Справа № 820/2811/14
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

30 квітня 2014 р.
№ 820/2811/14

Харківський окружний адміністративний
суд в складі:

головуючого судді - Зоркіної Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання
Кот Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Харкові справу за адміністративними
позовом Головного управління
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у Харківській
області до ФОП ОСОБА_1 про застосування
заходів реагування у сфері державного
нагляду,-

встановив:

Позивач, Головне управління Державної
служби України з надзвичайних ситуацій
у Харківській області, звернулася до
суду з адміністративним позовом до ФОП
ОСОБА_1 про застосування заходів
реагування у сфері державного нагляду
шляхом зупинення використання
нежитлових приміщень ФОП ОСОБА_1 за
адресою: АДРЕСА_1
(адміністративно-побутові та виробничі
приміщення з виготовлення меблів,
розташованих на другому поверсі
будинку) у зв'язку з чим зобов'язати
відповідача негайно припинити
експлуатацію нежитлових будівель з
метою проведення в них будь-якої
діяльності, не пов'язаної з усуненням
порушень вимог законодавства у сфері
техногенної та пожежної безпеки;
покласти на ГУ Державної служби
України з питань надзвичайних ситуацій
у Харківській області обов'язок щодо
забезпечення виконання рішення
Харківського окружного
адміністративного суду про
застосування заходів реагування у
вигляді повного зупинення
експлуатації нежитлових приміщень ФОП
ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 в частині
здійснення контролю за усуненням
порушень вимог законодавства у сфері
техногенної та пожежної безпеки, що
створюють загрозу життю та здоров'ю
людей.

У удовому засіданні представники
позивача заявлений позов підтримали ,
просили суд позовні вимоги
задовольнити, пославшись на те, що
відповідачем не усунуто у повному
обсязі вимоги припису № 44 від 07.02.2014
року: приміщення не обладнано системою
автоматичної пожежної сигналізації та
оповіщення про пожежу (НАПБ А.01.001-2004
«Правила пожежної безпеки в Україні»,
п.6.1.2. ДБН В.2.5-56:2010 «системи
протипожежного захисту» дод.В, а отже
наявні підстави для вжиття відповідних
заходів реагування у сфері державного
нагляду.

Відповідач у судовому засіданні
адміністративний позов не визнав,
просив у задоволенні вимог відмовити,
пославшись на те, що: ним виконано усі
вимоги припису від 07.02.2014 року № 44, в т.ч.
встановлено систему автоматичної
пожежної сигналізації та оповіщення
про пожежу; позивачем вказана система в
експлуатацію не прийнята, з тих
підстав, що приміщення, у якому
проводилася перевірка є виробничим,
проте ФОП ОСОБА_1 здає в оренду частину
приміщення, у якому проводилася
перевірка, і саме на орендованій площі
здійснюється виробництво меблів іншим
суб'єктом господарювання.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши долучені до
матеріалів справи документи, суд
встановив наступні обставини.

Судовим розглядом встановлено, що
наказом від 16.12.2013 року № 160 «Про
проведення планових (позапланових)
перевірок об'єктів» (а.с.15-16)
заплановано у період з 03.02.2014 по 07.02.2014
року проведення перевірки цеху по
виробництву меблів ФОП ОСОБА_1

На підставі вказаного наказу у період з
03.02.2014 року по 07.02.2014 року фахівцями
позивача проведено перевірку ФОП
ОСОБА_1 та орендаря ОСОБА_2 з питань
додержання (виконання) вимог
законодавства у сферах пожежної і
техногенної безпеки, цивільного
захисту, контролю за діяльністю
аварійно-рятувальних служб про що
складено акт від 07.02.2014 року № 54, яким
встановлено низку порушень, в тому
числі: п.6.1.2. Правил пожежної безпеки
України (далі по тексту НАПБ А.01.001-2004) в
частині не обладнання приміщень
системою автоматичної пожежної
сигналізації та оповіщення про пожежу
(а.с.24-25)

Порушення встановлені актом перевірки
стали підставою для винесення припису
№ 44 від 07.02.2014 року (а.с.63-64), в якому
відповідачу та ФОП ОСОБА_2
запропоновано вжити заходи щодо
усунення, порушень, встановлених під
час проведення перевірки вказаних
порушень та визначено строки вжиття
заходів реагування.

На момент розгляду справи у суді,
згідно результатів проведення
позапланових перевірок відповідачем
ОСОБА_1 виконано більшу частину пунктів
приису, окрім обладнання приміщення
системою автоматичної пожежної
сигналізації та оповіщення про пожежу
(а.с.63-64, 67-74, 84-91)

Вирішуючи спір по суті суд зазначає
наступне.

Статтею 1 Закону України "Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності"
передбачено, що державний нагляд
(контроль) - діяльність уповноважених
законом центральних органів
виконавчої влади, їх територіальних
органів, державних колегіальних
органів, органів виконавчої влади
Автономної Республіки Крим, органів
місцевого самоврядування в межах
повноважень, передбачених законом,
щодо виявлення та запобігання
порушенням вимог законодавства
суб'єктами господарювання та
забезпечення інтересів суспільства,
зокрема належної якості продукції,
робіт та послуг, прийнятного рівня
небезпеки для населення, навколишнього
природного середовища. Згідно п.2
Правил пожежної безпеки в Україні НАПБ
А.01.001-2004 - Пожежна безпека повинна
забезпечуватися шляхом проведення
організаційних, технічних та інших
заходів, спрямованих на попередження
пожеж, забезпечення безпеки людей,
зниження можливих майнових втрат і
зменшення негативних екологічних
наслідків у разі їх виникнення,
створення умов для швидкого виклику
пожежних підрозділів та успішного
гасіння пожеж.

Із дослідженого в судовому засіданні
акту перевірки № 54 та припису № 44 від
07.02.2014 року встановлено, що при
проведенні перевірки встановлено
порушення п.6.1.2. Правил пожежної
безпеки України (далі по тексту НАПБ
А.01.001-2004), ДБН В.2.5-56:2010 «Системи
пожежного захисту» дод. В в частині не
обладнання приміщень системою
автоматичної пожежної сигналізації та
оповіщення про пожежу.

Судовим розглядом встановлено, що на
виконання вимог припису від 07.02.2014 року
№ 44 відповідачем встановлено
автоматичну систему пожежної
сигналізації та системи оповіщування
про пожежу АФ-80462/F/2014-АПС. При прийнятті
в експлуатацію означеної системи
складено акт від 14.04.2014 року, яким в т.ч.
встановлено, що установка автоматичної
пожежної сигналізації здається в
експлуатацію не в комплексі з
установкою автоматичного
пожежегасіння, якою мають бути
обладнані виробничі приміщення, що
суперечить вимогам п.5.1, п.7.1.5 ДБН
В.2.5-56-2010 (додаток Ж, форма Ж.6), п.5.4 наказу
МНС України № 1037- а.с.93.

Пунктом 6.1.2 НАПБ А.01.001-2004 передбачено,
що будівлі, приміщення та споруди
повинні обладнуватися установками
пожежної сигналізації (далі - УПС) та
автоматичними установками
пожежогасіння (далі - АУП) відповідно до
чинних нормативно-правових актів, які в
установленому порядку узгоджені з
органами державного пожежного нагляду.
Апаратура й обладнання, що входять до
складу установок, повинні відповідати
чинним стандартам, технічним умовам,
документації заводів-виробників, мати
сертифікат якості і бути без дефектів.

Згідно положень п. 6.2. Норм визначення
категорій приміщень, будинків та
зовнішніх установок за вибухопожежною
та пожежною небезпекою, затверджених
наказом МНС України від 03.12.2007 року № 833
(НАПБ Б.03.002-2007) приміщення, будівлі
належать до категорії В, якщо в них є
горючі гази, горючі і важкогорючі
рідини, тверді горючі речовини та
матеріали, здатні тільки горіти при
взаємодії з водою, киснем повітря або
між собою, за умови, що вони не належать
до категорії А і Б, в т.ч. сюди
відносяться паливно-мастильні склади,
автогаражі, лісопильні, деревообробні,
смолопереробні заводи, склади горючих
матеріалів тощо.

