Справа № 812/10700/13-а
Суддя: Блохін А. А.
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Солоніченко
Суддя-доповідач - Блохін А. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2014 року
справа №812/10700/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суду у складі
колегії: головуючого судді Блохіна А.А.,
суддів: Міронової Г.М., Юрко І.В.,
розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 04 березня
2014 року у справі № 812/10700/13-а за позовом
ОСОБА_2 до реєстраційної служби
Луганського міського управління
юстиції, Державної реєстраційної
служби України, Державного реєстратора
прав на нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України
Дурицької Марії Євгенівни про
скасування рішення, визнання дій
протиправними, зобов'язання здійснити
реєстрацію права власності -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з зазначеним
позовом у якому зазначив, що 28.11.2013 він
звернувся до першого відповідача з
заявою про реєстрацію права власності
на гараж, що знаходиться по АДРЕСА_1. Для
здійснення реєстрації було подано
рішення Жовтневого районного суду м.
Луганська від 02.10.2013, договір оренди
земельної ділянки під гаражем,
технічний паспорт на гараж, виданий
27.11.2013 ТОВ «ЮР-ТЕХ», а також квитанцію
про сплату мита за реєстрацію.

Позивач вказує, що 23.12.2013
відповідачем було надано йому
засвідчену копію рішення про відмову у
здійснення державної реєстрації № 9086793
від 16.12.2013 з мотивів відсутності у
правовстановлювальному документі
відомостей про нерухоме майно, що
передбачені п. 20 Постанови КМ України №
1141, а також з мотивів відсутності
відомостей технічного опису
нерухомого майна.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 04 березня
2014 року у справі № 812/10700/13-а, у
задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу, в
якій просив постанову суду першої
інстанції скасувати в зв'язку з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, ухвалити нове
судове рішення, яким позовні вимоги
задовольнити.

Сторони в судове засідання не прибули,
про час, дату та місце апеляційного
розгляду справи повідомлені належним
чином, тому за приписами п. 2 ч. ст.197 КАС
України суд апеляційної інстанції
розглядає справу у порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила
наступне.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку у тому числі органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Судом першої та апеляційної інстанції
встановлено, що позивач - ОСОБА_2 28.11.2013
звернувся до першого відповідача з
заявою про реєстрацію права власності
на гараж, що знаходиться по АДРЕСА_1. До
заяви було додано рішення Жовтневого
районного суду м. Луганська від 02.10.2013,
договір оренди земельної ділянки під
гаражем, технічний паспорт на гараж,
виданий 27.11.2013 ТОВ «ЮР-ТЕХ» (а.с.6-20).

Рішенням третього відповідача -
Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України
Дурицької Марії Євгенівни № 9086793 від
16.12.2013 відмовлено у державній
реєстрації прав на вказаний гараж з
підстав того, що подані документи не
відповідають вимогам, або не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують (а.с.5). Рішення третього
відповідача вмотивовано нормами ч.4 ст.
15 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», яка встановлює,
що державній реєстрації підлягають
виключно заявлені права та їх
обтяження за умови їх відповідності
чинному законодавству і поданим
документам. В рішенні також зазначено,
що заяву про державну реєстрацію
гаражу АДРЕСА_1, при цьому рішенням
Жовтневого районного суду м. Луганська
(справа № 435/5001/13-ц від 02.10.2013) визнається
право власності на гараж, що
розташований у дворі житлового будинку
АДРЕСА_1, що не має змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують. Крім
того, у правовстановлювальному
документі відсутні для проведення
державної реєстрації відомості про
об'єкт нерухомого майна, які
передбачені п. 20 Порядку ведення
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, затвердженого
постановою КМ України від 26.10.2011 № 1141,
зокрема щодо технічного опису
нерухомого майна.

Відповідно до ст. 182 Цивільного
кодексу України право власності та
інші речові права на нерухомі речі,
обтяження цих прав, їх виникнення,
перехід і припинення підлягають
державній реєстрації. Державна
реєстрація прав на нерухомість є
публічною, здійснюється відповідним
органом, який зобов'язаний надавати
інформацію про реєстрацію та
зареєстровані права в порядку,
встановленому законом. Порядок
проведення державної реєстрації прав
на нерухомість та підстави відмови в
ній встановлюються законом.

Відповідно до ст. 8 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»
(надалі - Закон) орган державної
реєстрації прав: проводить державну
реєстрацію прав та їх обтяжень або
відмовляє у їх реєстрації; забезпечує
ведення Державного реєстру прав; надає
інформацію про зареєстровані права та
їх обтяження в порядку, встановленому
цим Законом; забезпечує облік
безхазяйного нерухомого майна;
здійснює інші повноваження,
передбачені цим Законом та іншими
нормативно-правовими актами.

