Справа № 267/592/14-а
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Помогаєв А.В.
Суддя-доповідач - Шишов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року
справа №267/592/14-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Шишова О.О., суддів
Сіваченка І.В., Сухарька М.Г.,
розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Гірницької районної
адміністрації Макіївської міської
ради на постанову Гірницького
районного суду м. Макіївки від 19
березня 2014 року у справі № 267/592/14-а за
позовом ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Гірницької районної адміністрації
Макіївської міської ради про
перерахунок допомоги по догляду за
дитиною до досягнення трирічного віку,
-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Гірницького районного суду
м.Макіївки задоволені частково позовні
вимоги ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Гірницької районної адміністрації
Макіївської міської ради про
перерахунок допомоги по догляду за
дитиною до досягнення трирічного віку.

Визнано протиправним рішення
Управління праці та соціального
захисту населення Гірницької районної
адміністрації Макіївської міської
ради від 09.07.2013 року про призначення
ОСОБА_2 державної допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, в частині
встановлення розміру виплат.

Зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Гірницької районної адміністрації
Макіївської міської ради призначити
ОСОБА_2 допомогу по догляду за дитиною
до досягнення трирічного віку у
розмірі прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років на відповідний
рік, починаючи з 05.07.2013 р.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Гірницької районної адміністрації
Макіївської міської ради здійснити
перерахунок ОСОБА_2 допомоги по догляду
за дитиною до досягнення трирічного
віку у розмірі прожиткового мінімуму
для дітей віком до 6 років на поточний
рік, починаючи з 05.07.2013 року по 19.03.2014
року та виплатити недоотриману суму
коштів, з урахуванням фактично
виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням
суду першої інстанції та подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою відмовити у задоволенні позовних
вимог, оскільки відсутні підстави для
перерахунку, з посиланням на Порядок
призначення і виплати державної
допомоги сім'ям з дітьми, затверджений
Постановою Кабінету Міністрів України
№1751 від 27.12.2001 р..

Сторони у судове засідання не прибули,
хоча були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового
засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст.
197 КАС України суд апеляційної
інстанції розглянув справу у
відсутність осіб, які не з'явились.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила
наступне.

Встановлено, що позивач ОСОБА_2 має
дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження (а.с. 8), у зв'язку з чим з
05.07.2013 р. позивачу призначено державну
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку в
розмірі 130 грн. на місяць.

Державну допомогу позивачу призначено
у відповідності до положень Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми».

Розмір призначеної допомоги визначено
УПСЗН відповідно до п. 22 Порядку
призначення і виплати державної
допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№1751 від 27.12.2001 р. у розмірі, що дорівнює
різниці між: 100 відсотками прожиткового
мінімуму, встановленого для
працездатних осіб, та середньомісячним
сукупним доходом сім'ї в розрахунку на
одну особу за попередні шість місяців,
але не менш як 130 гривень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування. У справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та
у спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Статтею 46 Конституції України
громадянам гарантовано право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, за рахунок страхових
внесків громадян, підприємств, установ
і організацій, а також бюджетних та
інших джерел соціального забезпечення.
Пенсії, інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Статтею 5 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» передбачено,
що всі види державної допомоги сім'ям з
дітьми, крім допомоги у зв'язку з
вагітністю та пологами жінкам,
зазначеним у частині другій статті 4
цього Закону, призначають і
виплачують органи соціального захисту
населення за місцем проживання батьків
(усиновлювачів, опікуна,
піклувальника).

Пунктом 1 частини 1 статті 92 Конституції
України передбачено, що виключно
законами України визначаються права і
свободи людини і громадянина, гарантії
цих прав і свобод.

З 1 січня 2008 року відповідно до статті 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» та пункту 3 Прикінцевих
Положень цього Закону, пункту 22 Порядку
призначення і виплати державної
допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№1751 від 27.12.2001 р., допомога по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку виплачується у
розмірі, що дорівнює різниці між: з 1
січня 2008 р. - 50 відсотками, з 1 січня 2009 р.
- 75 відсотками, з 1 січня 2010 р. - 100
відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
та середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менш
як 130 гривень.