Письмові докази свідчать, що ФОП ОСОБА_1
зареєстрований як фізична особа
-підприємець виконавчим комітетом
Харківської міської ради, основний вид
економічної діяльності - 47.19- інші види
роздрібної торгівлі в
неспеціалізованих магазинах, 47.59-
роздрібна торгівля меблями та іншими
товарами для дому в спеціальних
магазинах; 31.02. виробництво кухонних
меблів, 68.2.- оренда приміщень (а.с. 123-124).

Згідно п.31 Класифікатора видів
економічної діяльності КВЕД-2010
виробництво меблів включає
виробництво меблів і подібних виробів
із будь-яких матеріалів, крім каменю,
бетону та кераміки. Процеси, які
використовують у виробництві меблів,
являють собою стандартні методи
підбору матеріалів і складання частин,
у т.ч. різання, пресування та ламінацію.
Проектування меблів враховує як
естетичні, так і функціональні
характеристики, що є важливим аспектом
процесу виробництва меблів. Деякі з
процесів, що їх використовують у
виробництві меблів, подібні до
процесів, які використовують в інших
сегментах виробництва.

Пунктами 13.1.1, 13.1.2 додатку В (Перелік
однотипних за призначенням об'єктів,
які підлягають обладнанню системами
автоматичної пожежної сигналізації та
пожежегасіння і тип системи
передавання тривожних сповіщень) ДБН
В.2.5.-56:2010 передбачено, що виробничі
будинки категорії В (одноповерхові) за
наявності приміщення площею більше 1000
м2 обладнюються системами передавання
тривожних сповіщень типу 1, 2 та
автоматичними системами пожежегасіння
(п.13.1.1); виробничі будинки категорії В
(двоповерхові та вище) за наявності
приміщення площею більше 500 м2
обладнюються системами передавання
тривожних сповіщень типу 1, 2 та
автоматичними системами
пожежегасіння.

Судовим розглядом встановлено, що на
підставі договору купівлі-продажу
нежитлових приміщень від 05.09.2012 року
позивачеві належать нежитлові
приміщення 1-го поверху № 85 площею 22,8 м2,
2-го поверху № 41-59, 40а, 47а, 54а,61-71 площею
1532,1 м2, загальною площею 1554,9 м2 в літ
«Л-2», що розташовані за адресою
АДРЕСА_1.-а.с.28-31.

01.07.2013 року відповідачем укладено
договір оренди нежилого приміщення № 1
з ФОП ОСОБА_2 щодо оренди нежилого
приміщення 2-го поверху площею 290,0 м2,
мета використання
приміщення-виробництво меблів -
а.с.125-128, п.1.1 Договору.

Пунктом 7.4. означеного договору
передбачено, що орендар зобов'язується
самостійно, за власний рахунок,
встановити на площі, яка орендується
систему пожежної сигналізації та
пожежогасіння у випадку необхідності,
що узгоджується з приписами ч. 3 ст.20 КЦЗ
України, якими передбачено, що
громадяни України, іноземці та особи
без громадянства, які здійснюють
господарську діяльність та
зареєстровані відповідно до Закону як
підприємці, виконують заходи
цивільного захисту особисто. Згідно
свідоцтва платника єдиного внеску
(а.с.129 зворотній бік) одним з основних
видів діяльності є виробництво інших
меблів.

Суд також зазначає, що в судовому
засіданні з долученого до матеріалів
акту перевірки та пояснень
представника відповідача встановлено,
що у приміщеннях, які використовуються
відповідачем містяться офісне
приміщення та виставковий зал, отже
вказані приміщення не підпадають під
кваліфікуючи ознаки розділів 4, 4.8.
додатку В (В.1- будинки різного
призначення та В.2 приміщення у
будинках та спорудах різного
призначення) ДБН В.2.5.-56:2010, ані за
категорією будинку/приміщення, ані за
площею, як обов'язкової ознаки
встановлення автоматичної системи
пожежегасіння.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона належними і достатніми
доказами повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення. В судове засідання
позивачем не надано доказів на
підтвердження здійснення виробництва
меблів саме ФОП ОСОБА_1, а отже позов в
цій частині вимог задоволенню не
підлягає.

