Справа № 815/7254/13-а
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/7254/13-а

Категорія: 8.1 Головуючий в 1 інстанції:
Левчук О. А.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду в складі:

Судді доповідача - Потапчука
В.О.

суддів - Коваля
М.П.

- Семенюка Г.В.

при секретарі -
Алексєєвої Н.М

за участью апелянта ОСОБА_2, його
представника ОСОБА_3,

відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 та її
представника ОСОБА_6

розглянувши в відкритому
судовому засіданні в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 10
грудня 2013 року по справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
відділу контролю за проведенням
розрахункових операцій управління
податкового та митного аудиту
Головного управління Міндоходів в
Одеській області, Головного управління
Міндоходів в Одеській області,
інспекторів відділу контролю за
проведенням розрахункових операцій
управління податкового та митного
аудиту ГУ Міндоходів в Одеській
області ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про визнання
протиправними дій та скасування акту
перевірки, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач вказує, що він
займається підприємницькою
діяльністю, орендує торгове місце
АДРЕСА_1 в м. Одесі під розміщення
магазину, реалізуючи населенню товари
для автомобілів.

11 вересня 2013 року покупець ОСОБА_4 на
ринку, у продавця магазину, придбав у
нього товар на суму 3100 гривень. В
зв'язку з тим, що покупець не був
впевнений, що товар йому підійде, він
попросив надати йому можливість на
декілька днів приміряти товар та в
подальшому прийняти рішення про його
покупку або повернення. Продавець
погодилась з пропозицією покупця, при
необхідності прийняти товар, прийняла
у нього залогову суму товару та видала
йому квитанцію на придбаний товар. В
подальшому, покупець тривалий час
зволікав з прийняття рішення по товару.
Однак через деякий час його визвали в
податковий орган, де заявили, що ОСОБА_4
придбав товар не як покупець, а як
працівник податкового органу, який
здійснював контрольно - розрахункову
операцію та потребували повернути
гроші. Мотивацією вимоги, на його думку,
були не підстави, встановлені Законом
України «Про захист прав споживачів», а
відсутність в книзі обліку доходів
відомостей про покупку 11 вересня 2013
року. Гроші за придбаний товар у сумі 3100
гривень позивач повертати відмовився,
так як товар йому покупець не повернув
та 24 вересня 2013 року відомості про
покупку вніс до журналу обліку
доходів, за що має сплатити податки. Він
стверджує,що вказані дії відбулись за
вини ОСОБА_4

Після цього, 26 вересня 2013 року
працівниками податкового органу
ОСОБА_5., ОСОБА_4 було складено акт про
результати фактичної перевірки, в
якому факт внесення відомостей про
покупку від 11 вересня 2013 року до
журналу обліку доходів 24 вересня 2013
року визнано прихованим. Визнавши
покупку ОСОБА_4, як здійснену з
порушенням податкового законодавства,
склавши про це акт працівники
податкового органу на підставі акту
застосували за це штрафні санкції в
сумі 15,5 тисяч гривень.

Будучи не згідним з діями та рішенням
податкового органу ОСОБА_2 звернувся з
позовом до суду першої інстанції та
просив визнати незаконними дії
посадових осіб ОСОБА_5 ОСОБА_4 відділу
контролю за проведенням розрахункових
операцій управління податкового та
митного аудиту головного управління
Міндоходів в Одеській області при
проведені фактичної перевірки
підприємницької діяльності ОСОБА_2,
визнати складений ними акт про
проведення фактичної перевірки від 26
вересня 2013 року противоправним та
таким що має незаконні наслідки.
Позивач також просить суд зобов'язати
податковий орган скасувати вказаний
акт,як противоправний.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 10 грудня 2013
року відмовлено у задоволенні
адміністративного позову.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції позивачем подано
апеляційну скаргу у якій зазначено, що
постанова винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
у зв'язку з чим апелянт просить
скасувати оскаржувану постанову та
ухвалити нову, якою задовольнити
позовні вимоги позивача.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, який
доповів зміст рішення, яке оскаржено,
доводи апеляційної скарги, межі, в яких
повинні здійснюватися перевірка
рішення, встановлюватися обставини і
досліджуватися докази, вислухавши
думку учасників процесу, колегія
суддів вважає необхідним апеляційну
скаргу задовольнити з наступних
підстав.

