Справа № 802/655/14-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

17 квітня 2014 р.
Справа № 802/655/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Чернюк Алли Юріївни,

секретаря судового засідання:
Мельника Віктора Сергійовича

представників позивача:
Коротія О.П., Полятичко Н.М.;

представника відповідача:
Щолкової Ю.В.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Тульчинм`ясо"

до: Тульчинського відділення
Немирівської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Вінницькій області

про: скасування податкового
повідомлення рішення

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного
адміністративного суду знаходиться
адміністративна справа за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Тульчинм`ясо" (надалі
- позивач) до Тульчинського відділення
Немирівської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Вінницькій області (надалі -
відповідач) про скасування податкового
повідомлення рішення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за
наслідками проведеної перевірки
результат якої оформлений актом від
30.01.2014р. № 3/22/33125301, податковим органом
винесено податкове повідомлення
рішення форми "Р" від 17.02.2014р. за № ,
яким визначено грошове зобов'язання в
сумі 1 849 724 грн.

Оскільки, в основу висновків акту
перевірки лягли обставини, що не
відповідають дійсності, тому позивач
звернувся до суду з позовом щодо
скасування зазначеного податкового
повідомлення рішення.

Представники позивача позов
підтримали та просили задовольнити
позовні вимоги із врахуванням поданого
клопотання про уточнення позовних
вимог (а.с.225 том 1).

Представник відповідача в судовому
засіданні просив в задоволенні позову
відмовити з підстав, що містяться в
письмових запереченнях та наданих
додаткових матеріалів (а.с.183-206, 220-224 том
1).

Розглянувши подані документи і
матеріали, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд приходить до
наступного.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Тульчинм`ясо"
зареєстроване Тульчинською районною
державною адміністрацією 20.12.2004р. за
ідентифікаційним кодом 33125301.

У період з 11.12.2013р. по 24.01.2014р., з
урахуванням продовження терміну
проведення перевірки, податковим
органом з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2012р. по
26.11.2013р. проведено позапланову виїзну
перевірку ТОВ "Тульчинм`ясо".

В ході проведення якої встановлено
порушення ТОВ "Тульчинм`ясо" : 1) п.п.14.1.36
п.14.1 ст. 14, п.п.139.1.9 п.139.1 ст. 139
Податкового кодексу України в
результаті чого занижено податок на
прибуток загальній сумі 9 559 грн. в тому
числі за 1 квартал 2012р.- 1958 грн., за 2
квартал 2012р.- 2 389 грн., за 3 квартал 2012р. 1
379 грн., за 4 квартал 2012р. - 3 833 грн.; 2)
п.п.14.1 255, п.14.1.191, п.14.1 ст. 14, п.185.1 ст. 185,
п.п. 196.1.5 п.196.1 ст. 196, п.180.1 ст. 180, п.186.1 ст.
186, п. 187.1 ст. 187, п.188.1 ст. 188, п.198.1, п.198.2,
п.198.3, ст. 198 Податкового кодексу України
в результаті чого занижено податок на
додану вартість, що підлягає сплаті до
бюджету у загальній сумі 1 233 149 грн., в
тому числі за січень 2012р. в сумі 201 грн.,
за лютий 2012р. в сумі 110 грн., за березень
2012р. в сумі 184 475 грн., за квітень 2012р. в
сумі 32 756 грн., за травень 2012р. в сумі 151 435
грн., за червень 2012р. в сумі 332 025 грн., за
липень 2012р. в сумі 90 781 грн., за серпень
2012р. в сумі 99 234 грн., за вересень 2012р. в
сумі 88 336 грн., за жовтень 2012р. в сумі 82 085
грн., за листопад 2012р. в сумі 101 400 грн., за
грудень 2012р. в сумі 70 311 грн.; 3) п.180.1 ст.
180, п.186.1 ст.186, п.187.1 ст. 187, п.188.1 ст. 188, п.198.1
п.198.2 п.198.3 ст. 198 Податкового кодексу
України в результаті чого занижено
податок на додану вартість, який
підлягає нарахування та спрямовується
до спеціального фонду Державного
бюджету в загальній сумі 6 450 грн., в тому
числі за січень 2012р. в сумі 336 грн., за
лютий 2012р. в сумі 216 грн., за березень
2012р. в сумі 527 грн., за травень 2012р. в
сумі 432 грн., за червень 2012р. в сумі 692
грн., за липень 2012р. в сумі 514 грн., за
серпень 2012р. в сумі 1 302 грн., за вересень
2012р. в сумі 241 грн., за жовтень 2012р. в
сумі 203 грн., за листопад 2012р. в сумі 110
грн., за грудень 2012р. в сумі 1 877 грн.; 4)
п.177.8 ст. 177 Податкового кодексу України
в результаті чого недоотримано 9 154 грн.
32 коп.

Висновки даної перевірки оформлено
актом від 30.01.2014р. № 3/22/33125301 про
результати позапланової виїзної
перевірки товариства з обмеженою
відповідальністю "Тульчинм`ясо" з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2012р. по 26.11.2013р. (надалі - акт
перевірки від 30.01.2014р.) (14-93 том 1).

Не погодившись з цим, позивач подав
заперечення № 932 від 07.02.2014р. на ім'я
Тульчинського відділення Немирівської
ОДПІ ГУ Міндоходів у Вінницькій
області, які станом на момент звернення
до суду з позовом не розглянуті (а.с.96-103
том 1).

17.02.2014р. податковим органом сформовано
податкове повідомлення рішення №
, яким визначено грошове
зобов'язання в загальній сумі 1 849 724
грн., з них за основним платежем 1 233 149
грн. та 616 575 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями (а.с.13 том 1).

Оскільки, висновки акту перевірки, що
лягли в основу зазначеного податкового
повідомлення рішення не відповідають
дійсності, тому позивач звернувся до
суду з позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних
вимог, суд виходив з наступного.

Згідно з п.7.3 ст.7 Податкового кодексу
України, будь-які питання щодо
оподаткування регулюються цим
Кодексом і не можуть встановлюватися
або змінюватися іншими законами
України, крім законів, що містять
виключно положення щодо внесення змін
до цього Кодексу та/або положення, які
встановлюють відповідальність за
порушення норм податкового
законодавства.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового
кодексу України визначено, що
контролюючі органи мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки.

