Справа № 2а/1570/9281/2011
Суддя: Свида Л. І.
Дата ухвалення: 2014-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а/1570/9281/2011
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 року о 16 год. 59 хв.
м. Одеса

У залі судових засідань № 25

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді -
Свиди Л.І.

при секретарі судового засідання -
Мороз А.П.

за участю сторін:

позивача
- ОСОБА_1 (по паспарту)

представника відповідача
- Чорна І. І. (по довіреності)

третьої особи ОСОБА_3 - не
з'явилась

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Територіального
управління Держгірпромнагляду в
Одеській області, за участю третьої
особи ОСОБА_3 про визнання актів
відповідача безпідставними, їх
скасування, зобов'язання вчинити певні
дії,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з
адміністративним позовом до
Територіального управління
Держгірпромнагляду в Одеській області,
за участю третьої особи ОСОБА_3, про
визнання безпідставними актів
спеціального розслідування нещасного
випадку, який мав місце 05.05.2011 року о 13
год. 30 хв. Територіального управління
Держгірпромнагляду в Одеській області
форми Н-1 та Н-5 від 08.06.2011 року, які
звернені до неналежного відповідача та
їх скасування, зобов'язання
відповідача повторно переглянути акти
форми Н-1 та Н-5 від 08.06.2011 року з метою
визначенням належного відповідача та
повідомити про це заінтересованих
осіб, в тому числі, прокуратуру
Суворовського району м. Одеси.

Позивач адміністративний позов
підтримав, на заявлених вимогах
наполягав з підстав, викладених в
позовній заяві та поясненнях до позову,
оскільки акти форми Н-1 та Н-5 містять
необґрунтовані висновки щодо його вини
у нещасному випадку, який стався 05.05.2011
року на території ВАТ «ОЗ «Центроліт» з
ОСОБА_3, позивач на той час не був
керівником ВАТ «ОЗ «Центроліт» та не
може відповідати за ці події, ВАТ «ОЗ
«Центроліт» не укладало будь-яких
договорів з ТОВ «ОСУЕ» на демонтаж
цеху, не допускало до проведення робіт
особу з якою стався нещасний випадок, а
тому акти форми Н-1 та Н-5 повинні бути
скасовані та відповідальність за
смерть ОСОБА_3 повинна бути покладена
на ТОВ «ОСУЕ».

Представник відповідача позовні
вимоги не визнав з підстав, викладених
у письмових запереченнях на позов (Том
І, аркуші справи 99-101), оскільки нещасний
випадок з ОСОБА_3 стався в ТОВ «ОСУЕ» на
території ВАТ «ОЗ «Центроліт» при
виконанні ним робіт, тобто цей випадок
пов'язаний з виробництвом, що є
підставою для складання актів за
формою Н-1 та Н-5, при цьому вина
посадових осіб ВАТ «ОЗ «Центроліт»
встановлена враховуючи їх обов'язок
забезпечити на своїй території
додержання вимог безпеки праці всіх
осіб, які потрапили на територію
заводу, а в разі незаконного виконання
робіт на території без відома
керівництва заводу адміністрація має
право звернутись до правоохоронних
органів, що не було зроблено. Виконання
ОСОБА_1 обов'язків голови правління
підтверджується тим, що він підписував
бухгалтерську документацію, тобто
фактично він продовжував виконувати
свої обов'язки голови правління ВАТ «ОЗ
«Центроліт» незважаючи на його
відсторонення. Таким чином,
представник відповідача вважає, що
підстави для скасування актів форми Н-1
та Н-5 від 08.06.2011 року відсутні.

Третя особа до суд не з'явилась, була
належним чином повідомлена про розгляд
адміністративного позову, а тому
справу розглянуто за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача та
представника відповідача, а також
обставини, якими обґрунтовуються
вимоги та заперечення, докази, якими
вони підтверджуються, суд дійшов
висновку, що адміністративний позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
05.05.2011 року працівник ТОВ «ОСУЕ» ОСОБА_3
із залученням техніки цього
підприємства, зокрема, екскаватора
ЕК-18, виконував на території ВАТ «ОЗ
«Центроліт» роботи з демонтажу
залізобетонних конструкцій цеху
стального лиття з метою вилучення
металобрухту, однак, під час виконання
цих робіт, від вібрації залізобетонна
ферма зірвалась з кріплення, зломила
колону та рухнула на кабіну
екскаватора та смертельно травмувала
ОСОБА_3

Зазначені обставини стали підставою
для призначення Територіальним
управлінням Держгірпромнагляду в
Одеській області наказом №371 від 6
травня 2011 року спеціального
розслідування нещасного випадку
комісією у складі представника
відповідача, представника Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Малиновському
районі м. Одеси, представників ВАТ «ОЗ
«Центроліт» та ТОВ «ОСУЕ», яке було
проведено у період з 6 травня по 3 червня
2011 року та за його результатами 08.06.2011
року були складені акти по формі Н-1 і
Н-5, відповідно до яких нещасний
випадок, який стався 05.05.2011 року в ТОВ
«ОСУЕ» на території ВАТ «ОЗ
«Центроліт» з ОСОБА_3 вважається
пов'язаним з виробництвом.

