Справа № 450/426/13а, 2а/450/192/13
Суддя: Затолочний В.С.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року
Справа № 1246/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді -
Затолочного В.С.,

суддів -
Улицького В.З. Каралюса В.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Пустомитівського районного суду
Львівської області від 06 грудня 2013 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Пустомитівському районі Львівської
області про визнання дій
протиправними, зобов'язання здійснити
підвищення та виплату надбавки до
пенсії як реабілітованому громадянину,
-

ВСТАНОВИВ :

11.11.2013 року ОСОБА_1, звернувся до суду з
позовом до відповідача (надалі УПФУ в
Пустомитівському районі Львівської
області) здійснити перерахунок
надбавки до пенсії і проводити
відповідні виплати, як члену сім'ї
політично репресованого, згодом
реабілітованого і якого було примусово
переселено в розмірі, передбаченому п.
«г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» із розрахунку 25 %
мінімальної пенсії за віком
встановленої ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» починаючи з 01.01.2012 р. з
урахуванням попередніх виплат.

Постановою Пустомитівського районного
суду Львівської області від 06 грудня 2013
року у адміністративному позові ОСОБА_1
до управління Пенсійного фонду України
в Пустомитівському районі Львівської
області про визнання дій протиправними
відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, ОСОБА_3 подала апеляційну
скаргу до Львівського апеляційного
адміністративного суду, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову і
прийняти нову, якою задовольнити його
позовні вимоги повінстю.

В апеляційній скарзі апелянт вказує на
те, що судом першої інстанції порушено
норми матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Зазначає, що відповідно до підпункту 2
пункту 4 постанови КМУ від 16.07.2008 року
№654 «Про підвищення рівня пенсійного
забезпечення громадян» встановлено, що
з 01.09.2008 року, громадянам, які
необґрунтовано зазнали політичних
репресій і згодом були реабілітовані
та членам їх сімей, яких було примусово
переселено, до пенсії або щомісячного
довічного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, що
виплачують пенсію, як реабілітованому
громадянину.

Окрім цього на думку позивача
визначення розміру мінімальної пенсії
за віком проводиться виходячи з рівня
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, що не
суперечить нормі ч.3 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове пенсійне
страхування».

За відсутності клопотань від усіх осіб,
які беруть участь у справі, про розгляд
справи за їх участю, суд апеляційної
інстанції розглядає справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, оскільки таку може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів (ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства (надалі
КАС України) із змінами і доповненнями,
внесеними згідно із Законом України
від 07.07.2010 року N 2453-VI), що є достатнім для
розгляду даної справи.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
задовольнити частково, а постанову
суду першої інстанції скасувати з
наступних підстав.

Колегією суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду
встановлено, що позивач перебуває на
обліку в управлінні Пенсійного фонду
України в Пустомитівському районі
м.Львова та отримує підвищення до
пенсії у розмірі 43,52 грн. відповідно до
підпункту 2 пункту 4 постанови КМУ від
16.07.2008 року №654 «Про підвищення рівня
пенсійного забезпечення громадян» як
особа, що є членом сім'ї репресованої і
згодом реабілітованої і яку було
примусово переселено.

Відповідно до п. «г»ст.77 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»
призначені пенсії підвищуються
громадянам, які необґрунтовано зазнали
політичних репресій і згодом були
реабілітовані, призначені пенсії - на 50
процентів, а членам їх сімей, яких було
примусово переселено, - на 25 процентів
мінімальної пенсії за віком.

Отже, підвищення до пенсії в розмірі 43
грн. 52 коп., яке щомісячно виплачується
відповідачем позивачу як члену сім'ї
репресованої і згодом реабілітованої
особи і яку було примусово переселено,
виплачується у розмірі меншому, ніж
передбачено законом.

З урахуванням наведеного та виходячи з
пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд апеляційної
інстанції вважає, що при визначенні
розміру підвищення до пенсії позивачу,
як особі, що є членом сім'ї політично
репресованого і реабілітованого і яку
було примусово переселено,
застосуванню підлягає п. «г»ст.77 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
від 15 травня 1992 року, з наступними
змінами і доповненнями, а не постанови
КМУ від 16.07.2008 року №654 «Про підвищення
рівня пенсійного забезпечення
громадян», яка істотно звужує обсяг
встановлених законом прав.

