Справа № 826/15260/13-а
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Амельохін
В.В.Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Бистрик Г.М., Карпушової О.В.,

при секретарі - Ніколаєнко М.Г.,

за участю представника позивача -
ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника
відповідача - Сперкача С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м.Києві на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 25 жовтня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_5 до
державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м.Києві про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_5 звернулась до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 20.09.2013р.
№00008617.1.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 25
жовтня 2013 року адміністративний позов
задоволено.

Не погоджуючись з вказаним судовим
рішенням відповідач звернувся із
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову, як
таку, що постановлена із порушенням
норм матеріального права, та ухвалити
нову постанову, якою у задоволенні
позовних вимог відмовити в повному
обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представників сторін, що прибули в
судове засідання, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
ДПІ у Печерському районі Головного
управління Міндоходів в м. Києві
проведено документальна позапланова
невиїзна перевірка позивача щодо
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати до бюджету
податку на доходи фізичних осіб за
період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012
року, за результатами якої складено акт
перевірки №49/26-55-17-01- від 09.09.2013 р.

В ході перевірки встановлено порушення
позивачем вимог п.167.1 ст. 167, пп.170.2.2, пп.
170.2.6 ст. 170, п. 179.1, п. 179.7 ст. 179 Податкового
кодексу України у зв'язку з чим
визначено суму податкового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб в сумі 898 093,92грн.

На підставі встановлених в Акті
перевірки порушень позивачем вимог
податкового законодавства,
державною податковою інспекцією у
Печерському районі ГУ Міндоходів у м.
Києві було винесено податкове
повідомлення-рішення №00008617.1 від
20.09.2013р., яким за порушення пп.170.2.2, пп.
170.2.6 ст. 170 Податкового кодексу України
позивачу збільшено суму податкового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб у розмірі 1 122 670грн., в
тому числі основний платіж - 898 093,92грн.
та штрафні (фінансові) санкції - 224
523,48грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
податкового органу позивач звернулася
до суду з даним позовом про його
скасування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції прийшов до висновку
про обґрунтованість позовних вимог.

Проте, колегія суддів не погоджується з
вказаним висновком суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
17.02.2009 р. між TOB Агрофірма «ЛAH»
(Позичальник) та ВАТ Комерційний банк
«Південкомбанк» (Кредитор) був
укладений Договір про надання
відкличної відновлюваної кредитної
лінії №14К-2Ю, відповідно до умов якого
Позичальнику були надані грошові кошти
у розмірі 946 000грн. У подальшому, дана
сума неодноразово збільшувалась
відповідно до додаткових угод.

Для забезпечення виконання
вищезазначеного кредитного договору
17.02.2009р. між КФ ВАТ «Південкомбанк» та
фізичною особою ОСОБА_6 (Заставодавець)
був укладений Договір застави майнових
прав на незнижуваний залишок на
поточному рахунку фізичної особи №
2620.4.003340.002.

В наступному, в зв'язку з невиконанням
боржником своїх зобов'язань по
своєчасному поверненню кредитних
коштів Кредитору, погашення
заборгованості здійснювалось шляхом
списання грошових коштів з поточного
рахунку ОСОБА_6 на підставі Договору
застави майнових прав на незнижуваний
залишок на поточному рахунку фізичної
особи № 2620.4.003340.002 від 17.02.2009р.

Згідно виданих ВАТ КБ «Південкомбанк»
довідок загальна сума вимог про
відшкодування понесених витрат за
період з березня 2009р. по травень 2010р., з
урахуванням відсотків та комісій,
становила 5 298 053 грн. 61 коп.

22.06.2011р. між ОСОБА_6 (Первісний Кредитор)
та одним із засновників ТОВ Агрофірма
«ЛAH» - ОСОБА_5 (Новий кредитор) був
підписаний Договір про відступлення
права вимоги, що було відступлено та
оплачено, складало зазначену суму.

01 вересня 2011р. між ОСОБА_5 та TOB
Агрофірма «ЛAH» було укладено Договір
про визнання заборгованості (суми 5 298 053
грн. 61 коп.) та порядок її погашення.
Однак, Т0В Агрофірма «ЛAH» погашення
заборгованості у зазначений в договорі
термін (до 01.03.2012р.) не здійснило.

27.03.2012р. між сторонами було укладено
Додаткову угоду №1 до Договору від
01.09.2011р. з новими умовами погашення
заборгованості, а також сплаті TOB
Агрофірма «ЛAH» на користь ОСОБА_5
неустойки у розмірі 700 000 гривень 00 коп.,
всього 5 998 053 гривні 61 коп.