При цьому, комісією встановлено, що
відповідальним за нещасний випадок є
керівник ВАТ «ОЗ «Центроліт» ОСОБА_1,
який повинен був забезпечити безпеку
працівників при виконанні робіт на
території заводу, зокрема, огородити
місце виконання робіт, розташувати
теніку за межами металевих конструкцій
та враховуючи аварійність конструкцій,
що підтверджено «Висновком про
технічний стан та можливість
експлуатації цеху стального лиття»,
забезпечити виконання робіт з
демонтажу із залученням
спеціалізованої будівельної
організації та відповідно до
розробленого проекту.

Позивач в своєму позові зазначає, що
він станом на 05.05.2011 року не був
керівником ВАТ «ОЗ «Центроліт»,
оскільки його відсторонено від посади
голови правління цього підприємства за
рішенням суду та на підставі наказу
Фонду державного майна України, а тому
висновки актів форми Н-1 та Н-5 щодо його
вини у нещасному випадку не
відповідають дійсності, та фактично
винними особами є керівники ТОВ «ОСУЕ»,
які направили працівника для виконання
робіт на територію ВАТ «ОЗ «Центроліт»
незаконно, без будь-яких договорів на
демонтаж металоконструкцій заводу і
працівник ТОВ «ОСУЕ» ОСОБА_3, який
потрапив на територію заводу
незаконно, не забезпечив власну
безпеку при виконанні робіт, тощо, а
тому цей випадок не пов'язаний з
виробництвом.

Суд не погоджується з твердженнями
позивача та вважає їх
необгрунтованими, виходячи з
наступного.

Відповідно до положень п. 40, 42, 46, 51
«Порядку розслідування та ведення
обліку нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві»,
затвердженого 25 серпня 2004 року
Постановою Кабінету Міністрів України
№1112 (який діяв на час виникнення
спірних правовідносин) нещасні випадки
із смертельними наслідками підлягають
спеціальному розслідуванню, яке
проводиться комісією, що призначається
наказом керівника територіального
органу Держнаглядохоронпраці, до якої
включаються посадові особи
територіального органу
Держнаглядохоронпраці, представник
робочого органу виконавчої дирекції
Фонду, керівник (спеціаліст) служби
охорони праці підприємства або інший
представник роботодавця, представник
первинної організації профспілки
підприємства, членом якої є потерпілий,
або уповноважена найманими
працівниками особа з питань охорони
праці, якщо потерпілий не є членом
профспілки, представник
профспілкового органу вищого рівня,
тощо.

При цьому, спеціальна комісія
зобов'язана обстежити місце події,
опитати представників роботодавця,
свідків, тощо, визначити відповідність
умов праці та її безпеки вимогам
законодавства про охорону праці,
з'ясувати причини та обставини
нещасного випадку, визначити чи
пов'язаний цей випадок з виробництвом,
встановити осіб, які допустили
порушення вимог законодавства про
охорону праці, а також розробити заходи
щодо запобігання подібним нещасним
випадкам, зустрітися з потерпілим або
членами його сім'ї для вирішення
соціальних проблем та роз'яснення їх
прав.

За результатами спеціального
розслідування складаються акт форми
Н-5, акт форми Н-1 стосовно кожного
потерпілого, нещасний випадок з яким
визнано таким, що пов'язаний з
виробництвом.

Згідно із п. 14 «Порядку розслідування
та ведення обліку нещасних випадків,
професійних захворювань і аварій на
виробництві» визнаються пов'язаними з
виробництвом нещасні випадки, що
сталися з працівниками під час
виконання трудових обов'язків у період
перебування в іншому місці, пов'язаному
з виконанням робіт починаючи з моменту
прибуття працівника на підприємство до
його відбуття, який

повинен фіксуватися відповідно до
вимог правил внутрішнього трудового
розпорядку підприємства, у тому числі
протягом робочого та надурочного часу,
або виконання завдань роботодавця в
неробочий час, під час відпустки, у
вихідні, святкові та неробочі дні.

