Справа № 2а-25/11/1506
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2014 року м. Київ
К/9991/36971/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 14 лютого 2012
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Біляївському районі Одеської області
про визнання протиправною
бездіяльності та зобов'язання вчинити
дії,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Біляївському районі Одеської області
про визнання протиправною
бездіяльності, стягнення недоплаченої
державної та додаткової пенсії та
зобов'язання в подальшому здійснювати
нарахування пенсії згідно з вимогами
статей 50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Постанову Біляївського районного суду
Одеської області від 12 січня 2011 року
позов задоволено частково: визнано
протиправною бездіяльність Управління
Пенсійного фонду України в
Біляївському районі Одеської області
щодо нездійснення перерахунку
належної ОСОБА_2 пенсії відповідно до
статей 50, 54 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 22.05.2008 по 31.12.2010;
зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Біляївському районі
Одеської області здійснити
перерахунок та виплатити ОСОБА_2
недоплачену державну та додаткову
пенсію, що належала позивачці до
виплати відповідно до статей 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 22.05.2008 по 31.12.2010
включено, з урахуванням фактично
отриманої суми за цей період; в іншій
частині у задоволенні позову
відмовлено.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 14 лютого 2012
року постанову Біляївського районного
суду Одеської області від 12 січня 2011
року скасовано в частині визнання
протиправною бездіяльності та
зобов'язання вчинити дії за період з
22.05.2008 по 04.05.2010; у вказаній частині
позов залишено без розгляду.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2 із
посиланням на порушення судом
апеляційної інстанції норм
процесуального права, просила
скасувати оскаржуване рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню, з огляду на
наступне.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов, виходив з того, що позивач має
право на проведення перерахунку та
виплату щомісячної основної та
додаткової пенсії відповідно до статей
50, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Суд апеляційної інстанції,
погоджуючись з позицією суду першої
інстанції щодо наявності підстав для
задоволення позову, вказав на
помилковість визначення судом першої
інстанції періоду, за який пенсія
підлягає перерахунку.

Так, залишаючи без розгляду позов за
період з 22.05.2008 по 04.05.2010 на підставі
статті 100 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що позивачем
при зверненні із вказаним позовом
пропущено строк звернення до суду,
встановлений частиною другою статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Колегія суддів, виходячи з меж
касаційного перегляду, встановлених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, погоджується із
вказаною позицією суду апеляційної
інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Колегія суддів вказує на помилковість
посилання заявника касаційної
інстанції в обґрунтування позиції щодо
дотримання строків звернення до суду
на положення статті 87 Закону України
"Про пенсійне забезпечення", оскільки
зазначені приписи встановлюють строки
виплати нарахованих пенсій за минулий
час і не визначають строки призначення
і нарахування пенсій.

Не встановлює строку звернення до
адміністративного суду громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, і частина перша статті 76
Закону України «Про використання
ядерної енергії та радіаційну
безпеку», на яку здійснено посилання у
касаційній скарзі, оскільки відповідно
до частини восьмої статті 73 цього
Закону відповідальність за шкоду,
спричинену Чорнобильською
катастрофою, встановлюється
відповідним законодавством України.

Крім того, відповідно до статті 90
зазначеного Закону всі вимоги цього
Закону застосовуються щодо будь-якого
ядерного інциденту, що може статися на
території України, після набрання цим
Законом чинності, тобто починаючи з 21
березня 1995 року .

Актом спеціального законодавства, дія
якого спрямована на реалізацію
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я та створює єдиний порядок
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення України та встановлює
відповідальність за шкоду, спричинену
Чорнобильською катастрофою, є Закон
про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Абзацом третім частини другої статті 1
цього Закону передбачено, що державна
політика в галузі соціального захисту
потерпілих від Чорнобильської
катастрофи та створення умов
проживання і праці на забруднених
територіях базується, зокрема, на
принципі соціального захисту людей,
повного відшкодування шкоди особам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Статтею 70 Закону про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, закріплено право громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, захищати у
відповідних державних, судових органах
свої законні інтереси та інтереси
своїх дітей. При цьому зазначеним
Законом строк звернення до суду з
адміністративним позовом не
встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується із позицією суду
апеляційної інстанції щодо наявності
підстав для застосування положень
статті 99 Кодексу адміністративного
судочинства України під час вирішення
питання щодо дотримання строку
звернення до суду.

Відповідно до частини другої статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що із позовом про визнання
протиправною бездіяльності та
зобов'язання здійснити перерахунок
державної та додаткової пенсії за
період з 22.05.2008 по 31.10.2010 позивач до суду
звернулась 05.11.2010, наявність підстав
для поновлення строку звернення до
суду судом апеляційної інстанції не
встановлено.

Відповідно до статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

За вказаних обставин, колегія суддів
погоджується із позицією суду
апеляційної інстанції щодо наявності
підстав для залишення без розгляду
позовних вимог, заявлених за період з
22.05.2008 по 04.05.2010.

Доводи касаційної скарги висновків
суду апеляційної інстанції не
спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин
справи судом апеляційної інстанції
дана вірно, порушень норм
матеріального чи процесуального права
при ухваленні оскаржуваного судового
рішення судами не допущено.

Відповідно до частини третьої статті
220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 14 лютого 2012
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: