Справа № 816/807/14
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без
розгляду

24 квітня 2014 рокум. ПолтаваСправа №
816/807/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Довгопол М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Колодяжного Д.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Київського
відділу державної виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції - Лаврика С.Д.,

представника відповідача - Управління
Пенсійного фонду України Київського
району в м.Полтаві - Фастівець Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Київського відділу
державної виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції, Управління Пенсійного фонду
України Київського району в м.Полтаві
про визнання дій неправомірними, вимог
нечинними, зобов'язання вчинити дії,
повернення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

28 лютого 2014 р. позивач ОСОБА_1
звернулася до Полтавського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Київського відділу державної
виконавчої служби Полтавського
міського управління юстиції,
Управління Пенсійного фонду України
Київського району в м.Полтаві , в якій
просила : 1) страхові внески за ІІІ
квартал 2010 року, сплачених 21.10.2010 року у
розмірі 863 грн. 46 коп. визнати помилково
перерахованими, 2) визнати нечинними
вимоги № 780 від 01.02.2012 року на суму 2312,07
грн, № 876 від 04.02.2011 року на суму 887,34 грн,
рішення № 1804 від 02.07.2013 року на суму 170
грн, дії службових осіб Управління
Пенсійного фонду України Київського
району в м. Полтаві некомпетентними, 3)
стосовно постанов про відкриття
виконавчого провадження ВП № 33110297 від
19.06.2012, ВП № 39800332 від 13.09.2013 року, ВП №
29868112 від 26.06.2012 року зобов'язати
відповідача вчинити певні дії, 4)
повернути кошти, стягнуті постановами
виконавчого провадження на суму
основного боргу 2297,06 грн., витрат 30 грн.,
виконавчого збору 234,18 грн.,
перераховані через касу "Приватбанк"
21.10.2010 року в сумі 863,46 грн. (з
урахуванням уточнюючої позовної заяви
від 28.02.2014) /а.с. 19-20/.

Ухвалою Полтавського окружного
адміністративного суду від 24 березня
2014 року провадження у справі за
уточнюючою позовною заявою відкрито.

23.04.2014 позивач подала уточнення до
позовної заяви, в якій виклала в іншій
редакції пункти 2, 3 позовної заяви, а
саме, просила визнати дії Управління
Пенсійного фонду України Київського
району в м. Полтаві, начальником якого є
Смотрицька Л.О. неправомірними, такими,
що є зловживанням посадових обов'язків
при винесенні незаконних вимог № 780
від 01.02.2012 року, № 876 від 04.02.2011 року, по
рішенню № 1804 від 02.07.2013 року, визнати
нечинними вказані вимоги, зобов'язати
Київський відділ державної виконавчої
служби Полтавського міського
управління юстиції зупинити виконавчі
провадження за нечинними вимогами ВП
№ 33110297 від 19.06.2012 по вимозі № 780 від
01.02.2012, ВП № 39800332 від 13.09.2013 року по
рішенню № 1804 від 02.07.2013, ВП № 29868112 від
26.06.2012 року по вимозі № 876 від 04.02.2011;
зобов'язати Управління Пенсійного
фонду відізвати з виконавчого
провадження вимоги, які не можуть бути
чинними, і скасувати у повному обсязі
вимоги № 780 від 01.02.2012, вимогу № 876 від
04.02.2011, рішення № 1804 від 02.07.2013. Інші
позовні вимоги, зазначені в уточнюючій
позовній заяві від 28.02.2014, позивач
залишила без змін /а.с. 208 - 210/.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилалася на те, що згідно листа
Пенсійного фонду України від 20.09.2011 №
19883/03-30, який позивач отримала 04.02.2014,
суб'єкти підприємницької діяльності,
які обрали спрощену систему
оподаткування, звільняються від сплати
за себе єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком; такі особи
можуть бути платниками єдиного внеску
виключно за умови їх добровільної
участі у системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування.
Зважаючи на те, що пенсію за віком
позивачу призначено з 21.05.2003 року,
договору на добровільну участь у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
позивач не укладала, працю найманих
працівників не використовувала,
позивач вважає, що страхові внески за
ІІІ квартал 2010 року нею сплачено
помилково, а вимоги щодо сплати
страхових внесків, рішення про
застосування штрафних санкцій є
неправомірними.

У судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги з
урахуванням уточнень, просила їх
задовольнити.

Представник відповідача Управління
Пенсійного фонду України Київського
району в м. Полтаві у судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечувала, посилаючись на те,
що оскаржувані вимоги та рішення
прийнято згідно вимог чинного
законодавства. Крім того, вказувала, що
позивачем пропущено строк звернення до
суду, у зв'язку з чим просила залишити
позовну заяву без розгляду.

Представник відповідача Київського
відділу державної виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції також заперечував проти
позову, посилаючись на законність дій
державного виконавця при примусовому
виконанні вимоги № 780 від 01.02.2012, вимоги
№ 876 від 04.02.2011, рішення № 1804 від 02.07.2013,
та відсутність правових підстав для
завершення виконавчих проваджень, по
яким не виконано виконавчі документи.

Заслухавши пояснення позивача,
представників відповідачів,
дослідивши матеріали справи, судом
встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 зареєстрована як
суб'єкт підприємницької діяльності
27.08.1992 року /а.с. 181/.

Як фізична особа-підприємець позивач
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України Київського
району в м. Полтаві з 14.07.1995 року /а.с. 44/.
Також позивач перебуває на обліку
вказаного органу Пенсійного фонду як
пенсіонер за віком з 21.05.2003 року /а.с. 21/.

Протягом 2010 - 2011 років позивач була
платником фіксованого податку шляхом
придбання патентів, копії яких наявні у
справі, а з 01.01.2012 року отримала
свідоцтво платника єдиного податку
/а.с. 182 - 185/.

Управлінням Пенсійного фонду України
Київського району в м. Полтаві
виставлено позивачу вимогу № Ф-876 від 04
лютого 2011 року на суму страхових
внесків в розмірі 887 грн 34 коп., яка
отримана позивачем 05.10.2011, про що
свідчить повідомлення про вручення
поштового відправлення /а.с. 40, 42/. Із
матеріалів справи вбачається, що
вказана вимога виставлена у зв'язку з
несплатою позивачем страхових внесків
за 4 квартал 2010 року /витяг з картки
особового рахунку позивача /а.с. 239/.

01.02.2012 року Управлінням Пенсійного
фонду України Київського району в м.
Полтаві виставлено позивачу вимогу №
Ф-780 щодо сплати єдиного внеску в сумі
2312 грн 07 коп. /а.с. 40/. Вказану вимогу
вручено позивачу 19.05.2012, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення /а.с.
41/. Згідно заперечень відповідача,
підтверджених іншими матеріалами
справи, заборгованість позивачу
виставлено за період з січня по липень
2011 року /а.с. 35-36, а.с. 240/.

Також Управлінням Пенсійного фонду
України Київського району в м. Полтаві
винесено рішення № 1804 від 02.07.2013 про
застосування штрафних санкцій за
неподання звітності, передбаченої
Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування», яким
застосовано до позивача штрафні
санкції у розмірі 170 грн. Зазначене
рішення отримано позивачем 09.07.2013, про
що свідчить повідомлення про вручення
поштового відправлення /а.с. 39/. Із акту
камеральної перевірки № 1112 від 02.07.2013
року, на підставі якого винесено
рішення, вбачається, що штраф
застосовано до позивача у зв'язку із
неподанням звіту щодо сум нарахованого
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування за 2011
рік /а.с. 38/.

З метою примусового виконання вимоги №
Ф-876 від 04 лютого 2011 року відкрито
виконавче провадження ВП № 29868112
(закінчено 03.06.2013 у зв'язку із повним
виконанням) /а.с. 136, 164/. По вимозі № Ф-780
від 01.02.2012 відкрито виконавче
провадження ВП № 33110297 /а.с. 54/, по
рішенню № 1804 від 02.07.2013 відкрито
виконавче провадження ВП № 39800332.

