Справа № 802/167/14-а
Суддя: Жернаков Михайло Володимирович
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

08 квітня 2014 р.
Справа № 802/167/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Жернакова М. В.,

за участю:

секретаря судового засідання:
Дмитрука В. В.,

представника позивача:
Гончарук Ю. В.,

представника відповідача:
Іванова Л. Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом: закритого акціонерного
товариства "Вінницький проектний
інститут"

до: Центрального територіального
департаменту Національної комісії з
цінних паперів та фондового ринку

про: визнання протиправною та
скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернулося
закрите акціонерне товариство
"Вінницький проектний інститут" (далі -
ЗАТ "Вінницький проектний інститут",
позивач) з адміністративним позовом до
Центрального територіального
департаменту Національної комісії з
цінних паперів та фондового ринку (далі
- ЦТДНКЦПФР, відповідач), в якому
просить суд визнати протиправною та
скасувати постанову № 1340-ЦД-1-Е від
19.06.2013 про накладення санкції за
правопорушення на ринку цінних
паперів.

Позивач зазначає, що невиконання вимог
законодавства про цінні папери, за яке
до нього застосовано штрафні санкції
відповідно до оскаржуваної постанови,
полягає у тому, що ЗАТ «Вінницький
проектний інститут» не привело у
встановлені строки свою діяльність у
відповідність з Законом України «Про
акціонерні товариства», а саме не
внесло змін до Статуту товариства, які,
в тому числі, передбачають зміну
найменування акціонерного товариства
та забезпечення існування акцій
виключно у бездокументарній формі.
Разом з тим, позивач наголошує, що
відповідно до п. «б» ч. 5 ст. 41 Закону
України «Про господарські товариства»,
п. 2 ч. 2 ст. 33 Закону України «Про
акціонерні товариства» та положень
Статуту ЗАТ «Вінницький проектний
інститут» внесення змін до статуту
товариства належить до виключної
компетенції загальних зборів і не може
бути передано іншим органам
товариства. Як повідомляє позивач, ЗАТ
«Вінницький проектний інститут»
неодноразово намагався провести
загальні збори акціонерів, однак, вони
не відбувались через відсутність
кворуму (акціонерів, що сукупно мають
більше 60% акцій).

Позивач вважає, що у вчиненому
правопорушенні відсутня його вина,
адже причиною невиконання вимог Закону
України «Про акціонерні товариства» є
неможливість проведення загальних
зборів акціонерів через неявку ОСОБА_3,
якому належить 41,1924 % акцій.

Представник відповідача проти
адміністративного позову 31.01.2014 подав
письмові заперечення до суду (вх. № 2096).
Зокрема, у запереченнях відповідач
зазначає, що відповідно до пункту 8
частини 1 статті 11 Закону України «Про
державне регулювання цінних паперів в
Україні» комісія накладає штрафи за
невиконання або несвоєчасне виконання
рішень Національної комісії з цінних
паперів та фондового ринку або
розпоряджень, постанов або рішень щодо
усунення порушень законодавства на
ринку цінних паперів у розмірі від
тисячі до п'яти тисяч
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян. Оскільки ЗАТ «Вінницький
проектний інститут» не виконало
розпорядження про усунення порушень
чинного законодавства про цінні
папери, тому, на переконання
відповідача, до товариства правомірно
застосовано санкцію у вигляді штрафу в
розмірі 85000 грн.

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримала, посилаючись
на обставини, викладені у позовній
заяві, та просила суд його
задовольнити. При цьому представник
позивача наголосила, що відповідач,
приймаючи оскаржувану постанову, не
врахував, що товариство вживало усіх
можливих заходів для усунення
фактичних обставин, що стали підставою
для її прийняття. Крім того,
представник ЗАТ "Вінницький проектний
інститут" як на додаткову підставу
протиправності постанови № 1340-ЦД-1-Е
від 19.06.2013 про накладення санкцій за
порушення на ринку цінних паперів
вказала на порушення Правил розгляду
справ про порушення вимог
законодавства на ринку цінних паперів
та застосування санкцій при прийнятті
цієї постанови.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти адміністративного
позову заперечив, посилаючись при
цьому на обставини, що викладені у
письмових запереченнях. Додатково
представник відповідача пояснив, що
постанова № 1340-ЦД-1-Е від 19.06.2013 прийнята
центральним територіальним
департаментом у спосіб та в порядку, що
визначені чинним законодавством, і
наголосив на тому, що ані Законом
України "Про державне регулювання
ринку цінних паперів в Україні", ані
іншими нормативними актами не
передбачено підстав щодо звільнення
від застосування санкцій до порушника
у разі невиконання ним вимог
розпорядження залежно від подібних
причин.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд установив такі фактичні обставини.

