Справа № 826/4024/14
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 квітня 2014 року м. Київ №
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Кармазіна О.А., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу:
за позовом:Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «АХА
Страхування»до:Відділу Державної
виконавчої служби Подільського
районного управління юстиції у м.
Києвіпро:визнання протиправними та
скасування постанов від 07.03.2014 № 42358679
та № 42358319, а також визнання
протиправними дій (бездіяльності),-
До Окружного адміністративного суду м.
Києва звернулось Приватне акціонерне
товариство «Страхова компанія «АХА
Страхування» з позовом до відділу
Державної виконавчої служби
Подільського районного управління
юстиції у м. Києві про: визнання
протиправними дій (бездіяльності)
державного виконавця у зв'язку з
порушенням вимог Закону України «Про
виконавче провадження», Інструкції про
проведення виконавчих дій; про
визнання незаконними постанов
державного виконавця від 07.03.2014 № 42358679
та № 42358319 про відкриття виконавчих
проваджень, які прийняті на підставі
постанов від 14.02.2014 р. (ВП № 38645128) про
стягнення виконавчого збору та витрат
на проведення виконавчих дій.
В обґрунтування позову позивач
зазначає, що 12.08.2013 р. на адресу позивача
надійшла постанова державного
виконавця № 38645128 від 04.07.2013 р. про
відкриття виконавчого провадження по
виконанню виконавчого листа № 2-1399/2011
р., виданого Коростеньским
міськрайонним судом, про стягнення з АТ
«СК «АХА Страхування» на користь
відшкодування та 145,93 грн. пені. Надано
строк для добровільного виконання - до
Проте, в порушення встановлених правил,
копія постанови про відкриття
виконавчого провадження з виконання
вищезгаданого виконавчого листа
надійшла на адресу товариства лише
12.08.2013 р., а отже виконати у встановлений
державним виконавцем строк вказану
постанову було неможливо.
При цьому, як зазначає позивач, 11.07.2013 р.
Вищим спеціалізованим судом України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ було постановлено ухвалу у
касаційному провадженні по справі №
судових рішень про стягнення коштів. У
зв'язку з цим, як зазначає позивач
направив 16.08.2013 р. державному виконавцю
клопотання про зупинення виконавчого
провадження. Однак, незважаючи на
наведене, державний виконавець не
відповів на зазначене клопотання та не
зупинив виконавче провадження.
Втім, як зазначає позивач, надалі йому
стало відомо, що суд касаційної
інстанції залишив судові рішення без
змін (ухвала від 12.09.2013 р.).
У свою чергу, як надалі зазначає
позивач, борг було сплачено платіжними
дорученнями від 23.12.2013 р. та від 20.01.2014 р.
Однак, як зазначає позивач, 05.03.2014 р.
позивачем «на руки» було отримано дві
постанови № 38645128 від 14.02.2014 р. про
стягнення з позивача виконавчого збору
2259,59 грн. та витрат на проведення
виконавчих дій у сумі 98,11 грн., які
позивач вважає незаконними та зазначає
про їх оскарження до Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області згідно скарги від 17.03.2014 р. №
Надалі, зазначає позивач, на підставі
постанов № 38645128 від 14.02.2014 р. про
стягнення виконавчого збору та витрат,
державним виконавцем 07.03.2014 р. прийнято
постанови про відкриття виконавчих
проваджень № 42358679 та № 42358319 з приводу
стягнення виконавчого збору та витрат,
про які позивачу стало відомо 14.03.2014 р.
Позивач не погоджується з постановами
державного виконавця про відкриття
виконавчого провадження, зазначаючи
про незаконність постанов державного
виконавця про стягнення виконавчого
збору та витрат на проведення
виконавчих дій, вказуючи на наведені
вище обставини, а також на вжиття всіх
необхідних заходів по виконанню
рішення суду.

Ухвалою судді від 14.04.2014 р. відкрито
провадження у справі та, враховуючи
встановлені ст. 181 КАС України строки
розгляду справ даної категорії,
призначено розгляд справи на 28.04.2014 р.
на 09:45 год. Копія ухвали отримана
позивачем та відповідачем 17.04.2014 р., що
підтверджується поштовими
повідомленнями про вручення поштового
відправлення.

28.04.2014 р. відповідачем подано
клопотання про розгляд справи за його
відсутності, що згідно з ч. 4 ст. 122 КАС
України є підставою для розгляду
справи за його відсутності. У
повідомленні також зазначено прохання
відмовити у задоволенні позову.

