Справа № 2а-11452/09/1570
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

28 квітня 2014 року м. Київ
В/800/1742/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів: Головуючого:
Вербицької О.В. Суддів: Кошіля В.В.
Лосєва А.М. Моторного О.А. Рибченка А.О.

перевіривши заяву Південної митниці
Міндоходів

про перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 19.03.2014 року

у справі № 2а-11452/09/1570

за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю
«Толиман»доПівденної митниці
Державної митної служби України
Приморської митниці Державної митної
служби України Південної регіональної
митниці Державної митної служби
України Головного управління
Державного казначейства України в
Одеській областітретя особаПриватне
підприємство «Мерітайм Трансшипмент
Центр»за участюпрокуратури
Малиновського району м. Одеси
провизнання бездіяльності незаконною
та зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Південна митниця Міндоходів подала
заяву про перегляд Верховним Судом
України ухвали Вищого
адміністративного суду України від
19.03.2014 року у справі № 2а-11452/09/1570 за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Толиман» до
Південної митниці Державної митної
служби України, Приморської митниці
Державної митної служби України,
Південної регіональної митниці
Державної митної служби України,
Головного управління Державного
казначейства України в Одеській
області третя особа Приватне
підприємство «Мерітайм Трансшипмент
Центр» за участю прокуратури
Малиновського району м. Одеси про
визнання бездіяльності незаконною та
зобов'язання вчинити певні дії, з
підстав неоднакового застосування
судом касаційної інстанції норм
матеріального права, що, на думку
заявника, призвело до ухвалення різних
за змістом судових рішень у подібних
правовідносинах.

Відповідно до ст. 2391 Кодексу
адміністративного судочинства України
(зі змінами та доповненнями, внесеними
Законом України від 07.07.2010 року №2453-VІ
«Про судоустрій і статус суддів»),
заява про перегляд судових рішень
подається до Верховного Суду України
через Вищий адміністративний суд
України, який за змістом статей 2392 та 240
Кодексу адміністративного судочинства
України перевіряє відповідність заяви
вимогам цього Кодексу та вирішує
питання про допуск справи до
провадження.

Згідно ст. 237 Кодексу адміністративного
судочинства України заява про перегляд
судових рішень в адміністративних
справах може бути подана виключно з
мотивів:

1) неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах;

2) встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом;

3) порушення норм матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення Вищим адміністративним
судом України незаконного судового
рішення з питань, передбачених статтею
1711 цього Кодексу.

У заяві про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
19.03.2014 року заявник посилається на
неоднакове застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

В обґрунтування своїх вимог заявник
додає копії ухвал Вищого
адміністративного суду України від
19.07.2011 року у справі № К-40575/10, від 08.11.2011
року у справі № К/9991/39449/11, від 03.12.2013
року у справі № К/9991/64968/12 та копії
постанов Вищого адміністративного
суду України від 05.03.2014 року у справі №
К/800/40434/13 та від 19.03.2014 року у справі №
К/800/46496/13 в яких на його думку, норми
матеріального права застосовуються
інакше, ніж у даній справі.

У відповідності до п. 4 постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України від 13.12.2010 року № 2 «Про судову
практику застосування статей 235-240
Кодексу адміністративного судочинства
України» подібність правовідносин
означає, зокрема, тотожність
суб'єктного складу учасників відносин,
об'єкта та предмета правового
регулювання, а також умов застосування
правових норм (зокрема, часу, місця,
підстав виникнення, припинення та
зміни відповідних правовідносин).
Зміст правовідносин з метою з'ясування
їх подібності в різних рішеннях суду
(судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Колегія суддів не вбачає підстав для
допуску справи до провадження
Верховного Суду України, оскільки з
доданих до заяви копій ухвали Вищого
адміністративного суду України від
19.03.2014 року, щодо якої подана заява, та
ухвал і постанов Вищого
адміністративного суду України, на які
посилається заявник, не вбачається
неоднакового застосування одних і тих
самих норм матеріального права, при
вирішенні спору у подібних
правовідносинах. Правовідносини між
сторонами у справах, за якими ухвалені
вказані вище судові рішення, виникли з
різних відмінних між собою обставин,
яким надавалася правова оцінка, тобто
такі правовідносини не є подібними, в
яких ухвалено різні судові рішення з
неоднаковим застосуванням норм
матеріального права, що виключає
підстави для допуску справи до
провадження Верховного Суду України.

Крім того, в обґрунтування своїх вимог
заявник додає копії ухвал Вищого
адміністративного суду України від
05.02.2013 року у справі № К/9991/76160/11 та від
21.01.2014 року у справі № К/9991/80753/12 в яких,
на його думку, норми матеріального
права застосовані інакше, ніж у даній
справі.

Між тим, ухвалами Вищого
адміністративного суду України (на які
посилається скаржник як на підставу
неоднакового застосування норм
матеріального права) не було розв'язано
заявлений сторонами спір по суті,
оскільки справи було направлено на
новий розгляд до суду першої інстанції
з огляду на наявність неповноти
встановлення обставин справи, а відтак,
ухвали не містять висновків щодо
правомірності застосування норм
матеріального права.

Статтею 237 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено
виключними мотивами подання заяви про
перегляд судових рішень неоднакове
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень саме у подібних
правовідносинах.

У той же час, як вбачається зі змісту
поданої заяви та доданих як приклад
неоднакового застосування судами норм
матеріального права ухвал Вищого
адміністративного суду України,
неоднакове застосування судами норм
матеріального права у подібних
правовідносинах відсутнє.

Зважаючи на викладене, підстав для
допуску справи до провадження для
перегляду судового рішення Верховним
Судом України у даній адміністративній
справі немає.

Керуючись ст.ст. 236-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Південній митниці
Міндоходів у допуску справи для
перегляду Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 19.03.2014 року.

2. Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В. Вербицька Судді В.В.
Кошіль А.М. Лосєв О.А. Моторний А.О.
Рибченко