Справа № 805/1337/14
Суддя: Мозговая Н. А.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2014 р.
Справа №805/1337/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 12 год.10
хв.

Донецький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого -
судді Мозгової Н.А.

при секретарі
Проніні Д.С.

за участю

позивача
не з'явився

представника відповідача
не з'явився

представника відповідача 2
не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні за адресою: м. Донецьк, вул. 50
Гвардійської дивізії, 17
адміністративну справу за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Костянтинівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів у
Донецькій області, Управління
пенсійного фонду України в м.
Костянтинівка та Костянтинівському
районі про визнання бездіяльності
незаконною та скасування вимоги від
06.12.2013року за №Ф351/-5-14-17-02-14-3,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Фізична особа-підприємець
ОСОБА_1, звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Костянтинівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів у
Донецькій області, Управління
пенсійного фонду України в м.
Костянтинівка та Костянтинівському
районі про визнання бездіяльності
незаконною та скасування вимоги від
06.12.2013року за №Ф351/-5-14-17-02-14-3.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що вона є пенсіонером за
віком та отримує пенсію, як працівник,
зайнятий повний робочий день на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці (Список №1), знаходиться
на обліку в Управлінні Пенсійного
фонду України в м. Костянтинівка та
Костянтинівському районі як платник
єдиного внеску, є фізичною
особою-підприємцем та перебуває на
спрощеній системі оподаткування.
13.01.2014року на його адресу надійшла
вимога відповідача №Ф351/-5-14-17-02-14-3 від
06.12.2013року про сплату недоїмки з
єдиного внеску у розмірі 5280,32грн.
Вважає, що зазначена вимога є
незаконною, оскільки з 06.08.2011 року
набрав чинності Закон України «Про
внесення змін до Податкового кодексу
України та деякі інші законодавчі акти
України щодо вдосконалення окремих
норм Податкового кодексу України» №
3609-VI, яким внесені доповнення до ст. 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування».
Зазначила, що внесені зміни звільняють
її, як фізичну особу - підприємця та
пенсіонера, від сплати за себе єдиного
внеску без її добровільної участі у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування.
Вважає, що вимога відповідача
№Ф351/-5-14-17-02-14-3 від 06.12.2013року про сплату
недоїмки з єдиного внеску у розмірі
5280,32грн. винесена у спосіб, що
суперечить чинному законодавству
України та підлягає скасуванню. Також,
зазначив, що Управлінням пенсійного
фонду України в м. Костянтинівка та
Костянтинівському районі протиправно
не було передано Костянтинівській
об'єднаній державній податковій
інспекції Головного управління
Міністерства доходів у Донецькій
області відомостей про скасування
недоїмки постановою Донецького
окружного адміністративного суду по
справі №805/12252/13-а, тому просив визнати
бездіяльність відповідача 2,
Управління пенсійного фонду України в
м. Костянтинівка та Костянтинівському
районі, щодо не передання відповідачу 1,
Костянтинівській об'єднаній державній
податковій інспекції Головного
управління Міністерства доходів у
Донецькій області, відомостей про
скасування недоїмки незаконною.

Відповідач не погоджується з позовними
вимогами позивача, в матеріалах справи
наявні письмові заперечення проти
позову, в яких останній посилається на
те, що відповідно до вимог Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
пенсіонер - це особа, яка відповідно до
цього Закону отримує пенсію, довічну
пенсію, або члени її сім'ї, які
отримують пенсію в разі смерті цієї
особи у випадках, передбачених цим
Законом. Пенсія - щомісячна пенсійна
виплата в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визначення її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.
Зазначив, що умови призначення пенсії
за віком визначені ст. 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», відповідно до
якої особи мають право на призначення
пенсії за віком після досягнення віку 60
років та наявності страхового стажу не
менше 15 років. Таким чином, вважає, що
оскільки позивач не є пенсіонером за
віком, він зобов'язаний сплачувати
єдиний внесок. Просив відмовити у
задоволені позовних вимог.

Позивач та представники відповідача 1,
відповідача 2 належним чином
повідомлені про дату, час та місце
розгляду справи, в судове засідання не
з'явились. В матеріалах справи наявні
письмові заяви представника
відповідача 2, Управління Пенсійного
фонду України в м. Костянтинівка та
Костянтинівському районі,
представника відповідача 1,
Костянтинівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів у
Донецькій області, щодо здійснення
розгляду справи без їх участі та
клопотання позивача про розгляд справи
без її участі.

