Справа № 826/304465/13-а
Суддя: Кучма А.Ю.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Пащенко К.С.
Суддя-доповідач: Кучма А.Ю.
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого-судді:
Кучми А.Ю.

суддів:
Аліменка В.О., Безименної
Н.В.,

при секретарі:
Козловій І.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 03.09.2013 у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Росукрконсалтінг» до Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

ТОВ «Росукрконсалтінг» звернулось до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з позовом до ДПІ у
Шевченківському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві про скасування податкового
повідомлення-рішення № 0 від
11.03.2013.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
03.09.2013 вищевказаний адміністративний
позов задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції як таку, що
постановлена з порушенням норм
матеріального права, та ухвалити нову,
якою у задоволенні позову відмовити
повністю.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а оскаржувана постанова
суду - скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202
КАС України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що формування
позивачем податкового кредиту з
податку на додану вартість на підставі
виписаних ТОВ «Агентство «Віасат»
податкових накладних, є правомірним та
повністю відповідає вимогам чинного
законодавства, у зв'язку з чим
викладений в акті перевірки висновок
ДПІ у Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
порушення позивачем пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14,
п.п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200, п.п. 201.4,
201.6, 201.8 ст. 201 ПК України є
необґрунтованим та таким, що не
відповідає чинному законодавству та
дійсним обставинам справи, а винесене
на його підставі спірне податкове
повідомлення-рішення № 0 від
11.03.2013 - безпідставним та неправомірним.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено колегією суддів,
посадовими особами відповідача
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку ТОВ
«Росукрконсалтінг» з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства по
взаємовідносинах з ТОВ «Агенство
«Віасат» за період з 01.10.2009 по 30.09.2012 за
наслідками перевірки складено акт №
530/22-90/35829190 від 22.02.2013.

Актом перевірки встановлено порушення
позивачем:

- пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 198.2, п. 198.3, п.
198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200, п. 201.4, п. 201.6, п. 201.8
ст. 201 Податкового кодексу України, що
призвело до заниження податку на
додану вартість на загальну суму 68 167,00
грн.;

- п. 14.1.27 п. 14.1, п. 138.2 ст. 138, п.п. 139.1.9 п.
139 ст. 139 Податкового кодексу України, що
призвело до заниження податку на
прибуток на загальну суму 78 392,00 грн.

В обґрунтування заниження податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість орган державної податкової
служби посилається на матеріали
досудового розслідування кримінальної
справи № 69-149, порушеної відносно
директора ТОВ «Євро Клас Трейд» ОСОБА_3
за ознаками злочину, передбаченого
частиною третьою ст. 212 Кримінального
кодексу України та відносно ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9
за фактами фіктивного підприємництва
створення та придбання СГД, зокрема ПП
«Фірма «Володар», ПП «Клер Шато Фиорд»,
ТОВ «Техінпромприлад», ТОВ
«Промелектро-75», ТОВ «Компанія
«Вайліс», ТОВ «Дормашавто», ТОВ
«Техномашпостач», ТОВ «Маркон групп
Ко» та ТОВ «Остін Трейд» з метою
прикриття незаконної діяльності, яка
полягала в сприянні директору ТОВ
«Євро Клас Трейд» в мінімізації ним
податкових зобов'язань. Як зазначено в
акті податкової перевірки, для
функціонування вказаної схеми названі
особи, діючи без наміру здійснювати
господарську діяльність, пов'язану з
виробництвом та продажем
товарно-матеріальних цінностей,
виконанням робіт або наданням послуг в
порушення встановленого законодавства
і порядку здійснення підприємницької
діяльності зареєстрували та придбали
суб'єкти підприємницької діяльності,
зареєстровані на «підставних осіб», в
тому числі ТОВ «Агенство «Віасат».

Колегія суддів не приймає до уваги
посилання відповідача в акті перевірки
на висновки слідчого, викладені у
матеріалах досудового слідства по
кримінальній справі як на підставу
визнання недійсними угод, укладених
між позивачем та його контрагентами, з
огляду на наступне.