Позивач вважає вимоги та рішення
Управління Пенсійного фонду України
Київського району в м. Полтаві
незаконними (нечинними), у зв'язку з чим
28.02.2014 звернулася до суду із
відповідним позовом про визнання дій
неправомірними, вимог нечинними,
зобов'язання вчинити дії, повернення
коштів.

Крім того, позивач вважає, що 21.10.2010 року
нею було помилково перераховано
страхові внески за ІІІ квартал 2010 року
у сумі 863 грн 46 коп.,у зв'язку з чим
просить суд визнати ці страхові внески
помилково перерахованими та повернути
їй ці кошти.

При цьому судом встановлено, що позивач
зверталася до Управління Пенсійного
фонду Київського району в м. Полтаві із
заявами відносно повернення помилково
сплачених коштів 04.09.2011 року та
повторно 07.10.2011, на які їй надіслано
відповіді від 23.09.2011 № 612/Г-03 та від
21.10.2011 № 670/Г-02, в яких повідомлялося про
відсутність правових підстав для
повернення коштів.

Вирішуючи питання щодо дотримання
позивачем строку звернення до суду із
позовом, суд враховує наступне.

Відповідно до положень статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів
особи цим Кодексом та іншими законами
можуть встановлюватися інші строки для
звернення до адміністративного суду,
які, якщо не встановлено інше,
обчислюються з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Частиною 5 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства
визначено, що для звернення до
адміністративного суду щодо
оскарження рішення суб'єкта владних
повноважень, на підставі якого ним може
бути заявлено вимогу про стягнення
грошових коштів, встановлюється
місячний строк.

Згідно положень частини 2, 3 статті 106
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (які застосовано
відповідачем Управлінням Пенсійного
фонду України Київського району в м.
Полтаві при винесенні вимоги № Ф-876 від
04.02.2011 на підставі пункту 7 розділу VIII
«Прикінцеві та перехідні положення»
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування») суми
страхових внесків своєчасно не
нараховані та/або не сплачені
страхувальниками у строки, визначені
статтею 20 цього Закону, в тому числі
обчислені територіальними органами
Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною третьою статті 20
цього Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків (далі - недоїмка) і стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
фінансових санкцій.

Територіальні органи Пенсійного
фонду за формою і у строки, визначені
правлінням Пенсійного фонду,
надсилають страхувальникам, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є
виконавчим документом.

Протягом десяти робочих днів із дня
одержання вимоги про сплату недоїмки
страхувальник зобов'язаний сплатити
суми недоїмки та суми фінансових
санкцій.

Страхувальник у разі незгоди з
розрахунком суми недоїмки, зазначеної
у вимозі про сплату недоїмки, узгоджує
її з органами Пенсійного фонду в
порядку, встановленому правлінням
Пенсійного фонду, а в разі неузгодження
вимоги із органами Пенсійного фонду
має право на оскарження вимоги в
судовому порядку.

Про оскарження вимоги
територіального органу Пенсійного
фонду про сплату недоїмки до
виконавчої дирекції Пенсійного фонду
або в судовому порядку страхувальник
зобов'язаний письмово повідомити
відповідний територіальний орган
Пенсійного фонду протягом трьох
робочих днів із дня звернення до
виконавчої дирекції Пенсійного фонду
чи суду.

Узгодження вимоги територіального
органу Пенсійного фонду про сплату
недоїмки здійснюється на підставі
заяви страхувальника, яка
розглядається територіальним органом
Пенсійного фонду протягом трьох
робочих днів після її отримання, та
поданих страхувальником документів, що
свідчать про неправильність
обчислення сум недоїмки, зазначених у
вимозі.