Абзацом 1 пунктом 86.1 статі 86
Податкового кодексу України
передбачено, що, результати перевірок
(крім камеральних та електронних
перевірок) оформлюються у формі акта
або довідки, які підписуються
посадовими особами контролюючого
органу та платниками податків або їх
законними представниками (у разі
наявності). У разі встановлення під час
перевірки порушень складається акт.
Якщо такі порушення відсутні,
складається довідка.

Положення п.86.7 ст. 86 Податкового
кодексу України передбачають, що у разі
незгоди платника податків або його
законних представників з висновками
перевірки чи фактами і даними,
викладеними в акті (довідці) перевірки,
вони мають право подати свої
заперечення до контролюючого органу за
основним місцем обліку такого платника
податків протягом п'яти робочих днів з
дня отримання акта (довідки). Такі
заперечення розглядаються
контролюючим органом протягом п'яти
робочих днів, що настають за днем їх
отримання (днем завершення перевірки,
проведеної у зв'язку з необхідністю
з'ясування обставин, що не були
досліджені під час перевірки та
зазначені у зауваженнях), та платнику
податків надсилається відповідь у
порядку, визначеному статтею 58 цього
Кодексу для надсилання (вручення)
податкових повідомлень-рішень. Платник
податку (його уповноважена особа та/або
представник) має право брати участь у
розгляді заперечень, про що такий
платник податку зазначає у
запереченнях.

В ході судового розгляду справи
встановлено, що податковим органом
реалізовано право щодо проведення
перевірки платника податків, адже
стосовно господарської діяльності
позивача за період з 01.01.2012р. по 26.11.2013р.
здійснено позапланову виїзну
перевірку, результат якої оформлений
актом від 30.01.2014р. № 3/22/33125301. В свою
чергу, позивач не погодився із
висновками вказаного акту та подав до
Тульчинського відділення Немирівської
ОДПІ заперечення № 932 від 07.02.2014р.,
відповідь на які не надано та в
подальшому 17.02.2014р. оформлено
оскаржуване податкове повідомлення
рішення.

Тобто, податковим органом при
оформленні результатів перевірки та
оскаржуваного податкового
повідомлення рішення не дотримано
норму в частині обов'язку щодо розгляду
протягом 5-деного терміну поданих
заперечень та оформлення належної
відповіді на них.

Вказані обставини свідчать про
недотримання Тульчинським відділенням
Немирівської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Вінницькій області обов'язку щодо
забезпечення ефективної роботи та
виконання завдань у відповідності до
своїх повноважень (п.п.21.1.2 п.21.1 ст. 21
Податкового кодексу України).

Стосовно виявлених порушень, що
слугували підставою для винесення
оскаржуваного податкового
повідомлення рішення, судом
встановлено таке.

З матеріалів акту перевірки від 31.01.2014р.
слідує, що податковим органом
перевіркою повноти визначення
податкових зобов'язань за період з
01.01.2012р. по 31.12.2012р. встановлено їх
завищення в сумі 1 228 322 грн., даного
висновку податковий орган дійшов при
дослідженні господарських
взаємовідносин позивача з ТОВ "Інтер
Фуд", ТОВ "ІСФП -КАПІТАЛ" та ПАТ "Восток".

Так, у відповідності до договору про
надання поворотної фінансової
допомоги № 015-Мл-ТМЯ/ВД від 11.05.2010р.,
позикодавець ТОВ "Інтер Фуд" надає
позивачу, як позичальнику поворотну
фінансову допомогу у розмірі 5 000 000 грн.
Строк надання фінансової допомоги
закінчується 31.12.2013р., після закінчення
якого позичальник зобов'язується
протягом трьох банківських днів
повернути позикодавцеві фінансову
допомогу (а.с.114-115 том 1).

27.06.2012р. між ТОВ "ІСФП-КАПІТАЛ" та ТОВ
"Тульчинм`ясо" укладено договір купівлі
- продажу цінних паперів № ДД-029/12, за
яким продавець продає, а покупець
купує наступні цінні папери:
інвестиційні сертифікати іменні, UA 101859
FA 01, форма випуску цінних паперів
бездокументарна, емітент ТОВ КУА "ІСФП
МЕНЕДЖМЕНТ", найменування фонду -
закритий недиверсифікований пайовий
інвестиційний фонд "ІСФП грошовий
ринок", номінальна вартість одного
цінного паперу 1 грн., кількість цінних
паперів 1 071 545 штук, вартість одного
цінного паперу 1,6, вартість пакету
цінних паперів 1 318 000 грн. Зобов'язання
за вказаним договором припиняються з
моменту передачі векселів продавцю.
Передача векселів оформлюється за
допомогою підписання акту прийому -
передачі векселів, який є невід'ємною
частиною цього договору. Продавець
зобов'язується не пізніше 27.06.2012р.
надати до ТОВ "ІСФП КАПІТАЛ"
розпорядження про списання ЦП з
рахунку у цінних паперів продавця №
001325 у зберігача ТОВ "ІСФП КАПІТАЛ" та
рахунок у цінних паперах покупця № 003097
у зберігача ТОВ "ІСФП КАПІТАЛ" (а.с.116-1117
том.1).

На виконання умов вказаного договору,
судом досліджено акт прийому - передачі
векселів від 27.06.2012р., за яким в рахунок
оплати за інвестиційні сертифікати
продавець передав у власність покупця
векселі (а.с.118 том 1).

Окрім того, 27.06.2013р. між зазначеними
контрагентами укладено договір
доручення № БД-293/12, за яким повірений
ТОВ "ІСФП КАПІТАЛ" зобов'язується за
винагороду від імені, за дорученням та
за рахунок довірителя надати
посередницькі послуги з продажу на
вторинному ринку цінних паперів
емітента, а довіритель зобов'язується
уплатити повіреному відповідну
винагороду. Предметом договору є
інвестиційні сертифікати іменні, UA 101859
FA 01, форма випуску цінних паперів
бездокументарна, емітент ТОВ КУА "ІСФП
МЕНЕДЖМЕНТ", найменування фонду -
закритий недиверсифікований пайовий
інвестиційний фонд "ІСФП грошовий
ринок", номінальна вартість одного
цінного паперу 1 грн., кількість цінних
паперів 1 071 545 штук. У відповідності до
звіту від 30.03.2012р. підтверджується факт
виконання умов даного договору (а.с.
119-121, 215 том 1).