Так, відповідно до п.2 вказаної
Додаткової угоди Сторони домовились
про наступний порядок погашення
Стороною - 2 суми заборгованості з
урахуванням суми неустойки згідно п. 3
Договору перед Стороною -1 у загальному
розмірі 5 998 053 грн. 61 коп.: суму у розмірі
998 053 грн., що сплачується в рахунок
погашення суми основного боргу,
Сторона - 2 перераховує на банківській
рахунок Сторони - 1 не пізніше 28 березня
2012р. (п. 2.2.1 Додаткової угоди); в рахунок
погашення суми основного боргу з
врахуванням суми неустойки у розмірі 5
000 000 грн. Сторона - 2 передає Стороні - 1
за актом прийому-передачі 2 простих
векселя на суму 1 500 000 грн. 00 коп. та 3 500 000
грн. 00 коп. в момент підписання даної
Додаткової угоди (п. 2.2.2 Длдаткової
угоди).

Емітентом зазначених векселів був
боржник TOB Агрофірма «ЛAH» - TOB
«Вітчизна».

Грошові кошти у розмірі 998 053 грн. 61 коп.
були перераховані TOB Агрофірма «ЛAH» на
поточний рахунок ОСОБА_5 27 та 28 березня
2012р.

Окрім цього, 27.03.2012р. між ОСОБА_5 та TOB
«Вітчизна» було укладено Договір
купівлі - продажу цінних паперів,
відповідно до умов якого TOB «Вітчизна»
прийняло на себе зобов'язання
здійснити викуп власних простих
векселів на суму 1 500 000 грн. 00 коп. та 3 500
000 грн. 00 коп. в строк до 01.12.2012р. за ціною
5 000 000 грн. шляхом перерахування
зазначених грошових коштів на рахунок
ОСОБА_5

Протягом періоду з вересня 2012р. - лютого
2013р. ОСОБА_5 були отримані від ТОВ
«Вітчизна» грошові кошти у загальному
розмірі 5 000 000 грн.

30.04.2013р. позивачем до ДПІ у Печерському
районі м. Києва ГУ Міндоходів у м. Києві
було подано декларацію, в якій було
задекларовано суму доходу від продажу
інвестиційного активу на загальну суму
5 000 000грн.

Як вбачається з акту перевірки,
висновки податкового органу
ґрунтуються на тому, що операції з
інвестиційними активами в сумі 5 000
000грн. документально не підтверджені
суми таких витрат, понесених у зв'язку з
їх придбанням.

Надаючи правову оцінку вказаним
обставинам справи, колегія суддів
зазначає наступне.

Пунктом 170.2. ПК України регламентовано
порядок оподаткування інвестиційного
прибутку.

Відповідно до пп. 170.2.1 п. 170.2 ст. 170 ПК
України облік загального фінансового
результату операцій з інвестиційними
активами ведеться платником податку
самостійно, окремо від інших доходів і
витрат. Для цілей оподаткування
інвестиційного прибутку звітним
періодом вважається календарний рік.

Згідно з пп. 170.2.2 п. 170.2 ст. 170 ПК України
інвестиційний прибуток розраховується
як позитивна різниця між доходом,
отриманим платником податку від
продажу окремого інвестиційного
активу, та його вартістю, що
визначається із суми витрат на
придбання такого активу з урахуванням
норм підпунктів 170.2.4 - 170.2.6 цього пункту
(крім операцій з деривативами).

Відповідно до пп. 170.2.6 п. 170.2 ст. 170 ПК
України до складу загального річного
оподатковуваного доходу платника
податку включається позитивне
значення загального фінансового
результату операцій з інвестиційними
активами за наслідками такого звітного
(податкового) року, який
оподатковується за ставкою,
встановленою п. 167.1 ст. 167 Податкового
кодексу України, тобто в 2012 році - 15%, 17%.

Загальний фінансовий результат
операцій з інвестиційними активами
визначається як сума інвестиційних
прибутків, отриманих платником податку
протягом звітного (податкового) року,
зменшена на суму інвестиційних
збитків, понесених платником податку
протягом такого року.

Відповідно до п. 176.1. ПК України
платники податку зобов'язані:

а) вести облік доходів і витрат в
обсягах, необхідних для визначення
суми загального річного
оподатковуваного доходу, у разі якщо
такий платник податку зобов'язаний
відповідно до цього розділу подавати
декларацію або має право на таке
подання з метою повернення надміру
сплачених податків, у тому числі при
застосуванні права на податкову
знижку.

Форми такого обліку та порядок його
ведення визначаються центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує,
державну податкову і митну політику;

б) отримувати та зберігати протягом
строку давності, встановленого цим
Кодексом, документи первинного обліку,
в тому числі на підставі яких
визначаються витрати при розрахунку
інвестиційного прибутку та формується
податкова знижка платника податку.

