Справа № 805/10022/13-а
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/50845/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Загороднього А.Ф.,

суддів
Білуги С.В.,

Гаманка О.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українські системи
кабельних трас» на постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 18 вересня
2013 року у справі за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Українські системи кабельних трас» до
Територіальної державної інспекції з
питань праці у Донецькій області про
визнання протиправним дій та
скасування припису від 24 травня 2013 року
№ 05-16-037/0031-0030, -

встановив:

ТОВ «Українські системи кабельних
трас» звернулося до суду з позовом до
Територіальної державної інспекції з
питань праці у Донецькій області про
визнання протиправним дій по
проведенню позапланової перевірки за
період після 06 лютого 2013 року та
скасування припису від 24 травня 2013 року
№ 05-16-037/0031-0030.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 20 серпня 2013
року позовні вимоги задоволено
частково. Скасовано пункти 2 та 3
припису Територіальної державної
інспекції з питань праці у Донецькій
області від 24 травня 2013 року №
05-16-037/0031-0030. В задоволенні інших вимог
позову відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 18 вересня
2013 року скасовано рішення суду першої
інстанції та прийнято нове, яким в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Українські
системи кабельних трас», не
погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, посилаючись на
допущені судом порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанцій та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає,
оскільки рішення суду апеляційної
інстанції постановлене з додержанням
норм матеріального права, правова
оцінка обставинам у справі дана вірно,
а доводи касаційної скарги є
необґрунтованими і не дають підстав,
які передбачені статтями 225- 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
для зміни чи скасування судового
рішення.

Судами встановлено, що ТОВ «Українські
системи кабельних трас» є юридичною
особою, зареєстрованою виконавчим
комітетом Краматорської міської ради
Донецької області 23 травня 2005 року,
розташоване за адресою: 84333, Донецька
область, місто Краматорськ, вул.
Щербакова, б.14.

В період з 14 травня 2013 року по 24 травня
2013 року головним державним інспектором
праці територіальної державної
інспекції з питань праці у Донецькій
області Харченковою С.В. на підставі
листа виконавчого комітету
Краматорської міської ради від 28
лютого 2013 року № 01.01-45/851, наказу № 1/62
від 29 квітня 2013 року та направлення на
перевірку № 04-897/52 від 07 травня 2013 року
проведено позапланову перевірку з
питань організації оплати праці на
підприємстві, повноти нарахувань та
своєчасності виплати заробітної плати,
достовірності обліку робочого часу та
витрат на оплату праці.

За результатами перевірки складено акт
від 24 травня 2013 року № 05-16-037/0031, на
підставі якого відповідачем винесено
припис від 24 травня 2013 року №
05-16-037/0031-0030, яким зобов'язано позивача:
ініціювати укладення колективного
договору відповідно до Закону України
«Про колективні договори і угоди»;
привести систему та оплату праці
працівників підприємства у
відповідність із статтями 96, 97 КЗпП
України; забезпечити присвоєння
кваліфікаційних розрядів працівникам
у відповідності вимогам частини 4
статті 96 КЗпП України; провести виплату
заборгованості з заробітної плати за
квітень 2013 року у розмірі 381,5 тис. грн.
перед 290 працівниками підприємства та
виплату заробітної плати за першу
половину травня 2013 року відповідно до
вимог статті 115 КЗпП України та статті 24
Закону України «Про оплату праці».

Порядком проведення перевірок
посадовими особами Державної
інспекції України з питань праці та її
територіальних органів, затвердженим
наказом Міністерства соціальної
політики України від 02 липня 2012 року,
передбачено, що право проведення
перевірок мають посадові особи
Держпраці України та її територіальних
органів, які відповідно до своїх
посадових обов'язків мають
повноваження державного інспектора з
питань праці.

Інспектор може проводити планові та
позапланові перевірки, які можуть
здійснюватися за місцем провадження
господарської діяльності суб'єкта
господарювання або його відокремлених
підрозділів або у приміщенні органу
державного нагляду (контролю) у
випадках, передбачених Законом України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності».

