Справа № 2а-1670/2299/11
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/76583/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук
Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

за участю секретаря Ковтун О.С.

представника позивача Касьянова
С.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну
скаргуКременчуцької об?єднаної
державної податкової інспекції у
Полтавській області

на постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 27.04.2011

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 19.10.2011

у справі №2а-1670/2299/11

за позовом Відкритого акціонерного
товариства «Кременчуцький завод
технічного вуглецю»

до Кременчуцької ОДПІ Полтавської
області

про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 27.04.2011,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 19.10.2011,
позов задоволено. Податкове
повідомлення-рішення Кременчуцької
ОДПІ №/0/269 від 06.12.2010 визнано
протиправним та скасовано.

У справі відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою
відповідача, у якій ставиться питання
про скасування рішення суду першої та
апеляційної інстанції та прийняття
нового рішення про відмову в позові, з
підстав порушення норм матеріального
та процесуального права.

Перевіривши повноту встановлення
обставин справи та правильність їх
юридичної оцінки в судових рішеннях, в
межах доводів касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з такого.

Відповідачем проведено позапланову
виїзну перевірку з питань
достовірності нарахування позивачем
суми бюджетного відшкодування податку
на додану вартість на рахунок платника
у банку за травень, червень, вересень 2010
року, яка виникла за рахунок від'ємного
значення з ПДВ, що декларувалось в
період: березень, квітень, травень,
червень, липень, серпень 2010 року, за
результатами якої складено акт
№6230/23-309/00152299 від 22.11.2010.

За висновками акта перевірки позивачем
допущено порушення пп. 7.4.1, пп. 7.4.3 п.7.4
ст.7 Закону України «Про податок на
додану вартість», що призвело до
завищення суми бюджетного
відшкодування за травень 2010 року у сумі
112689 грн., за вересень 2010 року у сумі 15140
грн.

На підставі акта перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення № /0/269 від
06.12.2010, яким зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість в сумі 127829 грн.

Висновки відповідача обґрунтовуються
невикористанням платником податку на
протязі періоду часу, що перевірявся, у
своїй господарській діяльності повної
кількості вагонів-хоперів, що були ним
орендовані у ТОВ «Карбонтранссервіс»,
для виконання за їх допомогою
перевезень вантажів, що позбавляло
його права на віднесення сум ПДВ
сплачених в ціні оренди в повному
обсязі до складу податкового кредиту.
Так фактично в травні, вересні 2010 року
позивачем для здійснення перевезень
використовувалися не всі орендовані
вагони-хопери у кількості 152 шт., а лише
89 вагонів (63 вагона-хопера не
використовувалися) та 83 вагони в червні
2010 року (69 вагонів-хоперів не
використовувалися).

Суд касаційної інстанції не вбачає
порушень судом першої та апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, на які
посилається відповідач у касаційній
скарзі, та вважає, що судом повно
встановлено обставини у справі, яким
надана правильна правова оцінка на
підставі законодавства, яке
врегульовує спірні відносини.

Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг),
але не вище рівня звичайних цін, у разі
якщо договірна ціна на такі товари
(послуги) відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

За визначенням, наведеним у пункті 1.32
статті 1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств» (у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), господарська
діяльність - будь-яка діяльність особи,
направлена на отримання доходу в
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, у разі коли
безпосередня участь такої особи в
організації такої діяльності є
регулярною, постійною та суттєвою. Під
безпосередньою участю слід розуміти
зазначену діяльність особи через свої
постійні представництва, філіали,
відділення, інші відокремлені
підрозділи, а також через довірену
особу, агента або будь-яку іншу особу,
яка діє від імені та на користь першої
особи.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що спір щодо дійсності
фінансово-господарської операції з
оренди позивачем вагонів-хоперів,
проведення позивачем розрахунків за
цією операцією, а також щодо кількості
орендованих вагонів, та тих які
безпосередньо використовувалися
підприємством у перевезеннях
продукції у відповідних звітних
періодах між сторонами відсутній.

Суд першої інстанції, з доводами якого
погодився суд апеляційної інстанції,
задовольняючи позовні вимоги, дійшов
висновку про відсутність у діях
платника податків порушення вимог
Закону України «Про податок на додану
вартість» при формуванні податкового
кредиту, оскільки використання
орендованих вагонів-хоперів у
господарській діяльності платника
податку не може обмежуватися виключно
здійсненням за їх допомогою
залізничних перевезень. Такі висновки
податкового органу зроблені без
урахування особливостей технологічних
операцій з виробництва, завантаження,
розвантаження та інших операцій.
Позивачем підтверджено використання
тих вагонів-хоперів, які не були
задіяні безпосередньо у залізничних
перевезеннях зокрема, створенням
технологічного резерву
вагонів-хоперів задля забезпечення
безперервної та своєчасної відправки
продукції покупцям згідно наказу
позивача, звітами майстрів
відповідних цехів, які виконували
технологічні операції, що пов?язані в
тому числі, із завантаженням
вагонів-хоперів, які вказують на
складний процес завантаження, зокрема,
ряд вагонів-хоперів, перебували під
очисткою від технічного вуглецю, та ін.,
а також на ремонті різної складності.
За встановлених обставин, суди дійшли
вірного висновку про відсутність
підстав вважати, що вказані операції не
пов?язані з господарською діяльністю
позивача.

Доказів використання вагонів-хоперів
при здійсненні операцій, які звільнені
від оподаткування (або таких, що не є
об'єктом оподаткування) відповідачем
не надано, у зв?язку з чим висновки
податкового органу про порушення пп.7.4.3
п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на
додану вартість» не знаходять свого
підтвердження.

Доводи касаційної скарги висновків
судів попередніх інстанцій не
спростовують та не можуть бути
підставою для скасування
постановлених у справі рішень, з
наведених мотивів.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Кременчуцької
об?єднаної державної податкової
інспекції у Полтавській області
залишити без задоволення, а постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 27.04.2011 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 19.10.2011 - без
змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки встановлені ст.ст.236-238 КАС
України.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун