Справа № 826/4185/14
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2014-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 квітня 2014 року 08:30
№ 826/4185/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Іщука І.О.,
розглянув у порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовомІнспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
доВідділу примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Харківській
областіпровизнання дій протиправними
та скасування постанови про накладення
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Харківській області звернулась до
Окружного адміністративного суду м.
Києва з позовом до Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Харківській
області, в якому просить:
- визнати дії відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Харківській
області у винесенні постанови про
накладення штрафу від 27.02.2014 р.
- скасувати постанову про
накладення штрафу від 27.02.2014 р. по ВП №
40434581, винесену державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Харківській області.
Позовні вимоги мотивовані тим, що
Відділом примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Харківській області з порушенням норм
чинного законодавства винесена
постанова про накладення штрафу.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги та
зазначив, що рішення державного
виконавця є таким, що не підлягає
виконанню, оскільки відсутня технічна
можливість здійснити реєстрацію
зазначеної декларації, а саме:
нормативно-правовий акт на підставі
якого подані документи втратив
чинність.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час, дату та
місце судового розгляду справи був
повідомлений належним чином, докази
чого містяться в матеріалах справи.
Заяви про розгляд справи без його
участі або клопотання про відкладення
розгляду справи до суду не надходило.
Заперечень та/або пояснень по суті
заявлених позовних вимог не надав.

Відповідно до частини шостої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

У зв'язку з тим, що відсутні перешкоди
для розгляду справи у судовому
засіданні, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, а також
зважаючи на відсутність потреби
заслухати свідка чи експерта, суд
дійшов висновку про можливість
розгляду справи у письмовому
провадженні.

Розглянувши подані сторонами
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

12.11.2012 р. рішенням Окружного
адміністративного суду м. Києва по
справі №2а-13820/12/2670 за позовом ТОВ
«Дівіна» до Інспекції ДАБК у
Харківській області про скасування
рішення та зобов'язання вчинити певні
дії, позовні вимоги ТОВ «Дівіна»
задоволені в повному обсязі, визнано
протиправним та скасовано рішення
Інспекції ДАБК у Харківській області
про відмову у реєстрації декларації
про готовність об'єкту до експлуатації,
а саме: нежитлове приміщення - кафе в
літ. «А-2» по вул. Квітки-Основ'яненко, 7 у
м. Харкові.

Зазначене рішення скасовано
постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 14.02.2013 р.

13.06.2013 р. Ухвалою Вищого
адміністративного суду України
скасовано рішення Київського
апеляційного адміністративного суду
від 14.02.2013 р. та залишено в силі рішення
Окружного адміністративного суду м.
Києва по справі №2а-13820/12/2670 від 12.11.2012 р.

29.10.2013 р. на адресу Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Харківській області (далі - Інспекція)
надійшла постанова державного
виконавця про відкриття виконавчого
провадження від 25.10.2013 р. ВП № 40434581,
винесена на підставі виконавчого листа
№ 2а-13820/12/2670 від 02.07.2013 p., що видав
Окружний адміністративний суд м. Києва.

В постанові про відкриття виконавчого
провадження зазначено, що Інспекція
зобов'язана зареєструвати подану ТОВ
Дівіна» декларацію про готовність
об'єкту до експлуатації, а саме:
«Нежитлове приміщення - кафе літ. «А-2»
по вул. Квітки - Основ'яненко,7».

Як вбачається з пояснень позивача,
даний виконавчий лист та постанова про
відкриття виконавчого провадження не
може бути виконанні з наступних причин.

Порядок прийняття в експлуатацію
індивідуальних (садибних) житлових
будинків, садових, дачних будинків,
господарських (присадибних) будівель і
споруд, прибудов до них, громадських
будинків І та II категорій складності,
які збудовані без дозволу на виконання
будівельних робіт, і проведення
технічного обстеження їх будівельних
конструкцій та інженерних мереж,
затверджений Наказом Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України 24.06.2011 р. № 91 (зі змінами)
втратив чинність 30.01.2013 року.