Частиною першою статті 70 КАС України
визначено, що належними є докази, які
містять інформацію щодо предмету
доказування. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмету
доказування.

В силу частини третьої названої
процесуальної норми докази, одержані з
порушенням закону, судом при вирішенні
справи до уваги не беруться.

З огляду на викладене слід зазначити,
що будь-які свідчення та інші матеріали
зібрані в рамках кримінальної справи,
повинні бути оцінені органами слідства
і судом з урахуванням всіх інших
матеріалів, які знаходяться в справі.
Переоцінка їх доказового значення
призводить до слідчих і судових
помилок, постановлення неправильного
рішення.

В кожній із стадій процесу оцінка
доказів має свої особливості, які
пояснюються відмінними умовами і
задачами даної стадії. Так, оцінка
доказів, здійснена в стадії досудового
слідства, носить лише попередній
характер.

Вирішення головного питання
кримінального судочинства - про
винуватість чи невинуватість особи,
притягнутої до кримінальної
відповідальності, здійснюється тільки
судом на основі доказів, досліджених в
ході судового розгляду.

Так, відповідно до частини першої
статті 17 КПК України особа вважається
невинуватою у вчиненні кримінального
правопорушення і не може бути піддана
кримінальному покаранню, доки її вину
не буде доведено у порядку,
передбаченому цим Кодексом, і
встановлено обвинувальним вироком
суду, що набрав законної сили.

Таким чином, лише вирок суду у
кримінальні справі, який набрав
законної сили, та матеріали
кримінальної справи, якими встановлено
діяння, що впливають на визначення
податкових зобов'язань, можуть бути
використані податковим органом при
наданні оцінки
фінансово-господарським операціям
платників податків.

В матеріалах справи відсутні докази
існування будь-яких обвинувальних
вироків стосовно посадових осіб
позивача чи його контрагента.

Однак, колегія суддів погоджується з
висновком контролюючого органу, що
правочин № 010711/11 від 11.07.2011 спрямований
на нереальне настання правових
наслідків.

11.03.2013 Державною податковою інспекцією
у Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
винесено податкове повідомлення -
рішення № 0, яким на підставі акту
перевірки за виявлені порушення
позивачу збільшено грошове
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 85 209,00 грн., у
тому числі за основним платежем 68167,00
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями 17042,00 грн.

Основним нормативно-правовим актом, що
регулює спірні правовідносини є
Податковий кодекс України № 2755-VІ від
02.12.2010 (далі - ПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Господарського
кодексу України, під господарською
діяльністю розуміється діяльність
суб'єктів господарювання у сфері
суспільного виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність.

Частиною 2 ст. 3 цього Кодексу
передбачено, що господарська
діяльність, яка здійснюється для
досягнення економічних і соціальних
результатів та з метою одержання
прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти
підприємництва - підприємцями.
Господарська діяльність може
здійснюватись і без мети одержання
прибутку (некомерційна господарська
діяльність).

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового
кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», господарська
операція - дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податку.

Водночас за відсутністю факту
придбання товарів чи послуг або в разі,
якщо придбані товари чи послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку відповідні суми не можуть
включатися до складу витрат для цілей
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість навіть за наявності
формально складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.

При цьому, під час розгляду зазначеної
категорії справ необхідно звертати
особливу увагу на дослідження
реальності здійснення господарських
операцій платника податку, на підставі
яких таким платником були сформовані
дані податкового обліку та приймати на
підтвердження даних податкового
обліку лише достовірні первинні
документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Розглядаючи реальність господарських
операцій позивача з ТОВ «Агентство
Віасат» на підставі яких позивачем
було сформовано дані податкового
обліку, колегія суддів зазначає
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено колегією суддів, між
позивачем (замовник) та ТОВ «Агентство
Віасат» (виконавець) укладено договір
№ 010711/11 від 11.07.2011, предметом якого є
виконання послуг по проведенню
соціального опитування населення.