У разі якщо страхувальник, який
одержав вимогу територіального органу
Пенсійного фонду про сплату недоїмки і
протягом десяти робочих днів після її
отримання не сплатив зазначену у
вимозі суму недоїмки разом з
застосованою до нього фінансовою
санкцією, включеної до вимоги, або не
узгодив вимогу з відповідним органом
Пенсійного фонду, або не оскаржив
вимогу в судовому порядку, а також у
разі якщо страхувальник узгодив
вимогу, але не сплатив узгоджену суму
недоїмки протягом десяти робочих днів
після отримання узгодженої вимоги,
відповідний орган Пенсійного фонду
звертається в установленому законом
порядку і подає вимогу про сплату
недоїмки до відповідного підрозділу
державної виконавчої служби.

Відповідно до положень частини 4 статті
25 Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування", на
підставі яких відповідачем виставлено
позивачу вимогу № Ф-780 від 01.02.2012,
територіальний орган Пенсійного фонду
у порядку, за формою і в строки,
встановлені Пенсійним фондом за
погодженням з центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є
виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов'язаний
протягом десяти робочих днів з дня
надходження вимоги про сплату недоїмки
сплатити суми недоїмки та штрафів
разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми
недоїмки платник єдиного внеску
узгоджує її з органом Пенсійного фонду
в порядку, встановленому Пенсійним
фондом за погодженням з центральним
органом виконавчої влади у сфері праці
та соціальної політики.

У разі якщо згоди з органом Пенсійного
фонду не досягнуто, платник єдиного
внеску зобов'язаний сплатити суми
недоїмки та штрафів разом з
нарахованою пенею протягом десяти
робочих днів з дня надходження рішення
відповідного органу Пенсійного фонду
або оскаржити вимогу до органу
Пенсійного фонду вищого рівня чи в
судовому порядку.

У разі якщо платник єдиного внеску
протягом десяти робочих днів з дня
надходження вимоги не сплатив
зазначені у вимозі суми недоїмки та
штрафів разом з нарахованою пенею, не
узгодив вимогу з органом Пенсійного
фонду, не оскаржив вимогу в судовому
порядку або не сплатив узгоджену суму
недоїмки протягом десяти робочих днів
з дня надходження узгодженої вимоги,
територіальний орган Пенсійного фонду
надсилає в порядку, встановленому
законом, до підрозділу державної
виконавчої служби вимогу про сплату
недоїмки.

Що стосується порядку оскарження
рішення про застосування штрафних
санкцій, то згідно частин 14 статті 25
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" про
нарахування пені та застосування
штрафів, передбачених цим Законом,
посадова особа територіального органу
Пенсійного фонду в порядку,
встановленому Пенсійним фондом за
погодженням з центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сферах
трудових відносин, соціального захисту
населення, приймає рішення, яке
протягом трьох робочих днів
надсилається платнику єдиного внеску.

Суми пені та штрафів, передбачених
цим Законом, підлягають сплаті
платником єдиного внеску протягом
десяти робочих днів після надходження
відповідного рішення. Зазначені суми
зараховуються на рахунки органів
Пенсійного фонду, відкриті в
центральному органі виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, для зарахування
єдиного внеску. При цьому платник у
зазначений строк має право оскаржити
таке рішення до органу Пенсійного
фонду вищого рівня або до суду з
одночасним обов'язковим письмовим
повідомленням про це територіального
органу Пенсійного фонду, яким прийнято
це рішення.

З огляду на викладене вбачається,
що строк на оскарження в
адміністративному або судовому
порядку вимог №Ф-876 від 04.02.2011 , №Ф-780 від
01.02.2012, рішення про застосування
штрафних санкцій № 1804 від 02.07.2014 згідно
вимог чинного законодавства складає 10
робочих днів з дня отримання
відповідних вимог та рішення.