в) подавати податкову декларацію за
встановленою формою у визначені строки
у випадках, коли згідно з нормами цього
розділу таке подання є обов'язковим.

Документами, що підтверджують фактично
понесені витрати на попереднє
придбання цінних паперів фізичною
особою - платником податку, є договори
купівлі-продажу цінних паперів,
виписки зберігачів під кожне
замовлення, завірені печатками
зберігачів, акти приймання-передачі
цінних паперів, касові документи при
готівкових розрахунках через касу або
розрахункові документи при
безготівкових розрахунках.

Відповідно до ч. 1 ст. 1087 Цивільного
кодексу України розрахунки за участю
фізичних осіб, не пов'язані зі
здійсненням ними підприємницької
діяльності, можуть провадитися у
готівковій або в безготівковій формі
за допомогою розрахункових документів
у електронному або паперовому вигляді.

Пунктом 2.1 Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні, затвердженого постановою
Правління Національного Банку України
від 15.12.2004 року № 637 із змінами та
доповненнями визначено, що готівкові
розрахунки - це платежі готівкою
підприємства (підприємців) та фізичних
осіб за реалізовану продукцію (товари,
виконані роботи, надані послуги), а
також за операціями, які безпосередньо
не пов'язані з реалізацією продукції та
іншого майна.

При цьому, необхідно враховувати, що до
касових документів, за допомогою яких
відповідно до законодавства України
оформляються касові операції, тобто
операції підприємств між собою та з
фізичними особами, що пов'язані з
прийняттям і видачею готівки під час
проведення розрахунків через касу,
належать, зокрема, касові ордери та
платіжні чи розрахунково-платіжні
відомості, розрахункові документи,
інші прибуткові та видаткові касові
документи.

Відповідно до п. 1.4 Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, яка затверджена
постановою Правління Національного
Банку України від 21.01.2004 року № 22,
безготівкові розрахунки - це
перерахування певної суми коштів з
рахунків платників на рахунки
отримувачів коштів, а також
перерахування банками за дорученням
підприємств і фізичних осіб коштів,
внесених ними готівкою в касу банку, на
рахунки отримувачів коштів. Ці
розрахунки проводяться банком на
підставі розрахункових документів на
паперових носіях в електронному
вигляді.

При цьому, згідно з п. 1.35 ст. 1 Закону
України «Про платіжні системи та
перекази коштів в Україні»
розрахунковий документ - це документ на
переказ коштів, що використовується
для ініціювання переказу з рахунку
платника на рахунок отримувача
(платіжне доручення, розрахунковий чек
тощо). Таким чином, з огляду на
викладене, колегія суддів зазначає, що
документами, що підтверджують фактично
понесені витрати на попереднє
придбання цінних паперів фізичною
особою - платником податку, є договори
купівлі-продажу цінних паперів,
виписки зберігачів під кожне
замовлення, завірені печатками
зберігачів, акти приймання-передачі
цінних паперів, касові документи при
готівкових розрахунках через касу або
розрахункові документи при
безготівкових розрахунках.

Проте, з матеріалів справи вбачається,
що жодним іншим документом, окрім
договору купівлі - продажу цінних
паперів між ОСОБА_5 та TOB «Вітчизна» не
підтверджується факт оплати позивачем
операцій з інвестиційними активами в
сумі 5 000 000грн., понесених у зв'язку з їх
придбанням.

Виходячи з викладено, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
позивачем документально, у
відповідності до порядку визначеному
законодавством, не підтверджено
понесені ним витрати, для визначення
суми загального річного
оподаткованого доходу, що свідчить про
законність оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтується її вимоги та
заперечення.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Так, відповідачем надано належні
докази на підтвердження висновку про
порушення позивачем податкового
законодавства, чинного на момент
виникнення спірних правовідносин.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції прийшов до помилкового
висновку і повністю задовольнив
позовні вимоги позивача.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. п. 4 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом порушено
норми матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції з порушенням норм
матеріального права, то колегія суддів
апеляційної інстанції приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а оскаржувана
постанова суду скасуванню.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212,
254 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 25 жовтня 2013 року
скасувати та ухвалити нову постанову,
якою у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_5 до державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м
.Києві про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення - відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
встановлені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
О.М. Оксененко

Судді:

Г.М. Бистрик

О.В. Карпушова

Постанову в повному тексті
виготовлено 18.04.2014 року.

Головуючий суддя

Оксененко О.М.

Судді:

Бистрик Г.М.

Карпушова О.В.