Справа № 2а-10109/12/2670
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1 У Х В А Л А
про залишення заяви про перегляд за
нововиявленими обставинами судового
рішення без задоволення

28 квітня 2014 року м. Київ
№ 2а-10109/12/2670

Окружний адміністративний суд
міста Києва у складі головуючого судді
Маруліної Л.О., розглянувши у
письмовому провадженні заяву ОСОБА_1
про перегляд судового рішення за
нововиявленими обставинами і додані до
неї матеріали у справі № 2а-10109/12/2670

за позовом ОСОБА_1

до Святошинської районної у м.
Києві державної адміністрації

про визнання дій та
бездіяльності протиправними,
стягнення заробітної плати

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся із заявою від 12.11.2013 р.
(зареєстровано канцелярією суду 21.11.2013
р.) про перегляд за нововиявленими
обставинами ухвали Окружного
адміністративного суду міста Києва від
27 липня 2012 р. про залишення позовної
заяви без розгляду у справі № 2а-10109/12/2670
за позовом ОСОБА_1 до Святошинської
районної у м. Києві державної
адміністрації про визнання
дій/бездіяльності незаконними,
стягнення невиплаченої заборгованості
із заробітної плати (невиплаченої
премії за травень 2006 року з урахуванням
інфляції) в розмірі 5916,40 грн., та 2652,58
грн. за рахунок Святошинської районної
у м. Києві державної адміністрації;
стягнення середнього заробітку на
підставі ч.1 ст.. 117 КЗпП з урахуванням
інфляції з 08.02.2007 року за весь час
затримки по день фактичного розрахунку
станом на 01.08.2011 року складає 648 198,79 грн.,
з розрахунку середньоденної
заробітної плати 378,36 грн. та
відшкодуванням моральної шкоди в
розмірі 1 000 000,00 грн. за рахунок
Святошинської районної у м. Києві
державної адміністрації.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1
посилається на Рішення
Конституційного Суду України від 15
жовтня 2013 р. № 9-рп/2013 та № 8-рп/2013,
винесені з питань офіційного
тлумачення положення частини другої
статті 233 Кодексу законів про працю
України та які, на думку заявника,
спростовують покладені в основу
судового рішення від 27 липня 2012 р. факти
щодо пропущення позивачем строку на
звернення до суду без поважних причин
та відсутності підстав для поновлення
строку. Щодо розгляду його заяви,
вважає заявник, суд повинен врахувати
вимоги п. 1 ч. 2 ст. 245 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Також на думку заявника, при розгляді
справи суд грубо порушив вимоги
Конституції України щодо права
позивача на своєчасне одержання
винагороди за працю, Рішення
Конституційного Суду України від 24
грудня 2004 р. № 22-рп/2004, Постанову
Пленуму Вищого адміністративного суду
України від 20.05.2013 р. № 7, ст. ст. 99, 100, 155,
159 Кодексу адміністративного
судочинства України та ст. ст. 2, 3, 54, 55
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів».

Відповідач позицію по суті заяви про
перегляд за нововиявленими
обставинами ухвали Окружного
адміністративного суду м. Києва не
висловив.

В судове засідання сторони не
з'явились. Позивач надіслав клопотання
про розгляд заяви без його участі.

Відповідно до частини шостої ст. 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

З огляду на вищевикладене та з
урахуванням вимог ст. ст. 41, 122, 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд дійшов до висновку про
розгляд заяви у письмовому
провадженні.

Перевіривши доводи заяви про перегляд
за нововиявленими обставинами,
дослідивши заяву та додані до неї
матеріали, матеріали справи №
2а-10109/12/2670, суд дійшов висновку, що заява
підлягає залишенню без задоволення з
огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 245
Кодексу адміністративного судочинства
України постанова або ухвала суду, що
набрала законної сили, може бути
переглянута у зв'язку з нововиявленими
обставинами.

Згідно зі статтею 246 Кодексу
адміністративного судочинства України
особи, які брали участь у справі, а
також особи, які не брали участі у
справі, якщо суд вирішив питання про
їхні права, свободи, інтереси чи
обов'язки, мають право подати заяву про
перегляд судового рішення суду
будь-якої інстанції, яке набрало
законної сили, за нововиявленими
обставинами.

Підставами для перегляду судового
рішення за нововиявленими обставинами
є: 1) істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи; 2) встановлення вироком суду, що
набрав законної сили, завідомо
неправдивих показань свідка, завідомо
неправильного висновку експерта,
завідомо неправильного перекладу,
фальшивості документів або речових
доказів, що потягли за собою ухвалення
незаконного або необґрунтованого
рішення; 3) встановлення вироком суду,
що набрав законної сили, вини судді у
вчиненні злочину, внаслідок якого було
ухвалено незаконне або необґрунтоване
рішення; 4) скасування судового рішення,
яке стало підставою для прийняття
постанови чи постановлення ухвали, що
належить переглянути; 5) встановлення
Конституційним Судом України
неконституційності закону, іншого
правового акта чи їх окремого
положення, застосованого судом при
вирішенні справи, якщо рішення суду ще
не виконано (частина 2 статті 245 Кодексу
адміністративного судочинства
України).