В подальшому, 27.06.2012р. між позивачем як
продавцем та ТОВ "Інтер Фуд", як
покупцем укладено договір купівлі
продажу цінних паперів №БВ-293/12 від
27.06.2012р., згідно з яким продавець продає,
а покупець купує наступні цінні папери:
інвестиційні сертифікати іменні, UA 101859
FA 01, форма випуску цінних паперів
бездокументарна, емітент ТОВ КУА "ІСФП
МЕНЕДЖМЕНТ", найменування фонду -
закритий недиверсифікований пайовий
інвестиційний фонд "ІСФП грошовий
ринок", номінальна вартість одного
цінного паперу 1 грн., кількість цінних
паперів 1 071 545 штук, вартість одного
цінного паперу 1,6, вартість пакету
цінних паперів 1 318 000 грн. У
відповідності до ст. 2 даного договору
загальна вартість цінних паперів
складає 1 318 000 грн., покупець
зобов'язаний не пізніше 27.06.2012р.
перерахувати загальну вартість цінних
паперів на рахунок продавця, в свою
чергу продавець зобов'язаний не
пізніше 27.03.2012р. надати розпорядження
про списання цінних паперів з рахунку
продавця № 003097 у зберігача ТОВ
"ІСФП-КАПІТАЛ" на рахунок цінних
паперів покупця № 003073 у зберігача ТОВ
"ІСФП-КАПІТАЛ" (а.с.110-111 том 1).

З підстав виконання умов вказаного
договору, судом досліджено акт про
зарахування зустрічних вимог від
27.03.2012р., згідно з яким господарські
зобов'язання сторін припиняються
шляхом зарахування зустрічних
однорідних вимог, строк яких настав,
адже за позивачем згідно з договором
про надання поворотної фінансової
допомоги №015-Мл-ТМЯ/ВД від 11.05.2010р. перед
ТОВ "Інтер Фуд" рахується борг в сумі 1
318 000 (а.с. 112 том 1).

Згідно договору купівлі продажу цінних
паперів №ДД-007/12 від 29.03.2012р., продавець
ТОВ "ІСФП-КАПІТАЛ" продає, а позивач як
покупець купує наступні цінні папери:
інвестиційні сертифікати іменні,
міжнародний код цінних паперів UA 101859
FA01, форма випуску бездокументарна,
емітент ТОВ КУА "ІСФП МЕНЕДЖМЕНТ",
найменування фонду - закритий
недиверсифікований пайовий
інвестиційний фонд "ІСФП грошовий
ринок", номінальна вартість одного
цінного паперу 1 грн., кількість цінних
паперів 741 935 штук, вартість одного
цінного паперу 1,9, вартість пакету
цінних паперів 920 000 грн. Зобов'язання
покупця перед продавцем за договором
припиняються з моменту передачі
векселів продавцю. Передача векселів
оформлюється за допомогою підписання
акту прийому - передачі векселів, який є
невід'ємною частиною цього договору.
Продавець зобов'язаний не пізніше
30.03.2012р. надати до ТОВ "ІСФП -КАПІТАЛ"
розпорядження про списання цінних
паперів з рахунку цінних паперах
продавця № 001325 у зберігача ТОВ
"ІСФП-КАПІТАЛ" на рахунок цінних
паперів покупця № 003097 у зберігача ТОВ
"ІСФП-КАПІТАЛ" (а.с.124-125 том 1).

На виконання умов вказаного договору, в
матеріалах справи наявний акт прийому -
передачі векселів від 29.03.2012р., за яким в
рахунок оплати за інвестиційні
сертифікати продавець передав у
власність покупця векселі (а.с.126 том 1).

Крім того, 30.03.2013р. між зазначеними
контрагентами укладено договір
доручення № БД-081/12 за яким повірений
ТОВ "ІСФП КАПІТАЛ" зобов'язується за
винагороду від імені, за дорученням та
за рахунок довірителя надати
посередницькі послуги з продажу на
вторинному ринку цінних паперів
емітента, а довіритель зобов'язується
уплатити повіреному відповідні
винагороду. Предметом договору є
інвестиційні сертифікати іменні, UA 101859
FA 01, форма випуску цінних паперів
бездокументарна, емітент ТОВ КУА "ІСФП
МЕНЕДЖМЕНТ", найменування фонду -
закритий недиверсифікований пайовий
інвестиційний фонд "ІСФП грошовий
ринок", номінальна вартість одного
цінного паперу 1 грн., кількість цінних
паперів 741 935 штук. Факт виконання умов
даного договору підтверджується
звітом від 27.06.2012р. (а.с.127-129, 214 том 1).

У відповідності до договору купівлі -
продажу цінних паперів № БВ -081/12 від
30.03.2012р. ТОВ "Тульчинм`ясо" як продавець
продає покупцю ТОВ "Інтер Фуд" цінні
папери. Зокрема, інвестиційні
сертифікати іменні, міжнародний код
цінних паперів UA 101859 FA01, форма випуску
бездокументарна, емітент ТОВ КУА "ІСФП
МЕНЕДЖМЕНТ", найменування фонду -
закритий недиверсифікований пайовий
інвестиційний фонд "ІСФП грошовий
ринок", номінальна вартість одного
цінного паперу 1 грн., кількість цінних
паперів 741 935 штук, вартість одного
цінного паперу 1,9, вартість пакету
цінних паперів 920 000 грн. Згідно до ст. 2
даного договору загальна вартість
цінних паперів складає 920 000 грн.,
покупець зобов'язаний не пізніше
30.03.2012р. перерахувати загальну вартість
цінних паперів на рахунок продавця, в
свою чергу продавець зобов'язаний не
пізніше 30.03.2012р. надати розпорядження
про списання цінних паперів з рахунку
№ 003097 у зберігача ТОВ "ІСФП-КАПІТАЛ" на
рахунок цінних паперів покупця № 003073 у
зберігача ТОВ "ІСФП-КАПІТАЛ" (а.с.108-109
том 1).