Суд також зауважує, що відповідно до
абз.2 ст. 1 Закону України "Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності"
державний нагляд (контроль) -
діяльність уповноважених законом
центральних органів виконавчої влади,
їх територіальних органів, державних
колегіальних органів, органів
виконавчої влади Автономної
Республіки Крим, органів місцевого
самоврядування (далі - органи
державного нагляду (контролю)) в межах
повноважень, передбачених законом,
щодо виявлення та запобігання
порушенням вимог законодавства
суб'єктами господарювання та
забезпечення інтересів суспільства,
зокрема належної якості продукції,
робіт та послуг, прийнятного рівня
небезпеки для населення, навколишнього
природного середовища.

У абз.3 ст. 1,3,ч.2 ст.8 Закону України "Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності" заходи державного нагляду
(контролю) визначені як планові та
позапланові заходи, які здійснюються
шляхом проведення перевірок, ревізій,
оглядів, обстежень та інших дій.
Державний нагляд (контроль)
здійснюється за принципами, зокрема,
пріоритетності безпеки у питаннях
життя і здоров'я людини, функціонування
і розвитку суспільства, середовища
проживання і життєдіяльності перед
будь-якими іншими інтересами і цілями у
сфері господарської діяльності. Органи
державного нагляду (контролю) та їх
посадові особи під час здійснення
заходів державного нагляду (контролю)
зобов'язані, зокрема: повно, об'єктивно
та неупереджено здійснювати державний
нагляд (контроль) у межах повноважень,
передбачених законом; не втручатися і
не перешкоджати здійсненню
господарської діяльності під час
здійснення заходів державного нагляду
(контролю), якщо це не загрожує життю та
здоров'ю людей, не спричиняє небезпеки
виникнення техногенних ситуацій і
пожеж.

Згідно з п.п. 11, 12 ч. 1 ст.67 Кодексу
цивільного захисту України, який
набрав чинності з 01.07.2013 року, до
повноважень центрального органу
виконавчої влади, який здійснює
державний нагляд у сфері техногенної
та пожежної безпеки, належить, зокрема:
складення актів перевірок, приписів
про усунення порушень вимог
законодавства у сфері цивільного
захисту, техногенної та пожежної
безпеки у разі виявлення таких
порушень; звернення до
адміністративного суду щодо
застосування заходів реагування у
вигляді повного або часткового
зупинення до повного усунення порушень
вимог законодавства у сфері
техногенної та пожежної безпеки роботи
підприємств, окремих виробництв,
виробничих дільниць, експлуатації
будівель, об'єктів, споруд, цехів,
дільниць, а також машин, механізмів,
устаткування, транспортних засобів,
зупинення проведення робіт, у тому
числі будівельно-монтажних, випуску і
реалізації пожежонебезпечної
продукції, систем та засобів
протипожежного захисту, надання
послуг, якщо ці порушення створюють
загрозу життю та/або здоров'ю людей.

Відповідно до ч. 7 ст. 7 Закону України
"Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності" на підставі акта,
складеного за результатами здійснення
заходу, в ході якого виявлено порушення
вимог законодавства, орган державного
нагляду (контролю) за наявності підстав
для повного або часткового зупинення
виробництва (виготовлення), реалізації
продукції, виконання робіт, надання
послуг звертається у порядку та строки,
встановлені законом, з відповідним
позовом до адміністративного суду. У
разі необхідності вжиття інших заходів
реагування орган державного нагляду
(контролю) протягом п'яти робочих днів з
дня завершення здійснення заходу
державного нагляду (контролю) складає
припис, розпорядження, інший
розпорядчий документ щодо усунення
порушень, виявлених під час здійснення
заходу, а у випадках, передбачених
законом, також звертається у порядку та
строки, встановлені законом, до
адміністративного суду з позовом щодо
підтвердження обґрунтованості вжиття
до суб'єкта господарювання заходів
реагування, передбачених відповідним
розпорядчим документом.