Таким чином, з 1 січня 2008 року існує
норма закону, відповідно до якої спірні
правовідносини регулюються тільки
Законом України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми», функції по виплаті
допомоги по догляду за дитиною
покладені на УПСЗН і допомога
виплачується саме за рахунок
державного бюджету України.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачем призначено допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до ч. 1 ст. 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» в редакції Закону
№107-VI, тобто у розмірі, що дорівнює
різниці між: 100 відсотками
прожиткового мінімуму, встановленого
для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менш
як 130 гривень. Проте, відповідно до
Прикінцевих положень Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008
рік», Розділ ІІ «Внесення змін до
деяких законодавчих актів України»,
яким викладена зазначена редакція ч. 1
ст. 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» діяла по 31
грудня 2008 року.

Таким чином, станом на день звернення
позивача до відповідача з заявою про
призначення допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку, частина 1 статті 15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
діє в наступній редакції: допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімум для дітей віком до 6 років. Отже,
позовна вимога про здійснення
перерахунку державної допомоги є
обґрунтованою та підлягає задоволеню.

Статтею 99 КАС України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Допомогу позивачу
призначено 09.07.2013 року, виплата
здійснюється наступного місяця після
призначення, таким чином, на час
звернення до суду (позов подано 05.02.2014
р.) не сплинув шестимісячний строк з дня
коли позивач дізнався (повинен був
дізнатися) про порушення своїх прав.

Спірні виплати є щомісячними, отже
порушення є триваючим. Рішення про
призначення виплат прийняте 09.07.2013 р.

Розглядаючи позов, суд першої
інстанції прийшов до висновку, що
позовні вимоги в частині визнання
неправомірними дій відповідача щодо
призначення державної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в значно меншому
розмірі, є такими, що не відповідають
змісту правовідносин, які виникли між
сторонами. Підставою виникнення
спірних правовідносин є акт
індивідуальної дії у формі рішення від
09.07.2013 р. про призначення позивачу
державної допомоги, яке прийнято
відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень. Саме оскарження цього
акту відповідача є належним способом
захисту прав позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України, суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до цього Кодексу, і не може
виходити за межі позовних вимог. Суд
може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Керуючись зазначеною нормою Закону,
суд вважає за необхідне вийти за межі
позовних вимог та визнати протиправним
рішення УПСЗН від 09.07.2013 р. про
призначення державної допомоги
позивачу, в частині визначення розміру
призначеної допомоги.

Разом з тим, суд першої інстанції
дійшов висновку, що вимога позивача про
нарахування та виплату спірної
допомоги до дати досягнення дитиною
трирічного віку, тобто до 06.05.2016 року є
безпідставною, оскільки відповідно до
ст. 14 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» допомога
виплачується щомісячно. Право
отримання державної допомоги наперед,
за майбутні періоди, Законом не
передбачено. Таким чином, позивач має
право на отримання допомоги за період з
05.07.2013 р. до моменту прийняття рішення
суду з цього питання. У задоволенні
позовних вимог про нарахування та
виплату коштів за весь період до
досягнення дитиною трирічного віку
слід відмовити.

З вказаними висновками суду першої
інстанції погоджується колегія суддів.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Колегія вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, тому при таких
обставинах апеляційну скаргу
необхідно залишити без задоволення, а
рішення суду без змін.

Керуючись ч. 1-3 ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ч.1
ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Гірницької районної адміністрації
Макіївської міської ради на постанову
Гірницького районного суду м. Макіївки
від 19 березня 2014 року у справі № 267/592/14-а
- залишити без задоволення.

Постанову Гірницького районного суду
м. Макіївки від 19 березня 2014 року у
справі № 267/592/14-а - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
рішенням законної сили.

Головуючий
О.О.Шишов

Судді
І.В.Сіваченко

М.Г.Сухарьок