Відповідно до розпорядження
Національної комісії з цінних паперів
та фондового ринку від 18.12.2012 № 1887-ЦД-1-Е
ЗАТ «Вінницький проектний інститут»
зобов'язано було у строк до 31.04.2013
усунути порушення вимог законодавства
про цінні папери.

Актом про правопорушення на ринку
цінних паперів від 04.06.2013 № 1334-ЦД-1-Е
встановлено факт порушення позивачем
(як зазначено в акті - ВАТ «Вінницький
проектний інститут») пункту 10 статті 8
Закону України «Про державне
регулювання ринку цінних паперів в
Україні», а саме невиконання
розпорядження про усунення порушень
законодавства про цінні папери від
18.12.2012 № 1887-ЦД-1-Е, термін виконання
якого закінчився 31.01.2013.

За наслідками розгляду справи про
правопорушення на ринку цінних паперів
уповноважена особа Центрального
територіального департаменту
Національної комісії з цінних паперів
та фондового ринку прийняла постанову
про накладення санкції за
правопорушення на ринку цінних паперів
від 19.06.2013 № 1340-ЦД-1-Е, якою до позивача (у
постанові зазначено ВАТ «Вінницький
проектний інститут») за невиконання
розпорядження про усунення порушень
законодавства про цінні папери від
18.12.2012 № 1887-ЦД-1-Е застосовано штраф
у розмірі 5000 неоподаткованих мінімумів
доходів громадян, що становить 85000 грн.

Як установив суд з пояснень
представника відповідача, з вини
працівників юридичного управління
Центрального територіального
департаменту НКЦПФР у постанові від
19.06.2013 № 1340-ЦД-1-Е були допущені такі
технічні помилки: у назві юридичної
особи замість «закритого» надруковано
«відкритого» акціонерного товариства,
всі інші реквізити ЗАТ «Вінницький
проектний інститут» наведені
правильно: юридична адреса,
ідентифікаційний код; зроблено
посилання на постанову уповноваженої
особи НКЦПФР паперів від 18.12.2012 №
3259-ЦД-1-Е, яка скасована постановою
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 09.04.2013 у
справі № 802/817/13-а. Однак, як пояснив
представник відповідача, посилання на
цю постанову не змінює розмір санкції
та не впливає на правильність
застосування повторності, оскільки
повторність підтверджується
постановою про накладення санкції за
правопорушення на ринку цінних паперів
від 09.08.2013 № 1342-ЦД-1-Е.

Крім того, суд установив, що технічні
помилки щодо найменування цього
емітента цінних паперів допущені також
у постановах про порушення справи за
невиконання розпорядження про
усунення законодавства про цінні
папери, акті про правопорушення на
ринку цінних паперів.

Технічні помилки у постанові про
накладення санкції за правопорушення
на ринку цінних паперів від 19.06.2013
№1340-ЦД-1-Е відповідач усунув шляхом
видання постанови про виправлення
описок від 09.01.2014 (а. с. 76). Технічні
помилки щодо найменування позивача у
постанові про порушення справи за
невиконання розпорядження про
усунення порушень законодавства про
цінні папери, акті про правопорушення
на ринку цінних паперів усунуті також
шляхом видання постанов про
виправлення описок у постанові та акті
від 10.01.2014. Всі ці документи надіслані
на адресу ЗАТ «Вінницький проектний
інститут» рекомендованим листом 10.01.2014.