Розглянувши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши фактичні обставини,
на яких ґрунтується позов та
заперечення, оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, встановлено
наступне.

Позивач, ОСОБА_1, є фізичною
особою-підприємцем, зареєстрована в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців з
04.11.1999р., перебуває з 01.01.2012року на
спрощеній системі оподаткування, що
підтверджується свідоцтвом про сплату
єдиного податку серії НОМЕР_2. З 28.05.2008
року позивач є пенсіонером, що
підтверджується пенсійним
посвідченням за НОМЕР_3 терміном дії:
довічно, знаходиться на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
м. Костянтинівка та Костянтинівському
районі як платник єдиного внеску.

Відповідач 1, Костянтинівська
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області, є органом
виконавчої влади, який в цих
правовідносинах здійснює
повноваження, покладені на нього п.
19-1.1.8 Податкового кодексу України,
відповідно до якого забезпечує
достовірність та повноту обліку
платників податків та платників
єдиного внеску, суб'єктів
зовнішньоекономічної діяльності,
об'єктів оподаткування та об'єктів,
пов'язаних з оподаткуванням.

Відповідач 2, Управління
пенсійного фонду України в м.
Костянтинівка та Костянтинівському
районі, є органом виконавчої влади,
який в цих правовідносинах здійснює
повноваження, покладені на нього п. 12
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», Положенням про
Пенсійний фонд України, затвердженим
Указом Президента України від 06 квітня
2011 року № 384/2011.

Так, з набранням чинності Закону
України «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України у зв'язку з
проведенням адміністративної реформи»
та Закону України «Про внесення змін до
Податкового кодексу України у зв'язку з
проведенням адміністративної реформи»
повноваження щодо формування
податкової політики в частині
адміністрування, зокрема, єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та забезпечення
її реалізації з 01.10.2013 року покладені на
органи доходів і зборів України.

Пунктом 3-1 ч. 1 ст.1 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (в редакції,
чинній на момент звернення позивача до
суду) органи доходів і зборів -
центральний орган виконавчої влади, що
формує податкову і митну політику (в
частині адміністрування податків і
зборів, митних платежів, єдиного
внеску) та забезпечує її реалізацію
(центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику),
та його територіальні органи.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 13 цього Закону органи
доходів і зборів мають право стягувати
з платників несплачені суми єдиного
внеску.

Правовідносини, що склалися між
сторонами, регулюються нормами Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 року
№ 2464-VI, Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року
(далі Закон № 1058), Законом України «Про
пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від
05.11.1991 р. (далі Закон №1788) та іншими
нормативно-правовими актами.

06 грудня 2013 року відповідачем
прийнято вимогу №Ф351/-5-14-17-02-14-3 про
сплату недоїмки, якою зобов'язано
позивача сплатити суму єдиного внеску
в розмірі 5 280,32грн.

Як вбачається з розрахунку суми боргу,
наданого відповідачем 1, недоїмка
позивача щодо сплати єдиного внеску
утворилась за 3 квартал 2013року в
розмірі 1194,03грн. та станом на 01.10.2013року
була передана по особовому рахунку,
згідно баз на центральному рівні від
відповідача 2 в розмірі 4086,29грн.

Згідно розрахунків Управління
пенсійного фонду України в м.
Костянтинівка та Костянтинівському
районі недоїмка позивача з єдиного
внеску в розмірі 4086,29грн., утворилась за
період серпень - грудень 2011року в
розмірі 1698,23грн., за 1 квартал 2013року в
розмірі 1194,03грн., за 2 квартал 2013року в
розмірі 1194,03грн.

Позивач вважає спірну вимогу про
сплату недоїмки з єдиного внеску такою,
що підлягає скасуванню, оскільки він є
фізичною особою-підприємцем та
пенсіонером, і відповідно до вимог ч. 4
ст. 4 Закону № 2464 звільнений від сплати
за себе єдиного внеску оскільки не
укладав з відповідачем договору про
добровільну участь у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Аналізуючи норми законодавства,
що регулюють спірні правовідносини,
оцінивши докази, які наявні в
матеріалах справи, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 1 Закону № 1788
громадяни України мають право на
державне пенсійне забезпечення за
віком, по інвалідності, у зв'язку з
втратою годувальника та в інших
випадках, передбачених цим Законом. За
цим Законом право на пенсію в разі
втрати годувальника мають
непрацездатні члени сім'ї померлого
годувальника, які були на його
утриманні (стаття 38). Батьки і чоловік
(дружина) померлого, які не були на його
утриманні, також мають право на пенсію,
якщо згодом втратили джерело засобів
до існування.

