Справа № 2а-1118/11
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2014 року
Справа № 127692/11/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Тисменицькому районі
Івано-Франківської області на
постанову Тисменицького районного
суду Івано-Франківської області від 11
квітня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Тисменицькому районі
Івано-Франківської області про
визнання неправомірними дій суб'єкта
владних повноважень по нарахуванню
пенсії та зобов'язання зарахувати до
загального стажу роботи в пільговому
обчисленні період роботи в районах
Крайньої Півночі та зобов'язання
провести перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О В И
Л А:

17.12.2010 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про визнання
неправомірними дій суб'єкта владних
повноважень по нарахуванню пенсії та
зобов'язання зарахувати до загального
стажу роботи в пільговому обчисленні
період роботи в районах Крайньої
Півночі та зобов'язання провести
перерахунок пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він
перебуває на обліку у відповідача та з
08.11.2005 року отримує пенсію за віком,
призначену із зарахуванням загального
стажу роботи 40 років 11 місяців 26 днів.
Вказує, що в період з 1981 року по 2005 рік
він працював у районах та місцевостях
прирівняних до районів Крайньої
Півночі і у зв'язку з цим в жовтні 2010
року він звернувся до відповідача із
вимогами провести перерахунок
підвищення до пенсії з урахуванням
того, що він працював в районах та
місцевостях прирівняних до районів
Крайньої Півночі. Однак листом № 1923/К-15
від 21.10.2010 року йому відмовлено в
обчисленні стажу у пільговому режимі з
тих підстав, що в нього, немає
строкового трудового договору
укладеного на період роботи в районі
Крайньої Півночі та місцевостях
прирівняних до районів Крайньої
Півночі. Вважає такі дії суб'єкта
владних повноважень помилковими і
неправомірними.

Постановою Тисменицького районного
суду Івано-Франківської області від 11
квітня 2011 року адміністративний позов
задоволено. Визнано неправомірними дії
управління Пенсійного фонду України в
Тисменицькому районі
Івано-Франківської області щодо
зарахування ОСОБА_1 періодів роботи з 15
червня 1981 року до 01 січня 1991 року не в
пільговому обчисленні. Зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
Тисменицькому районі
Івано-Франківської області зарахувати
до загального стажу роботи ОСОБА_1 у
пільговому обчисленні (один рік за один
рік шість місяців) період роботи в
районах Крайньої Півночі та
прирівняних до них місцевостях з 15
червня 1981 року до 01 січня 1991 року, які не
були зараховані, зробити відповідний
перерахунок пенсії і сплатити
заборгованість по виплаті пенсії за
період з 08 листопада 2005 року.

Відповідач постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову,
якою відмовити в задоволенні
адміністративного позову.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що врахувати позивачу у пільговому
обчисленні період роботи з 15.06.1981 року
до 01.01.1991 року в районах Крайньої
Півночі немає підстав, оскільки
вказаний період не підтверджується
трудовими договорами.

Особи які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, хоча належним чином були
повідомлені про місце та час розгляду
справи, що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно з п.2 ч.1
ст. 197 КАС України.

Судова колегія перевіривши матеріали
справи і обговоривши підстави
апеляційної скарги, вважає за
необхідне її задовольнити частково.

Задовольняючи адміністративний позов
суд першої інстанції виходив з того, що
наявність письмового трудового
договору не є виключною підставою для
пільгового обчислення страхового
стажу.

Проте, колегія суддів вважає, що даний
висновок суду першої інстанції можна
визнати частково правильним.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що позивач
перебуває на обліку у відповідача та з
08.11.2005 року отримує пенсію за віком,
призначену від загального стажу роботи
40 років 11 місяців 26 днів.

Згідно копії трудової книжки
встановлено, що в період з 15.06.1981 року по
17.09.1990 року позивач працював в
Пересувній механізованій колоні
Сургутського газопереробного заводу, а
з 01.09.1990 року по 08.07.1992 року в
Красноградському управлінні бурових
робіт м.Новий Уренгой Тюменської
області, яке пізніше було
реорганізовано в Державне бурове
підприємство «Приполярбудгаз». В
період з 19.10.1994 року по 31.03.1999 року
працював в Будівельному управлінні
«Промстрой», а з 07.04.1999 року по 16.09.2005
року в закритому акціонерному
товаристві «Газстроймонтаж» м.Сургут
Тюменської області.