Так, в судових засіданнях встановлено,
що підставою для проведення фактичної
перевірки начальником податкового
органу було використано заяву
громадянин ОСОБА_9 від 01 червня 2013 року
з якою він звернувся до податкового
органу 08 липня 2013 року. Зі змісту заяви
ОСОБА_9 від 01 червня 2013 року вбачалось,
що він 27 червня 2013 року в магазині
АДРЕСА_1 купив неякісний паливний насос
для автомобіля який за його вимогою 29
червня 2013 року підприємець відмовився
замінити. Не зважаючи що в заяві
містились відомості про обставини, які
спростовують твердження заявника, а
також те, що вказана заява не містить
відомостей про порушення підприємцем
норм податкового законодавства
України, начальник податкового органу
за його заявою наказом № 433 від 04
вересня 2013 року призначив фактичну
перевірку ФОП ОСОБА_2, яку доручив
інспекторам ревізорам Черновій Л.П. та
Прохоровій І.В.

В судових засіданнях також
встановлено, що фактична перевірка
крамниці АДРЕСА_1 суб`єкта
господарювання фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, який
перебуває на обліку в ДПІ у
Приморському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області,
свідоцтво про сплату єдиного податку
НОМЕР_2 від 01.01, видане ДПІ у
Приморському районі м. Одеси проведена
головним державним податковим
ревізором-інспектором відділу
контролю за проведенням розрахункових
операцій управління податкового та
митного аудиту Головного управління
Міндоходів в Одеській області Шевченко
О.Б. на підставі направлення на
проведення перевірки № 822 від 13.09.2013
року, а також головним державним
податковим ревізором-інспектором
відділу контролю за проведенням
розрахункових операцій управління
податкового та митного аудиту
Головного управління Міндоходів в
Одеській області ОСОБА_4 на підставі
направлення на проведення перевірки №
838 від 18.09.2013 року, наказу № 433 від 04
вересня 2013 року та головним державним
податковим ревізором-інспектором
відділу контролю за проведенням
розрахункових операцій управління
податкового та митного аудиту
Головного управління Міндоходів в
Одеській області ОСОБА_5 на підставі
направлення на проведення перевірки №
821 від 13.09.2013 року

За результатами перевірки 26.09.2013 року
складено акт перевірки, реєстраційний
номер № 131/15/32/22/03/НОМЕР_1 від 27.09.2013 року,
в якому зазначено, що під час перевірки
встановлено порушення п.п.2.6 п.2
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні,
затвердженого постановою правління
НБУ від 15.12.2004 року № 637(із змінами та
доповненнями), а саме, ФОП ОСОБА_2
контрольно-розрахункова операція
здійснена працівником податкового
органу ОСОБА_4 на загальну суму 3100 грн.
не облікована в книзі обліку доходів за
11.09.2013 року. Зазначений акт підписаний
позивачем із зауваженнями, а саме, що
складення акту про його правопорушення
вважає переслідуванням за подачу заяви
про вимагання (а.с.11-13, 51-52, 61-62).

На підставі зазначеного акта перевірки
ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області винесено
податкове повідомлення-рішення від
11.10.2013 року № , в якому зазначено,
що встановлено порушення п.п2.6 гл. 2
«Положення про ведення касових
операцій у національній валюті в
Україні від 15.12.2004 № 637(із змінами і
доповненнями)та на підставі підпункту
54.3.3. пункту 54.3 статті 54 Податкового
кодексу України та згідно з п.1 ст. 17
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг від 06.07.1995 р. №
265/95ВР(із змінами та доповненнями) до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
застосовано суму штрафних (фінансових)
санкцій(штрафу) в розмірі 15500 грн..(а.с.26).

При цьому позивач не заперечує факт не
внесення 11.09.2013 року до журналу обліку
доходів відомостей про покупку від
11.09.2013 року на суму 3100 грн. та
підтверджує внесення відомостей про
покупку від 11.09.2013 року на суму 3100 грн.
до журналу обліку доходів 24.09.2013 року,
що також підтверджується журналом
обліку доходів та поясненнями,
наданими позивачем та його
представником в судовому
засіданні(а.с.15).