Згідно з ч. 9 ст. 7 Закону України "Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності", яка визначає вимоги до
розпорядчих документів органів
державного нагляду (контролю),
розпорядження або інший розпорядчий
документ органу державного нагляду
(контролю) - обов'язкове для виконання
письмове рішення органу державного
нагляду (контролю) щодо усунення
виявлених порушень у визначені строки.
Розпорядження видається та
підписується керівником органу
державного нагляду (контролю) або його
заступником. Розпорядження може
передбачати застосування до суб'єкта
господарювання санкцій, передбачених
законом. Розпорядчий документ органу
державного нагляду (контролю) щодо
усунення порушень, виявлених під час
здійснення заходу, повинен містити,
зокрема, відомості про термін усунення
порушень. Розпорядчі документи щодо
усунення порушень вимог законодавства
можуть бути оскаржені до відповідного
центрального органу виконавчої влади
або суду в установленому законом
порядку.

Частинами 1-4 ст.68 Кодексу цивільного
захисту України передбачено, що
посадові особи центрального органу
виконавчої влади, який здійснює
державний нагляд у сфері техногенної
та пожежної безпеки, у разі порушення
вимог законодавства з питань
техногенної та пожежної безпеки, у тому
числі невиконання їх законних вимог,
зобов'язані застосовувати санкції,
визначені законом. У разі встановлення
порушення вимог законодавства у сфері
техногенної та пожежної безпеки, що
створює загрозу життю та здоров'ю
людей, посадові особи центрального
органу виконавчої влади, який здійснює
державний нагляд у сферах техногенної
та пожежної безпеки, звертаються до
адміністративного суду щодо
застосування заходів реагування у
вигляді повного або часткового
зупинення роботи підприємств, окремих
виробництв, виробничих дільниць,
агрегатів, експлуатації будівель,
споруд, окремих приміщень, випуску та
реалізації пожежонебезпечної
продукції, систем та засобів
протипожежного захисту у порядку,
встановленому законом. Приписи,
постанови, розпорядження центрального
органу виконавчої влади, який здійснює
державний нагляд у сфері техногенної
та пожежної безпеки, щодо усунення
порушень встановлених законодавством
вимог з питань техногенної та пожежної
безпеки можуть бути оскаржені до суду в
установлений законом строк. За шкоду,
заподіяну юридичним та фізичним особам
внаслідок правомірного застосування
санкцій, центральний орган виконавчої
влади, який здійснює державний нагляд у
сфері техногенної та пожежної безпеки,
та його посадові особи
відповідальності не несуть.

Відповідно до ч. 9 ст. 4 Закону України
"Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності" невиконання приписів,
розпоряджень та інших розпорядчих
документів органу державного нагляду
(контролю) тягне за собою застосування
штрафних санкцій до суб'єкта
господарювання згідно із законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України
"Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності" повне або часткове
зупинення виробництва (виготовлення)
або реалізації продукції, виконання
робіт, надання послуг допускається за
постановою адміністративного суду,
ухваленою за результатами розгляду
позову органу державного нагляду
(контролю) щодо застосування заходів
реагування. Вжиття інших заходів
реагування, передбачених законом,
допускається за вмотивованим
письмовим рішенням керівника органу
державного нагляду (контролю) чи його
заступника, а у випадках, передбачених
законом, - із наступним підтвердженням
обґрунтованості вжиття таких заходів
адміністративним судом.

З аналізу наведених норм суд приходить
до висновку, що законодавцем
розмежовані підстави для видачі
розпорядчих документів органу
державного нагляду (контролю)
(приписів, постанов і розпоряджень) та
підстави для звернення уповноваженого
органу до адміністративного суду щодо
застосування заходів реагування у
вигляді повного або часткового
зупинення роботи підприємств, об'єктів,
окремих виробництв, цехів, дільниць,
експлуатації машин, механізмів,
устаткування, транспортних засобів.
При цьому до розпорядчих документів
мають бути включені тільки ті
порушення, які не створюють загрозу
життю та здоров'ю людей.

Судом встановлено, що позивачем за
результатами проведеної перевірки
складено припис, до якого включені всі
виявлені під час перевірки порушення,
зокрема, ті, які зазначені позивачем в
позові як такі, що створюють загрозу
життю та здоров'ю людей. По кожному з
таких порушень позивачем визначені
строки їх усунення.