Позапланова перевірка проводиться
незалежно від кількості раніше
проведених перевірок за наявності
підстав, визначених Законом України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності». За результатами перевірки
складається акт перевірки. У разі
виявлення порушень законодавства про
працю та загальнообов'язкове державне
соціальне страхування вносяться
приписи про усунення виявлених
порушень, вживаються заходи щодо
притягнення до відповідальності
винних осіб згідно із вимогами чинного
законодавства.

Аналізуючи приписи чинного
законодавства, суди першої та
апеляційної інстанцій дійшли вірного
висновку щодо правомірності дій
Територіальної державної інспекції з
питань праці у Донецькій області при
проведенні позапланової перевірки ТОВ
«Українські системи кабельних трас» за
період після 06 лютого 2013 року.

Відповідно до статті 11 КЗпП України та
статті 2 Закону України «Про колективні
договори та угоди» колективний договір
укладається на підприємствах, в
установах, організаціях незалежно від
форм власності і господарювання, які
використовують найману працю і мають
права юридичної особи.

Згідно частини 7 статті 65
Господарського Кодексу України на всіх
підприємствах, що використовують
найману працю, між власником або
уповноваженим ним органом і трудовим
колективом або уповноваженим ним
органом повинен укладатись
колективний договір.

Наведені норми чинного законодавства
свідчать про те, що колективний договір
укладається на всіх підприємствах, в
установах і організаціях, що
характеризуються двома ознаками: 1)
використовують найману працю; 2) мають
права юридичної особи. Відсутність
хоча б однієї з ознак означає
відсутність обов'язку сторін укласти
колективний договір.

Судами встановлено, що ТОВ «Українські
системи кабельних трас» є юридичною
особою, використовує найману працю,
тобто, на нього розповсюджуються норми
щодо обов'язковості укладення
колективного договору.

Отже, вимоги пункту 1 припису від 24
травня 2013 року № 05-16-037/0031-0030 щодо
ініціювання позивачем укладення
колективного договору, є правомірними
та ґрунтуються на нормах чинного
законодавства.

Крім того, колегія суддів погоджується
з висновком суду апеляційної інстанції
щодо правомірності вимог пункту 2
спірного припису, яким позивача
зобов'язано привести систему та оплату
праці працівників підприємства у
відповідність до статей 96, 97 КЗпП
України, з огляду на наступне.

Відповідно статті 96 КЗпП України
основою організації оплати праці є
тарифна система оплати праці, яка
включає тарифні сітки, тарифні ставки,
схеми посадових окладів і
тарифно-кваліфікаційні характеристики
(довідники).

Тарифна система оплати праці
використовується для розподілу робіт
залежно від їх складності, а
працівників - залежно від їх
кваліфікації та за розрядами тарифної
сітки. Вона є основою формування та
диференціації розмірів заробітної
плати.

Віднесення виконуваних робіт до певних
тарифних розрядів і присвоєння
кваліфікаційних розрядів робітникам
провадиться власником або
уповноваженим ним органом згідно з
тарифно-кваліфікаційним довідником за
погодженням з виборним органом
первинної профспілкової організації
(профспілковим представником).

Тарифною ставкою є норма оплати праці
робітника відповідної спеціальності і
кваліфікації за одиницю часу. Тарифні
ставки на підприємствах
встановлюються колективними
договорами.

Оплата праці працівників підприємства
здійснюється в першочерговому порядку.
Всі інші платежі здійснюються
підприємством після виконання
зобов'язань щодо оплати праці.

Згідно статті 97 КЗпП України форми і
системи оплати праці, норми праці,
розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми
посадових окладів, умови запровадження
та розміри надбавок, доплат, премій,
винагород та інших заохочувальних,
компенсаційних і гарантійних виплат
встановлюються підприємствами,
установами, організаціями самостійно у
колективному договорі з дотриманням
норм і гарантій, передбачених
законодавством, генеральною та
галузевими (регіональними) угодами.