Як вбачається із матеріалів справи, на
виконання умов указаного договору ТОВ
«Агентство «Віасат» виставило
позивачу рахунки-фактури на загальну
суму 409000,00 грн. (в тому числі 68167,00 грн.
ПДВ): №19.07./01 від 19.07.2011 на суму 95000,00 грн.
з ПДВ (а.с. 132); № 16.08/1 від 16.08.2011 на суму
56000,00 грн. з ПДВ (а.с. 120); №26.08/1 від 26.08.2011
на суму 32000,00 грн. з ПДВ (а.с. 119); №16.09./1
від 16.09.2011 на суму 99000,00 грн. з ПДВ (а.с. 116);
№ 17.10/1 від 17.10.2011 на суму 97000,00 грн. з ПДВ
(а.с. 112); № 03.11./1 від 03.11.2011 на суму 30000,00
грн. з ПДВ (а.с. 111).

У матеріалах справи наявні акти
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
від 31.07.2011 (а.с. 133), від 31.08.2011 (а.с. 118), від
30.09.2011 (а.с. 115), від 31.10.2011 (а.с. 110), які
нібито підтверджують фактичне
виконання соціологічного опитування.

Розрахунки за поставлені послуги
підтверджуються копіями платіжних
доручень №487 від 18.07.2011 (а.с. 135), № 504 від
22.08.2011 (а.с. 136), № 508 від 25.08.2011 (а.с. 137), №511
від 16.09.2011 (а.с. 136), №527 від 17.10.2011 (а.с. 135),
№539 від 03.11.2011 (а.с. 137) позивача у ПАТ
«Кредтпромбанк».

За наслідками поставки послуг та
проведення їх оплати ТОВ «Агентство
«Віасат» виписало позивачу податкові
накладні № 94 від 19.07.2011 (а.с. 134), №109 від
23.08.2011 (а.с. 121), №124 від 26.08.2011 (а.с. 122), №89
від 16.09.2011 (а.с. 117), №69 від 17.10.2011 (а.с. 114),
№ 190 від 31.10.2011 (а.с. 112) на сплачену
позивачем, як замовником послуг, суму.

Згідно аналітичних звітів, що
містяться в матеріалах справи у липні
на замовлення позивача ТОВ «Агентство
«Віасат» провело дослідження
сприйняття працівниками основних
аспектів діяльності Авдієвського
коксохімічного заводу (м. Авдіївка); у
серпні-вересні 2011 року -
Маріупольського коксохімічного заводу
«Маркохім» (м. Маріуполь); у вересні 2011
року - Центрального
гірничо-збагачувального комбінату (м.
Кривий Ріг); у жовтні 2011 року -
вугільновидобувного підприємства
«Краснодонвугілля» (м. Краснодон) (а.с.
21-83).

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції
(частина 2 статті 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні»).

Відповідно до пункту 2.4 статті 2
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
N 88 від 24.05.1995, первинні документи (на
паперових і машинозчитуваних носіях
інформації) для надання їм юридичної
сили і доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.

За змістом вищезазначених приписів,
наявні в матеріалах справи акти здачі -
прийняття робіт (надання послуг), що
складені між позивачем та ТОВ
«Агентство «Віасат».

Зміст кожного із цих актів здачі -
прийняття робіт (надання послуг)
передбачає здійснення виконавцем
однієї послуги по проведенню
соціального опитування населення.

Проте, загальна вартість тієї ж послуги
по проведенню соціального опитування
населення згідно вказаних актів різна.

Так, згідно акту здачі-прийняття робіт
(надання послуг) від 31.07.2011 (а.с. 133)
вартість однієї послуги по проведенню
соціального опитування населення
становить 79 166, 67 грн. (без ПДВ 20%).

Згідно акту від 31.08.2011 (а.с. 118) вартість
однієї послуги по проведенню
соціального опитування населення
становить 73 333, 33 грн. (без ПДВ 20%).