Керуючись вищенаведеним колегія
суддів приходить до висновку, що в
період з 1981 року по 2005 рік позивач
працював у районах та місцевостях
прирівняних до районів Крайньої
Півночі. До 01.01.1991 року його стаж в
місцевостях прирівняних до районів
Крайньої Півночі складає 11 років 18
днів, та в загальному його «північний»
стаж становить 22 роки.

В жовтні 2010 року позивач звернувся до
відповідача із вимогами провести
перерахунок підвищення до пенсії з
урахуванням того, що він працював в
районах та місцевостях прирівняних до
районів Крайньої Півночі. Однак Листом
№ 1923/К-15 від 21.10.2010 року йому було
відмовлено в обчисленні стажу у
пільговому режимі з тих підстав, що у
нього немає строкового трудового
договору укладеного на період роботи в
районі Крайньої Півночі та місцевостях
прирівняних до районів Крайньої
Півночі.

Правове регулювання даного питання
врегульовано Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»; Указом Президії
Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого
1960 року «Про впорядкування пільг для
осіб, які працюють в районах Крайньої
Півночі та місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі»; Постановою
Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого
1960 року №148 «Про порядок застосування
Указу Президії Верховної Ради Союзу
РСР від 10.02.1960 року «Про впорядкування
пільг для осіб, які працюють в районах
Крайньої Півночі та місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі»; Указом Президії Верховної
Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року
«Про розширення пільг для осіб, які
працюють в районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі», Угоди «Про гарантії
прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
галузі пенсійного забезпечення».

До районів Крайньої Півночі,
відповідно до затвердженого
постановою Ради Міністрів СРСР від
10.11.1967 року № 1029 Переліку районів
Крайньої Півночі та місцевостей,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі, на які розповсюджується дія
Указів Президії Верховної Ради СРСР
від 10.02.1960 р. і від 26.09.1967 р. про пільги
для осіб, які працюють у цих районах і
місцевостях віднесено м. Новий Уренгой
та м.Сургут Тюменської області.

Підпунктом «д» пункту 5 Указу Президії
Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого
1960 року «Про впорядкування пільг для
осіб, які працюють в районах Крайньої
Півночі та місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі» передбачено,
що «робітникам, які переводяться,
направляються або запрошуються на
роботу в райони Крайньої Півночі і в
умовах та місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі з інших
місцевостей держави, на умовах
укладених ними трудових договорів на
роботу в цих районах на строк більше 5-
років, а на островах Північного
Льодовитого океану - два роки, надавати
додаткові наступні пільги: зарахувати
один рік роботи в районах Крайньої
Півночі та місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі за один рік і
шість місяців при обчисленні стажу,
який дає право на отримання пенсії за
віком і по інвалідності. Пільги, які
передбачені цією статтею, надаються
також особам, які прибули в райони
Крайньої Півночі та місцевості,
прирівняні до районів Крайньої Півночі
за власним бажанням і які уклали
строковий договір про роботу в цих
місцевостях».

Пунктом 3 постанови Ради Міністрів
Союзу РСР від 10 лютого 1960року №148 «Про
порядок застосування Указу Президії
Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого
1960 року «Про впорядкування пільг для
осіб, які працюють в районах Крайньої
Півночі та місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі»,
передбачено, що працівникам, які
користуються в даний час пільгами,
кожний рік роботи в районах Крайньої
Півночі та місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі до 01 березня
1960 року - зарахувати за два роки роботи
при розрахунку стажу для отримання
пенсії за віком, по інвалідності і за
вислугу років, а після 01 березня 1960 року
- за один рік і шість місяців роботи при
обрахуванні стажу для отримання пенсії
за віком, по інвалідності і за вислугу
років, а після 1960 року - за один рік і
шість місяців роботи при обрахуванні
стажу для отримання пенсії за віком і
по інвалідності.»

Пунктом 3 Указу Президії Верховної Ради
Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про
розширення пільг для осіб, які працюють
в районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі» було скорочено
тривалість трудового договору, який
дає право на отримання пільг, які
передбачені статтею 5 Указу Президії
Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого
1960 року «Про впорядкування пільг для
осіб, які працюють в районах Крайньої
Півночі та місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі» з 5-ти до 3-ох
років.

Відповідно до положень підпункту 2
пункту 5 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», пільгове обчислення
страхового стажу проводиться на
підставі трудової книжки, або письмово
трудового договору, або довідки в яких
зазначено період роботи в районах
Крайньої Півночі та місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі, та користуються пільгами
передбаченими вищезазначеними
нормативно-правовими актами.