Як свідчать долучені представником
управління Пенсійного фонду України
Київського району в м. Полтаві до
матеріалів справи зворотні
повідомлення про вручення поштового
відправлення, спірні вимоги про сплату
боргу №Ф-876 від 04.02.2011 та №Ф-780 від 01.02.2012
ОСОБА_1 отримала 05.10.2011 та 19.05.2012
відповідно, рішення про застосування
штрафних санкцій № 1804 від 02.07.2013
отримала 09.07.2013. Тобто, про порушення
своїх прав, свобод та інтересів
позивачу стало відомо відповідно ще у
жовтні 2011 року (вимога про сплату боргу
№Ф-876 від 04.02.2011), у травні 2012 року
(вимога про сплату боргу №Ф-780 від
01.02.2012), липні 2013 року (рішення № 1804 від
02.07.2013).

Крім того, у справі містяться копії
матеріалів виконавчих проваджень з
примусового виконання вимог №Ф-876 від
04.02.2011, №Ф-780 від 01.02.2012, рішення № 1804 від
02.07.2013, із яких вбачається, що постанови
про відкриття виконавчого провадження
та інші рішення державного виконавця
направлялися позивачу на її поштову
адресу.

Про обізнаність позивача із спірними
вимогами та рішенням у відповідні
періоди часу свідчать також заяви
позивача, адресовані органам
Пенсійного фонду /а.с. 214-216, 228, 231, 233, 236/.

Разом з тим, із позовними вимогами про
визнання дій Управління Пенсійного
фонду України Київського району в м.
Полтаві при винесенні незаконних вимог
№ 780 від 01.02.2012 року, № 876 від 04.02.2011 року,
по рішенню № 1804 від 02.07.2013 року,
неправомірними, такими, що є
зловживанням посадових обов'язків,
визнання нечинними вказаних вимог, а
також похідними позовними вимогами про
зобов'язання відповідачів вчинити дії
та повернення коштів позивач
звернулася до суду лише 28.02.2014 (згідно
даних реєстрації на позовній заяві),
тобто з пропуском строку звернення до
суду, встановленого статтею 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України, статтею 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», частиною 4, 14 статті 25
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування".

Також позивачем пропущено
передбачений статтею 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
шестимісячний строк і щодо вимог про
визнання страхових внесків за ІІІ
квартал 2010 року, сплачених 21.10.2010 року,
у розмірі 863 грн. 46 коп. помилково
перерахованими, та їх повернення,
оскільки про порушене право позивач
дізналася (повинна була дізнатися) ще у
вересні - жовтні 2011 року із листів
Управління Пенсійного фонду
Київського району в м. Полтаві від
23.09.2011 № 612/Г-03 та від 21.10.2011 № 670/Г-02 про
відмову у поверненні помилково
сплачених коштів.

Суд бере до уваги, що чинне
законодавство обмежує звернення до
суду за захистом прав, свобод та
інтересів. Це, насамперед, обумовлено
специфікою спорів, які розглядаються в
порядку адміністративного
судочинства, а запровадження таких
строків обумовлене досягненням
юридичної визначеності у
публічно-правових відносинах. Ці
строки обмежують час, протягом якого
такі правовідносини можуть вважатися
спірними.

Практика Європейського суду з прав
людини також свідчить про те, що право
на звернення до суду не є абсолютним і
може бути обмеженим, в тому числі і
встановленням строків на звернення до
суду за захистом порушених прав (справа
"Стаббігс на інші проти
Великобританії", справа "Девеер проти
Бельгії").

В ході розгляду справи судом
з'ясовувалось питання щодо наявності у
позивача поважних причин пропуску
строку звернення до суду.

Посилання позивача на те, що з метою
вирішення питання з приводу
необхідності доплати коштів до
мінімального страхового внеску,
неправомірності нарахування єдиного
внеску, вона у 2011 - 2013 роках зверталася
з відповідними листами до управління
Пенсійного фонду України Київського
району в м. Полтаві та інших органів,
внаслідок чого нею було пропущено
строк звернення до суду, судом
оцінюються критично з огляду на
наступне.

Положеннями Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», Закону України "Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" не передбачено
можливості вирішувати питання щодо
незгоди із вимогами про сплату боргу,
виставленими органами Пенсійного
фонду України, рішень про застосування
штрафних санкцій шляхом направлення до
таких та інших органів органів заяв
-звернень. Тобто, законодавство чітко
визначає процедуру та строки
оскарження вимог про сплату
заборгованості та рішень про
застосування штрафних санкцій.

