Справа № 1423/19555/2012
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 1423/19555/2012

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції:
Алєйніков В.О.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Градовського Ю.М.,

Кравченка К.В.,

за участю секретаря судового засідання
Худик С.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Центрального районного суду
м.Миколаєва від 08 серпня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Миколаївської міської ради
за участю третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_2 про визнання недійсними
рішень,

В С Т А Н О В И Л А :

21.05.2010р. ОСОБА_3 звернулась до суду з
позовом про визнання недійсними рішень
Миколаївської міської ради: від 08.11.2007р.
№ 17/38 в частині надання дозволу на
складання проектів землеустрою щодо
відведення земельної ділянки гр.
ОСОБА_2, від 13.06.2008р. № 24/36 в частині
надання у власність земельної ділянки
для будівництва та обслуговування
житлового будинку ОСОБА_2 та надання
нової адреси: АДРЕСА_1, від 19.09.2008р. № 27/79
в частині внесення змін до рішення
міськради від 13.06.2008р. № 24/36. Позовні
вимоги обґрунтовані тим, що
зазначеними рішеннями дозволено
ОСОБА_2 використовувати частину
прибудинкової території
багатоквартирного житлового будинку
за адресою АДРЕСА_1 в м.Миколаєві,
співвласниками якого є позивач та
треті особи. Оскільки їх згоди на
виділення земельної ділянки ОСОБА_2 при
прийнятті оскаржуваних рішень
відповідач не спитав, та позивач не
надає таку згоду і на теперішній час,
таке відведення земельної ділянки є
незаконним та протиправним, оскільки
порушує її, позивача, право на
використання двору. Крім того, позивач
просила скасувати державний акт на
право власності на земельну ділянку,
виданого ОСОБА_2 управлінням
Держкомзему у м.Миколаєві 21.05.2009р.

Треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11
позовні вимоги підтримали.

Відповідач заперечував проти позову,
вказуючи земельні ділянка надавалась
ОСОБА_2 за рахунок земель міста. При
цьому враховано, що прибудинкова
територія будинку АДРЕСА_1 в
м.Миколаєві не оформлена державним
актом на право власності або
користування. Вважаючи, що прийняття
оскаржуваних рішень міською радою
відбувалось у відповідності до вимог
законодавства та в межах компетенції,
відповідач просив у позові відмовити.

Третя особа ОСОБА_2 підтримала позицію
відповідача.

Ухвалою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 23 жовтня
2012р. закрито провадження по справі в
частині скасування державного акту.

Іншою ухвалою того ж суду від 23.10.2012р.
справу, що розглядається, передано за
підсудністю для подальшого розгляду до
Центрального районного суду
м.Миколаєва.

Постановою Центрального районного
суду м.Миколаєва від 08 серпня 2013р.
позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені
частково. Визнані неправомірними та
скасовані: п.54 розділу 1 рішення
Миколаївської міської ради № 17/38 від
08.11.2008, п.п.1,1.1,1.2,1.3 розділу 1 рішення
Миколаївської міської ради № 24/36 від
13.06.2008р. в редакції рішення № 27/79 від
19.09.2008р.

В апеляційній скарзі третя особа
ОСОБА_2 ставить питання про скасування
судового рішення в зв'язку з тим, що
воно постановлено з порушенням норм
матеріального права, та прийняттям
нової постанови про відмову у
задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, пояснення
позивачки, дослідивши доводи
апеляційної скарги, матеріали справи,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
житловий будинок АДРЕСА_1 є
багатоквартирним житловим будинком.
Рішенням виконкому Миколаївської
міської ради депутатів трудящих № 1942
від 02.12.1955р. затверджений проект
розподілу території кварталу № 162,
відповідно до якого за вказаним
будинком закріплена земельна ділянка,
площею 1 367 кв.м. із зазначенням
конфігурації у відповідності до
затвердженої цим рішенням технічної
документації.