Позивач в судове засідання не з'явився,
доказів поважності причин неприбуття -
не надав.

Враховуючи клопотання відповідача про
розгляд справи за його відсутності,
беручи до уваги те, що з позову
вбачається поведінка та воля позивача,
спрямовані на розгляд справи по суті,
враховуючи встановлений ст. 181 КАС
України строк розгляду справи,
відносно якого позивач обізнаний в
силу офіційного оприлюднення
процесуального закону, беручи до уваги
встановлений ч. 2 ст. 49 КАС України
обов'язок сторін добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами і неухильно
виконувати процесуальні обов'язки,
виходячи з того, що явка позивача не
визнавалася обов'язковою, а також
беручи до уваги відсутність клопотань
про відкликання позову, залишення його
без розгляду або про відмову від
позову, на підставі ч. 4 ст. 122 та ч. 6 ст. 128
КАС України судом ухвалено про
продовження розгляду справи в порядку
письмового провадження.

Розглянувши наявні в матеріалах справи
документи, з'ясувавши фактичні
обставини справи, на яких ґрунтується
позов, оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, судом
встановлено наступне.

04.07.2013 р. головним державним виконавцем
відділу державної виконавчої служби
Подільського районного управління
юстиції у м. Києві Барановським Б.В.
ухвалено постанову про відкриття
виконавчого провадження з виконання
виконавчого листа № 2-1399/2011 р., виданого
Коростенським міськрайонним судом
Житомирської області про стягнення з
ПАТ «Страхова компанія «АХА
Страхування» на користь ОСОБА_1 22450 грн.
страхового відшкодування та 145,93 грн.
пені.

28.02.2014 р. державним виконавцем
Городньою Г.Ю. ухвалено постанову (ВП №
38645128) про закінчення виконавчого
провадження у зв'язку з виконанням
рішення суду в повному обсязі.

Згідно із зазначеним рішенням,
постанови про стягнення виконавчого
збору та витрат на проведення
виконавчих дій виведено в окремі
провадження.

Зокрема, 14.02.2014 р. державним виконавцем
відділу державної виконавчої служби
Подільського районного управління
юстиції у м. Києві Городня Г.Ю. ухвалено
постанову про стягнення з боржника
(позивача у даній справі) виконавчого
збору (ВП № 38645128) у розмірі 2259,59 грн.

Окрім того, 14.02.2014 р. державним
виконавцем також ухвалено постанову
про стягнення з боржника (позивача у
даній справі) витрат на проведення
виконавчих дій у сумі 98,11 грн. (ВП №
38645128).

Зазначені постанови прийняті в рамках
здійснення виконання вищезгаданого
виконавчого листа.

У той же час, на підставі вказаних
постанов про стягнення виконавчого
збору та витрат на проведення
виконавчих дій, державним виконавцем
ухвалено оскаржувані постанови від
07.03.2014 № 42358679 та № 42358319 про відкриття
виконавчого провадження з виконання
вищезгаданих постанов державного
виконання про стягнення виконавчого
збору та витрат на проведення
виконавчих дій.

У постановах про відкриття виконавчого
провадження зазначено, що постанови
про стягнення виконавчого збору та
стягнення витрат на проведення
виконавчих дій вступили у законну силу
(набрали чинності) 14.02.2014 р., а також
зазначено, що заява про примусове
виконання подана 05.03.2014 р.

У взаємозв'язку суд зазначає, що
статтею 19 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено
підстави для відкриття виконавчого
провадження.

Згідно з ч. 1. ст. 19 зазначеного Закону
державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа, зазначеного в
статті 17 цього Закону:

1) за заявою стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення;

2) за заявою прокурора у випадках
представництва інтересів громадянина
або держави в суді;

3) у разі якщо виконавчий лист надійшов
від суду на підставі ухвали про надання
дозволу на примусове виконання рішення
іноземного суду в порядку,
встановленому законом;

4) в інших передбачених законом
випадках.

Згідно з приписами статті 25
зазначеного Закону («Прийняття
виконавчого документа до виконання»)
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби (ч. 1).