Доводи позивача про те, що він не
погоджується з твердженням про
наявність належного допуску посадових
осіб органів податкової служби до
проведення фактичної перевірки,
здійсненого згідно зі статтею 81
Податкового кодексу України,
оскільки в наданому наказі від 04
вересня 2013 року № 433 вказано, що
проведення перевірки доручається
ревізору-інспектору Черновій Л.П. та
Прохоровій І.В., в той час коли
контрольну закупку здійснив ОСОБА_4, а
акт склали ОСОБА_4 і ОСОБА_5 суд першої
інстанції визнав необґрунтованими,
посилаючись на п. 80.4 ст. 80 Податкового
кодексу України з якої вбачається,що
перед початком фактичної перевірки, з
питань дотримання порядку здійснення
розрахункових операцій та ведення
касових операцій, посадовими особами
контролюючих органів на підставі
підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 цього
Кодексу може бути проведена контрольна
розрахункова операція, а згідно до п.1.12
Методичних рекомендацій щодо
порядку організації проведення
перевірок платників податків,
затверджених наказом ДПА України від
14.04.2011 року № 213, у разі виникнення під
час фактичної перевірки необхідності
можливо внести зміни(заміну або
додаткове залучення) інших працівників
податкового органу.

При цьому, судом першої інстанції
зазначено, що перевірка проводилась з
18.09.2013 року по 26.09.2013 року, а контрольна
розрахункова операція ОСОБА_4 яка була
проведена 11.09.2013 року, отже до початку
перевірки є законною.

Також, суд першої інстанції визнав,що
направлення на проведення перевірки №
822 від 13.09.2013 року, № 838 від 18.09.2013 року №
821 від 13.09.2013 року містять всі необхідні
реквізити, передбачені ст. 81
Податкового кодексу України, а саме
дату видачі, найменування
контролюючого органу, реквізити наказу
про проведення відповідної перевірки,
найменування та реквізити суб'єкта
(прізвище, ім'я, по батькові фізичної
особи - платника податку, який
перевіряється) або об'єкта, перевірка
якого проводиться, мета, вид
(документальна планова/позапланова або
фактична), підстави, дата початку та
тривалість перевірки, посада та
прізвище посадової (службової) особи,
яка проводитиме перевірку. Направлення
на перевірку підписані заступником
керівника контролюючого органу та
скріплені печаткою контролюючого
органу.

При вирішенні питання суд першої
інстанції дійшов до висновку, що
позовні вимоги є необґрунтованими та
задоволенню не підлягають.

Однак, колегія суддів не може
погодитись з таким висновком суду
першої інстанції виходячи з
наступного.

Дослідивши обставини справи колегія
суддів приймає до уваги та вважає, що
перевірка позивача податковим органом
призначена та проведена по надуманим
обставинам з порушенням вимог чинного
законодавства України, а фінансові
санкції до позивача винесені на
підставі акту про її результати, також
складеного з порушенням чинного
законодавства України на підставі
недостовірних відомостей.

Колегія суддів вважає, що вказана заява
ОСОБА_9 не могла бути підставою,
передбаченою чинним законодавством
України, для проведення фактичної
перевірки позивача чим в першу чергу
фактично були порушені права фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2.

Так, колегія суддів зазначає, що у заяві
ОСОБА_9, поданій податковому органу,
виготовленій комп'ютерним шрифтом , на
підставі якої виданий наказ про
проведення фактичної перевірки
позивача, містяться не достовірні
відомості. З вхідного штампу
податкового органу вбачається, що
заява датована 01 червня 2013 року
прийнята податковим органом 08 липня 2013
року. При цьому в заяві від 01 червня 2013
року вказано, що товар ОСОБА_9 придбав в
магазині АДРЕСА_1 на ринку 27 червня 2013
року, а 29 червня 2013 року звернувся з
вимого його заміни, що не уможливлює
здійснення вказаних ним обставин,
викликає сумнів в правдивості його
тверджень. Будь яких підтверджень
своїх доводів заявник податковому
органу не надав, однак на це
працівниками податкового органу не
було звернено уваги, а 04 вересня 2013 року
начальником головного управління
Міндоходів в Одеській області був
виданий наказ про проведення фактичної
перевірки ФОП ОСОБА_2.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
заявником ОСОБА_9 податковому органу не
вказано будь яких порушень позивачем
норм податкового законодавства
України, а продаж не якісного товару,
про що зголошується в його заяві,
контролюється органом захисту прав
споживачів. Однак податковим органам
це також не було прийнято до уваги.