На виконання умов вказаного договору,
судом досліджено акт про зарахування
зустрічних вимог від 30.03.2012р., згідно з
яким господарські зобов'язання сторін
припиняються шляхом зарахування
зустрічних однорідних вимог, строк
яких настав, адже за позивачем згідно з
договором про надання поворотної
фінансової допомоги 015-Мл-ТМЯ/ВД від
11.05.2010р. перед ТОВ "Інтер Фуд" рахується
борг в сумі 920 000 грн.

З аналізу вказаних доказів можна
зробити висновок, що придбані
позивачем у покупця ТОВ "ІСФП-КАПІТАЛ"
цінні папери в подальшому реалізовані
ТОВ "Інтер Фуд", через ТОВ "ІСФП-КАПІТАЛ",
розрахунок яких відбувся шляхом
зарахування зустрічних однорідних
вимог у відповідності договору про
надання поворотної фінансової
допомоги № 015-Мл-ТМЯ/ВД від 11.05.2010р.

Визначаючись щодо виявлених порушень,
суд виходив з того, що ст. 194 Цивільного
кодексу України визначено, що цінним
папером є документ установленої форми
з відповідними реквізитами, що
посвідчує грошове або інше майнове
право, визначає взаємовідносини
емітента цінного папера (особи, яка
видала цінний папір) і особи, яка має
права на цінний папір, та передбачає
виконання зобов'язань за таким цінним
папером, а також можливість передачі
прав на цінний папір та прав за цінним
папером іншим особам.

Частина 1 статті 655 Цивільного кодексу
України передбачає, що за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму. Предметом договору
купівлі-продажу може бути товар, який є
у продавця на момент укладення
договору або буде створений (придбаний,
набутий) продавцем у майбутньому.
Предметом договору купівлі-продажу
можуть бути майнові права. До договору
купівлі-продажу майнових прав
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не випливає
із змісту або характеру цих прав, що
передбачає Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 656
Цивільного кодексу України.

Положення ст. 1000 Цивільного кодексу
України визначають, що за договором
доручення одна сторона (повірений)
зобов'язується вчинити від імені та за
рахунок другої сторони (довірителя)
певні юридичні дії. Правочин, вчинений
повіреним, створює, змінює, припиняє
цивільні права та обов'язки довірителя.
Договором доручення може бути
встановлено виключне право повіреного
на вчинення від імені та за рахунок
довірителя всіх або частини юридичних
дій, передбачених договором. У договорі
можуть бути встановлені строк дії
такого доручення та (або) територія, у
межах якої є чинним виключне право
повіреного.

Зі змісту, ст. 1046 Цивільного кодексу
України слідує, що за договором позики
одна сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Загальні підстави припинення
зобов'язань врегульовано ст. 598
Цивільного кодексу України, зокрема,
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.
Припинення зобов'язання на вимогу
однієї із сторін допускається лише у
випадках, встановлених договором або
законом. Особливості припинення
зобов'язань за договорами
купівлі-продажу цінних паперів,
укладених на фондовій біржі,
встановлюються законодавством.

З системного аналізу даних норм слідує,
що під припиненням зобов'язання
розуміють припинення правового зв'язку
між його сторонами, звільнення їх від
прав та обов'язків, що становлять зміст
зобов'язання. Тобто, кредитор втрачає
право вимагати від боржника виконання
передбачених у зобов'язанні дій, а
боржник звільняється від обов'язку
виконувати такі дії під загрозою
застосування до нього мір
відповідальності.

В той же час, норми Цивільного кодексу
України закріплюють право
позичальника та позикодавця припинити
зобов'язання шляхом зарахуванням
зустрічних однорідних вимог, строк
виконання яких настав, а також вимог,
строк виконання яких не встановлений
або визначений моментом пред'явлення
вимоги, яке може здійснюватися за
заявою однієї із сторін ( ст. 601
Цивільного кодексу України).

Вимоги, які можуть підлягати
зарахуванню, мають відповідати таким
умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за
одним зобов'язанням є боржником за
іншим, а боржник за першим
зобов'язанням є кредитором за другим); 2)
бути однорідними (зараховуватися
можуть вимоги про передачу речей
одного роду, у зв'язку з чим зарахування
як спосіб припинення зазвичай
застосовується до зобов'язань по
передачі родових речей, зокрема
грошей). Правило про однорідність вимог
розповсюджується на їх правову
природу, але не стосується підстави
виникнення такої вимоги; 3) строк
виконання щодо таких вимог настав, не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги.

При відображенні зарахування
зустрічних однорідних вимог у
бухгалтерському обліку слід розуміти,
що змістом господарської операції є
зарахування власної кредиторської
заборгованості підприємства перед
контрагентом у рахунок його
дебіторської заборгованості за товари,
роботи, послуги, крім того, необхідно
також врахувати те, що зарахування
зустрічних однорідних вимог є другою
подією у розрахунках для кожного з
контрагентів, бо вимоги виникають
після того, як відбулася поставка
товарів, робіт, послуг покупцеві.

Досліджуючи надані до суду докази та
предмет дотримання даних норм, суд
виходив з того, що у відповідності до
п.2.2 ст. 2 договору купівлі продажу
цінних паперів укладеного позивачем з
ТОВ "Інтер Фуд" № БВ-081/12 від 30.03.2012р.,
покупець зобов'язаний не пізніше
30.03.2012р. перерахувати загальну вартість
цінних паперів на рахунок продавця №
160 в Тульчинському відділенні АКБ
"Правекс-Банк", аналогічно згідно до п.2.2
ст.2 договору купівлі продажу № БВ/293/12
від 27.06.2012р. укладеного позивачем з ТОВ
"Інтер Фуд", покупець зобов'язаний не
пізніше 27.06.2012р. перерахувати загальну
вартість цінних паперів на рахунок
продавця № 160 в Тульчинському
відділенні АКБ "Правекс-Банк". Водночас,
у відповідності договору про надання
поворотної фінансової допомоги №
015-Мл-ТМЯ/ВД від 11.05.2010р., строк надання
фінансової допомоги розпочинається з
моменту набрання чинності цим
договором і закінчується 31 грудня 2013
року.