Відповідно до положень Генеральної
угоди між Кабінетом Міністрів України,
всеукраїнським об'єднаннями
організацій роботодавців і
підприємств та всеукраїнськими
профспілками і профоб'єднаннями на
2010-2012 роки (далі Генеральна угода),
положення угоди діють безпосередньо на
всіх підприємствах, в установах та
організаціях незалежно від форм
власності, є обов'язковими для
застосування під час укладання угод
іншого рівня та колективних договорів
як мінімальні гарантії.

Генеральною угодою встановлено, що на
період до запровадження розміру
мінімальної заробітної плати на рівні
прожиткового мінімуму для
працездатної особи мінімальну тарифну
ставку робітника І розряду у
виробничій сфері (за винятком
бюджетних установ) у розмірі 120%
мінімальної заробітної плати. Після
запровадження мінімальної заробітної
плати в розмірі прожиткового мінімуму
на працездатну особу мінімальний
розмір тарифної ставки робітника І
розряду (за винятком бюджетних установ)
встановлювати вище за вартісну
величину прожиткового мінімуму для
працездатної особи, а конкретний
розмір визначити у галузевих угодах з
урахуванням мінімальних галузевих
стандартів оплати праці працівників,
умов праці, потреб працівника та витрат
на утримання непрацездатних членів
його сім'ї.

Аналогічна тарифна ставка робітника І
розряду у розмірі 120% мінімальної
заробітної плати передбачена і пунктом
3.2.1 Галузевої угоди між Міністерством
економіки України, Асоціацією
роботодавців торгівлі та комерційної
сфери економіки України та
Всеукраїнською профспілковою
працівників і підприємств торгівлі,
громадського харчування та послуг.

При цьому, пунктом 2.3 Регіональної
угоди між Донецькою
облдержадміністрацією, профспілковими
об'єднаннями Донецької області та
Донецькою обласною організацією
роботодавців на 2011-2012 роки, передбачено
застосовування при використані
вказаних норм Генеральної угоди
регіональний коефіцієнт в розмірі 1,15,
який враховує перевищення
прожиткового мінімуму в Донецькій
області над встановленим
законодавством. Норми і положення
Регіональної угоди є обов'язковими для
виконання на території Донецької
області і діють безпосередньо або
шляхом внесення до обласних галузевих,
територіальних угод і колективних
договорів.

Отже, норми зазначених Угод в частині
оплати праці повинні виконуватись
усіма суб'єктами організації оплати
праці на території України, а
роботодавці, які не є сторонами
вказаних Угод, повинні установити
оплату праці не нижчу у порівнянні з
законодавством.

Нормами статті 5 Закону України «Про
оплату праці» передбачено, що
організація оплати праці здійснюється
на підставі: законодавчих та інших
нормативних актів, генеральної угоди
на державному рівні; галузевих,
регіональних угод, колективних
договорів, трудових договорів.

Відповідно до статті 14 Закону України
«Про оплату праці» норми колективного
договору, що допускають оплату праці
нижче від норм, визначених генеральною,
галузевою або регіональною угодами,
але не нижче від державних норм і
гарантій в оплаті праці, можуть
застосовуватися лише тимчасово на
період подолання фінансових труднощів
підприємства терміном не більш як
шість місяців.

Наведене свідчить про те, що
законодавчо передбачене право
затримання введення коефіцієнтів,
передбачених угодами, але не розміру
мінімальної заробітної плати.

Також, судом апеляційної інстанції
встановлено, що на підприємстві на
період перевірки з 14 травня 2013 року по 24
травня 2013 року не визначено віднесення
виконуваних робіт до належного
тарифного розряду робітникам за
переліком професій та кваліфікаційний
розряд працівникам за професіями
згідно тарифно-кваліфікаційного
довідника не присвоювався.

