Справа № 677/2241/13-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2014-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 677/2241/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Чорна Л.М.
Суддя-доповідач: Совгира Д. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 року
м.
Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Совгири Д. І.

суддів: Ватаманюка Р.В. Курка О. П.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Красилівському районі Хмельницької
області на постанову Красилівського
районного суду Хмельницької області
від 18 лютого 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Красилівському районі Хмельницької
області про перерахунок пенсії , -

В С Т А Н О В И В :

20 грудня 2013 року позивач - ОСОБА_2
звернулась до Красилівського
районного суду Хмельницької області із
адміністративним позовом до
відповідача - управління Пенсійного
фонду України в Красилівському районі
Хмельницької області про перерахунок
пенсії.

Позивач свої вимоги мотивує тим, що
вона звернулась до управлінні
Пенсійного фонду України в
Красилівському районі Хмельницької
області з завою про отримання пенсії у
зв'язку із втратою годувальника за
чоловіка. Проте відповідач відмовив у
призначені пенсії.

Згідно з ст.37 Закону України "Про
державну службу" у разі смерті особи в
період перебування на державній службі
за наявності у померлого годувальника
стажу державної служби не менше 10
років, непрацездатним членам сім'ї
померлого годувальника, які були на
його утриманні, призначається пенсія у
зв'язку з втратою годувальника на
одного непрацездатного члена сім'ї у
розмірі 70 відсотків суми заробітної
плати померлого годувальника, з якої
було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Проте, у призначенні та виплаті пенсії
у зв'язку із втратою годувальника
згідно з Законом України "Про державну
службу" відповідач їй відмовив,
посилаючись на те, що обчислення
розміру пенсії у зв'язку із втратою
годувальника відповідно до Закону
України "Про державну службу"
передбачено із заробітної плати
державного службовця, а не з
суддівської винагороди, яка
виплачується у відповідності до Закону
України "Про судоустрій та статус
суддів".

З огляду на викладене, позивач просить
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі та зобов'язати відповідача
призначити на її користь пенсію у
зв'язку із втратою годувальника у
відповідності до вимог Закону України
«Про державну службу» та провести
перерахунок пенсії.

Постановою Красилівського районного
суду Хмельницької області від 18.02.2014 р.
адміністративний позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
виходив з того, що єдиним законодавчим
актом, який регулює оплату праці суддів
судів загальної юрисдикції є Закон
України "Про судоустрій та статус
суддів", у ст.129 якого визначено
складові суддівської винагороди, яка
включає посадовий оклад, доплати за
вислугу років, перебування на
адмінпосаді в суді, науковий ступінь,
роботу, яка передбачає доступ до
державної таємниці. Проте, у п.3 ст.138
вказаного закону вживається також
термін "заробітна плата судді", що
підтверджує тотожність цих понять.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов
до висновку, що відмова відповідача у
призначенні та виплаті позивачці
пенсії у зв'язку з втратою годувальника
у відповідності до вимог Закону
України "Про державну службу" в зв'язку
з тим, що обчислення розміру пенсії у
зв'язку з втратою годувальника
відповідно до Закону України «Про
державну службу» із суддівської
винагороди зазначеним законом не
передбачено є неправомірною.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду відповідач оскаржив його в
апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржувана постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, з помилковим
застосуванням норм матеріального
права, порушенням норм процесуального
права та підлягає скасуванню з підстав
викладених у апеляційній скарзі.
Просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою у
задоволенні позовних вимог відмовити в
повному обсязі.

В судове засідання сторони, будучи
належним чином повідомлені про час та
місце розгляду справи у суді, не
з'явились, про причини неявки не
повідомили, а тому суд ухвалив у
відповідності до ст. 41 КАС України
розгляд справи здійснити у відсутність
осіб, які беруть участь у справі та
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу апелянта слід
залишити без задоволення з наступних
підстав.

Так, судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що позивач з 31.12.1961
року перебувала у шлюбі з ОСОБА_3, що
підтверджується Свідоцтвом про
укладення шлюбу НОМЕР_1.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 77
років, що підтверджується свідоцтвом
про смерть серія НОМЕР_2 .

У матеріалах справи наявна довідка,
видана Територіальним управлінням
Державної судової адміністрації
України в Хмельницькій області,
відповідно до якії, грошова винагорода
голови Красилівського районного суду
станом на 22.04.2013 року становить 18352,00
грн.