Також, колегія суддів вважає, що
фактична перевірка ФОП ОСОБА_2
проведена с порушенням вимог чинного
законодавства України.

Відповідно до п.80.1, пп.80.2.3, п.80.4, 80.5, 80.7
ст. 80 фактична перевірка здійснюється
без попередження платника податків
(особи). Фактична перевірка може
проводитися на підставі рішення
керівника контролюючого органу,
оформленого наказом, копія якого
вручається платнику податків або його
уповноваженому представнику, або
особам, які фактично проводять
розрахункові операції, під розписку до
початку проведення такої перевірки, та
за наявності хоча б однієї з таких
обставин: письмового звернення
покупця (споживача), оформленого
відповідно до закону, про порушення
платником податків установленого
порядку проведення розрахункових
операцій, касових операцій,
патентування або ліцензування. Перед
початком фактичної перевірки, з питань
дотримання порядку здійснення
розрахункових операцій та ведення
касових операцій, посадовими особами
контролюючих органів на підставі
підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 цього
Кодексу може бути проведена контрольна
розрахункова операція. Допуск
посадових осіб контролюючих органі до
проведення фактичної перевірки
здійснюється згідно із статтею 81 цього
Кодексу. Фактична перевірка
проводиться двома і більше посадовими
особами контролюючого органу у
присутності посадових осіб суб'єкта
господарювання або його представника
та/або особи, що фактично здійснює
розрахункові операції.

Згідно п.п.20.1.9, 20.1.10, 20.1.11 ст. 20.1
Податкового кодексу України
контролюючі органи мають право:
вимагати під час проведення перевірок
від платників податків, що
перевіряються, проведення
інвентаризації основних засобів,
товарно-матеріальних цінностей,
коштів, зняття залишків
товарно-матеріальних цінностей,
готівки. У разі відмови платника
податків (його посадових осіб або осіб,
які здійснюють готівкові розрахунки
та/або провадять діяльність, що
підлягає ліцензуванню, патентуванню
та/або сертифікації) від проведення
такої інвентаризації або ненадання для
перевірки документів, їх копій (за
умови наявності таких документів)
застосовуються заходи, передбачені
статтею 94 цього Кодексу; здійснювати
контроль за додержанням законодавства
з питань регулювання обігу готівки
(крім банків), порядку проведення
готівкових розрахунків за товари
(послуги), за наявністю ліцензій на
провадження видів господарської
діяльності, що підлягають ліцензуванню
відповідно до закону, торгових
патентів, за додержанням порядку
приймання готівки для подальшого
переказу (крім приймання готівки
банками), за дотриманням суб'єктами
господарювання установлених
законодавством обов'язкових вимог щодо
забезпечення можливості розрахунків
за товари (послуги) з використанням
електронних платіжних засобів;
проводити контрольні розрахункові
операції до початку перевірки платника
податків щодо дотримання ним порядку
проведення готівкових розрахунків та
застосування реєстраторів
розрахункових операцій. Товари,
отримані службовими (посадовими)
особами контролюючих органів під час
проведення контрольної розрахункової
операції, підлягають поверненню
платнику податків у непошкодженому
вигляді. У разі неможливості
повернення такого товару
відшкодування витрат здійснюється
відповідно до законодавства з питань
захисту прав споживачів.

Розрахункова операція - приймання від
покупця готівкових коштів, платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо
за місцем реалізації товарів (послуг),
видача готівкових коштів за повернутий
покупцем товар (ненадану послугу), а у
разі застосування банківської
платіжної картки - оформлення
відповідного розрахункового документа
щодо оплати в безготівковій формі
товару (послуги) банком покупця або, у
разі повернення товару (відмови від
послуги), оформлення розрахункових
документів щодо перерахування коштів у
банк покупця за визначенням ст.2 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» від 6 липня 1995
року N 265/95-ВР.