Статтею 1 Закону №1058 визначено
поняття «пенсія» - щомісячна пенсійна
виплата в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону №1058
за рахунок коштів Пенсійного фонду в
солідарній системі призначаються такі
пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2)
пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання (у тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); 3) пенсія у
зв'язку з втратою годувальника.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач з 28.05.2008 року є пенсіонером за
віком та отримувала пенсію за віком.

Відповідно до пункту 4 частини 1
статті 4 Закону №2464 платниками єдиного
внеску є фізичні особи - підприємці, в
тому числі ті, які обрали спрощену
систему оподаткування, та члени сімей
цих осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності.

За загальним правилом пенсію за віком
прийнято називати таку пенсію, яка
встановлюється з досягненням певного
віку та за наявності необхідного стажу
роботи. Пенсії за віком поділяються на
три види: 1) на загальних підставах; 2)
пільгових; 3) спеціальних юридичних
підставах (умовах).

З частини четвертої статті 4 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" вбачається, що
однією з умов звільнення осіб від
сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком. Будь-яких
застережень в цій нормі про те, що під
пенсіонерами за віком слід розуміти
лише тих осіб, яким призначено пенсію
за віком згідно Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" не має.

Системний аналіз викладеного
вказує на те, що під пенсіонерами за
віком, указаними в частині четвертій
статті 4 Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", необхідно
розуміти всіх осіб, яким призначено
пенсію у зв'язку з досягненням віку і
незалежно від законів, якими таке право
на пенсію за віком встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону № 2464
платник єдиного внеску зобов'язаний:
своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок; вести облік виплат
(доходу) застрахованої особи та
нарахування єдиного внеску за кожним
календарним місяцем і календарним
роком, зберігати такі відомості в
порядку, передбаченому законодавством;
подавати звітність до територіального
органу Пенсійного фонду у строки, в
порядку та за формою, встановленими
Пенсійним фондом за погодженням з
відповідними фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та
центральним органом виконавчої влади.

Згідно з частиною 8 статті 9 Закону № 2464
платники єдиного внеску зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за відповідний базовий звітний період,
не пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом. Єдиний
внесок підлягає сплаті незалежно від
фінансового стану платника, як
передбачено частиною 12 статті 9 Закону
№2464.

Відповідно до приписів статті 9 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання (у тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства);

3) пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Статтею 26 вищевказаного Закону
визначено, що особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення віку 60 років та наявності
страхового стажу не менше 15 років.

З аналізу норм законів слідує, що
надання позивачу законодавчо
визначеної пільги, вираженої у
заниженні віку, необхідного для
призначення пенсії, не змінює виду
пенсійного забезпечення та не
позбавляє права особи на призначення
пенсії (пенсії за віком), передбаченої
законом.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 4 Закону № 2464
особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Зазначеною нормою ст. 4 Закону №
2464 в редакції, яка діє з 06.08.2011р.,
наведено вичерпний перелік фізичних
осіб-підприємців, які є пенсіонерами за
віком або інвалідами без урахування
віку та отримують пенсію або соціальну
допомогу відповідно до закону, які
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску.

З аналізу вищезазначених норм
вбачається, що пенсія у зв'язку з
втратою годувальника є різновидом
пенсійних виплат, які призначаються у
відповідності до Закону №1058 за рахунок
коштів Пенсійного фонду в солідарній
системі. Нормою ст. 4 Закону №2464 в
редакції, яка діє з 06.08.2011р.,
законодавцем не виключені особи, які є
пенсіонерами за віком та отримують
пенсію по втраті годувальника у зв'язку
з переходом на інший вид пенсії.

Таким чином, з 06.08.2011р. звільняються від
сплати єдиного внеску фізичні
особи-підприємці, які обрали спрощену
систему оподаткування, якщо вони є
пенсіонерами та отримують відповідно
до закону пенсію або соціальну
допомогу.

Оскільки позивач є пенсіонером
за віком та отримує пенсію відповідно
до Закону № 1058, він у відповідності з ч.
4 ст. 4 Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
звільняється з 06.08.2011 р. від сплати за
себе єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

До того ж, відповідно до положень ч. 4 ст.
4 Закону № 2464 особи, зазначені у пункті 4
частини першої цієї статті, які обрали
спрощену систему оподаткування, можуть
бути платниками єдиного внеску
виключно за умови їх добровільної
участі у системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

Добровільна сплата єдиного внеску
врегульована ст. 10 Закону України № 2464.

