Справа № 2а/2506/12414/14(6а/750/130/14)
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Рахманкулова І.П.
Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

28 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України у
м. Чернігові на ухвалу Деснянського
районного суду м. Чернігова від 02
квітня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України у м. Чернігові, за участю
заінтересованої особи - Деснянського
відділу державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції про перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Деснянського
районного суду м. Чернігова від 19.09.2011
року, що була залишена без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 17.09.2013 року
позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено:
визнано дії управління Пенсійного
фонду України в Деснянському районі м.
Чернігова щодо виплати ОСОБА_2
підвищення до пенсії у розмірі меншому,
ніж встановлено ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» за
період з 20.12.2010 року по 20.06.2011 року
включно - неправомірними та зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Чернігова
провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 з
підвищенням її розміру як дитині війни
на 30 відсотків мінімальної пенсії за
віком, встановленої ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», з 20
грудня 2010 року по 20 червня 2011 року
включно і здійснити відповідні виплати
на користь позивача за виключенням
виплаченого підвищення до пенсії за
вказаний період.

На виконання вказаного рішення
суду позивачу було видано виконавчий
лист по справі № 2а/2506/12414/11 від 06.02.2014
року про зобов'язання управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Чернігова
провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 з
підвищенням її розміру як дитині війни
на 30 відсотків мінімальної пенсії за
віком, встановленої ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», з 20
грудня 2010 року по 20 червня 2011 року
включно і здійснити відповідні виплати
на користь позивача за виключенням
виплаченого підвищення до пенсії за
вказаний період.

08.02.2014 року було відкрито
виконавче провадження ВП 41964235.

Як вбачається з матеріалів
справи, боржник у вказаному
виконавчому провадженні листом від
20.02.2014 року № 3744/06 повідомив орган
державної виконавчої служби, що
рішення суду виконано лише в частині
нарахування пенсії в сумі 1091,95 грн., але
виплата не здійснена у зв'язку з
відсутністю бюджетних надходжень на
вказані цілі.

У зв'язку з цим представник
Деснянського відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції звернувся
до суду із поданням про зміну способу
та порядку виконання рішення
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 19.09.2011 року по даній
справі.

Ухвалою Деснянського районного суду м.
Чернігова від 02 квітня 2014 року подання
про зміну способу та виконання
судового рішення задоволено: вирішено
змінити спосіб і порядок виконання
постанови Деснянського районного суду
м. Чернігова від 19.09.2011 року в частині
зобов'язання управління Пенсійного
фонду України в Деснянському районі м.
Чернігова провести перерахунок пенсії
ОСОБА_2 з підвищенням її розміру як
дитині війни на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком,
встановленої ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з 20 грудня 2010 року по 20
червня 2011 року включно і здійснити
відповідні виплати на користь позивача
за виключенням виплаченого підвищення
до пенсії за вказаний період на
стягнення з управління Пенсійного
фонду України в м. Чернігові на користь
ОСОБА_2 нарахованої, але не виплаченої
надбавки до пенсії в сумі 1091 грн. 95 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач подав до суду апеляційну
скаргу, у якій, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати оскаржувану ухвалу.

В засідання учасники процесу не
з'явилися, будучи належним чином
повідомленими про дату, час і місце
апеляційного розгляду.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
перегляду оскаржуваного рішення суду
першої інстанції, колегія суддів
визнала можливим розглядати справу в
порядку письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

За приписами пункту другого частини
четвертої статті 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

При вирішенні справ, пов'язаних із
соціальними виплатами, суди приймають
рішення про зобов'язання органу, що
проводить виплату пенсій, провести
перерахунок та виплату пенсії.

Зобов'язання, покладені на відповідача
судом, є позовними вимогами як обраним
судом видом захисту порушених прав
позивача, які судом задоволено.

При зверненні до суду із поданням про
зміну способу виконання рішення суду
із зобов'язання вчинити дії на
стягнення коштів заявник по суті
просив змінити не спосіб виконання
постанови суду, а судове рішення по
суті позовних вимог і вирішити
додаткову позовну вимогу про стягнення
коштів, яка не була предметом розгляду
та дослідження адміністративного суду
під час прийняття постанови. Хоча в
адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій
(ст. 198, 223 КАС України).

Виходячи з цього, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що суд
першої інстанції, задовольняючи заяву
про зміну способу виконання рішення, не
звернув увагу та не врахував
відмінності між позовною вимогою як
обраним судом видом захисту порушених
прав позивача від способу виконання
судового рішення, як одного з його
заходів, чим змінив постанову суду по
суті за відсутності на це
процесуальних повноважень.

Крім того, частиною першою статті 263 КАС
України встановлено, що за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення (відсутність коштів
на рахунку, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо),
державний виконавець може звернутися
до адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

У даній категорії справ заявник
посилається на ту обставину, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що оскаржувана
ухвала винесена судом першої інстанції
з порушенням норм процесуального
права, а тому підлягає скасуванню.

Згідно з п.6 ч.1 статті 199 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції
суд апеляційної інстанції має право
скасувати ухвалу суду і постановити
нову ухвалу.

Стаття 202 КАС України встановлює
підстави для скасування ухвали суду та
ухвалення нового рішення. Такими
підставами, зокрема, є порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи
апеляційної скарги відповідача
спростовують висновки, покладені в
основу рішення суду першої інстанції,
прийнятого з порушенням норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення питання, а
тому апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а оскаржувана ухвала про
зміну способу та порядку виконання
судового рішення - скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.3, 6, 17, 107, 197, 199, 202, 206, 211,212, 254 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И ЛА:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.
Чернігові задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м.
Чернігова від 02 квітня 2014 року
скасувати.

Прийняти нову ухвалу.

У задоволенні подання Деснянського
відділу державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, а якщо його було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення копій особам,
які беруть участь у справі (ч. 5 статті
254 КАС України). Касаційна скарга на
судові рішення подається
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів
після набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції,
крім випадків, передбачених цим
Кодексом, а в разі складення постанови
в повному обсязі відповідно до статті
160 цього Кодексу - з дня складення
постанови в повному обсязі (стаття 212
КАС України).

Головуючий суддя

А.Б. ПаріновСудді
І.О. Грибан О.А.
Губська

.

Головуючий суддя
Парінов А.Б.

Судді:
Грибан І.О.

Губська О.А.