При цьому, 29 січня 2013 року ТОВ
«Українські системи кабельних трас»
видав наказ № 9 від «Про встановлення
груп оплат та тарифікації
працівників», що регулює тарифні
розряди робітникам підприємства.
Однак, під час проведення перевірки
даний наказ не був наданий інспектору,
як і наказ № 1 від 10 січня 2013 року «Про
затвердження Положення про оплату
праці працівників товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українські системи кабельних трас» та
копії наказів, що стосуються
встановлення розмірів посадових
окладів та тарифних ставок, надбавок та
доплат за 2012-2013 роки.

Ненадання зазначених документів
свідчить про порушення з боку позивача
вимог статті 12 Конвенції Міжнародної
організації праці № 81, статті 35 Закону
України «Про оплату праці» та статті 8
Закону України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності».

З огляду на викладене, відповідачем
зроблено обґрунтований висновок про
порушення позивачем вимог
законодавства про працю щодо
невизначення віднесення виконуваних
робіт до належного тарифного розряду
робітникам за переліком професій та
неприсвоєння кваліфікаційних розрядів
працівникам за професіями згідно
тарифно-кваліфікаційного довідника, і
відповідно, пункт 3 спірного припису, є
правомірним.

Відповідно до частин 3, 4 статті 72 КАС
України, обставини, які визнаються
сторонами, можуть не доказуватися
перед судом, якщо проти цього не
заперечують сторони і в суду не виникає
сумніву щодо достовірності цих
обставин та добровільності їх
визнання. Вирок суду у кримінальному
провадженні або постанова суду у
справі про адміністративний проступок,
які набрали законної сили, є
обов'язковими для адміністративного
суду, що розглядає справу про правові
наслідки дій чи бездіяльності особи,
щодо якої ухвалений вирок або
постанова суду, лише в питаннях, чи мало
місце діяння та чи вчинене воно цією
особою.

Судом апеляційної інстанції під час
судового засідання досліджено, що на
час проведення перевірки на
підприємстві дійсно існувала
заборгованість із заробітної плати за
квітень 2013 року 381,5 тис. грн. перед 290
працівниками підприємства та з виплати
заробітної плати за першу половину
травня 2013 року. Наведене не
заперечувалося і збоку ТОВ «Українські
системи кабельних трас».

При цьому, постановою апеляційного
суду Донецької області від 29 липня 2013
року у справі № 234/6854/13-п ОСОБА_3 -
директора ТОВ «Українські системи
кабельних трас» визнано виною у
скоєнні адміністративного
правопорушення за частиною 1 статті 41
КУпАП України, за порушення
встановлених термінів виплати пенсій,
стипендій, заробітної плати, виплата їх
не в повному обсязі, терміну надання
посадовими особами підприємства
працівникам, у тому числі колишнім, на
їхню вимогу документів стосовно їх
трудової діяльності на даному
підприємстві, необхідних для
призначення пенсії, або надання
зазначених документів, що містять
недостовірні дані, порушення терміну
проведення атестації робочих місць за
умовами праці та порядку її проведення,
та накладено адміністративне
стягнення у виді штрафу у сумі 510 грн.

Враховуючи викладене, суд апеляційної
інстанції дійшов вірного висновку про
правомірність дій Територіальної
державної інспекції з питань праці у
Донецькій області щодо винесення
пункту 4 спірного припису, яким
зобов'язано провести виплату
заборгованості із заробітної плати
відповідно до вимог статті 115 КЗпП
України та статті 24 Закону України «Про
оплату праці».

Отже, доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, що призвело або
могло б призвести до невірного
вирішення спору, а тому оскаржуване
судове рішення є законним та
обґрунтованим і підстави для його
скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українські системи кабельних трас»
залишити без задоволення, а постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 18 вересня
2013 року у справі за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Українські системи кабельних трас» до
Територіальної державної інспекції з
питань праці у Донецькій області про
визнання протиправним дій та
скасування припису від 24 травня 2013 року
№ 05-16-037/0031-0030 - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.Ф. Загородній

Судді
С.В. Білуга

О.І. Гаманко