В судових засіданнях встановлено, що
ОСОБА_4 був призначений на посаду
головного державного
ревізора-інспектора відділу контролю
за проведенням розрахункових операцій
управління податкового та митного
аудиту головного управління
Міндоходів в Одеській області наказом
№ 324-о від 11 вересня 2013 року, в цей же
день він ознайомився зі своїми
посадовими обов'язками та в цей же день
на автомобільному ринку м. Одеси за
власні кошти - 3100 грн. придбав товар,
покупка якого в оскарженому акті
податкового органу, складеному їм же
сумісно з ОСОБА_5 визнана
контрольно-розрахунковою, здійсненою в
ході фактичної перевірки та
противоправною, за що підприємець
притягнутий до фінансової
відповідальності .

В судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що
придбавши 11 вересня 2013 року товар на
ринку він здійснив контрольно -
розрахункову операцію з метою
перевірки законності здійснення
торгових операцій позивачем в рамках
проведення фактичної перевірки, та
діяв в рамках своїх повноважень.
ОСОБА_4 також пояснив, що перед вказаною
операцією він ніяких документів про це
не складав, покупку здійснив на власні
кошти, що також ніде не відобразив.

ОСОБА_4 та інші відповідачі пояснили в
судовому засіданні, що проведення
контрольно - розрахункової операції за
власні гроші працівниками податкового
органу не передбачено діючим
законодавством України.

В судовому засіданні апеляційного суду
були досліджені посадові інструкції
головного державного
ревізора-інспектора відділу контролю
за проведенням розрахункових операції
управління податкового та митного
аудиту головного управління мін
доходів в Одеській області ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, а також положення про відділ
контролю за проведенням розрахункових
операцій вказаного управління. З
наведених документів вбачається, що
відповідачі мають право проводити
контрольно-розрахункові операції під
час здійснення фактичних перевірок.
Однак, вказані документи не надають їм
право, як державним службовцям,
використовувати при виконані ним своїх
службових обов'язків власні кошти.

Колегія суддів звертає увагу, що
відповідно досліджених в судовому
засіданні документів відповідач
ОСОБА_4 під час здійснення вказаної їм
контрольно-розрахункової операції 11
вересня 2013 року не мав права приймати
участь у здійснені фактичної перевірки
позивача .

Так, наказом № 433 від 04.09.2013 року
фактична перевірка ФОП ОСОБА_2
начальником головного управління
Міндоходів в Одеській області була
поручена ревізорам Черновій Л.П. та
Прохоровій І.В. ( а.с.60) Відповідач надав
суду доповідні записки начальника
відділу керівництву управління про
необхідність внести заміни, або
провести додаткове залучення інших
співробітників для проведення
фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2, що не
заперечується чинним законодавством (
а.с.65.66). Однак, як вияснено в судовому
засіданні, рішення по вказаній
доповідній начальником управління не
приймалось, наказ начальника
управління Міндоходів в Одеській
області про залучення до перевірки
інших ревізорів та допущення ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до проведення фактичної
перевірки ФОП ОСОБА_2 не видавався.

Судом також встановлено, що
направлення на перевірку ФОП ОСОБА_2 №
838 ОСОБА_4 видано лише 18 вересня 2013 року
заступником начальника Карімовим І.Ф.
також за відсутності наказу начальника
головного управління.

Окрім того, колегія суддів звертає
увагу на те, що ОСОБА_4 24 вересня 2013 року,
як приватна особа-споживач, звернувся з
заявою до інспекції з питань прав
споживачів в Одеській області в якій
вказав, що він 11 вересня 2013 року в
магазині АДРЕСА_1 ФОП ОСОБА_2 здійснив
покупку телевізора та інші товари на
суму 3100 грн., а не
контрольно-розрахункову операцію. Він
заявив, що вказаний товар йому не
підходить, він хоче повернути його в
магазин згідно домовленостей, однак
йому в цьому було відмовлено. ОСОБА_4 в
заяві вважає, що внаслідок цих дій
підприємця ОСОБА_2 йому було
відмовлено в реалізації його законних
прав споживача. (а.с.27) За вказаною
заявою громадянина ОСОБА_4 начальник
інспекції з питань захисту прав
споживачів в Одеській області 18 жовтня
2013 року видав направлення № 1264 на
проведення позапланової перевірки
магазину АДРЕСА_1 ФОП ОСОБА_2 згідно
Закону України « Про захист прав
споживачів» ( а.с.28)

