом 20-ти днів з дня
набрання ухвалою законної сили, а у
разі складення ухвали в повному обсязі
відповідно до ст.160 КАС України - з дня
складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
Довга О.І.

Судді
Кузьмич С.М.

Запотічний І.І.