Справа № 1910/502/12
Суддя: Гуляк В.В.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 року
Справа № 9104/127198/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді:
Гуляка В.В.

суддів:
Гудима Л.Я., Судової-Хомюк Н.М.

за участі секретаря судового
засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Лановецького
районного суду Тернопільської області
від 07 червня 2012 року в адміністративній
справі за позовом ОСОБА_1 до
Лопушненської сільської ради
Лановецького району Тернопільської
області, третя особа ОСОБА_3, про
визнання протиправними та скасування
рішень,

встановив:

У квітні 2012 року позивач ОСОБА_1
звернулась в суд із адміністративним
позовом до відповідача Лопушненської
сільської ради Лановецького району
Тернопільської області, в якому
просила визнати протиправними та
скасувати рішення відповідача : № 243
від 28.10.2009 р. «Про надання дозволу на
виготовлення технічної документації
із землеустрою», № 254 від 25.12.2009 р. «Про
уточнення площ земельних ділянок
переданих у власність згідно
матеріалів геодезичних вимірювань», №
256 від 31.12.2009 р. «Про затвердження
технічної документації із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право на земельну
ділянку», щодо надання в приватну
власність земельної ділянки розміром
0,2347 га. розташованої на території
Лопушненської сільської ради та
призначеної для ведення особистого
селянського господарства ОСОБА_4.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач
посилалась на те, що в її користуванні з
1997 р. перебувала земельна ділянка
площею 0,20 га., що розташована на
території Лопушненської сільської
ради в урочищі «За Корчовим», яка була
виділена Лопушненською сільською
радою ОСОБА_5 і якою позивач
користується по обміну з останнім.
02.07.2010 р. відповідачем на підставі
оскаржених рішень № 243 від 28.10.2009 р., № 254
від 25.12.2009 р., № 256 від 31.12.2009 р. на вказану
земельну ділянку, якою користується
позивач, видано державний акт на право
власності на землю на ім'я ОСОБА_4. Таким
чином, приймаючи рішення про надання
земельної ділянки ОСОБА_4, відповідач
порушив права та інтереси позивача.

Ухвалою Лановецького районного суду
Тернопільської області від 04.05.2012 року
до розгляду справи залучено третьою
особою ОСОБА_3.

Постановою цього ж суду від 07.06.2012 року
відмовлено у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1.

З цим рішенням суду не погодилась
позивач ОСОБА_1 та оскаржила її в
апеляційному порядку. Вважає апелянт,
що судом першої інстанції порушено
норми матеріального і процесуального
права, висновки суду не відповідають
обставинам справи, а тому постанова
суду підлягає скасуванню з підстав,
наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог
позивач посилається на те, що суд
першої інстанції не взяв до уваги
покази свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
які зазначили, що спірною земельною
ділянкою, яка була приватизована
ОСОБА_4 в 2010 р., в період з 1997 р. по даний
час користується позивач. На думку
апелянта факт помилкового надання
ОСОБА_4 спірної земельної ділянки також
підтверджується самою Лопушненською
сільською радою. Також звертає увагу
апелянт на те, що судом першої
інстанції не взято до уваги те, що в
заяві ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про уточнення
земельних ділянок не було чітко
зазначено в якому саме урочищі
проводилось таке уточнення.

За результатами апеляційного розгляду
апелянт просить скасувати оскаржену
постанову суду від 07.06.2012 року і
ухвалити нове рішення по суті позовних
вимог.

Суд апеляційної інстанції заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення
осіб, які беруть участь у справі та
з'явились в засідання суду апеляційної
інстанції, перевіривши матеріали
справи, обговоривши підстави і межі
апеляційної скарги, вважає, що
апеляційну скаргу слід задоволити
частково, виходячи з наступних підстав.

Статтею 99 КАС України (тут і надалі в
редакції на час пред'явлення даного
адміністративного позову і на час
винесення оскарженої постанови суду)
встановлено, що адміністративний позов
може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами. Для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється 6-ти місячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналась або повинна була дізнатись
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 100 КАС України,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Згідно статті 107 КАС України, суддя
після одержання позовної заяви
зобов'язаний з'ясувати чи подано
адміністративний позов у строк,
установлений законом (якщо
адміністративний позов подано з
пропущенням встановленого законом
строку звернення до суду, то чи
достатньо підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до суду
поважними), чи немає підстав для
повернення позовної заяви, залишення
її без розгляду або відмови у відкритті
провадження в адміністративній справі.