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції не звернув увагу на
пояснення ОСОБА_4, вказані в його заяві,
що він здійснив 11 вересня 2013 року в
магазині АДРЕСА_1 ФОП ОСОБА_2 покупку на
суму 3100 грн. як споживач, а не
контрольно-розрахункову операцію, як
працівник податкового органу при
виконанні своїх службових обов'язків,
та також не надав цим обставинам
належної оцінки.

При цьому колегія суддів вважає, що
здійснені державним службовцем при
виконані ним своїх службових
обов'язків дії у спосіб не
передбачений законодавством України
не можуть ним використовуватись в
офіційних документах держави, та тим
більш не можуть служити підставою для
притягнення осіб до відповідальності.

Відповідно до п. 81.1, 81.2 ст. 81 Податкового
кодексу України посадові особи
контролюючого органу мають право
приступити до проведення
документальної виїзної перевірки,
фактичної перевірки за наявності
підстав для їх проведення, визначених
цим Кодексом, та за умови пред'явлення
або надіслання у випадках, визначених
цим Кодексом, таких документів:
направлення на проведення такої
перевірки, в якому зазначаються дата
видачі, найменування контролюючого
органу, реквізити наказу про
проведення відповідної перевірки,
найменування та реквізити суб'єкта
(прізвище, ім'я, по батькові фізичної
особи - платника податку, який
перевіряється) або об'єкта, перевірка
якого проводиться, мета, вид
(документальна планова/позапланова або
фактична), підстави, дата початку та
тривалість перевірки, посада та
прізвище посадової (службової) особи,
яка проводитиме перевірку. Направлення
на перевірку у такому випадку є дійсним
за наявності підпису керівника
контролюючого органу або його
заступника, що скріплений печаткою
контролюючого органу; копії наказу про
проведення перевірки; службового
посвідчення осіб, які зазначені в
направленні на проведення перевірки.
Непред'явлення або ненадіслання у
випадках, визначених цим Кодексом,
платнику податків (його посадовим
(службовим) особам або його
уповноваженому представнику, або
особам, які фактично проводять
розрахункові операції) цих документів
або пред'явлення зазначених
документів, що оформлені з порушенням
вимог, встановлених цим пунктом, є
підставою для недопущення посадових
(службових) осіб контролюючого органу
до проведення документальної виїзної
або фактичної перевірки. При
пред'явленні направлення платнику
податків та/або посадовим (службовим)
особам платника податків (його
представникам або особам, які фактично
проводять розрахункові операції) такі
особи розписуються у направленні із
зазначенням свого прізвища, імені, по
батькові, посади, дати і часу
ознайомлення. У разі відмови платника
податків та/або посадових (службових)
осіб платника податків (його
представників або осіб, які фактично
проводять розрахункові операції)
розписатися у направленні на перевірку
посадовими (службовими) особами
контролюючого органу складається акт,
який засвідчує факт відмови. У такому
випадку акт про відмову від підпису у
направленні на перевірку є підставою
для початку проведення такої
перевірки. У разі відмови платника
податків та/або посадових (службових)
осіб платника податків (його
представників або осіб, які фактично
проводять розрахункові операції) у
допуску посадових (службових) осіб
контролюючого органу до проведення
перевірки складається акт, який
засвідчує факт відмови.

З матеріалів справи вбачається, що
єдиним порушенням податкового
законодавства України, виявленим
податковим органом під час фактичної
перевірки ФОП ОСОБА_2 за яке в
подальшому були винесені фінансові
санкції, та внесеним ними до
оскарженого акту є визнання ними
противоправною розрахункову операцію
здійснену ОСОБА_4 11 вересня 2013 року.

Відповідно до ст.. 19 Конституції
України Органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 2 с. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що відповідачем
не надано суду апеляційної інстанції
доказів, які підтвердили правомірність
своїх дій при проведенні фактичної
перевірки позивача, включення до акту
обставин добутих у спосіб не
передбачений чинним законодавством
висновків про протиправність.