Не погоджуючись з постановою про
накладення санкції за правопорушення
на ринку цінних паперів від 19.06.2013
№1340-ЦД-1-Е, вважаючи її протиправною,
позивач звернувся з цим
адміністративним позовом до суду.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд
виходив з такого.

29 квітня 2009 року набрав чинності Закон
України «Про акціонерні товариства»
(Закон № 514-VI), який визначає порядок
створення, діяльності, припинення,
виділу акціонерних товариств, їх
правовий статус, права та обов'язки
акціонерів.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону №
514-VI акціонерні товариства за типом
поділяються на публічні акціонерні
товариства та приватні акціонерні
товариства.

При цьому пунктом 5 Прикінцевих та
перехідних положень Закону № 514-VI
передбачено, що статути та внутрішні
положення акціонерних товариств,
створених до набрання чинності цим
Законом, підлягають приведенню у
відповідність із нормами цього Закону
не пізніше ніж протягом двох років з
дня набрання чинності цим Законом.
Приведенням діяльності акціонерних
товариств, створених до набрання
чинності цим Законом, у відповідність
із цим Законом є здійснення таких дій:
внесення змін до статуту товариства,
які в тому числі передбачають зміну
найменування акціонерного товариства
з відкритого або закритого
акціонерного товариства на публічне
акціонерне товариство чи з відкритого
або закритого акціонерного товариства
на приватне акціонерне товариство за
умови, що кількість акціонерів на дату
внесення таких змін не перевищує 100
осіб, а також виконання всіх інших
вимог цього Закону у статуті
товариства; приведення внутрішніх
положень товариства у відповідність із
вимогами цього Закону.

Цим же пунктом Прикінцевих та
перехідних положень Закону № 514-VI
передбачено, що датою приведення
діяльності акціонерних товариств,
створених до набрання чинності цим
Законом, у відповідність із вимогами
цього Закону є дата державної
реєстрації змін до статуту, які в тому
числі передбачають зміну найменування
акціонерного товариства з відкритого
акціонерного товариства на публічне
або приватне акціонерне товариство або
закритого акціонерного товариства на
публічне або приватне акціонерне
товариство.

Отже, враховуючи, що Закон України від
17.09.2008 № 514-VI «Про акціонерні
товариства» набрав чинності 30 квітня
2009 року, а державна реєстрація
закритого акціонерного товариства
«Вінницький проектний інститут» була
проведена до 30 квітня 2009 року, позивач
повинен був привести свою діяльність у
відповідність з Законом України «Про
акціонерні товариства» до 30 квітня 2011
року.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
державне регулювання ринку цінних
паперів в Україні» під державним
регулюванням ринку цінних паперів
розуміється, зокрема, контроль та
нагляд за ринком цінних паперів і
запобігання зловживанням і порушенням
у цій сфері. Оскільки відповідно до ст. 2
Закону України «Про цінні папери та
фондовий ринок» фондовий ринок (ринок
цінних паперів) являє собою сукупність
його учасників та правовідносин між
ними щодо розміщення, обігу та обліку
цінних паперів і похідних
(деривативів), а учасниками фондового
ринку є зокрема емітенти, то комплексні
заходи контролю та нагляду з боку
НКЦПФР за ринком цінних паперів
включають в себе й контроль та нагляд
за додержанням учасниками ринку вимог
закону стосовно приведення у
відповідність до нього свого статусу.
Це відповідно до ст. 2 Закону України
«Про державне регулювання ринку цінних
паперів в Україні» є метою державного
регулювання ринку цінних паперів. А
формами державного регулювання ринку
цінних паперів згідно зі ст. 3 вказаного
закону є: прийняття актів
законодавства з питань діяльності
учасників ринку цінних паперів;
регулювання прав та обов'язків
учасників ринку цінних паперів та інші.
При цьому перелік цих форм, що
міститься в ст. 3 Закону, не вичерпний.

Статті 7 та 8 Закону України «Про
державне регулювання ринку цінних
паперів в Україні» визначають основні
завдання та повноваження НКЦПФР.
Відповідно до ст. 7 основними
завданнями НКЦПФР є формування та
забезпечення реалізації єдиної
державної політики щодо розвитку та
функціонування ринку цінних паперів.
Згідно зі ст. 8 Закону НКЦПФР наділена
повноваженнями щодо застосування до
правопорушників санкцій та інших
заходів.