Згідно Наказу Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України від 24.06.2011 року № 92 «Про
затвердження Порядку ведення єдиного
реєстру отриманих повідомлень про
початок виконання підготовчих і
будівельних робіт, зареєстрованих
декларацій про початок виконання
підготовчих і будівельних робіт,
видання дозволів на виконання
будівельних робіт, зареєстрованих
декларацій про готовність об'єкта до
експлуатації та виданих сертифікатів,
відмов у реєстрації таких декларацій
та у видачі таких дозволів і
сертифікатів» на територіальні органи
Держархбудінспекції України за місцем
розташування об'єкта покладається лише
формування даних для внесення до
єдиного реєстру. Ведення єдиного
реєстру, функціонування і
супроводження програмного
забезпечення реєстру, збереження та
захист бази даних реєстру,
забезпечення доступу до нього
територіальних органів
Держархбудінспекції України здійснює
Державна архітектурно-будівельна
інспекція України.

Отже, позивач зазначає, що оскільки
нормативно-правовий акт, на підставі
якого подані документи, втратив
чинність, та те, що ведення єдиного
реєстру здійснює державна
архітектурно-будівельна інспекція
України, Інспекція державного
архітектурно - будівельного контролю у
Харківській області не має правових
підстав для прийняття рішення про
реєстрацію декларації та внесення
даних до Єдиного реєстру отриманих
повідомлень про початок виконання
підготовчих і будівельних робіт,
виданих дозволів на виконання
будівельних робіт, зареєстрованих
декларацій про готовність об'єкта до
експлуатації та виданих сертифікатів,
відмов в реєстрації таких декларацій
та у видачі таких дозволів і
сертифікатів об'єкта «Нежитлове
приміщення - кафе літ. «А-2» по вул.
Квітки-Основ'яненко, 7».

11.03.2014р. на адресу Інспекції надійшла
постанова старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Харківській
області про накладення штрафу за
невиконання рішення суду без поважних
причин на Інспекцію державного
архітектурно-будівельного контролю у
Харківській області у розмірі 680,00 грн.

Однак, позивачем не було виконано
зазначених вимог державного виконавця
та не виконано рішення суду, у зв'язку з
чим відповідачем було винесено
оскаржувану постанову.

Позивач не погоджуючись з прийнятим
рішенням, звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом за захистом своїх порушених
прав та інтересів.

Досліджуючи надані сторонами докази,
аналізуючи наведені міркування та
заперечення, оцінюючи їх в сукупності,
суд бере до уваги наступне.

Стаття 124 Конституції України
встановлює, що судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Частина друга статті 19 Конституції
України встановлює, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією України та
законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
регламентовано Законом України «Про
виконавче провадження» від 21 квітня 1999
року N 606-XIV (надалі - Закон N 606-XIV).

Частиною 1 ст. 6 Закону N 606-XIV
встановлено, що державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані
йому права відповідно до закону і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Матеріалами справи встановлено, що на
виконанні у Відділі примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Харківській
області перебуває виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчого листа № 2а-13820/12/2670 виданого
02.07.2013 р. Окружним адміністративним
судом м. Києва про зобов'язання
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Харківській області зареєструвати
подану ТОВ «Дівіна» декларацію про
готовність об'єкту до експлуатації, а
саме: «Нежитлове приміщення-кафе в літ.
«А-2» по вул. Квітки - Основ'яненко, 7».

За даним виконавчим документом
боржником є Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю в
Харківській області.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону N 606-XIV
державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа, зазначеного в
статті 17 цього Закону, зокрема, за
заявою стягувача або його представника
про примусове виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів справи,
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Харківській області Хлоповим А.В. 25.10.2013
р. винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження ВП № 40434581,
якою встановлено боржнику самостійно
виконати виконавчий документ у строк
до 01.11.2013 р., тобто семиденний строк.

Відповідно до статті 8 Закону N 606-XIV
сторонами у виконавчому провадженні є
стягувач і боржник.