Доводи відповідача про те, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом 1 ч.1 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом, тому
цей розмір не може застосовуватись для
інших розрахунків (доплат, підвищень,
дотацій, надбавок) є безпідставними,
оскільки наявність такої норми за
відсутності іншого мінімального
розміру пенсії за віком не є підставою
для відмови в реалізації позивачем
конституційної гарантії та права на
отримання підвищення розміру пенсії,
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, як це встановлено п. «г»ст.77
Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Таким чином, оскільки відповідач без
законних підстав не здійснив виплату
належної соціальної виплати, чим
порушує законні права позивача, слід
визнати таку бездіяльність
відповідача щодо ненарахування та
виплати щомісячного підвищення до
пенсії позивачу як особі, яка є членом
сім'ї політично репресованого і згодом
реабілітованого, будучи примусово
виселеною протиправною та зобов'язати
відповідача усунути порушення прав
позивача шляхом проведення
нарахування та виплати щомісячного
підвищення до пенсії як
реабілітованому громадянину в розмірі,
передбаченому п. «г» ст. 77 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» із
розрахунку 25% мінімальної пенсії за
віком встановленої ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» в межах 6-ти
місячного строку звернення до суду, а
саме за період з 22 квітня 2012 року.

Окрім цього суд першої інстанції
помилково не залишив позовні вимоги за
період з 01 січня 2012 року по 10 травня 2012
року, без розгляду, чим помилково
застосував норми процесуального права,
відмовивши позивачеві у позові
повністю.

Так, у відповідності до ст.ст. 99, 100 КАС
України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
його подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Колегія суддів вважає підставними
позовні вимоги щодо перерахунку
надбавки до пенсії і на користь ОСОБА_1
як члену сім'ї політично репресованого,
згодом реабілітованого і яку було
примусово переселено в розмірі,
передбаченому п. «г» ст. 77 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» із
розрахунку 25 % мінімальної пенсії за
віком встановленої ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» починаючи з 11
травня 2013 року з урахуванням
проведених виплат

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів приходить до переконання про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
неповноту з'ясування ним обставин, які
мають значення для справи та
невідповідність його висновків
дійсним обставинам справи, що призвело
до неправильного вирішення спору по
суті.

А відтак, оскаржувана постанова
підлягає скасуванню з прийняттям
нової, якою позовні вимоги слід
задовольнити частково.

Зважаючи на викладене та керуючись ст.
195, 197, п.3 ч.1 ст. 198, п.1,3,4 ч.1 ст. 202, ч.2 ст. 205,
ст. 207, ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову Пустомитівського районного
суду Львівської області від 06 грудня 2013
року у справі №2а-4226/12 скасувати та
прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Пустомитівському районі Львівської
області про нарахування та виплату
грошової допомоги як реабілітованому
громадянину з 01 січня 2012 року по 10
травня 2012 року залишити без розгляду.

Визнати дії управління Пенсійного
фонду України в Пустомитівському
районі Львівської області щодо
невиплати на користь ОСОБА_1 надбавки
до пенсії як члену сім'ї політично
репресованого, згодом реабілітованого
і якого було примусово переселено в
розмірі, передбаченому п. «г» ст.77
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» із розрахунку 25 %
мінімальної пенсії за віком
встановленої ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» неправомірними.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Пустомитівському
районі Львівської області здійснити
перерахунок надбавки до пенсії і
проводити відповідні виплати на
користь ОСОБА_1 як члену сім'ї політично
репресованого, згодом реабілітованого
і якого було примусово переселено в
розмірі, передбаченому п. «г» ст. 77
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» із розрахунку 25 %
мінімальної пенсії за віком
встановленої ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» починаючи з 11 травня 2013
року з урахуванням проведених виплат.

Постанова касаційному оскарженню не
підлягає.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.

Головуючий:
В.С. Затолочний

Судді:
В.М. Каралюс

В.З. Улицький