При цьому, згідно із п. 30 «Порядку
розслідування та ведення обліку
нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві»
нещасний випадок, що стався з
працівником під час виконання роботи
під керівництвом посадових осіб
підприємства, на якому він працює, на
виділеній території, об'єкті, дільниці
іншого підприємства, розслідується і
береться на облік підприємством,
працівником якого є потерпілий.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачем за наказом №371 від 6
травня 2011 року була створена комісія із
спеціального розслідування нещасного
випадку, що стався в ТОВ «ОСУЕ» на
території ВАТ «ОЗ «Центроліт» з ОСОБА_3,
до якої увійшли представники
відповідача, Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України, ВАТ «ОЗ
«Центроліт», ТОВ «ОСУЕ», якою
встановлені обставини та причини
нещасного випадку та складені акти за
формою Н-1, Н-5 оскільки нещасний випадок
пов'язаний з виробництвом.

При цьому, нещасний випадок, що стався з
ОСОБА_3 підпадає під вимоги п. 14
«Порядку розслідування та ведення
обліку нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві»,
тобто пов'язаний з виробництвом та
взятий на облік ТОВ «ОСУЕ», а тому суд
вважає, що відповідачем додержані
вимоги законодавства, що регулює
порядок розслідування та ведення
обліку нещасних випадків на
виробництві, правомірно визначено цей
випадок таким, що пов'язаний з
виробництвом.

Крім того, слід зазначити, що п. 18
«Порядку розслідування та ведення
обліку нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві»
передбачені випадки, в яких нещасні
випадки не визнаються пов'язаними з
виробництвом, проте випадок, який
стався з ОСОБА_3 не підпадає під жодний
підпункт цього пункту, що свідчить про
правомірність встановлення
пов'язаності з виробництвом цього
нещасного випадку.

При цьому, суд звертає увагу на те, що
представники ВАТ «ОЗ «Центроліт», які
входили до комісії із спеціального
розслідування нещасного випадку, що
стався з ОСОБА_3 не подавали скарг щодо
неправомірності висновків комісії для
проведення повторного (додаткового)
спеціального розслідування, тобто не
використали свої права, передбачені п.
58 «Порядку розслідування та ведення
обліку нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві».

Щодо тверджень позивача про
відсутності в складі комісії
представника профспілки ВАТ «ОЗ
«Центроліт», слід зазначити, що акти
комісії із спеціального розслідування
нещасного випадку не порушують права
працівника та членів його сім'ї,
відповідно до норм «Порядку
розслідування та ведення обліку
нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві» в
комісії повинен брати участь
представник профспілки ТОВ «ОСУЕ», а не
ВАТ «ОЗ «Центроліт», а тому суд вважає,
що ці обставини не можуть бути
підставою для скасування актів форми
Н-1 та Н-5, складених 08.06.2011 року за
результатами спеціального
розслідування нещасного випадку, що
стався з ОСОБА_3

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про
охорону праці» № 2694-XII від 14 жовтня 1992
року роботодавець зобов'язаний
створити на робочому місці в кожному
структурному підрозділі умови праці
відповідно до нормативно-правових
актів, а також забезпечити додержання
вимог законодавства щодо прав
працівників у галузі охорони праці.

Згідно із положеннями п. 2.49, 2.50, 2.52. 2.54
СНиП ІІІ-4-80* перед розробкою або
знесенням будівлі повинні бути
розроблені заходи з забезпечення
безпеки виконання робіт, територія
знесення будівлі повинна бути
огороджена, машини та механізми
повинні бути розміщені поза зоною
конструкцій на відстані не менше
висоти цих конструкцій, тощо.

Таким чином, з зазначених норм
законодавства вбачається, що
керівництво підприємства, на якому
виконуються роботи, несе
відповідальність за додержанням вимог
охорони праці при їх виконанні на
території підприємства, повинно
забезпечити відсутність доступу до
місця виконання робіт сторонніх осіб.

Однак, як вбачається з матеріалів
справи ОСОБА_3, який керував
екскаватором, потрапив на територію
ВАТ «ОЗ «Центроліт» та виконував там
роботи з демонтажу металоконструкцій,
при цьому суд вважає, що навіть за
відсутності договорів на виконання цих
робіт факт знаходження на території
заводу техніки ТОВ «ОСУЕ» та водія
цього екскаватору, які виконували
роботи з демонтажу конструкцій, які є
власністю ВАТ «ОЗ «Центроліт» є
підставою для висновку про неналежну
організацію охорони заводу, неналежної
організації охорони праці та безпеки
виконання будь-яких робіт на
підприємстві.

Слід зазначити, що в разі знаходження
сторонньої особи на території заводу
та пошкодження майна підприємства без
відома керівництва цього підприємства,
воно має право на звернення до
правоохоронних органів для перевірки
цих фактів та прийняття відповідного
рішення, проте суду не надано доказів
направлення таких звернень до
відповідних структур.