Між сторонами виник спір щодо розміру
нарахованої позивачу пенсії по втраті
годувальника - чоловіка позивача, який
працював на посаді судді. Позивач
вважає, що розмір її пенсії повинен
перераховуватися в залежності від
суддівської винагороди діючого судді,
яку б отримував її померлий чоловік.
Тобто, позивач ставить питання про
перерахунок її пенсії у зв'язку із
втратою годувальника.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, що виникли між
сторонами у справі, колегія суддів
виходить з наступного.

Відповідно до статті 22 Конституції
України - конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Згідно ст. 46 Конституції України -
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

В силу ч.10 ст. 37 Закону України «Про
державну службу» - у разі смерті особи у
період перебування на державній службі
за наявності у померлого годувальника
стажу державної служби не менше 10 років
непрацездатним членам сім'ї померлого
годувальника, які були на його
утриманні (при цьому дітям - незалежно
від того, чи були вони на утриманні
померлого годувальника), призначається
пенсія у зв'язку із втратою
годувальника на одного
непрацездатного члена сім'ї у розмірі 70
відсотків суми заробітної плати
померлого годувальника, на яку
нараховувалися страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, з урахуванням норм
частини п'ятої цієї статті, а на двох і
більше членів сім'ї - 90 відсотків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 працював
на посаді судді більше 20 років, що
підтверджується наявною у матеріалах
справи трудовою книжкою.

При досягненні пенсійного віку, він
вийшов у відставку та у відповідності
до ст.138 Закону України "Про судоустрій
та статус суддів" мав право на
отримання пенсії згідно ст.37 Закону
України "Про державну службу".

Таким чином, позивач звернулась до
відповідача із заявою про перерахунок
раніше призначеної пенсії за втратою
годувальника у відповідності до Закону
України «Про державну службу».

Судом не приймаються до уваги доводи
відповідача, що суддівська винагорода,
що сплачується суддям відповідно до ст.
129 Закону України «Про судоустрій та
статус суддів», не є заробітною платою,
з наступних підстав.

Спеціальним законом, що регулює
гарантії соціального захисту суддів, є
Закон України "Про судоустрій і статус
суддів".

Згідно п. 1 ст. 129 зазначеного Закону
суддівська винагорода регулюється цим
Законом, Законом України «Про
Конституційний Суд України» і не може
визначатися іншими нормативно -
правовими актами. Суддівська
винагорода складається з посадового
окладу та доплат за: вислугу років;
перебування на адміністративній
посаді в суді; науковий ступінь; роботу,
яка передбачає доступ до державної
таємниці.

Аналогічні положення містить й стаття
33 Закону України ''Про державну службу'',
відповідно до якої заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Відповідно до ст. 129 Закону України
"Про судоустрій і статус суддів" суддям
за роботу на посаді судді щомісячно
виплачується суддівська винагорода,
яка складається з аналогічних
складових заробітної плати, з якої
позивачу призначалась пенсія за
втратою годувальника державного
службовця.

Враховуючи викладене, те, що інші
закони, які б регулювали пенсійне
забезпечення суддів, крім ст. 138 Закону
України ''Про судоустрій і статус
суддів'', відсутні, а в ст. 138 Закону
України ''Про судоустрій і статус
суддів'' зазначено, що судді, який
вийшов у відставку, після досягнення
чоловіками пенсійного віку
виплачується пенсія на умовах,
передбачених статтею 37 Закону України
"Про державну службу" та те, що
суддівська винагорода по своїй суті є
заробітною платою судді, суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку,
що відмова відповідача у призначенні
та виплаті позивачу пенсії у зв'язку з
втратою годувальника у відповідності
до вимог Закону України "Про державну
службу" є неправомірною.

Відповідно до частини першої статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції виконав вказані
вимоги процесуального закону, оскільки
до спірних правовідносин вірно
застосував норми матеріального та
процесуального права, що призвело до
ухвалення законного рішення, яке
скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Красилівському районі Хмельницької
області, - залишити без задоволення, а
постанову Красилівського районного
суду Хмельницької області від 18 лютого
2014 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
05 травня 2014 року.

Головуючий суддя
Совгира Д. І.

Судді
Ватаманюк Р.В.

Курко О. П.