Тобто, умови вказаного договору
дотримано в частині настання строку
виконання грошових зобов'язань.

Також судом встановлено, що дані
вимоги є зустрічними та однорідними,
адже згідно до договору про надання
поворотної фінансової допомоги №
015-Мл-ТМЯ/ВД від 11.05.2010р., позивач як
позичальник зобов'язався повернути
фінансову допомогу ТОВ "Інтер Фуд" в
сумі 5 000 000 грн., тоді як згідно до умов
договорів про купівлю продаж цінних
паперів № БВ-081/12 від 30.03.2012р. та за №
БВ/293/12 від 27.06.2012р., ТОВ "Інтер Фуд" як
покупець цінних паперів зобов'язаний
перерахувати їхню загальну вартість на
рахунок позивача в сумі 920 000 грн. та 1 318
000 грн.

Судом встановлено, що з урахуванням
зазначеного, між позивачем та ТОВ
"Інтер Фуд" укладено акти про
зарахування зустрічних однорідних
вимог від 30.03.2012р. та від 27.06.2012р., за
якими грошові зобов'язання між
сторонами припиненні шляхом
зарахування зустрічних однорідних
вимог, строк яких настав.

Окрім того, фактичне виконання
грошових зобов'язань шляхом
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог також підтверджується копіями
банківських виписок від 15.02.2012р., від
29.02.2012р., від 02.04.2012р., від 10.04.2012р., від
26.04.2012р., від 25.07.2012р., від 18.05.2012р., від
09.07.2012р., від 06.12.2012р., копією витягу з
головної книги ТОВ "Тульчинм`ясо",
копією картки рахунку (а.с.157-1852 том 1).

Таким чином, зобов'язання у
відповідності до договорів про купівлю
продаж цінних паперів укладених між
позивачем та ТОВ "Інтер Фуд" № БВ-081/12
від 30.03.2012р. та за № БВ/293/12 від 27.06.2012р.
виконанні шляхом зарахування
зустрічних однорідних вимог строк яких
настав.

На думку податкового органу виходячи
із сум, що були предметом даним
договорів, а саме 920 000 грн. та 1 318 000 грн.,
господарські зобов'язання позивача
становлять в загальній сумі 447 600 грн., з
них за березень 2012р. - 184 000 грн. та
червень 2012р. - 263 600 грн.

Так, згідно з п.23.1 ст. 23 Податкового
кодексу України, база оподаткування -
це фізичний, вартісний чи інший
характерний вираз об'єкта
оподаткування, до якого застосовується
податкова ставка і який
використовується для визначення
розміру податкового зобов'язання.

Відповідно з п.185.1 ст. 185 Податкового
кодексу України, об'єктом
оподаткування є операції платників
податку з: а) постачання товарів, місце
постачання яких розташоване на митній
території України, відповідно до
статті 186 цього Кодексу, у тому числі
операції з передачі права власності на
об'єкти застави позичальнику
(кредитору), на товари, що передаються
на умовах товарного кредиту, а також з
передачі об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю; б)
постачання послуг, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу; в) ввезення товарів на митну
територію України.

Датою виникнення податкових
зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше: а) дата
зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку; б) дата відвантаження товарів,
а в разі експорту товарів - дата
оформлення митної декларації, що
засвідчує факт перетинання митного
кордону України, оформлена відповідно
до вимог митного законодавства, а для
послуг - дата оформлення документа, що
засвідчує факт постачання послуг
платником податку, що передбачає п.187.1
ст. 187 Податкового кодексу України.

Відповідно до вимог п.п.196.1.1 п. 196.1 ст. 196
Податкового кодексу України, не є
об'єктом оподаткування операції з:
випуску (емісії), розміщення у будь-які
форми управління та продажу (погашення,
викупу) за кошти цінних паперів, що
випущені в обіг (емітовані) суб'єктами
підприємницької діяльності,
Національним банком України,
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну фінансову
політику, органами місцевого
самоврядування відповідно до закону,
включаючи інвестиційні та іпотечні
сертифікати, сертифікати фонду
операцій з нерухомістю, деривативи, а
також корпоративні права, виражені в
інших, ніж цінні папери, формах; обміну
зазначених цінних паперів та
корпоративних прав, виражених в інших,
ніж цінні папери, формах, на інші цінні
папери, корпоративні права, виражені в
інших, ніж цінні папери, формах;
розрахунково-клірингової,
реєстраторської та депозитарної
діяльності на ринку цінних паперів, а
також діяльності з управління активами
(у тому числі пенсійними активами,
фондами банківського управління),
відповідно до закону та інших видів
професійної діяльності на фондовому
ринку, які підлягають ліцензуванню
відповідно до закону.

Варто відмітити, що норми Податкового
кодексу України не містять імперативу,
що припинення грошових зобов'язань
відбуваються лише за фактичного
перерахування коштів, відтак суд
вважає, що висновки податкового органу
щодо здійснення позивачем операцій з
інвестиційними сертифікатами не за
грошові кошти, а також щодо не
включення їх складу зобов'язань з
податку на додану вартість, що призвели
до заниження грошових зобов'язань є не
необґрунтованими.

Водночас, суд погоджується із доводами
представників позивача, що погашення
зустрічних однорідних грошових вимог
шляхом двостороннього перерахування
коштів призвело б лише до взаємного
понесення витрат на
розрахунково-касове обслуговування, що
суперечило б принципам здійснення
господарської діяльності (її
спрямування на одержання доходу) та
вважає за необхідне звернути увагу
податкового органу, що використання
позивачем законодавчо встановленої
процедури зарахування зустрічних
однорідних грошових вимог шляхом
підписання відповідними актами
наведеним нормам не суперечить.

Із врахуванням зазначеного, судом
встановлено безпідставність
нарахування грошового зобов'язання за
господарськими операціями позивача з
ТОВ "Інтер Фуд" та з ТОВ "ІСФП-КАПІТПЛ".

Як свідчать надані до суду докази, при
формуванні оскаржуваного податкового
повідомлення рішення відповідачем
також враховано факт безпідставного не
включення до складу податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість факторингової операції
позивача з ПАТ "Банк Восток", що
призвело до заниження податкових
зобов'язань за період з квітня по
грудень 2012р. в сумі 780 722 грн..