Зокрема, відповідно до п. 10 ст. 8 Закону
України «Про державне регулювання
ринку цінних паперів в Україні»
Національна комісія з цінних паперів
та фондового ринку має право надсилати
емітентам, особам, які здійснюють
професійну діяльність на ринку цінних
паперів, фондовим біржам та
саморегулівним організаціям
обов'язкові для виконання
розпорядження про усунення порушень
законодавства про цінні папери та
вимагати надання необхідних
документів відповідно до чинного
законодавства.

Відповідальність юридичних осіб за
правопорушення на ринку цінних паперів
та встановлено статтею 11 Закону
України «Про державне регулювання
ринку цінних паперів в Україні».
Зокрема, за змістом пункту 8 частини 1
цієї статті за невиконання або
несвоєчасне виконання рішень
Державної комісії з цінних паперів та
фондового ринку або розпоряджень,
постанов або рішень уповноважених осіб
Державної комісії з цінних паперів та
фондового ринку щодо усунення порушень
законодавства на ринку цінних паперів
до юридичних осіб застосовуються
фінансові санкції у розмірі від тисячі
до п'яти тисяч неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Представник позивача у судовому
засіданні не заперечувала факт того, що
порушення, яке стало підставою для
прийняття оскаржуваної постанови, на
момент її прийняття не усунуто, однак
посилалася на безпідставність
накладення штрафних санкцій через
відсутність вини позивача. Як зазначає
представник позивача, ЗАТ «Вінницький
проектний інститут» неодноразово
намагався провести загальні збори
акціонерів для внесення змін до
статуту товариства, однак вони не
відбувалися через відсутність кворуму.
Позивач вказує, що Загальні збори
акціонерів, що призначалися на 09.12.2011,
26.04.2012 та 20.07.2012 не відбулися з причини
систематичної неявки на збори одного з
акціонерів товариства - ОСОБА_3, який
володіє 41,1924% акцій товариства, а тому
має прямий вплив на наявність кворуму
на зборах.

За таких обставин, як зазначає позивач,
розуміючи, що товариство не виконує
вимоги чинного Закону, з метою
вирішення цієї ситуації, ЗАТ
«Вінницький проектний інститут» у
липні 2012 року звернулось до
господарського суду з позовною заявою
до ОСОБА_3 про зобов'язання його взяти
участь у Загальних зборах акціонерів
товариства та визнання його таким, що
прибув та зареєструвався на Загальних
зборах.

Оскільки суди першої та другої
інстанції відмовили у задоволенні
вказаного позову, товариство
звернулося до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою на
зазначені рішення та вимогою
задовольнити позов ЗАТ «Вінницький
проектний інститут». 14.11.2012 Вищий
господарський суд України своїм
рішенням залишив скаргу без
задоволення, а рішення господарського
суду Вінницької області від 24.07.2012 та
постанову Рівненського апеляційного
господарського суду від 03.10.2012 у справі
№ 8/25/2012/5003 - без змін (а. с. 22).

Однак, як зазначає позивач, у своєму
рішенні Вищий господарський суд
України встановив, що систематична
неявка відповідача (ОСОБА_3 Г.) на
загальні збори акціонерів робить
неможливим виконання акціонерним
товариством вимог Закону. Це, на
переконання представника позивача,
доводить, що у вчиненому
правопорушенні відсутня вина ЗАТ
«Вінницький проектний інститут», адже
причиною невиконання вимог Закону та,
як наслідок, розпорядження є
неможливість проведення загальних
зборів акціонерів через неявку ОСОБА_3
Крім того, як зазначає позивач, 29.08.2013 до
ЗАТ «Вінницький проектний інститут»
надійшов лист від акціонера - власника
більше 10 % акцій товариства, з вимогою
негайного скликання загальних зборів,
про яку листом від 02.08.2013 було
повідомлено голову наглядової ради
(ОСОБА_3 Г.). Однак, вказана вимога, як
повідомляє представник позивача, також
залишилась без відповідного
реагування. Таким чином, представник
позивача вважає, що ЗАТ «Вінницький
проектний інститут» вживало всіх
можливих заходів на виконання
розпорядження про усунення порушень,
однак виконати поставлені вимоги
виявилось неможливим.

