Справа № 623/637/14-а
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 р. Справа № 623/637/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Водолажської Н.С. , Філатова Ю.М.

за участю секретаря судового засідання
Зарицької Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області від 18.03.2014р. по справі №
623/637/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального
захисту населення Ізюмської міської
ради Харківської області

про визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до
Ізюмського міськрайонного суду
Харківської області з
адміністративним позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Ізюмської міської
ради Харківської області, в якому
просив суд визнати дії відповідача
неправомірними; зобов'язати Управління
праці та соціального захисту населення
Ізюмської міської ради Харківської
області здійснити перерахунок та
виплату щорічної грошової допомоги на
оздоровлення позивачу за 2013 рік згідно
абзацу другому частини четвертої ст.48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в розмірі 4-х мінімальних
заробітних плат, з урахуванням
сплачених сум.

Постановою Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 18.03.2014
року адміністративний позов залишено
без задоволення.

Позивач,не погодившись з постановою
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить
оскаржувану постанову скасувати та
прийняти нову, якою позовні вимоги
задовольнити.

Позивач будучи належним чином
повідомлений про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання, призначене на 24.04.2014 року не
прибув та свого представника не
направив.

Представники відповідача проти
задоволення апеляційної скарги
заперечував у повному обсязі.

Враховуючи, що особиста участь
позивача або його представника в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити розгляд апеляційної скарги
за відсутності позивача або його
представника .

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в разі
встановлення під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши суддю доповідача,
перевіривши рішення суду першої
інстанції та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
позивач має статус учасника ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
3 групи та користується пільгами,
відповідно Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_1 від 25.09.2003
року ( а.с. 4).

11 вересня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
Управління праці та соціального
захисту населення Ізюмської міської
ради Харківської області з заявою щодо
здійснення виплати щорічної допомоги
на оздоровлення за 2013 рік відповідно до
с.4 ст.48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

23 вересня 2013 року Управлінням праці та
соціального захисту населення
Ізюмської міської ради Харківської
області надано відповідь в якій
зазначено, що позивачу нарахована та
виплачена щорічна разова грошова
допомога в квітні 2013 року, в розмірі 90
грн., як інваліду 3 групи І категорії.

При нарахуванні щорічної допомоги на
оздоровлення відповідач керувався
постановою Кабінету Міністрів України
від 12.07.2005 року № 562 "Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції дійшов висновку, що згідно п.4
Прикінцевих положень Закону України
«Про державний бюджет України на 2013
рік», встановлено що у 2013 році норми і
положення статей 20,21,22,23,30,31,37,39,48,50,51,52,54
Закону України «про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених КМ України
виходячи з наявних фінансових ресурсів
Державного бюджету України та бюджету
Пенсійного фонду України на 2013 рік.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Соціальний захист осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, визначений Законом України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991
року № 796-ХІІ, щорічна допомога на
оздоровлення учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
3 групи - чотири мінімальні заробітні
плати. Як зазначено в ст. 71 вказаного
Закону - дія його положень не може
призупинятися іншими законами, крім
законів про внесення змін до нього.

Розмір мінімальної заробітної плати
затверджується щорічно Законом
України «Про Державний бюджет України»
на відповідний рік. Іншого порядку
визначення розміру мінімальної
заробітної плати в Україні не
встановлено.

Відповідно до п.4 Прикінцевих положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2013 рік» № 5515-VI від 06.12.2012 року
встановлено, що у 2013 році норми і
положення, зокрема ст.48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік.

Однак, Кабінетом Міністрів України на
виконання прикінцевих положень Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2013 рік» не приймалась відповідна
постанова, якою встановлено розмір
разової грошової допомоги,
передбаченої ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

При цьому, посилання відповідача на те,
що виплата щорічної допомоги на
оздоровлення повинна здійснюватися
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 є
необґрунтованими, оскільки
застосування зазначеної постанови
було розраховано на бюджетний період в
2005 році.

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що виходячи із розміру мінімальної
заробітної плати на 2013 рік мають
застосовуватись норми Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
необґрунтованого висновку про відмову
позивачу в отриманні щорічної допомоги
на оздоровлення за 2013 рік в розмірі - 4
мінімальних заробітних плат у
відповідності до вимог ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В свою чергу, апеляційна скарга
позивача містить вимогу про стягнення
з відповідача щорічної допомоги на
оздоровлення за 2013 рік, проте позовні
вимоги були заявлені шляхом
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату вказаної грошової допомоги.

Згідно з ч. 4 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції не може
розглядати позовні вимоги, що не були
заявлені в суді першої інстанції.

Заяви про зміну, уточнення чи
доповнення позовних вимог матеріали
справи не містять, а тому апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково.

У відповідності до ст. 159 КАС України,
судове рішення повинне бути законним і
обґрунтованим. Відповідно до частини 1
статті 198 КАС України за наслідками
розгляду апеляційної скарги на
постанову суду суд апеляційної
інстанції має право, зокрема, змінити
постанову суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підставами для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є порушення норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищенаведене, постанова
суду першої інстанції, на підставі п. 4
ч. 1 ст. 201 Кодексу адміністративного
судочинства України підлягає
скасуванню з прийняттям нової про
задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п. 3 ст. 198,
п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 18.03.2014р. по
справі № 623/637/14-а скасувати.

Прийняти нову , якою адміністративний
позов ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Ізюмської міської ради Харківської
області про визнання неправомірними
дій та зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити.

Визнати дії Управління праці та
соціального захисту населення
Ізюмської міської ради Харківської
області щодо відмови в перерахунку,
нарахуванні та виплаті щорічної
разової допомоги ОСОБА_1 на
оздоровлення - неправомірними.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Ізюмської міської ради Харківської
області здійснити перерахунок та
виплату щорічної разової грошової
допомоги на оздоровлення ОСОБА_1 за 2013
рік відповідно до ч.4 ст.48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
виходячи з розміру 4 мінімальних
заробітних плат, з урахуванням
проведених виплат.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя Тацій Л.В.Судді
Водолажська Н.С. Філатов Ю.М.