Частиною 4 ст. 9 цього Закону
передбачено, що державний реєстратор
самостійно приймає рішення про
державну реєстрацію прав або відмову в
такій реєстрації.

Відповідно до ст. 15 вказаного
Закону державна реєстрація прав та їх
обтяжень проводиться в такому порядку:
1) прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2)
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3)
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації; 4) внесення записів до
Державного реєстру прав; 5) видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону; 6)
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону перелік
документів для здійснення державної
реєстрації прав визначається
Кабінетом Міністрів України у Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень.

Відповідно до п. 26 Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженого
Постановою КМУ від 22.06.2011 за № 703 (що
діяв на момент виникнення спірних
правовідносин), для проведення
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме майно
необхідними документами є документи,
що підтверджують виникнення, перехід
або припинення права власності та
інших речових прав на нерухоме майно та
інші документи, визначені цим Порядком.

Пунктом 23 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень визначено, що державний
реєстратор приймає рішення про відмову
в державній реєстрації прав та їх
обтяжень виключно за наявності підстав
для відмови в державній реєстрації
прав, що визначені у Законі України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень».

Статтею 19 Закону передбачені
підстави для державної реєстрації прав
та їх обтяжень.

Так, державна реєстрація прав
проводиться , серед іншого, на підставі
рішень судів, що набрали законної сили,
поданих органу державної реєстрації
прав разом із заявою.

За приписами п.4 ч.1 ст. 24 Закону у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено у разі
якщо подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

Як зазначалось, позивач звернувся
до першого відповідача із заявою про
здійснення державної реєстрації права
власності на гараж АДРЕСА_1.

Для державної реєстрації права
власності на гараж позивачем, серед
іншого, було подано рішення Жовтневого
районного суду м. Луганська від 02.10.2013 у
справі № 435/5001/13-ц (а.с.7-8). Як вбачається
з вказаного рішення суду, за позивачем
визнано право власності на об'єкт
нерухомості - гараж, розташований у
дворі будинку АДРЕСА_1.

Отже, позивачем заявлено про
реєстрацію права на гараж АДРЕСА_1, при
цьому в правовстановлювальному
документі (рішенні суду) йдеться про
гараж без номера, що розташований у
дворі будинку АДРЕСА_1.

Тобто, заявлені права не
відповідають документу, що їх
посвідчує, що як зазначалось, в силу
Закону є підставою для відмови у
державній реєстрації прав.

Посилання позивача на наявність
технічного паспорта гаража,
виготовленого 27.11.2013 ТОВ «ЮР-ТЕХ»,
врахуванню не підлягають, оскільки
технічний паспорт гаража не є
правовстановлювальним документом.

Наданий позивачем лист
Департамента архітектури та
містобудування від 26.11.2013 № И 01-19/5105/43-13
(а.с.33) суд першої інстанції також не
взяв до уваги, оскільки цей лист також
не є документом, що підтверджує право
власності, при цьому викладена в листі
позиція про можливість присвоєння
гаражу вказаної позивачем адреси
залежить від дотримання умов
оформлення відповідних документів для
присвоєння адреси, та носить
рекомендаційний характер.

Враховуючи вищевикладене, суд
першої інстанції прийшов до висновку,
що оскаржуване рішення № 9086793 від 16.12.2013
про відмову у державній реєстрації
прав та їх обтяжень прийняте Державним
реєстратором прав на нерухоме майно є
обґрунтованим, а тому скасуванню не
підлягає, з чим погоджується колегія
суддів.

Таким чином, не підлягають задоволенню
й вимоги позивача щодо визнання дій
відповідачів при прийнятті цього
рішення протиправними; зобов'язання
відповідачів зареєструвати право
власності на гараж.
На
підставі викладеного, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
постановлене судове рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції,
підстави для скасування судового
рішення відсутні.

Керуючись ст. 195 ч.1, ст. 197, ст.198 ч. 1 п. 1,
ст. 200, ст. 205 ч.1 п.1, ст. 206, ст. 212, ст. 254 ч. 5
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,

У Х В А
Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 04 березня
2014 року у справі № 812/10700/13-а - залишити
без задоволення.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 04 березня
2014 року у справі № 812/10700/13-а за позовом
ОСОБА_2 до реєстраційної служби
Луганського міського управління
юстиції, Державної реєстраційної
служби України, Державного реєстратора
прав на нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України
Дурицької Марії Євгенівни про
скасування рішення, визнання дій
протиправними, зобов'язання здійснити
реєстрацію права власності - залишити
без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками апеляційного перегляду в
порядку письмового провадження
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копії особам, які
беруть участь у справі та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом 20 днів після
набрання нею чинності.

Головуючий суддя
А.А.
Блохін

Судді
Г.М.
Міронова

І.В.
Юрко