Справа № 2а-1341/11/1213
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2014 року м. Київ
К/9991/3724/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою товариства з
обмеженою відповідальністю
"Торгівельний дім "Все для шиття" на
постанову Ленінського районного суду
м.Луганська від 20 жовтня 2011 року та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 13 грудня 2011
року у справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
"Торгівельний дім "Все для шиття" до
Управління Луганської міської ради з
питань земельних ресурсів про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торгівельний дім
«Все для шиття» звернулось до суду з
позовом, у якому просить визнати
протиправними дії Управління
Луганської міської ради з питань
земельних ресурсів щодо видачі
товариству даних для розрахунку
орендної плати на 2010 рік від 19.01.2010 №470,
зобов'язати відповідача змінити
функціональний коефіцієнт
використання землі з 2,5 на 1,0;
зобов'язати відповідача перерахувати
нормативну оцінку, наданих товариству
земельних ділянок, з урахуванням
нового функціонального коефіцієнту -
1,0, скасувати дані від 19.01.2010 №470 та
видати нові дані для розрахунку
орендної плати на 2010 рік, з урахуванням
нового функціонального коефіцієнту -
1,0.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
цільовим використанням орендованих
земельних ділянок є розміщення
об'єктів дорожнього сервісу, тобто
земельні ділянки належать до земель
транспорту, у зв'язку з чим відповідно
до Порядку нормативної грошової оцінки
земель сільськогосподарського
призначення та населених пунктів,
затвердженого наказом Державного
комітету України по земельних
ресурсах, Міністерства аграрної
політики України, Міністерства
будівництва, архітектури та
житлово-комунального господарства
України, Української академії аграрних
наук від 27.01.2006 № 18/15/21/11, при визначенні
нормативної оцінки підлягає
застосуванню коефіцієнт 1,0.

Постановою Ленінського районного суду
м.Луганська від 20 жовтня 2011 року,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 13 грудня 2011 року, у задоволенні
позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі товариство
з обмеженою відповідальністю
«Торгівельний дім «Все для шиття» із
посиланням на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати зазначені вище
судові рішення та направити справу на
новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції, з позицією якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що відповідачем при
визначенні нормативно грошової оцінки
земельних ділянок правомірно
застосовано коефіцієнт 2,5 як для земель
комерційного використання, оскільки
позивач не є суб'єктом, який здійснює
автомобільні перевезення або надає
транспортні або побутові послуги в
розумінні Закону України «Про
автомобільний транспорт», а являється
суб'єктом підприємницької діяльності,
який має на меті отримання прибутку, і
взяті в оренду земельні ділянки
використовуються ним виключно з
комерційною метою.

Колегія суддів, виходячи з меж
касаційного перегляду, визначених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, погоджується з
вказаними висновками судів попередніх
інстанцій, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що 24.10.2003 між позивачем та
відповідачем укладено чотири договори
оренди землі за адресами: місто
Луганськ, вулиця Оборонна (в районі
автовокзалу), площею 0, 0060 га; місто
Луганськ, вулиця 50 років Оборони
Луганська (в районі медичного
університету), площею 0, 0060 га; місто
Луганськ, вулиця 7-а Лінія (в районі
Парку 1-го Мая), площею 0,0060 га; місто
Луганськ, квартал Ватутіна (в районі
будинку № 18-а), площею 0, 0060 га.

Відповідно до пункту 1.2 вказаних
Договорів, земельні ділянки надані
орендарю строком до 27 серпня 2013 року
під розміщення (без права здійснення
будівельних робіт) торговельного
павільйону та павільйону очікування
транспорту (некапітальна споруда).

Пунктом 2.1 цих договорів річна орендна
плата визначена у розмірі земельного
податку (річного), який діяв на момент
укладання договорів оренди земельної
ділянки збільшеного на коефіцієнт 2,5,
що визначений рішенням Луганської
міської ради від 02.04.1999 № 7/9.