З позицією позивача про відсутність
підстав для застосування до нього
штрафних санкцій суд не погоджується з
огляду на таке.

Відповідно до статті 68 Конституції
України кожен зобов'язаний неухильно
додержуватися Конституції України та
законів України, а незнання законів не
звільняє від юридичної
відповідальності.

Порушення позивачем вимог Закону
України «Про акціонерні товариства» не
може залишатися без відповідного
реагування з боку відповідача,
оскільки норми чинного законодавства
застосовуються до всіх учасників ринку
цінних паперів і всі без виключення
учасники ринку цінних паперів
зобов'язані у своїй діяльності
дотримуватись вимог Конституції
України, законів України та
нормативних актів Комісії.

Така позиція викладена, зокрема, в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 19 грудня 2013 року у справі №
К/800/36685/13. У цьому рішенні ВАСУ зазначає,
що акціонери не є сторонніми особами
по відношенню до акціонерного
товариства. Якщо акціонери не
виконують покладені на них обов'язки, і
це призводить до порушення акціонерним
товариством законодавства,
відповідальність має покладатись на це
акціонерне товариство, оскільки
відповідно до частини 2 статті 3 Закону
№ 514-VI до акціонерів не можуть
застосовуватися будь-які санкції, що
обмежують їх права, у разі вчинення
протиправних дій товариством або
іншими акціонерами.

На переконання суду, не спростовують
законності оскаржуваної постанови
посилання позивача на неможливість
спонукання акціонерів для участі у
загальних зборах, оскільки згідно зі
ст. 29 Закону України "Про акціонерні
товариства" акціонери зобов'язані в
тому числі дотримуватися статуту,
інших внутрішніх документів
акціонерного товариства, виконувати
рішення загальних зборів, інших
органів товариства; виконувати свої
зобов'язання перед товариством.

Суд наголошує, що чинне законодавство
не передбачає звільнення від
відповідальності за невідповідність
статутних документів вимогам
законодавства за умови відсутності
кворуму на загальних зборах акціонерів
чи неможливістю їх проведення. На
переконання суду, наявність
корпоративного конфлікту між
акціонерами не може бути підставою для
невиконання товариством вимог чинного
законодавства.

Таким чином, за відсутності фактичного
виконання розпорядження про усунення
порушень на ринку цінних паперів,
відповідач правомірно застосував до
позивача як юридичної особи фінансову
санкцію в передбаченому законом
розмірі.

Позивач також зазначив, що процес
розгляду справи про правопорушення на
ринку цінних паперів суперечить
вимогам чинного законодавства.
Зокрема, позивач стверджує, що був
позбавлений права на захист своїх
інтересів під час усього процесу
розгляду справи, оскільки жодного
листа чи іншого повідомлення на адресу
закритого акціонерного товариства
«Вінницький проектний інститут» не
надходило, розгляд справи здійснювався
щодо відкритого акціонерного
товариства «Вінницький проектний
інститут», тобто іншої юридичної особи.
Звідси позивач висловлює, що
відправлення листів також
здійснювалось саме на ім'я відкритого
акціонерного товариства, відтак
подібні листи ЗАТ «Вінницький
проектний інститут» не отримував.

Стосовно вказаних доводів позивача суд
зазначає таке.

Порядок та строки розгляду справ про
порушення громадянами, посадовими
особами та юридичними особами вимог
законодавства на ринку цінних паперів
визначено Правилами розгляду справ про
порушення вимог законодавства на ринку
цінних паперів та застосування
санкцій, затвердженими рішенням
Національної комісії з цінних паперів
та фондового ринку від 16.10.2012 № 1470 (далі
- Правила).

Відповідно до п. 14 розділу 1 Правил
постанова про порушення справи про
правопорушення на ринку цінних
паперів, акт про правопорушення на
ринку цінних паперів, постанова про
розгляд справи про правопорушення на
ринку цінних паперів, постанова про
накладення санкції за правопорушення
на ринку цінних паперів, розпорядження
про усунення порушень законодавства
про цінні папери вважаються
надісланими (врученими) юридичній
особі (посадовій особі чи громадянину),
яка притягується до відповідальності,
якщо їх вручено керівнику чи
представнику юридичної особи
(посадовій особі чи громадянину) під
розписку або надіслано поштою
рекомендованим листом. Доказом
надіслання вищезазначених документів
відповідно до Правил є реєстр (список)
поштових відправлень рекомендованих
листів, на якому працівником об'єкта
поштового зв'язку проставлено відбиток
календарного штемпеля, та касовий чек.

Крім того, відповідно до цих положень
особа, яка відмовилася одержати
зазначені вище документи вважається
такою, що її повідомлено належним чином
про порушення справи; дату, час та місце
складення акта про правопорушення;
дату, час та місце розгляду справи про
правопорушення; про встановлений
термін розпорядження про усунення
порушень законодавства про цінні
папери для виконання. У разі відмови
адресата від отримання зазначених
документів особа, яка їх доставляє,
робить відповідну відмітку та
засвідчує її власним підписом.

Отже, з аналізу вказаних положень
випливає, що доказом вручення рішень
ЦТДНКЦПФР вважається направлення їх
рекомендованим листом на адресу
юридичної особи. При цьому суд не
погоджується з доводами позивача, що
лише у випадку відмови від отримання
документів особа вважається
повідомленою належним чином. Вказане
положення пункту 14 розділу 1 Правил
позивач трактує неправильно. Так, цією
нормою визначене загальне правило
надсилання (вручення) документів
ЦТДНКЦПФР - направлення їх
рекомендованим листом. При цьому норма,
на яку посилається позивач, встановлює
наслідки саме відмови адресата від
отримання надісланих документів, а не
визначає єдину підставу повідомлення
особи належним чином.

Доводи позивача про порушення
відповідачем порядку розгляду справи
про правопорушення на ринку цінних
паперів та неповідомлення позивача про
розгляд справи спростовуються
документальними підтвердженнями,
відповідно до яких постанова про
порушення справи направлена
відповідачем позивачу 20.05.2013 (реєстр
рекомендованих відправлень № 345), акт
про правопорушення від 04.06.2013 № 1334-ЦД-1-Е
та постанова про розгляд справи також
направлені рекомендованим листом
11.06.2013 (реєстр рекомендованих
відправлень № 413). Постанова про
застосування фінансової санкції від
№ 1340 ЦД-1-Е від 19.06.2013 також отримана
позивачем, внаслідок чого він власне і
звернувся до суду з позовом про її
скасування.

Відтак, відповідач дотримався
встановленої законодавством процедури
вчинення дій та прийняття рішень під
час розгляду справи про правопорушення
на ринку цінних паперів, а тому
безпідставними є посилання позивача на
порушення відповідачем процедури
розгляду справ про порушення вимог
законодавства на ринку цінних паперів
та застосування штрафної санкції.

Під час вирішення вказаного спору суд
враховує положення частини 3 статті 2
КАС України, відповідно до якої у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

На думку суду, оскаржуване рішення
прийняте з дотриманням зазначених вище
критеріїв.

Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Під час розгляду справи суд дійшов
висновку, що приймаючи постанову №
1340-ЦД-1-Е від 19.06.2013 про накладення
санкцій на ЗАТ «Вінницький проектний
інститут» за порушення на ринку цінних
паперів відповідач діяв підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, а правомірність вказаної
постанови доводами позивача не
спростовується. Це свідчить про
відсутність підстав для задоволення
адміністративного позову та
скасування оскаржуваного рішення
суб'єкта владних повноважень.

Визначаючись щодо розподілу судових
витрат, суд виходив з такого. Частиною 2
статті 94 КАС України встановлено, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони - суб'єкта владних повноважень,
суд присуджує з іншої сторони всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати, пов'язані
із залученням свідків та проведенням
судових експертиз. Оскільки відповідач
зазначених витрат не здійснював, вони
не підлягають стягненню з позивача.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Жернаков
Михайло Володимирович