Справа № 623/829/14-а
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2014-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2014 р. Справа № 623/829/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бартош Н.С.

Суддів: Мельнікової Л.В. , Донець Л.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Ізюмському районі
Харківської області на постанову
Ізюмського міськрайонного суду
Харківської області від 19.03.2014р. по
справі № 623/829/14-а

за позовом ОСОБА_2

до Управління Пенсійного фонду
України в Ізюмському районі
Харківської області

про визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_2, звернулася до суду з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Ізюмському районі
Харківської області, в якому просила
визнати неправомірними дії Управління
ПФУ та зобов'язати здійснити їй
перерахунок пенсії як державному
службовцю з моменту її призначення з
04.08.2010 року на виконання вимог статті 37
Закону України від 16 грудня 1993 року №
3723-ХІІ «Про державну службу» (далі -
Закон № 3723-ХІІ), статті 66 Закону України
від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про
пенсійне забезпечення» (далі - Закон №
1788-ХІІ) і додатково включити до
заробітку для обчислення їй пенсії
суми матеріальної допомоги на
оздоровлення та суми на вирішення
соціально-побутових питань.

Постановою Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 19.03.2014 р.
позовні вимоги задоволено частково.

Визнано дії управління Пенсійного
фонду України в Ізюмському районі
Харківської області щодо відмови
ОСОБА_2 у перерахунку пенсії як
державному службовцю виходячи з
розрахунку матеріальної допомоги на
оздоровлення та на вирішення
соціально- побутових питань -
неправомірними.

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Ізюмському районі
Харківської області здійснити ОСОБА_2
перерахунок пенсії як державному
службовцю з 18 лютого 2014 року виходячи з
розрахунку матеріальної допомоги на
оздоровлення та на вирішення
соціально-побутових питань та
виплатити ОСОБА_2, з врахуванням
виплачених сум.

Стягнуто з управління Пенсійного фонду
України в Ізюмському районі
Харківської області на користь ОСОБА_2
73 гривні 08 копійок судові витрати на
судовий збір.

У задоволенні інших позовних вимог
ОСОБА_2 - відмовлено.

Управління Пенсійного фонду України в
Ізюмському районі Харківської області,
не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, в апеляційній скарзі вказує, що
рішення є необґрунтованим та
незаконним, прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області від 19.03.2014 р. та прийняти нову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог повністю.

У відповідності до положень ст. 197 КАС
України, зазначена адміністративна
справа розглянута в порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, проте в
частині стягнення судового збору
постанова суду першої інстанції
підлягає зміні з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено судом апеляційної
інстанції, що ОСОБА_2 наказом
Управління ПФУ №46-0 від 03 серпня 2010 року
звільнена з посади начальника відділу
виконання бюджету, бухгалтерського
обліку та контролю за використанням
коштів - головного бухгалтера, як
державний службовець. Позивачка
народилася 03 серпня 1955 року.

З 04.08.2010 року ОСОБА_2 отримує пенсію за
віком відповідно до Закону України
«Про державну службу». (а.с. 5-8, 11-15,21)

Відповідно до довідки Управління ПФУ
від 14.02.2014р. №1026/14-06 про складові
заробітної плати (за останні 24
календарні місяці роботи або за
будь-які 60 календарних місяців роботи
підряд перед зверненням за пенсією), що
подається для призначення пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу» - надбавки, премії та
інші виплати ОСОБА_2 за період з 01.08.2008
року по 31.07.2010 року становили 19 328 грн. 82
коп. (а.с. 16-17).

ОСОБА_2 18 лютого 2014 року звернулася із
заявою до відповідача про проведення
перерахунку пенсії з дати її
призначення, з урахуванням сум
матеріальної допомоги на оздоровлення,
на вирішення соціально-побутових
питань та індексації заробітної плати,
так як ці суми не були враховані на
момент призначення пенсії (а.с. 9).

Листом Управління 1ІФУ від 20.02.2014 року
№57/0-14 позивачці щодо перерахунку
пенсії державного службовця
відмовлено, аргументуючи тим, що
відповідно положення статей 33. 37 Закону
№ 3723-ХІІ, постанови Кабінету Міністрів
України від 31 травня 2000 року № 865 «Про
деякі питання вдосконалення
визначення розмірів заробітку для
обчислення пенсії . ні виплати не є
складовою частиною заробітної плати
(а.с. 10).