Таким чином, вказані обставини не
можуть бути розцінені судом як поважні
причини пропуску строку звернення до
суду з даним позовом.

Суд відхиляє також доводи позивача про
те, що про порушення своїх прав вона
дізналася із листа Пенсійного фонду
України від 20.09.2011 № 19883/03-30, який
отримала 04.02.2014, у зв'язку з чим строк до
суду не порушено, оскільки докази щодо
дати отримання позивачем цього листа
відсутні. Крім того, у вказаному листі
Пенсійного фонду України від 20.09.2011 №
19883/03-30 лише наведено положення Закону
України «Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України» від 07.07.2011
№ 3609-IV та роз'яснено поняття
«пенсіонер за віком» /а.с. 13/. При цьому
суд враховує, що Закон від 07.07.2011 № 3609-IV
був доведений до відома населення
шляхом оприлюднення в офіційних
друкованих виданнях (Голос України
05.08.2011 № 144, Урядовий кур'єр 09.08.2011 № 144),
тому вважається, що позивач повинна
була знати про його положення із дати
опублікування.

Отже, позивачем не доведено наявність
поважних причин пропуску строку
звернення до суду. А відтак суд
приходить до висновку, що вказаний
строк позивачем пропущено без поважних
на те причин.

Згідно з положеннями статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Позовна заява може бути залишена без
розгляду як на стадії вирішення
питання про відкриття провадження в
адміністративній справі без
проведення судового засідання, так і в
ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Відповідно до частини 3 статті 162
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо в ході судового розгляду
справи суд встановить, що провадження у
справі відкрито за позовною заявою,
поданою з пропущенням установленого
законом строку звернення до
адміністративного суду, або викладений
в ухвалі про відкриття провадження у
справі висновок суду про визнання
причин пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними був
передчасним, і суд не знайде інших
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, позовна заява
залишається без розгляду.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що позовна заява ОСОБА_1
підлягає залишенню без розгляду.

Відповідно до положень статті 7 Закону
України від 08.07.2011 №3674-VI "Про судовий
збір" сплачена сума судового збору
повертається за ухвалою суду, зокрема,
в разі залишення заяви або скарги без
розгляду (крім випадків, якщо такі
заяви або скарги залишені без розгляду
у зв'язку з повторним неприбуттям
позивача або за його клопотанням).

Таким чином, суд приходить до висновку
про необхідність повернення ОСОБА_1 з
Державного бюджету України сплаченої
згідно квитанції № 7Р28114 від 28.02.2014 суми
судового збору в розмірі 73 грн 08 коп. та
сплаченої згідно квитанції № 61Р10161 від
18.03.2014 суми судового збору в розмірі 182
грн 70 коп.

На підставі викладеного, керуючись
статтею 100, частиною 3 статті 162 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Київського
відділу державної виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції, Управління Пенсійного фонду
України Київського району в м.Полтаві
про визнання дій неправомірними, вимог
нечинними, зобов'язання вчинити дії,
повернення коштів залишити без
розгляду.

Повернути ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер/реєстраційний номер облікової
картки платника податків НОМЕР_1) з
Державного бюджету України сплачену
згідно квитанції № 7Р28114 від 28.02.2014 суму
судового збору в розмірі 73 грн 08 коп.
(сімдесят три гривні вісім копійок) та
сплачену згідно квитанції № 61Р10161 від
18.03.2014 суму судового збору в розмірі 182
грн 70 коп. (сто вісімдесят дві гривні
сімдесят копійок).

Копію ухвали надіслати особам, які
беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом п'яти днів з дня проголошення
ухвали з одночасним надісланням її
копії до суду апеляційної інстанції. У
разі якщо ухвалу було постановлено в
письмовому провадженні або згідно з
частиною третьою статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, або без виклику особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 29
квітня 2014 року.

Суддя
М.В. Довгопол