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження (ч.2). У постанові державний
виконавець вказує про необхідність
боржнику самостійно виконати рішення у
строк до семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

При цьому, відповідно до положень ч. 1
ст. 26 зазначеного Закону, державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження у разі: 1)
пропуску встановленого строку
пред'явлення документів до виконання; 2)
неподання виконавчого документа,
зазначеного у статті 17 цього Закону, та
неподання заяви про відкриття
виконавчого провадження у випадках,
передбачених цим Законом; 3) якщо
рішення, на підставі якого видано
виконавчий документ, не набрало
законної (юридичної) сили, крім
випадків, коли воно у встановленому
законом порядку допущено до негайного
виконання; 4) пред'явлення виконавчого
документа до органу державної
виконавчої служби не за місцем або не
за підвідомчістю виконання рішення; 5)
якщо не закінчилася відстрочка
виконання рішення, надана судом, яким
постановлено рішення; 6)
невідповідності виконавчого документа
вимогам, передбаченим статтею 18 цього
Закону; 6-1) офіційного оприлюднення
повідомлення про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури; 7) якщо виконавчий документ
повернуто стягувачу за його заявою,
крім виконавчих документів про
стягнення аліментів та інших
періодичних платежів; 8) наявності
інших передбачених законом обставин,
що виключають здійснення виконавчого
провадження.

В даному випадку, виходячи з наведених
вище норм законодавства, беручи до
уваги те, що на час ухвалення спірних
постанов про відкриття виконавчого
провадження до державного виконавця
надійшли постанови про стягнення
виконавчого збору та витрат, які були
чинними та не були скасованими на
прийняття оскаржуваних постанов, в
силу наведених вище норм законодавства
державний виконавець був зобов'язаний
прийняти до виконання постанови про
стягнення виконавчого збору та витрат,
а також відкрити виконавче
провадження, прийнявши відповідні
постанови, що у даному випадку і було
правомірно вчинено державним
виконавцем.

При цьому, під час розгляду справи
позивачем не доведено наявності станом
на час ухвалення спірних постанов про
відкриття виконавчого провадження
підстав для відмови у відкритті
виконавчого провадження, які визначені
у ст. 26 Закону.

Відтак, позивачем не доведено та судом
не вбачається підстав для висновку, що
станом на час ухвалення спірних
постанов (про відкриття виконавчого
провадження із стягнення виконавчого
збору та витрат) державним було
порушено вимоги вказаного вище Закону,
а вказані постанови про відкриття
виконавчого провадження на час їх
прийняття були нечинними, що,
відповідно, зумовлює висновок суду про
відсутність підстав для задоволення
позову про визнання протиправними дій
державного виконавця по прийняттю
спірних постанов та в частині визнання
протиправними та скасування
зазначених постанов.

В контексті доводів позивача про
оскарження зазначених постанов про
стягнення виконавчого збору та витрат
до Коростенського міськрайонного суду
Житомирської області, слід зазначити,
що позивачем не надано ні копії ухвали
про відкриття провадження у справі, ні
виклику до суду, ні копії скарги із
відтиском штемпелю суду про реєстрації
скарги у суді або ж фіскального чеку
про направлення скарги поштою, як і не
надано поштового повідомлення на
підтвердження отримання судом скарги.

У той же час, слід зазначити, що
відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України
предметом доказування є обставини,
якими обґрунтовуються позовні вимоги
чи заперечення або які мають інше
значення для вирішення справи та які
належить встановити при ухваленні
судового рішення у справі.

В даному випадку постанови про
стягнення виконавчого збору та витрат
не є предметом позову у даній справі та
ці постанови не є предметом оцінки з
боку суду на предмет їх законності та
обґрунтованості.

Предметом доказування у даній справі є
встановлення наявності чи відсутності
обставин, з наявністю яких закон
пов'язує можливість відкриття
виконавчого провадження. Тобто, судом
надається правова оцінка саме
постановам державного виконавця про
відкриття виконавчих проваджень.

У той же час, наслідком можливого
подальшого скасування постанов
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору і витрат, може бути,
відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону
України «Про виконавче провадження»,
закінчення виконавчих проваджень,
відкритих відповідно до оскаржуваних у
даній справі постанов про відкриття
виконавчого провадження, про що
приймається відповідна постанова
державного виконавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи наведене у сукупності, суд в
даному випадку не вбачає підстав для
скасування постанов державного
виконавця про відкриття виконавчого
провадження, які за висновком суду є
законними та обґрунтованими, вірними
по суті, у зв'язку з чим у задоволенні
позову слід відмовити.

Керуючись вимогами 69-71, 94, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов залишити без
задоволення.

Постанова набирає законної сили в
строк і порядку, передбачені статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
за правилами, встановленими ст. ст. 185-187
КАС України.

Суддя
О.А. Кармазін