Частиною 5 ст. 12 Закону N 606-XIV вказано, що
сторони зобов'язані протягом трьох
робочих днів письмово повідомити
державного виконавця про повне чи
часткове самостійне виконання рішення
боржником, а також письмово
повідомляти державного виконавця про
виникнення обставин, що зумовлюють
обов'язкове зупинення виконавчого
провадження, про встановлення
відстрочки або розстрочки виконання,
зміну способу і порядку виконання
рішення, зміну місця проживання чи
перебування (у тому числі про зміну їх
реєстрації) або місцезнаходження, а
боржник - фізична особа - про зміну
місця роботи.

Частиною 1 ст. 27 Закону N 606-XIV зазначено,
що у разі ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
Закону для самостійного виконання
рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Вирішуючи дану справу, суд не приймає
до уваги посилання позивача на той
факт, що 10.03.2014 року до Окружного
адміністративного суду м. Києва
Інспекцією надіслана заява про
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення, оскільки
доказів прийняття до розгляду
зазначеної заяви суду не надано.

При цьому суд звертає увагу, що позивач
звернувся до суду із вищевказаною
заявою лише 10.03.2014 р., між тим постанова
про відкриття виконавчого провадження
винесена 25.10.2013 р., а 27.02.2014 р.
відповідачем винесено оскаржувану
постанову про накладення штрафу.

Оскільки рішення суду залишалось не
виконаним, державним виконавцем 27.02.2014
р. винесено постанову про накладення
штрафу на боржника в розмірі 680,00 грн.

Відповідно до положень ст. 75 Закону N
606-XIV якщо рішення суду за яким видано
виконавчий документ, що зобов'язує
боржника вчинити певні дії або
утриматися від їх вчинення, не виконано
без поважних причин, державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону і
не пізніше п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

Статтею 89 Закону N 606-XIV зазначено, що у
разі невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

Як вбачається з наведеного, Інспекцію
державного архітектурно-будівельного
контролю у Харківській області не
вжито заходів щодо належного виконання
рішення суду та, станом на 27.02.2014 р.
рішення суду боржником не виконано,
законні вимоги державного виконавця
щодо його виконання, боржником не
виконані.

Слід зазначити, що до боржника доведено
наявність рішення суду, яке набрало
законної сили, боржник попереджався
про необхідність його самостійного
виконання, однак, боржником рішення
суду виконано не було, що призвело до
вжиття відносно нього вищевказаних
заходів примусового виконання.

Суд, надаючи правову оцінку обставинам
справи, зокрема, діям позивача, звертає
увагу, що з моменту винесення постанови
про відкриття виконавчого провадження
ВП № 40434581 від 25.10.2013 р. до дати винесення
постанови про накладення штрафу ВП №
40434581 від 27.02.2014 р., боржник не
скористався своїми правами боржника,
встановленими Законом N 606-XIV, а саме: не
звернувся до державного виконавця в
порядку статті 35 Закону N 606-XIV з заявою
про відкладення провадження
виконавчих дій, не звернувся до суду в
порядку статті 36 Закону N 606-XIV із заявою
про відстрочку чи розстрочку
виконання, а також про встановлення або
зміну способу чи порядку виконання, не
надав державному виконавцю відомостей,
які б зумовили обов'язкове зупинення
виконавчого провадження. З огляду на
викладене, суд не приймає до уваги
посилання позивача на неможливість
виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що державним виконавцем в
межах повноважень, правомірно було
винесено постанову про накладення
штрафу ВП № 40434581 від 27.02.2014 р.

За таких обставин у суду відсутні
підстави для визнання дій відповідача
протиправними та скасування постанови
про накладення штрафу ВП № 40434581 від
27.02.2014 р.

Частиною 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно із ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем доведена правомірність
його дій, в свою чергу, позивач не довів
обставин в обґрунтування своїх
позовних вимог, у зв'язку з чим, суд
дійшов висновку про відсутність
правових підстав для задоволення
позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 69-71, 94,
160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У позові Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Харківській області відмовити.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня її отримання особою, яка
оскаржує постанову, за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
І.О. Іщук