Частиною 1 статті 13 Закону України "Про
оцінку земель" встановлено, що
нормативна грошова оцінка земельних
ділянок проводиться у разі, зокрема,
визначення розміру земельного податку
або визначення розміру орендної плати
за земельні ділянки державної та
комунальної власності.

Розмір орендної плати, яку позивач
повинен сплачувати за договорами
оренди землі, залежить від умов
договору оренди, зокрема, від
функціонального коефіцієнту
використання земельної ділянки, який
був визначений між сторонами при
укладенні договору оренди.

Формування розміру орендної плати
земельної ділянки здійснюється
відповідно до Методики нормативної
грошової оцінки земель
сільськогосподарського призначення та
населених пунктів, затвердженої
постановою Кабінету Міністрів України
від 23.03.1995 №213 та відповідно до Порядку
нормативної грошової оцінки земель
сільськогосподарського призначення та
населених пунктів, затвердженого
наказом Державного комітету України по
земельних ресурсах, Міністерства
аграрної політики України,
Міністерства будівництва, архітектури
та житлово-комунального господарства
України, Української академії аграрних
наук від 27.01.2006 №18/15/21/11.

Показники нормативної грошової оцінки
земель визначаються за категоріями,
шляхом зонування території населених
пунктів на відповідні зони за рівнем
облаштування, розміщенням від центру
населеного пункту та громадських
центрів, інженерної інфраструктури та
визначення розрахункового доходу, який
зумовлюється місцем розташування
населеного пункту в загальнодержавній,
регіональній та місцевій системах
виробництва й розселення, рівнем
облаштування його території та якістю
земель з урахуванням
природно-кліматичних,
інженерно-геологічних,
архітектурно-ландшафтних та
історико-геологічних умов,
архітектурно-ландшафтної та
історико-культурної цінності,
економічного стану, функціонального
призначення та екологічних обмежень
використання земель.

При цьому, на величину грошової оцінки
земель населених пунктів впливають
коефіцієнти, які застосовуються до
базової вартості одного квадратного
метра землі. Це, зокрема, коефіцієнт,
який характеризує функціональне
використання земельної ділянки.
Віднесення земель до категорії земель
за функціональним використанням
провадиться згідно з Інструкцією з
заповнення державної статистичної
звітності з кількісного обліку земель
(форми №№ 6-зем, 6б-зем, 2-зем) відповідно
до видів економічної діяльності,
зазначених у довідках, що надають
юридичним особам органи державної
статистики.

Коефіцієнт функціонального
використання визначається як
середньозважене (за площею) значення
коефіцієнтів функціонального
використання окремих частин земельної
ділянки різного функціонального
використання. Підставою для виділення
частин земельної ділянки різного
функціонального використання є
виключно затверджені дані
інвентаризації земельної ділянки та
землеустрою.

З матеріалів справи вбачається, що
видами діяльності позивача є, зокрема,
роздрібна торгівля.

За умовами договорів оренди позивач
отримав земельні ділянки для
комерційної діяльності, для отримання
прибутку, а коефіцієнт функціонального
використання земельних ділянок під час
укладання договорів оренди визначався
між сторонами як для земель
комерційного використання "2,5".

З урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає обґрунтованими висновки
судів першої та апеляційної інстанції,
що при визначенні нормативної грошової
оцінки відповідач діяв в межах своїх
повноважень та на виконання вимог
чинного законодавства України.

Доводи касаційної скарги висновків
судів першої та апеляційної інстанцій
не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин
справи судами першої та апеляційної
інстанцій дана вірно, порушень норм
матеріального чи процесуального права
при ухваленні оскаржуваних судових
рішень судами не допущено.

Відповідно до частини третьої статті
220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Торгівельний дім "Все для шиття"
відхилити, а постанову Ленінського
районного суду м.Луганська від 20 жовтня
2011 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 13 грудня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: