Справа № 2а-996/12/0970
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 р.
Справа № 106361/12/9104
Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Кухтея Р.В.,

за участю секретаря судового засідання
Лемцьо І.В.,

представника відповідача Ляховича Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю «Алтваінвест» на
ухвалу Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 17 травня 2012
року про закриття провадження у справі
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Алтваінвест» до
Державної податкової інспекції в м.
Івано-Франківськ про визнання
неправомірними дій,

в с т а н о в и в:

ТОВ «Алтваінвест» 05.04.2012 року
звернулося в суд з адміністративним
позовом до ДПІ в м. Івано-Франківськ, в
якому просило визнати неправомірними
дії в частині щодо визнання
безтоварними операцій купівлі-продажу
з контрагентами.

Ухвалою Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 17 травня 2012
року провадження у справі закрито.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції ТОВ «Алтваінвест»
оскаржило його в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі просить рішення
суду першої інстанції скасувати і
направити справу для продовження
розгляду до суду першої інстанції.
Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції були недостатньо досліджені
докази та обставини справи, рішення
постановлено з порушенням норм
процесуального права. Зазначає, що суд
першої інстанції, закриваючи справу,
дійшов неправильного висновку про те,
що предметом оскарження в даній справі
є акт перевірки як службовий документ,
оскільки оскаржуються саме
неправомірні дії податкового органу
про визнання операцій безтоварними на
підставі висновку про нікчемність
правочинів в силу ст.ст.203, 215, 216 ЦК
України.

Саме неправомірні дії відповідача щодо
встановлення таких фактів призвели до
порушення охоронюваних законом прав,
свобод та інтересів товариства.

Представник відповідача в судовому
засіданні вимоги апеляційної скарги
заперечив та просить залишити її без
задоволення.

Представник позивача в судове
засідання не прибув, про дату, час і
місце апеляційного розгляду був
повідомлений належним чином, тому
колегія суддів, у відповідності до ст.196
КАС України, вважає за можливе
розглядати справу без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали
та доводи апеляційної скарги у їх
сукупності, колегія суддів приходить
до переконання, що подану апеляційну
скаргу слід задовольнити, ухвалу суду
першої інстанції скасувати і справу
направити до суду першої інстанції для
продовження розгляду з таких підстав.

Закриваючи провадження у справі суд
першої інстанції виходив з того, що
компетенція адміністративних судів,
встановлена ст.17 КАС України, на цей
спір не поширюється, так як позивачем
фактично оскаржено акт перевірки, що не
є рішенням суб»єкта владних
повноважень, оскільки відсутнє право,
що підлягає судовому захисту.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком, вважаючи, що він не
відповідає нормам процесуального
права та фактичним обставинам справи з
огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері публічно -
правових відносин від порушень з боку
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їхніх
посадових і службових осіб, інших
суб'єктів при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання ними делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 цього Кодексу
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів або
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Підпунктом 62.1.3 пункту 6.2.1 статті 62
Податкового кодексу України
передбачено, що податковий контроль
здійснюється шляхом: перевірок та
звірок відповідно до вимог цього
Кодексу, а також перевірок щодо
дотримання законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, у порядку,
встановленому законами України, що
регулюють відповідну сферу
правовідносин.

Згідно з ст.75 Податкового кодексу
України органи державної податкової
служби мають право проводити
камеральні, документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки.

Статтею 86 вказаного Кодексу
передбачено, що результати перевірок
(крім камеральних) оформлюються у формі
акта або довідки, які підписуються
посадовими особами органу державної
податкової служби та платниками
податків або їх законними
представниками (у разі наявності). У
разі встановлення під час перевірки
порушень складається акт. Якщо такі
порушення відсутні, складається
довідка.

Акт - службовий документ, який
підтверджує факт проведення
документальної перевірки
фінансово-господарської діяльності
платника податків і є носієм доказової
Інформації про виявлені порушення
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства. Контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби.

Акт перевірки є засобом документування
дій контролюючого органу і не
встановлює відповідальності для особи,
яка допустила недоліки або порушення,
встановлені під час проведення
перевірки, тобто не є рішенням суб'єкта
владних повноважень в розумінні статті
17 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Контролюючий орган не позбавлений
права викладати в акті перевірки
власні висновки щодо зафіксованих
обставин, оцінка акту перевірки, в тому
числі і оцінка дій посадових осіб
податкового органу щодо викладення у
ньому висновків перевірки, а також щодо
самих висновків перевірки, надається
уповноваженими законом органами влади
при вирішенні спору щодо оскарження
рішення, прийнятого на підставі такого
акту, оскільки вчинення дій суб'єктом
владних повноважень в частині
проведення перевірки та висновків
викладених в акті перевірки є способом
реалізації наданої законом функції
суб'єкту владних повноважень.

Оскільки, позивачем оскаржено дії
контролюючого органу при проведенні
перевірки, що на, його думку, вплине на
його права та інтереси при прийнятті в
подальшому рішення, то висновок суду
про те, що справу не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства є
необґрунтованим.

Згідно ч.2 ст.157 КАС України якщо
провадження у справі закривається з
підстави, встановленої п.1 ч.1 цієї
статті, суд повинен роз'яснити
позивачеві, до юрисдикції якого суду
віднесено розгляд таких справ.

Натомість, виходячи з оскаржуваної
ухвали, суд першої інстанції прийшов,
на думку колегії суддів, до хибного
висновку про відсутність
правовідносин, що виключає можливість
розгляду звернення судом, так як
відсутнє право, що підлягає судовому
захисту.

З огляду на викладене, враховуючи
вимоги ч.1 ст.6 КАС України, згідно якої,
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи чи інтереси, колегія
суддів прийшла до висновку, що дану
справу слід розглядати в порядку
адміністративного судочинства, та
керуючись ст.161, 162 КАС України
встановити чи було порушено права,
свободи чи інтереси позивача і як
наслідок прийняти рішення про
задоволення або відмову в задоволенні
адміністративного позову.

Згідно ст.204 ч.1, 4 КАС України підставами
для скасування ухвали суду, яка
перешкоджає подальшому провадженню у
справі, і направлення справи для
продовження розгляду до суду першої
інстанції є: неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи;
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення питання.

Підсумовуючи викладене колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний спір, невірно
встановив фактичні обставини справи та
ухвалив незаконне та необґрунтоване
рішення з порушенням норм
процесуального права, доводи
апеляційної скарга спростовують
висновки суду і така підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 199 п.3, 204 п.1, 4,
205 ч.1 п.6, 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Алтваінвест» задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 17 травня 2012
року у справі №2а-996/12 скасувати і
направити справу для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала остаточна і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
Д.М. Старунський

Судді
В.М. Багрій

Р.В. Кухтей

Ухвала у повному обсязі складена 15.04.2014
року.