Вирішуючи питання, що
наявності/відсутності вказаного
порушення, суд виходив того, що у
відповідності до договору поставки №
2385 від 01.04.2012р., постачальник ТОВ
"Тульчинм`ясо" зобов'язується передати
у власність покупцю ТОВ "Фоззі-Фуд"
товар згідно умов договору. Товар
постачається в асортименті та за
цінами узгодженими сторонами договору
специфікації, яка є невід'ємною
частиною цього договору. Пунктом 2.6
розділу 2 даного договору встановлено,
що оплата за товар здійснюється
протягом 40 днів від дати поставки
(а.с.14-20 том 2).

10.04.2012р. між позивачем та ПАТ "Банк
Восток" укладено договору факторингу №
02/10042012Ф, за яким клієнт відступає
фактору право наявної та/або
майбутньої грошової вимоги за умовами
зазначеного договору вище. Пунктом 2.1
розділу 2 даного договору визначено, що
фактор приймає право грошової вимоги
клієнта до боржника за договором
поставки в межах ліміту грошової
вимоги.

Тобто, ТОВ "Тульчинм`ясо" було
відступлено право грошової вимоги
третьої особи (ТОВ "Фоззі-Фуд") новому
кредитору (ПАТ "Банк Восток") з
наступною компенсацією вартості
такого боргу.

Дані обставини, на думку відповідача,
свідчать про порушення позивачем норм
Податкового кодексу України в частині
не включення до складу податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість операцій з відступлення
права вимоги.

Приписи ст. 1077 Цивільного кодексу
України закріплюють, що за договором
факторингу (фінансування під
відступлення права грошової вимоги)
одна сторона (фактор) передає або
зобов'язується передати грошові кошти
в розпорядження другої сторони
(клієнта) за плату (у будь-який
передбачений договором спосіб), а
клієнт відступає або зобов'язується
відступити факторові своє право
грошової вимоги до третьої особи
(боржника). Клієнт може відступити
факторові свою грошову вимогу до
боржника з метою забезпечення
виконання зобов'язання клієнта перед
фактором. Зобов'язання фактора за
договором факторингу може передбачати
надання клієнтові послуг, пов'язаних із
грошовою вимогою, право якої він
відступає.

Частина 1 статті 1079 Цивільного кодексу
встановлює, що предметом договору
факторингу може бути право грошової
вимоги, строк платежу за якою настав
(наявна вимога), а також право вимоги,
яке виникне в майбутньому (майбутня
вимога).

При цьому, згідно з ст. 1080 Цивільного
кодексу України, сторонами у договорі
факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом
у договорі факторингу може бути
фізична або юридична особа, яка є
суб'єктом підприємницької діяльності.
Фактором може бути банк або інша
фінансова установа, яка відповідно до
закону має право здійснювати
факторингові операції.

З аналізу даних норм слідує, що договір
факторингу являє собою зобов'язальне
правовідношення, яке виникає між
фактором та продавцем (постачальником)
товарів або послугонадавачем
(клієнтом) за яким фактор купує у
клієнта право вимоги останнього по
відношенню до його контрагентів
(боржників) за договорами по сплаті
заборгованості за поставлені
(передані) товари або надані послуги,
тим самим фінансуючи діяльність
клієнта.

Поняття "відступлення права вимоги"
визначено п.п. 14.1.255 п.14.1 ст.14
Податкового кодексу України, зокрема
це операція з переуступки кредитором
прав вимоги боргу третьої особи новому
кредитору з попередньою або наступною
компенсацією вартості такого боргу
кредитору або без такої компенсації.

Згідно зі п.185.1 ст. 185 Податкового
кодексу України, об'єктом
оподаткування є операції платників
податку з: а) постачання товарів, місце
постачання яких розташоване на митній
території України, відповідно до
статті 186 цього Кодексу, у тому числі
операції з передачі права власності на
об'єкти застави позичальнику
(кредитору), на товари, що передаються
на умовах товарного кредиту, а також з
передачі об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю; б)
постачання послуг, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу; в) ввезення товарів на митну
територію України.

Положення п.п.196.1.5 п.196.5 ст. 196
Податкового кодексу України
закріплюють, що не є об'єктом
оподаткування операції з торгівлі за
грошові кошти або цінні папери
борговими зобов'язаннями, за винятком
операцій з інкасації боргових вимог та
факторингу (факторингових) операцій,
крім факторингових операцій, якщо
об'єктом боргу є валютні цінності,
цінні папери, у тому числі
компенсаційні папери (сертифікати),
інвестиційні сертифікати, іпотечні
сертифікати з фіксованою дохідністю,
операції з відступлення права вимоги
за забезпеченими іпотекою кредитами
(позиками), житлові чеки, земельні бони
та деривативи.

Тобто, якщо платник ПДВ здійснює
торгівлю за грошові кошти борговими
зобов'язаннями, то зазначені операції
не оподатковуються, адже відсутній
предмет оподаткування ПДВ.

Дану позицію також закріплено листом
ДПА України "Щодо оподаткування
операцій пов'язаних із відступленням
прав вимоги грошових коштів" від 22.02.2011
р. № 4940/7/16-1517-26, в якому центральний
податковий орган зазначив, що торгівля
за грошові кошти борговими
зобов'язаннями, згідно з підпунктом
196.1.5 пункту 196.1 статті 196 Кодексу не є
об'єктом оподаткування податком. При
цьому операція з подальшого продажу
права вимоги особою, що придбала таке
право вимоги за ціною не менше ціни
придбання такого права вимоги, також
згідно з підпунктом 196.1.5 пункту 196.1
статті 196 Кодексу також не є об'єктом
оподаткування податком на додану
вартість.