З вищевказаного вбачається, що для
зарахування пільгового обчислення
стажу в півтора кратному розмірі не
потрібні вищевказані документи в
сукупності, а потрібно хоча б один із
них.

На підтвердження свого пільгового
стажу позивачем було подано трудову
книжку що підприємства на яких він
пропрацював з 15.06.1981 року по 31.12.1991 року
знаходяться в місцевості прирівняній
до районів Крайньої Півночі.

Міждержавною Угодою між урядом України
та урядом Російської Федерації від
14.03.1993 року «Про трудову діяльність і
соціальний захист громадян України і
Росії, які працюють за межами кордонів
своїх країн», передбачено, що питання
пенсійного забезпечення регулюється
Угодою про гарантії прав громадян
держав-учасниць Співдружності
Незалежних держав у галузі пенсійного
забезпечення від 13.03.1992 року та
двосторонніми угодами в цій галузі.

Згідно п. 6 Угоди «Про гарантії прав
громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
галузі пенсійного забезпечення» від
13.03.1992 року, для встановлення права на
пенсію, в тому числі пенсії на
пільгових умовах та за вислугу років,
громадянам держав-учасниць Угоди
зараховується трудовий стаж, набутий
на території будь-якої з цих держав, а
також на території бувшого СРСР за час
до набрання сили цією угодою. Угода
набрала законної сили з 13.03.1992 року.

Неврахування відповідачем пільгового
права позивача на півтора кратне
обчислення стажу суперечить
положенням Угоди про гарантії прав
громадян - держав учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
галузі пенсійного забезпечення від
13.03.1992 року на отримання, гарантованої
міжнародною Угодою, пенсії в більшому
розмірі. Відповідно до Конституції
України та чинного законодавства
України, міжнародна угода,
ратифікована Верховною Радою України
має перевагу над чинним законодавством
України, в тому числі і в галузі
пенсійного забезпечення.

А тому оскільки позивач працював в
місцевості прирівняній до районів
Крайньої Півночі та подав відповідачу
трудову книжку, відповідно на нього
поширюється дія Угоди про гарантії
прав громадян держав - учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
галузі пенсійного забезпечення від
13.03.1992 року і він має право на
врахування районного коефіцієнту при
обчисленні пенсії за весь періоди
роботи у даній місцевості.

Разом з тим, при зверненні до суду
позивачем пропущено шестимісячний
строк звернення до суду, передбачений
ч.2 ст.99 КАС України та не наведено
поважних причин його пропуску.

Відповідно до ст.100 КАС України -
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до
уваги дату звернення позивача до суду
із позовом, 17.12.2010 року, відсутність
поважних причин для поновлення строку,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що в частині позовних вимог
позивача щодо зобов'язання проведення
перерахунку пенсії за період з 08.11.2005
року по 16.06.2010 року включно - залишити
без розгляду.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги щодо зобов'язання
проведення перерахунку пенсії в період
з 17.06.2010 року являються обґрунтованими.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд
апеляційної інстанції скасовує судове
рішення та ухвалює нове, коли має місце
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
недоведеність таких обставин,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи чи питання.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги являються
суттєвими і складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198 п.3, 202, 205,
207, 254, 256 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О
В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Тисменицькому районі
Івано-Франківської області
задовольнити частково.

Постанову Тисменицького районного
суду Івано-Франківської області від 11
квітня 2011 року у справі №2-а-1118/2011 -
скасувати та прийняти нову, якою позов
задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в
Тисменицькому районі
Івано-Франківської області щодо
зарахування ОСОБА_1 періодів роботи з 15
червня 1981 року до 01 січня 1991 року не в
пільговому обчисленні.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Тисменицькому районі
Івано-Франківської області зарахувати
до загального стажу роботи ОСОБА_1 у
пільговому обчисленні (один рік за один
рік шість місяців) період роботи в
районах Крайньої Півночі та
прирівняних до них місцевостях з 15
червня 1981 року до 01 січня 1991 року, які не
були зараховані, зробити відповідний
перерахунок пенсії і сплатити
заборгованість по виплаті пенсії за
період з 17 червня 2010 року.

Адміністративний позов в частині
позовних вимог про зобов'язання
провести перерахунок пенсії за період
з 08 листопада 2005 року по 16 червня 2010
року - залишити без розгляду.

Постанова суду підлягає до негайного
виконання у межах суми стягнення за
один місяць.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до касаційної
інстанції протягом двадцяти днів
шляхом подання скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
О.І.Довга

І.І.Запотічний