З врахування вказаних обставин колегія
суддів вважає, що при складені акту про
проведення фактичної перевірки,
включення до нього висновків про
протиправність розрахункової
операції,здійсненої 11 вересня 2013
року,здійснення державними
службовцями при проведені перевірки
дій не передбачених чинним
законодавством України, відповідачі
допустили порушення норм чинного
законодавства України, діяли у супереч
нормам діючого законодавства та
порушили права позивача.

Колегія суддів не погоджується з
висновками суду першої інстанції що
акт перевірки та дії посадових осіб із
включенням до такого акту певних
висновків не породжують правових
наслідків для платника податків, не
змінюють його суб'єктивних прав та не
створюють жодних додаткових обов'язків
для платника податків,тобто не
порушують його права. З матеріалів
справи вбачається,що оскаржений акт
породив правові наслідки - позивачу на
підставі вказаного акту винесено
податкове повідомлення - рішення про
застосування до нього фінансових
санкцій.

Ці факти були проігноровані судом
першої інстанції чим допущено
порушення норм матеріального права, що
призвело до невідповідності висновків
суду обставинам справи.

Згідно ст..168 КАС України суд при
вирішенні справи має право прийняти
постанову яка б гарантувала дотримання
і захист прав,свобод,інтересів людини і
громадянина,інших суб'єктів у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку суб'єктів владних
повноважень. При цьому суд може
зобов'язати відповідача вчинити певні
дії,визнати противоправними його дії
,визнати нечнними його рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КАС України
підставою для скасування постанови або
ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Враховуючи, що суд першої інстанції
неправильно застосували норми
матеріального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення, колегія суддів дійшла до
висновку про наявність підстав для
задоволення апеляційної скарги,
скасування постанови суду першої
інстанції та ухвалення нової
постанови, якою задовольнити позовні
вимоги позивача.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 202, 207 КАС
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
-задовольнити.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 10 грудня 2013
року по справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до відділу контролю за
проведенням розрахункових операцій
управління податкового та митного
аудиту Головного управління
Міндоходів в Одеській області,
Головного управління Міндоходів в
Одеській області, інспекторів відділу
контролю за проведенням розрахункових
операцій управління податкового та
митного аудиту ГУ Міндоходів в
Одеській області ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про
визнання протиправними дій та
скасування акту перевірки, - скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою
адміністративний позов ОСОБА_2 до
відділу контролю за проведенням
розрахункових операцій управління
податкового та митного аудиту
Головного управління Міндоходів в
Одеській області, Головного управління
Міндоходів в Одеській області,
інспекторів відділу контролю за
проведенням розрахункових операцій
управління податкового та митного
аудиту ГУ Міндоходів в Одеській
області ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про визнання
протиправними дій та скасування акту
перевірки - задовольнити.

Визнати дії головних державних
ревізорів-інспекторів ОСОБА_5 та ОСОБА_4
відділу контролю за проведенням
розрахункових операції управління
податкового та митного аудиту
Головного управління Міндоходів в
Одеській області при проведенні
фактичної перевірки підприємницької
діяльності ОСОБА_2 протиправними.

Визнати акт про проведення фактичної
перевірки підприємницької діяльності
ОСОБА_2 від 26 вересня 2013 року складений
головними державними ревізорами -
інспекторами відділу контролю за
проведенням розрахункових операцій
управління податкового та митного
аудиту Головного управління
Міндоходів в Одеській області ОСОБА_5
та ОСОБА_4 протиправними і таким, що має
незаконні правові наслідки.

Зобов'язати відділ контролю за
проведенням розрахункових операцій
управління податкового та митного
аудиту Головного управління
Міндоходів в Одеській області
скасувати Акт про проведення фактичної
перевірки від 26 вересня 2013 ревізорів
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 як протиправний.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого Адміністративного
Суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання законної сили судовим
рішенням апеляційного суду.

Повний текст постанови виготовлений 25
квітня 2014 року

Судді:
Потапчук В.О.

Коваль М.П.

Семенюк Г.В.