Задовольняючи позовні вимоги частково
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідачем не надано суду доказів в
обґрунтування правомірності своїх дій,
а тому Управління ПФУ при відмові у
розрахунку призначеної пенсії за віком
відповідно до Закону України «Про
державну службу» відносно позивачки
діяло не в межах законодавства України,
а саме спеціальних норм, що визначають
виплати (доходи) для обчислення пенсії,
за наведених обставин - стаття 41 Закону
№ 1058-ІУ та стаття 66 Закону № 1788-ХІІ, чим
було порушено пенсійні права ОСОБА_2,
які підлягають захисту.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що
Управлінням ПФУ при призначенні пенсії
позивачці не було враховано
матеріальну допомогу на оздоровлення
та на вирішення соціально-побутових
питань, що нараховувалась,
виплачувалась і з якої було сплачено
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, про що
Управління ПФУ для призначення пенсії
надали довідку від 03.08.2010 року № 6262/06-14,
в якій не вказано нарахування
матеріальної допомоги на оздоровлення
та на вирішення соціально-побутових
питань.

У зв'язку з вищевикладеним позивачці
призначена пенсія в меншому розмірі
(а.с. 18, 19, 20,21).

За змістом ст. 37 Закону № 3723-XII (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин) пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80 %
від сум їх заробітної плати, на які
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування.

У частині першій статті 1 Закону
України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР
«Про оплату праці» (далі - Закон №
108/95-ВР) встановлено, що заробітна плата
- це винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону №
3723-ХІІ передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та допомога для
вирішення соціально-побутових питань
входили до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, ст. 66 Закону № 1788-ХІІ
врегульовано види оплати праці, що
враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66
цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону № 1058-ІУ визначає
виплати (доходи), що враховуються в
заробітну плату (дохід) застрахованої
особи для обчислення пенсії. Так,
зокрема, до такого доходу (заробітної
плати) враховуються: суми виплат,
отримуваних застрахованою особою
після набрання чинності цим Законом, з
яких згідно із зазначеним Законом були
фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були нараховані та сплачені
страхові внески або збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування,
враховуються в заробіток (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії, незалежно від того, чи входять
вони до структури заробітної плати.

Колегія суддів погоджується з думкою
суду першої інстанції, що висновок
Управління ПФУ про те, що матеріальна
допомога, на яку нараховувався збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, однак яка не включається
до складу заробітної плати державного
службовця, не враховується при
обчисленні розміру його пенсії, є
наслідком порушення правил
застосування норм права: перевагу було
надано положенням законів № 3723-ХІІ та
№ 108/95-ВР, які щодо спірних відносин є
загальними. У той же час перевагу мають
спеціальні норми, що визначають
виплати (доходи) для обчислення пенсії,
за наведених обставин - стаття 41 Закону
№ 1058-ІУ та стаття 66 Закону № 1788-ХІІ.

Проте колегія суддів зазначає, що судом
першої інстанції помилково стягнуто
судові витрати зі сплати судового
збору з управління Пенсійного фонду
України в Ізюмському районі
Харківської області на користь ОСОБА_2,
тому як відповідно до ч.1 ст.94 КАС
України суд присуджує всі здійснені
позивачем документально підтверджені
судові витрати з Державного бюджету
України.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Згідно ч.3 ст. 94 КАС України якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

З огляду на що постанова суду в частині
розподілу судових витрат підлягає
зміні.

Відповідно до ч.1 ст. 201 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підставами для зміни
постанови суду першої інстанції є
правильне по суті вирішення справи чи
питання, але з помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п. 3 ст. 198,
ст. 201, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Ізюмському
районі Харківської області
задовольнити частково.

Постанову Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 19.03.2014р. по
справі № 623/829/14-а скасувати в частині
стягнення з управління Пенсійного
фонду України в Ізюмському районі
Харківської області на користь ОСОБА_2
судові витрати на судовий збір,
прийнявши в цій частині нову постанову
про стягнення з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_2 судових
витрат зі сплати судового збору в
розмірі 73,80 грн.

В іншій частині постанову Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області від 19.03.2014 р. по справі № 623/829/14-а
- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Бартош Н.С.Судді
Мельнікова Л.В. Донець Л.О.