Про те, які обставини можуть
розглядатись як нововиявлені також
зазначено в п. 5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27 лютого 1981
року № 1 «Про практику перегляду судами
у зв'язку з нововиявленими обставинами
рішень, ухвал і постанов у цивільних
справах, що набрали законної сили»,
відповідно до якого як нововиявлені
можуть розглядатися обставини, що
обґрунтовують вимоги або заперечення
сторін чи мають інше істотне значення
для правильного вирішення справи, які
існували на час постановлення рішення,
ухвали, постанови, але про них не знали
і не могли знати заявник і суд. Не
можуть бути визнані нововиявленими
нові, тобто такі, що виникли чи
змінилися після постановлення рішення
обставини, а також обставини, на які
посилалася особа, яка брала участь у
справі, у своїх поясненнях, касаційній
скарзі.

Таким чином, на думку суду, перегляд
судового рішення за нововиявленими
обставинами на підставі пункту 1
частини другої статті 245 Кодексу
адміністративного судочинства України
можливий за наступних умов: наявність
істотних обставин, тобто таких, що
можуть істотно вплинути на вирішення
справи; існування таких істотних
обставин справи на час розгляду справи
та необізнаність заявника про такі
істотні обставини на час розгляду
справи.

При цьому, нововиявлені обставини за
своєю юридичною суттю є фактичними
даними, що у встановленому порядку
спростовують факти, які було покладено
в основу судового рішення. Ці обставини
мають бути належним чином засвідчені.

За змістом процесуального закону, до
нововиявлених обставин відносяться
матеріально-правові факти, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші факти, які мають
значення для правильного вирішення
спору або розгляду справи. Необхідними
ознаками нововиявлених обставин є,
по-перше, їх наявність на час розгляду
справи, і, по-друге, що ці обставини не
були і не могли бути відомі заявникові
на час розгляду справи.

Так, відповідно до Рішення
Конституційного суду України від 15
жовтня 2013 року № 9-рп/2013 у справі за
конституційним зверненням громадянина
ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення
положення частини другої статті 233
Кодексу законів про працю України в
аспекті конституційного звернення
положення частини другої статті 233
Кодексу законів про працю України слід
розуміти так, що у разі порушення
законодавства про оплату праці
працівник має право звернутися до суду
з позовом про стягнення сум індексації
заробітної плати та компенсації втрати
частини заробітної плати у зв'язку з
порушенням строків її виплати як
складових належної працівнику
заробітної плати без обмеження
будь-яким строком незалежно від того,
чи були такі суми нараховані
роботодавцем.

Відповідно до Рішення Конституційного
суду України від 15 жовтня 2013 року №
8-рп/2013 у справі за конституційним
зверненням громадянки ОСОБА_3 щодо
офіційного тлумачення положень
частини другої статті 233 Кодексу
законів про працю України, статей 1, 12
Закону України «Про оплату праці» в
аспекті конституційного звернення
положення частини другої статті 233
Кодексу законів про працю України у
системному зв'язку з положеннями
статей 1, 12 Закону України «Про оплату
праці» від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР зі
змінами необхідно розуміти так, що у
разі порушення роботодавцем
законодавства про оплату праці не
обмежується будь-яким строком
звернення працівника до суду з позовом
про стягнення заробітної плати, яка
йому належить, тобто усіх виплат, на які
працівник має право згідно з умовами
трудового договору і відповідно до
державних гарантій, встановлених
законодавством, зокрема й за час
простою, який мав місце не з вини
працівника, незалежно від того, чи було
здійснене роботодавцем нарахування
таких виплат.

Як вбачається з матеріалів справи, при
прийнятті ухвали від 27 липня 2012 р. суд,
зокрема, керувався чинними на той час
положеннями статей 99, 100 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Рішенням Конституційного Суду
України від 22 лютого 2012 р. № 4-РП/2012 р.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що рішення Конституційного Суду
України з питань офіційного тлумачення
положення законів України не можуть
вважатись істотною для справи
обставиною, що не була і не могла бути
відома особі, яка звертається із
заявою, на час розгляду справи, тобто не
є фактичними даними, що у встановленому
порядку спростовують факти, які було
покладено в основу судового рішення.
Крім того, дані обставини не існували
під час прийняття ухвали Окружного
адміністративного суду міста Києва від
27 липня 2012 р. та виникли вже після її
прийняття, що також виключає розгляд їх
в аспекті нововиявлених обставин.

За результатом розгляду заяви ОСОБА_1
про перегляд за нововиявленими
обставинами ухвали у справі №
2а-10109/12/2670, судом не встановлено
обставин, що могли вплинути на судове
рішення, але не були відомі та не могли
бути відомі суду та особі, яка
звертається з заявою, під час вирішення
справи, а тому підстав для перегляду
судового рішення суд не вбачає.

Також суд зауважує, що мотиви
прийняття судового рішення можуть бути
підставою для перегляду рішення у
вищестоящих інстанціях, а не в порядку
перегляду ухвали за нововиявленими
обставинами, як вважає заявник.

Крім того, ухвала Окружного
адміністративного суду міста Києва №
2а-10109/12/2670 від 27 липня 2012 року
переглядалась судом вищої інстанції
та залишена без змін відповідно до
ухвали Київського апеляційного
адміністративного суду від 09 квітня 2013
р.

З урахуванням вищевикладеного, заява
ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими
обставинами ухвали у справі №
2а-10109/12/2670 підлягає залишенню без
задоволення.

Керуючись ст. 160, ст. 165, ст. 186, ст. 245, ст.
252, ст. 253, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд за
нововиявленими обставинами ухвали від
27 липня 2012 р. у справі № 2а-10109/12/2670
залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили та може
бути оскаржена у порядку,
встановленому в ст. 254 та ст. 185-ст. 187
Кодексу адміністративного судочинства
України відповідно.

Головуючий суддя
Л.О. Маруліна