Однак, виходячи з норм ч. 5 ст. 4 Закону
України "Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності", ч. 1-4 ст.68
Кодексу цивільного захисту України, у
разі виявлення порушень, які створюють
загрозу життю та здоров'ю людей,
позивач має повноваження виключно на
звернення до адміністративного суду з
позовом про застосування заходів
реагування у вигляді повного або
часткового зупинення роботи
підприємств, об'єктів, окремих
виробництв, цехів, дільниць,
експлуатації машин, механізмів,
устаткування, транспортних засобів. У
такому випадку строк на усунення
порушень не встановлюється, а
діяльність підлягає зупиненню до
повного усунення саме цих порушень.

Крім того, законодавцем визначені
різні правові наслідки застосування
заходів: у разі видання припису -
можливе застосування штрафу за його
невиконання, припис може бути
оскаржений в порядку, визначеному
законом; у разі зупинення діяльності
підприємства - відновлення роботи
можливе тільки після усунення всіх
порушень, які стали підставою для
такого зупинення без обмеження строку
зупинення.

Суд зазначає, що право застосовувати
заходи реагування у сфері
господарської діяльності залежить не
від кількості виявлених порушень або
їх не усунення протягом тривалого часу,
а від сутності виявлених порушень,
обов'язковою ознакою яких має бути
створення загрози життю та здоров'ю
людей.

Таким чином, позивач, який є
уповноваженим державним органом, що
здійснює державний нагляд у сфері
техногенної та пожежної безпеки,
видавши припис № 44 від 07.02.2014, відніс
всі виявлені під час проведення
перевірки порушення до таких, які мають
усуватися підконтрольним суб'єктом
протягом визначеного в ньому строку,
оскільки не створюють загрози життю та
здоров'ю людей.

Суд, вирішуючи справу в частині вимоги
про покладення на суб'єкта владних
повноважень контролю за виконанням
рішення суду, відмічає, що
правовідносини з приводу примусового
виконання судових актів унормовані,
положеннями Закону України "Про
виконавче провадження". В силу приписів
ст. ст. 2 і 3 Закону України "Про
виконавче провадження" згадувані в
положеннях Закону України "Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності" органи
державного нагляду (контролю) не
включені законодавцем до кола
суб'єктів права, котрі уповноважені
виконувати рішення суду чи
контролювати у будь-який спосіб стан
виконання рішень суду.

Положення Закону України "Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності" та
Кодексу цивільного захисту України не
містять норм, котрі б передбачали
можливість покладення контролю за
станом виконання рішення суду на
органи державного нагляду (контролю),
рівно як і покладення на органи
державного нагляду (контролю) обов'язку
забезпечити виконання рішення суду.

Суд вважає, що в порядку ч.1 ст.257 КАС
України на суб'єкта владних
повноважень можуть бути покладені
обов'язки щодо забезпечення виконання
судового рішення у випадку, коли такий
суб'єкт є відповідачем по
адміністративній справі, а контроль за
станом усунення суб'єктом
господарювання виявлених органом
державного нагляду (контролю) порушень
(в тому числі і тих, котрі створюють або
здатні створити реальну загрозу життю
і здоров'ю людей) має здійснюватись
відповідно до Закону України "Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності" та Кодексу цивільного
захисту України у спосіб проведення
позапланових перевірок (позапланових
заходів нагляду (контролю). Таким чином,
вказана вимога позову не підлягає
задоволенню.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що позивачем не надано
належних доказів на обґрунтування
наявності підстав застосування
заходів реагування у вигляді повного
зупинення роботи підприємств, об'єктів,
окремих виробництв, цехів, дільниць,
експлуатації машин, механізмів,
устаткування, транспортних засобів.

На підставі викладеного, керуючись ст.
19 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 94, 128,
159, 160- 163, 186, 254 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов Головного
управління Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у Харківській
області до ФО-П ОСОБА_1 про застосування
заходів реагування у сфері державного
нагляду залишити без задоволення

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

У повному обсязі постанова виготовлена
05.05.2014 року

Суддя
Зоркіна Ю.В.