Однак, суд першої інстанції
вищевказаних вимог закону не дотримав,
що є суттєвим порушенням норм
процесуального права.

Так, із матеріалів адміністративної
справи видно, що позивач ОСОБА_1 у
заявленому адміністративному позові
оскаржує рішення Лопушненської
сільської ради від 28.10.2009 року № 243, від
25.12.2009 року № 254 та від 31.12.2009 року № 256
(а.с. 35, 50, 44).

Із даним позовом ОСОБА_1 звернулась до
адміністративного суду 24.04.2012 року, що
підтверджується штампом суду першої
інстанції про реєстрацію
адміністративного позову (а.с. 3).

Таким чином, даний адміністративний
позов подано до адміністративного суду
із пропуском встановленого статтею 99
КАС України 6-ти місячного строку.

У позовній заяві та в суді позивачем
вказується, що лише у жовтні 2011 р.
позивачу стало відомо про видачу
Лопушненською сільською радою на ім'я
ОСОБА_4 державного акту на право
приватної власності на земельну
ділянку розміром 0,2347 га., і тому з цього
часу позивачу стало відомо про
порушення її прав та інтересів.

Однак, суд апеляційної інстанції
враховує, що оскаржені позивачем
рішення відповідача № 243 від 28.10.2009 р., №
254 від 25.12.2009 р., № 256 від 31.12.2009 р. були
прийняті на сесії Лопушненської
сільської ради шляхом голосування,
відкрито і гласно. Такі рішення щодо
надання ОСОБА_4 земельної ділянки були
прийняті за результатами розгляду її
заяви від 22.09.2009 року (а.с. 54) та з
врахування технічної документації із
землеустрою.

Крім цього, оскарженими рішеннями
Лопушненської сільської ради № 243 від
28.10.2009 р., № 254 від 25.12.2009 р. і № 256 від
31.12.2009 р. було передано земельну ділянку
не тільки ОСОБА_4, а й багатьом іншим
особам, в тому числі й позивачці ОСОБА_1
(а.с. 35-37, 44-47, 50) за результатами розгляду
її заяви від 06.10.2009 року (а.с. 53). Тобто,
вказані рішення стосувались інтересів
позивача ОСОБА_1, оскільки були
наслідком розгляду її ж заяви про
приватизацію земельної ділянки.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку про те, що про
оспорені рішення відповідача позивачу
могло бути відомо на час їх прийняття,
ознайомитись із їхнім змістом і
отримати їх копію ОСОБА_1 мала
можливість одразу після їх прийняття.

При цьому, суд апеляційної інстанції
зазначає, що строк звернення до
адміністративного суду щодо
оскарження позивачем ОСОБА_1 вказаних
вище рішень відповідача розпочався з
моменту ознайомлення чи можливості
ознайомлення позивачем із змістом цих
рішень, оскільки саме з цього часу
позивач, вважаючи такі рішення
протиправними, дізналась чи повинна
була дізнатись про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 203 КАС України, постанова
суду першої інстанції скасовується в
апеляційному порядку і позовна заява
залишається без розгляду з підстав,
встановлених ст. 155 КАС України. Однією
із таких підстав є пропуск
встановленого законом строку
звернення до адміністративного суду і
відсутність підстав для визнання
причин пропуску строку поважними.

Отже, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що за
відсутності підстав для визнання
причин пропуску строку звернення
позивача ОСОБА_1 до адміністративного
суду поважними, позовну заяву слід
залишити без розгляду.

З врахуванням наведеного вище,
оскаржену постанову суду першої
інстанції від 07.06.2012 року слід
скасувати, а позовну заяву залишити без
розгляду.

Відповідно до ст. 155 ч.3 КАС України,
особа, позовна заява якої залишена без
розгляду, після усунення підстав, з
яких заява була залишена без розгляду,
має право звернутися до
адміністративного суду в загальному
порядку.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 99, 100, 155, 195, 196, 198,
203, 205, 206, 254 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволити
частково.

Постанову Лановецького районного суду
Тернопільської області від 07 червня 2012
року в адміністративній справі за
позовом ОСОБА_1 до Лопушненської
сільської ради Лановецького району
Тернопільської області про визнання
протиправними та скасування рішень -
скасувати.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Лопушненської
сільської ради Лановецького району
Тернопільської області про визнання
протиправними та скасування рішень -
залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили може бути
подана касаційна скарга безпосередньо
до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий:
В.В. Гуляк

Судді:
Л.Я. Гудим

Н.М. Судова-Хомюк

Повний текст ухвали виготовлено та
підписано 14.04.2014 року.