Справа № 2-а-5396/11/2218
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2014-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-5396/11/2218
Головуючий у 1-й інстанції: Продан Б.Г.
Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Ватаманюк Р.В.

судді: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчак В.
Ю.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління праці та соціального
захисту населення Хмельницької
міської ради на постанову
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 27 квітня 2011
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 (далі - позивач) до
управління праці та соціального
захисту населення Хмельницької
міської ради (далі - відповідач) про
перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача в якому просив: визнати
протиправними дії відповідача щодо
невиплати щорічної допомоги на
оздоровлення за 2007 - 2010 роках
відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в повному
обсязі; стягнути з відповідача
невиплачену суму матеріальної
допомоги на оздоровлення за 2007 - 2010
роках у розмірі 13295 грн.

Постановою Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 16.06.2011 року позов
задоволено: визнано дії відповідача
щодо відмови у виплаті позивачу, як
учаснику ліквідації наслідків на
Чорнобильській АЕС, допомогу на
оздоровлення за 2010 рік -неправомірними;
зобов'язано відповідача виплатити
позивачу як учаснику ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, невиплачену щорічну допомогу на
оздоровлення за 2010 рік з урахуванням
виплачених сум.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
постанову суду скасувати та
постановити нове рішення, яким
відмовити позивачу в задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції, відповідно
до положень ст.ст.197, 183-2 КАС України,
проводить розгляд справи в порядку
письмового провадження, при цьому
згідно частини 6 статті 12, частини 1
статті 41 КАС України, повне фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не відбувається.

Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін, з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначенні та закріплені в
Законі України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є учасником ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС і має статус
учасника ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС 1-ї категорії, інвалід 2- групи що
підтверджується посвідченням Серії
НОМЕР_1.

Відповідач виплатив позивачу суму
щорічної допомоги на оздоровлення в
розмірі по 120 грн., при цьому керувався
постановою Кабінету Міністрів України
№ 562.

Статтею 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ
учаснику ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС 1 категорії,
інваліду 2-ї групи передбачена щорічна
допомога на оздоровлення у розмірі
п'яти мінімальних заробітних плати.
Розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Колегія суддів зазначає, що
вищевикладені приписи статті 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", в редакції
станом на 05.07.2007 року є діючими, та на
час спірних правовідносин не
зупинялись та не змінювались іншими
нормативно-правовими актами.

Разом з цим, Постановою КМУ № 562 від
12.07.2005 року, всупереч Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (яким
встановлено розмір щорічної допомоги
як величину, кратну до розміру
мінімальної заробітної плати,
визначеної Законом на час здійснення
виплати) встановлено конкретні розміри
такої допомоги в твердій грошовій сумі
й, зокрема, учаснику ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
1 категорії, інваліду 2-ї групи 120
гривень.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 9 КАС
України, суд при вирішення справи
керується принципом законності,
відповідно до якого вирішує справи
відповідно до Конституції та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України.

Тому, виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над урядовими
нормативними актами, при вирішенні
даного спору підлягають застосуванню
ст. 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та Закон України "Про
Державний бюджет України на 2010 рік",
якими встановлено розмір мінімальної
заробітної плати на 2010 рік.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що відповідач при виплаті
позивачу щорічної допомоги на
оздоровлення, діяв в порушення вимог
статті 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та здійснив виплатив суму
меншу, ніж встановлено Законом України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та Законом
України "Про Державний бюджет України
на 2010 рік", що призвело до порушення
прав позивача.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
правильно встановлені обставини
справи, судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України , суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Хмельницької міської ради залишити без
задоволення, а постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 27 квітня 2011 року - без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Ватаманюк Р.В.

Судді
Мельник-Томенко Ж. М.

Сторчак В. Ю.