В ході судового розгляду справи
досліджено акти прийому передачі № 1
від 26.04.2012р., № 2 від 04.05.2012р., № 3 від
15.05.2012р., № 4 від 21.05.2012р., № 5 від 30.05.2012р.,
№ 6 від 06.06.2012р., № 7 від 11.06.2012р., № 8 від
19.06.2012р., № 9 від 26.06.2012р., № 10 від 03.07.2012р.,
№ 11 від 09.07.2012р., № 12 від 16.07.2012р., № 13 від
25.07.2012р., № 14 від 31.07.2012р., № 15 від 06.08.2012р.,
№ 16 від 14.08.2012р., № 17 від 20.08.2012р., № 17 від
28.08.2012р., № 18 від 03.09.2012р., № 19 від 10.09.2012р.,
№ 20 від 11.09.2012р., № 21 від 17.09.2012р., № 22 від
24.09.2012р., № 23 від 01.10.2012р., № 24 від 08.10.2012р.,
№ 25 від 17.10.2012р., № 26 від 22.10.2012р., № 27 від
29.10.2012р., № 28 від 01.11.2012р., № 29 від 05.11.2012р.,
№ 30 від 12.11.2012р., № 31 від 26.11.2012р., № 32 від
26.11. 2012р., № 33 від 03.12.2012р., № 34 від
11.12.2012р., № 35 від 18.12.2012р., № 36 від 27.12..2012р.
про передачу ПАТ "Банк Восток"
товаро-транспортних накладих між ТОВ
"Тульчинм`ясо" та ТОВ "Фоззі-Фуд" від
14.04.2012р., від 17.04.2012р., від 19.04.2012р., від
21.04.2012р., від 24.04.2012р., від 24.04.2012р., від
28.04.2012р., від 01.05.2012р., від 03.05.2012р., від
05.05.2012р., від 10.05.2012р., від 12.05.2012р., від
15.05.2012р., від 17.05.2012р., від 19.05.2012р., від
22.05.2012р., від 24.05.2012р., від 26.05.2012р., від
29.05.2012р., від 31.05.2012р., від 02.06.2012р., від
05.06.2012р., від 07.06.2012р., від 09.06.2012р., від
12.06.2012р., від 14.06.2012р., від 16.06.2012р., від
21.06.2012р., від 23.06.2012р., від 26.06.2012р., від
28.06.2012р., від 19.06.2012р., від 30.06.2012р., від
03.07.2012р., від 05.07.2012р., від 07.07.2012р., від
10.07.2012р., від 12.07.2012р., від 14.07.2012р., від
17.07.2012р., від 19.07.2012р., від 21.07.2012р., від
24.07.2012р., від 26.07.2012р., від 28.07.2012р., від
31.07.2012р., від 02.08.2012р., від 04.08.2012р., від
09.08.2012р., від 11.08.2012р., від 14.08.2012р., від
16.08.2012р., від 07.08.2012р., від 18.08.2012р., від
21.08.2012р., від 23.08.2012р., від 28.08.2012р., від
31.08.2012р., від 04.09.2012р., від 30.08.2012р., від
08.09.2012р., від 11.09.2012р., від 13.09.2012р., від
15.09.2012р., від 18.09.2012р., від 20.09.2012р., від
22.09.2012р., від 25.09.2012р., від 27.09.2012р., від
29.09.2012р., від 02.10.2012р., від 04.10.2012р., від
06.10.2012р., від 09.10.2010р., від 11.10.2012р., від
13.10.2012р., від 16.10.2012р., від 18.10.2012р., від
23.10.2012р., від 25.10.2012р., від 20.10.2012р., від
27.10.2012р., від 30.10.2012р., від 31.10.2012р., від
03.11.2012р., від 06.11.2012р., від 08.11.2012р., від
10.11.2012р., від 13.11.2012р., від 15.11.2012р., від
17.11.2012р., від 29.11.2012р., від 22.11.2012р., від
24.11.2012р., від 27.11.2012р., від 29.11.2012р., від
30.11.2012р., від 04.12.2012р., від 06.12.2012р., від
08.12.2012р., від 11.12.2012р., від 13.12.2012р., від
15.12.2012р., від 20.12.2012р., податкових
накладних від 14.04.2012р., від 17.04.2012р., від
19.04.2012р., від 21.04.2012р., від 24.04.2012р., від
26.04.2012р., від м28.04.2012р., від 01.05.2012р., від
03.05.2012р., від 05.05.2012р., від 10.05.2012р., від
12.05.2012р., від 15.05.2012р., від 17.05.2012р., від
19.05.2012р., від 22.05.2012р., від 24.05.2012р., від
26.05.2012р., від 29.05.2012р., від 31.05.2012р., від
02.06.2012р., від 05.06.2012р., від 07.06.2012р., від
09.06.2012р., від 12.06.2012р., від 14.06.2012р., від
16.06.2012р., від 19.06.2012р., від 21.06.2012р., від
23.06.2012р., від 26.06.2012р., від 28.06.2012р., від
30.06.2012р., від 03.07.2012р., від 05.07.2012р., від
07.07.2012р., від 10.07.2012р., від 12.07.2012р., від
14.07.2012р., від 17.07.2012р., від 19.07.2012р., від
21.07.2012р., від 24.07.2012р., від 26.07.2012р., від
28.07.2012р., від 31.07.2012р., від 02.08.2012р., від
04.08.2012р., від 07.08.2012р., від 09.08.2012р., від
11.08.2012р., від 14.08.2012р., від 16.08.2012р., від
18.08.2012р., від 21.08.2012р., від 23.08.2012р., від
28.08.2012р., від 30.08.2012р., від 31.08.2012р., від
04.09.2012р., від 08.09.2012р., від 11.09.2012р., від
13.08.2012р., від 15.09.2012р., від 18.09.2012р., від
20.09.2012р., від 22.09.2012р., від 25.09.2012р., від
27.09.2012р., від 29.09.2012р., від 02.10.2012р., від
04.10.2012р., від 06.10.2012р., від 09.10.2012р., від
11.02.2012р., від 13.10.2012р., від 16.10.2012р., від
18.10.2012р., від 20.10.2012р., від 23.10.2012р., від
25.10.2012р., від 27.10.2012р., від 30.10.2012р., від
31.10.2012р., від 03.11.2012р., від 06.11.2012р., від
08.11.2012р., від 10.11.2012р., від 13.11.2012р., від
15.11.2012р., від 17.11.2012р., від 20.11.2012р., від
22.12.2012р., від 24.11.2012р., від 27.11.2012р., від
29.11.2012р., від 30.11.2012р., від 04.12.2012р., від
06.12.2012р., від 08.12.2012р., від 11.12.2012р., від
13.12.2012р., 15.12.2012р., від 20.12.2012р. та копії
банківських виписок по ПАТ "Восток" у
період з 27.04.2012р., по 19.03.2013р. ( том 2, а.с.
1-162 том 3).

Даними доказами підтверджується
фактичне виконання зобов'язання ТОВ
"Фоззі-Фуд" перед ТОВ "Тульчинм`ясо" у
відповідності до договору поставки від
01.04.2012р. № 2385.

Надаючи правову оцінку виявленому
порушенню в контексті вказаних норм та
наданих доказів, суд звертає увагу
відповідача на той факт, що операція з
відступлення права вимоги не є об'єктом
оподаткування ПДВ, податкова накладна
на цю операцію не виписується, відтак,
підстави для формування будь-яких
зобов'язань з податку на додану
вартість за такими операціями у
платника податків не виникають.

З урахуванням зазначеного, суд
приходить до висновку щодо
безпідставності визначення
Тульчинським відділенням Немирівської
ОДПІ ГУ Міндоходів у Вінницькій
області грошового зобов'язання
позивача щодо факторингової операції.

В судовому засіданні представник
відповідача не змогла надати
однозначних пояснень та належних
доказів, в підтвердження виявлених
порушень позивача, натомість зауважила
що питання, щодо оподаткування у
випадку зарахування зустрічних
однорідних вимог та відступлення права
вимоги діючим законодавством не
врегульовано.

Однак, суд критично відноситься до
даних посилань та звертає увагу
відповідача, що у відповідності до
вимог ст. 627 Цивільного кодексу України,
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

В той же час, положення п.56.21 ст.56
Податкового кодексу України
закріплюють, у разі коли норма цього
Кодексу чи іншого нормативно-правового
акта, виданого на підставі цього
Кодексу, або коли норми різних законів
чи різних нормативно-правових актів,
або коли норми одного і того ж
нормативно-правового акта суперечать
між собою та припускають неоднозначне
(множинне) трактування прав та
обов'язків платників податків або
контролюючих органів, внаслідок чого є
можливість прийняти рішення на користь
як платника податків, так і
контролюючого органу, рішення
приймається на користь платника
податків.

Враховуючи вище наведе, посилання
податкового органу не знаходять свого
підтвердження в ході судового
розгляду справи.

Окрім того, також надано юридичну
оцінку листу управління Державної
служби боротьби з економічною
злочинністю УМВС України у Вінницькій
області № 3/3561 від 18.11.2013р., згідно з яким
стосовно посадових осіб
м`ясопереробних підприємств
Вінницької області, в тому числі ТОВ
"Тульчинм`ясо" проводиться досудове
розслідування (ЄРДР № 0000352 від
23.08.2013р.)

Як вірно зазначено представниками
позивача в судовому засіданні
безпідставність оскаржуваного
податкового повідомлення рішення
також підтверджується даним доказом,
оскільки листом Державної податкової
адміністрації України від 25.01.2011р. №
1754/7/23-8017 "Щодо перевірок у рамках
кримінальної справи" роз'яснено, що за
результатами перевірок платників
податків, призначених в рамках
порушеної кримінальної справи про
злочини, предметом якої є податки,
збори (ст. 212 Кримінального кодексу
України), контролюючий орган визначає
суми грошових зобов'язань, але
податкове повідомлення-рішення не
приймає. В інших випадках (за
результатами перевірок платників
податків відносно яких та/ або їх
посадових осіб кримінальну справу не
порушено або порушено кримінальну
справу, предметом якої не є податки,
збори) грошові зобов'язання
визначаються та, відповідно,
приймається податкове
повідомлення-рішення щодо платників
податків в загальновстановленому
порядку.

Таким чином, надавши правову оцінку
всім обставинам справи, які знайшли
своє підтвердження в ході судового
засідання, доводяться як показами
сторін так і матеріалами справи, суд з
метою захисту прав та інтересів
позивача, в узгодження з вимогами
статті 162 Кодексу адміністративного
судочинства України, вважає, що позов
слід задовольнити повністю, тим самим
скасувати податкове повідомлення
рішення від 17.02.2014р. № .

Частина 2 статті 19 Конституції України
визначає, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Суд акцентує увагу відповідача, що у
відповідності до п.п.21.1.1 п.20.1 ст. 20
Податкового кодексу України,
податковий орган зобов'язаний
дотримуватися Конституції України та
діяти виключно у відповідності з цим
Кодексом та іншими законами України,
іншими нормативними актами.

Вирішуючи спір по суті заявлених
позовних вимог, суд виходить з того, що
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, що передбачено ч.1 ст.11
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Відповідно до статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльність суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно статті 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Мотивація та докази, надані позивачем,
дають суду підстави для постановлення
висновків, які спростовують доводи
відповідача, більше того, встановлені у
справі обставини підтверджують
позиції позивача.

Питання про розподіл судових витрат у
справі вирішується судом відповідно до
вимог ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
та ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий
збір".

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Скасувати податкове повідомлення
рішення від 17.02.2014р. №
Тульчинського відділення Немирівської
ОДПІ ГУ Міндоходів у Вінницькій
області.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Тульчинм`ясо" () понесені судові витрати у
вигляді судового збору в сумі 487 грн.
(чотириста вісімдесят сім гривень) 20
коп. (двадцять копійок) шляхом їх
безспірного списання органами
Державної казначейської служби
України з рахунків Тульчинського
відділення Немирівської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Вінницькій області.

Стягнути з Державного бюджету України
на спеціальний рахунок Державної
судової адміністрації України (банк
одержувача - ГУ ДКСУ у Вінницькій
області, код банку 802015, р/р 4002)
судовий збір у сумі 4 384 грн. (чотири
тисячі триста вісімдесят чотири
гривні) 80 коп. (вісімдесят копійок)
шляхом його безспірного списання
органами Державної казначейської
служби України з рахунків
Тульчинського відділення Немирівської
ОДПІ ГУ Міндоходів у Вінницькій
області.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Чернюк Алла Юріївна