Актом від 30.09.2011 (а.с. 115) передбачено
вартість однієї послуги по проведенню
соціального опитування населення
становить 82 500, 00 грн. (без ПДВ 20%).

Згідно акту від 31.10.2011 (а.с. 110) вартість
однієї послуги по проведенню
соціального опитування населення
становить 105 833, 33 грн. (без ПДВ 20%).

Колегія суддів дійшла висновку щодо
відсутності підстав вважати надані
позивачем документи первинними
бухгалтерськими документами, які б
підтверджували фактичне придбання
позивачем послуг у контрагента,
оскільки у первинному документі має
бути конкретизовано, які саме послуги
були надані (зміст та обсяг
господарської операції) із зазначенням
їх вартості (вартісний вираз), годин
виконання робіт (одиниця виміру
господарської операції), однак в актах
надання послуг, податкових накладних
зазначено лише загальне найменування
послуг та їх вартість без
конкретизування, які саме послуги були
надані, їх видів та опису, конкретних
об'ємів та напрямків, за якими вони
проводились, кількість відпрацьованих
годин, перелік використаних ресурсів
та частина їх вартості, що включена до
вартості послуг, що робить неможливим
встановлення змісту та обсягу
господарської операції і факту
використання її результатів у
господарській діяльності позивача.

Із наданих позивачем документів не
вбачається, які критерії
використовувались для визначення
вартості послуг та, відповідно,
необхідність та доцільність
використання їх в господарській
діяльності позивача і правомірність
формування податкового кредиту.
Позивачем не доведено економічну
доцільність витрат без визначення
конкретних послуг та причинного
зв'язку між придбаними послугами та
отриманням економічної вигоди, та
наміру придбання позивачем послуг для
їх подальшого використання у власній
господарській діяльності.

Колегією суддів не встановлено зв'язку
між фактом придбання позивачем послуг
по проведенню соціального опитування
населення у контрагента та проведення
ТОВ «Агентство «Віасат» дослідження
сприйняття працівниками основних
аспектів діяльності Авдієвського
коксохімічного заводу (м. Авдіївка); у
серпні-вересні 2011 року -
Маріупольського коксохімічного заводу
«Маркохім» (м. Маріуполь); у вересні 2011
року - Центрального
гірничо-збагачувального комбінату (м.
Кривий Ріг); у жовтні 2011 року -
вугільновидобувного підприємства
«Краснодонвугілля» (м. Краснодон).

Так само, позивачем не надано доказів
наявності господарської потреби в
роботах, замовлених у ТОВ «Агентство
«Віасат», та їх подальшого
використання у власній діяльності.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що
наявність у позивача належно
оформлених документів, які відповідно
до ПК України необхідні для віднесення
певних сум до податкового кредиту,
зокрема, виданих виконавцем податкових
накладних, не є безумовною підставою
для формування податкового кредиту,
якщо податковий орган доведе, що
відомості в таких документах не
відповідають дійсності.

Відповідно до частини другої ст. 71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
податковим органом як суб'єктом
владних повноважень доведено, що
зазначений вище правочин не
спрямований на реальне настання
правових наслідків.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що оскільки
фактичного здійснення господарських
операцій не було, тому позивачем
неправомірно сформовані дані
податкового обліку по господарським
операціям з ТОВ «Агентство «Віасат»,
відповідно, позовні вимоги не
підлягають задоволенню.

Проаналізувавши матеріали справи,
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції невірно надана правова
оцінка обставинам справи, а тому
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а постанова суду -
скасуванню.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А
Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві -
задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 03.09.2013 - скасувати
та постановити нову, якою у задоволенні
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю «Росукрконсалтінг»
до Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
скасування податкового
повідомлення-рішення відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядок і строки,
визначені ст. 212 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено:
15.04.2014.

Головуючий-суддя:
А.Ю. Кучма

Судді:
В.О. Аліменко

Н.В.
Безименна

Головуючий суддя

Кучма А.Ю.

Судді:

Аліменко В.О.

Безименна Н.В.