08.11.2007р. Миколаївська міська рада
прийняла рішення № 17/38 «Про надання
дозволів на складання проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок юридичним особам, громадянам
та внесення змін до рішень міської ради
по Заводському району м.Миколаєва», п.54
розділу І якого передбачалось надання
гр.ОСОБА_12 дозволу на складання проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки орієнтованою площею 170 кв.м. у
власність за рахунок земель міста, не
наданих у власність або користування,
для будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
споруд по АДРЕСА_1.

13.06.2008р. Миколаївська міська рада
прийняла рішення № 24/36 «Про вилучення,
надання, передачу у власність, спільну
сумісну та спільну часткову власність,
надання в оренду земельних ділянок
громадянам, зміну цільового
призначення земельної ділянки та
внесення змін до рішень міської ради та
виконкому міської ради по Заводському
району м.Миколаєва», розділ 3 якого
передбачав затвердження проекту
землеустрою щодо відведення у
власність земельної ділянки, площею 170
кв.м., зарахувавши її за функціональним
використанням до земель житлової
забудови, надавши адресу: АДРЕСА_1,
затвердження дозволу на складання
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки, наданий рішенням
міськради від 08.11.2007р. № 17/38, та надання
ОСОБА_12 у власність земельну ділянку,
площею 170 кв.м., для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель по АДРЕСА_1. При
цьому в рішенні міськради зазначалось
про наявність обмежень у використанні
земельної ділянки, а саме правових,
типу 1.1 - «зміна цільового
використання», а також вказувалось, що
освоєння земельної ділянки можливо
після вирішення питання щодо
перенесення споруд, розташованих на
земельній ділянці по АДРЕСА_1.

19.09.2008р. відповідач прийняв рішення №
27/79, п.1 розділу 4 якого внесені зміни до
п.1.2 розділу 3 рішення від 13.06.2008р. № 24/36
шляхом викладення пункту в новій
редакції : «Надати ОСОБА_2 у власність
земельну ділянку, площею 170 кв.м., для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
будівель по АДРЕСА_1.»

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
виділення земельної ділянки ОСОБА_2,
відбулось в порушення вимог ЗК України
без її вилучення та отримання згоди
співвласників багатоквартирного
житлового будинку АДРЕСА_1.

Судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 42 ЗК земельні ділянки,
на яких розташовані багатоквартирні
жилі будинки, а також належні до них
будівлі, споруди та прибудинкові
території державної або комунальної
власності, надаються в постійне
користування підприємствам, установам
і організаціям, які здійснюють
управління цими будинками.

У разі приватизації громадянами
багатоквартирного жилого будинку
відповідна земельна ділянка може
передаватися безоплатно у власність
або надаватись у користування
об'єднанню власників.

Порядок використання земельних
ділянок, на яких розташовані
багатоквартирні жилі будинки, а також
належні до них будівлі, споруди та
прибудинкові території, визначається
співвласниками.

Розміри та конфігурація земельних
ділянок, на яких розташовані
багатоквартирні жилі будинки, а також
належні до них будівлі, споруди та
прибудинкові території, визначаються
на підставі проектів розподілу
території кварталу, мікрорайону та
відповідної землевпорядної
документації.

Аналіз цільового призначення
земельних ділянок, на яких розташовані
багатоквартирні жилі будинки, та норм
ст. 42 ЗК дає підстав для висновку, що в
разі приватизації громадянами квартир
у такому будинку земельна ділянка як
така, що входить до житлового
комплексу, може передаватися
безоплатно у власність або надаватись
у користування лише об'єднанню
співвласників будинку, створеному
відповідно до Закону від 29 листопада 2001
р. N 2866-III "Про об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку" у порядку,
передбаченому постановою Кабінету
Міністрів України від 11 жовтня 2002 р. N 1521
"Про реалізацію Закону України "Про
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку".