Крім того, суд звертає увагу на той
факт, що відповідно до Журналу
реєстрації виїздів ТОВ «ОСУЕ» ОСОБА_3
та інші працівники зазначеного
підприємства неодноразово протягом
квітня-травня 2011 року виїжджали на
виконання робіт в ВАТ «ОЗ «Центроліт»
із залученням техніки ТОВ «ОСУЕ»,
зокрема, екскаватору ЕК-18, що свідчить
про неналежну організацію охорони
праці на заводі враховуючи знаходження
на його території техніки та сторонніх
осіб, які виконують роботи з демонтажу
власності ВАТ «ОЗ «Центроліт» без
відома керівництва цього заводу (Том І,
аркуші справи 140-141).

Суд також враховує при прийнятті
рішення по цій справі наявність в
матеріалах справи доказів перевірки
знань з питань охорони праці ОСОБА_3,
проходження інструктажів з техніки
безпеки, ввідного інструктажу,
наявність у потерпілого Диплому
кваліфікованого працівника,
посвідчення тракториста-машиніста,
проведення ТОВ «ОСУЕ» інструктажів в
березні-квітні 2011 року, тощо (аркуші
справи 138-139, 144, Том ІІ, аркуші справи
70-73), що також було враховано комісією
при проведенні спеціального
розслідування та встановлення винних
осіб в нещасному випадку на
виробництві.

Щодо тверджень позивача про те, що він
станом на 05.05.2011 року не був керівником
ВАТ «ОЗ «Центроліт» та не може бути
винним у нещасному випадку на
виробництві, що стався з ОСОБА_3, суд
звертає увагу на наступне.

Позивачем до суду надано рішення
Апеляційного суду Одеської області від
12.03.2014 року, яке набрало законної сили
та яким встановлено, що позивач
перебував у трудових відносинах з ВАТ
«ОЗ «Центроліт», останнім часом до
звільнення виконував обов'язки голови
правління підприємства, його поновлено
на роботі на цій посаді рішенням суду з
03.06.2011 року та наказ ВАТ «ОЗ «Центроліт»
№3/к від 06.06.2011 року, яким припинено
виконання ОСОБА_1 обов'язків голови
правління зазначеного підприємства з
03.06.2011 року скасований (Том ІІ, аркуші
справи 44-46).

Відповідно до ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, судовим рішенням в іншій
справі встановлено фактичне виконання
ОСОБА_1 обов'язків голови правління ВАТ
«ОЗ «Центроліт» до 03.06.2011 року, що
відповідно до ст. 72 КАС України не
підлягає доказуванню, а тому всі
докази, які позивач надає в
обґрунтування на його думку позиції
щодо невиконання ним обов'язків голови
правління ВАТ «ОЗ «Центроліт» станом
на 05.05.2011 року, суд не приймає до уваги.

Також, слід зазначити, що до червня 2011
року ВАТ «ОЗ «Центроліт» не приймалось
будь-яких рішень щодо звільнення
позивача від виконання обов'язків
голови правління заводу, його
відсторонення від займаної посади та
передачі всіх справ по виконанню цих
обов'язків будь-якій іншій особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Згідно із ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи
надані докази в сукупності, оскільки
керівництво ВАТ «ОЗ «Центроліт»
відповідає за додержання вимог
законодавства щодо охорони праці на
своїй території, судовим рішенням в
іншій справі встановлений факт
виконання позивачем обов'язків голови
правління ВАТ «ОЗ «Центроліт» станом
на 05.05.2011 року, нещасний випадок, який
стався на території заводу пов'язаний з
виробництвом, суд вважає позовні
вимоги ОСОБА_1 щодо скасування актів
форми Н-1 та Н-5 від 08.06.2011 року та
зобов'язання їх переглянути не
обґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Судові витрати розподіляються
відповідно до приписів ст. 94 КАС
України.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Територіального
управління Держгірпромнагляду в
Одеській області, за участю третьої
особи ОСОБА_3 про визнання
безпідставними актів спеціального
розслідування нещасного випадку, який
мав місце 05.05.2011 року о 13 год. 30 хв.
Територіального управління
Держгірпромнагляду в Одеській області
форми Н-1 та Н-5 від 08.06.2011 року, які
звернені до неналежного відповідача та
їх скасування, зобов'язання
Територіального управління
Держгірпромнагляду в Одеській області
повторно переглянути акти форми Н-1 та
Н-5 від 08.06.2011 року з метою визначенням
належного відповідача та повідомити
про це заінтересованих осіб, в тому
числі, прокуратуру Суворовського
району м. Одеси - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили у
порядку ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі в
Одеський окружний адміністративний
суд апеляційної скарги на постанову
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови. Апеляційна скарга на
постанову подається до Одеського
окружного адміністративного суду, та
одночасно її копія надсилається до
Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Повний текст постанови складено та
підписано 05 травня 2014 року.

Суддя
Л.І. Свида