Відповідно до вимог ст.ст. 4, 10
Закону України № 2464, обов'язковою
умовою добровільної участі особи у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування є
належним чином укладений договір в
порядку, визначеному ст. 10 цього Закону.

Матеріали справи не містять
доказів укладення позивачем договору
про добровільну участь у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Також, суд зазначає, що ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 26.11.2013року
по справі №805/12252/13-а була залишена без
змін постанова Донецького окружного
адміністративного суду від 24.09.2013року,
якою вимоги Управління пенсійного
фонду України в м. Костянтинівка та
Костянтинівському районі від
05.08.2013року за №01-261041 про сплату
позивачем недоїмки за період 1 квартал
2013року в розмірі 1194,03грн., за №01-261042 про
сплату недоїмки за період
серпень-грудень 2011року в розмірі
1698,23грн. були скасовані.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади й органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією і законами
України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

У відповідності до ст.ст. 71, 86 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Згідно ч. 2 статті 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, приймаючи до уваги
наведені вище правові норми, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до
Костянтинівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів у
Донецькій області, Управління
пенсійного фонду України в м.
Костянтинівка та Костянтинівському
районі про скасування вимоги від
06.12.2013року за №Ф351/-5-14-17-02-14-3 є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог в
частині визнання незаконною
бездіяльності відповідача 2,
Управління пенсійного фонду України в
м. Костянтинівка та Костянтинівському
районі, щодо не передання відповідачу 1,
Костянтинівській об'єднаній державній
податковій інспекції Головного
управління Міністерства доходів у
Донецькій області, відомостей про
скасування недоїмки, суд зазначає
наступне.

Судом встановлено та
підтверджується розрахунком суми
боргу від 01.04.2014року за №504/05-14-10-11, що
відповідачем 2 було передано
заборгованість по особовому рахунку
позивача станом на 01.10.2013року згідно
баз, переданих на центральному рівні
від відповідача 1.

При цьому, спірним питанням є не
передання Управлінням пенсійного
фонду України в м. Костянтинівка та
Костянтинівському районі станом на
01.10.2013року відомостей Костянтинівській
об'єднаній державній податковій
інспекції Головного управління
Міністерства доходів у Донецькій
області про скасування недоїмки.

Водночас, суд зазначає, що
постанова Донецького окружного
адміністративного суду від 24.09.2013року
по справі №805/12252/13-а, відповідно до якої
було скасовано недоїмку позивача за
період 1 квартал 2013року в розмірі
1194,03грн., серпень-грудень 2011року в
розмірі 1698,23грн. набрала законної сили
ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 26.11.2013року,
тобто вже після передання відповідачем
2 відомостей відповідачу 1 щодо
заборгованості підприємця по сплаті
єдиного внеску.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно ч.1 ст.6 КАС України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Як встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи,
відповідач 2 при переданні відповідачу
1 відомостей щодо заборгованості
позивача по сплаті єдиного внеску діяв
в межах покладених на нього державою
функцій та обов'язків.

З урахуванням викладеного,
позовні вимоги Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 в частині
визнання бездіяльності незаконною є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 94 КАС України, якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 17, 18, 19, 20, 51, 69, 70, 71, 72, 86,
94, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 167, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А
Н О В И В:

Позовні вимоги Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до
Костянтинівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів у
Донецькій області, Управління
пенсійного фонду України в м.
Костянтинівка та Костянтинівському
районі про визнання бездіяльності
незаконною та скасування вимоги від
06.12.2013року за №Ф351/-5-14-17-02-14-3
задовольнити частково.

Скасувати вимогу Костянтинівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області від
06.12.2013року за №Ф351/-5-14-17-02-14-3, відповідно
до якої визначено суму недоїмки в
розмірі 5280,32грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) судовий
збір в сумі 182 (сто вісімдесят дві)
грн.70коп.

Постанову прийнято у нарадчій кімнаті
та проголошено її вступну та
резолютивну частини у судовому
засіданні 15.04.2014 року.

Повний текст постанови у відповідності
з вимогами ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
виготовлений 22.04.2014 року.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10 - денний строк з дня
отримання постанови апеляційної
скарги з подачею її копії до суду
апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Мозговая Н. А.