У такому разі земельна ділянка
належить співвласникам жилого будинку
на праві спільної сумісної власності,
яка разом із загальним майном і
неподільною часткою житлового
комплексу (допоміжні приміщення,
конструктивні елементи будинку, його
технічне обладнання) є майном
співвласників, які визначають порядок
його використання.

Нормами земельного законодавства не
передбачено можливості передачі у
власність земельної ділянки (на якій
розташований багатоквартирний жилий
будинок) або її частини окремим
співвласникам багатоквартирного
будинку або стороннім особам, що не
проживають та не мають власності в
цьому будинку.

За обставинами справи ОСОБА_2 не є
користувачем або власником квартири в
будинку АДРЕСА_1

Враховуючи вищевикладене в сукупності,
судова колегія приходить до висновку,
про відсутність підстав для виділення
ОСОБА_2 частини земельної ділянки, на
якій розташований багатоквартирний
житловий будинок АДРЕСА_1.

Доводи апелянта про те, що за
відсутності створення об'єднання
співвласників багатоквартирного
житлового будинку, та як наслідок
неоформлення права користування або
права власності на земельну ділянку,
прибудинкова територія не належить
співвласникам житлового будинку, а
тому їй надана земельна ділянка із
земель міста, не ґрунтуються на вимогах
закону та не спростовують висновків
суду.

Виходячи з положень ст.42 ЗК України,
судова колегія вважає, що відсутність
створення об'єднання співвласників
житлового будинку АДРЕСА_1 та
відсутність державного акту на право
користування або права власності
співвласників на прибудинкову
територію не змінює правовий режим
прибудинкової території, а відтак
виключає можливість виділення у
власність її частини певній особі.

Посилання ОСОБА_2 на те, що виділення їй
земельної ділянки не порушує прав
будь-кого із співвласників житлового
будинку АДРЕСА_1, не відповідає
обставинам справи.

Так, на підставі розпорядження
адміністрації Заводського району
виконкому Миколаївської міської ради
від 28.02.2008р. № 94р ОСОБА_3 дозволено
будівництво господарчої будівлі -
сараю, розміром 3,0м х 4,5м, за адресою
Корабелів, 9. Зазначене будівництво
було здійснене позивачем. Саме з цих
підстав у рішенні міської ради від
13.06.2008р. № 24/36, яким ОСОБА_2 надана у
власність земельна ділянка по АДРЕСА_1,
зазначено, що приступити до освоєння
наданої земельної ділянки можливо
після вирішення питань щодо
перенесення споруд, розташованих на
земельній ділянці по АДРЕСА_1.

Аналізуючи викладене, судова колегія
вважає абсолютно вірним висновок суду
першої інстанції про те, що рішення
відповідача про виділення ОСОБА_2
земельної ділянки із земель, що
відносяться до прибудинкової
території, є незаконним та порушує
права позивача.

Разом з тим, при зазначенні реквізитів
рішення відповідача № 17/38 судом першої
інстанції в резолютивній частині
постанови невірно зазначена дата його
прийняття - 08.11.2008р., в той час як
правильною є дата 08.11.2007р.

Відповідно до ст.201 КАС України, судова
колегія змінює резолютивну частину
постанови суду першої інстанції в
частині зазначення назви рішення
міської ради № 17/38, в іншій частині
постанову залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 195,196,198,201,205,207,254 КАС
України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення.

Постанову Центрального районного суду
м.Миколаєва від 08 серпня 2013 року -
змінити, виклавши абзац 3 резолютивної
частини постанови в наступній
редакції:

«пункт 54 розділу 1 рішення
Миколаївської міської ради № 17/38 від
08.11.2007р. «Про надання дозволів на
складання проектів землеустрою щодо
відведення земельних ділянок
юридичним особам, громадянам та
внесення змін до рішень міської ради по
Заводському району міста Миколаєва».

В іншій частині постанову Центрального
районного суду м.Миколаєва від 08 серпня
2013 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням
апеляційної інстанції.

Головуючий:
Н.В.Вербицька

Суддя:
Ю.М.Градовський

Суддя:
К.В.Кравченко