Справа № 2а-0770/3140/11
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2014-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

30 квітня 2014 року Справа № 122640/12/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Костіва М.В. та
Савицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у м.Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в м.Мукачевому та
Мукачівському районі Закарпатської
обл. на постанову Закарпатського
окружного адміністративного суду від
26.04.2012р. в адміністративній справі за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в м.Мукачевому та
Мукачівському районі Закарпатської
обл. до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
м.Мукачеві Закарпатської обл. про
стягнення невідшкодованої суми пенсії,
адресної допомоги і витрат на їх
доставку потерпілому від нещасного
випадку на виробництві, який отримав
каліцтво, -

В С Т А Н О В И Л А:

23.09.2011р. позивач Управління Пенсійного
фонду /ПФ/ України в м.Мукачевому та
Мукачівському районі Закарпатської
обл. звернувся до суду з
адміністративним позовом, в якому
просив стягнути з відповідача
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.Мукачеві
Закарпатської обл. на його користь
заборгованість по особовій справі
потерпілого ОСОБА_3, якому виплачено
пенсію по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, в сумі 6164 грн. 70 коп.
(а.с.2-6).

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 26.04.2012р. у
задоволенні заявленого позову
відмовлено (а.с.108-112).

Не погодившись з винесеним судовим
рішенням, постанову суду оскаржив
позивач Управління ПФ України в
м.Мукачевому та Мукачівському районі
Закарпатської обл., який покликаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, просить постанову
суду першої інстанції скасувати
(а.с.115-116).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що заявлені позовні вимоги
стосувалися не лише адресної допомоги,
але й основної суми виплаченої пенсії
та поштового збору; при наявності
рішень апеляційної та касаційної
інстанцій суд безпідставно відмовив у
задоволенні позову. Окрім цього, з
01.04.2008р. набрала чинності постанова КМ
України № 265 від 26.03.2008р. «Деякі питання
пенсійного забезпечення громадян»,
якою передбачено виплату щомісячної
державної адресної допомоги, яка
повинна здійснюватися за рахунок
коштів, з яких виплачується пенсія або
державна соціальна допомога.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, а відтак на підставі п.2 ч.1
ст.197 КАС України суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення, з
наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи,
відповідач у встановлені строки не
прийняв до відшкодування витрати на
виплату і доставку пенсії (в тому числі
адресної допомоги), призначеної ОСОБА_3
по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання в загальному розмірі 6070
грн. за період з 01.01.2011р. по 31.08.2011р., та
відмовився її включити до актів
щомісячної звірки витрат особових
справ потерпілих, яким виплачені
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (а.с.17, 18-40).

Відмова відповідача від виконання
вищевказаних дій зумовлена тим, що
нещасний випадок з потерпілою особою
мав місце по дорозі на роботу або з
роботи та в побуті, пенсія призначена
відповідно до п.«б» ст.26 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», також
згідно чинного законодавства
щомісячна державна адресна допомога до
пенсії не підлягає відшкодуванню зі
сторони Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України на
користь Пенсійного фонду України.

Приймаючи рішення по справі, суд першої
інстанції виходив з того, що порядок
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затверджений постановою
Правління Пенсійного фонду України та
Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань № 5-4/4 від 04.03.2003р., цим
Порядком передбачено проведення
відповідних розрахунків на
централізованому рівні, тобто, між
Пенсійним фондом України та Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України.

Також згідно чинного законодавства
щомісячна державна адресна допомога до
пенсії не підлягає відшкодуванню зі
сторони Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України на
користь Пенсійного фонду України.

Між тим, такі висновки суду першої
інстанції частково відповідають
нормам матеріального права, з огляду на
наступне.

Згідно довідки-розрахунку пенсійного
органу, наявної у справі, загальна сума
пенсії, яка виплачена ОСОБА_3 протягом
січня-серпня 2011 року, становить 6070 грн.,
до яких включено суму пенсії 1344 грн.,
адресну допомогу - 4726 грн. Також
пенсійним органом обраховано поштовий
збір (1,56 відсотка) у сумі 94 грн. 70 коп.
(а.с.17).

Згідно ст.1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до ст.4 Основ в Україні
залежно від страхового випадку є такі
види загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням; медичне страхування;
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності; страхування на випадок
безробіття.

Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

Спори, що виникають із правовідносин за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, вирішуються в
судовому порядку, якщо законом не
встановлено досудовий порядок їх
розгляду (ст.12 Основ).

За пенсійним страхуванням згідно зі
ст.25 Основ надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: пенсії за віком, по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (в тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, крім передбачених п.4
цієї статті; медичні
профілактично-реабілітаційні заходи;
допомога на поховання пенсіонерів.

Відповідно до п.4 цієї статті за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

У ч.4 ст.26 Основ встановлено, що
якщо після призначення застрахованій
особі матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулася застрахована особа.
При цьому неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Враховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тим, хто має надавати застрахованій
особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги, відповідно до ст.25
Основ, є Фонд соціального страхування
від нещасних випадків.

Пунктом 2 ст.7 (Прикінцеві положення)
Закону України «Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», який набрав чинності
з 01.04.2001р., встановлено, що Фонд сплачує
страхові виплати та надає соціальні
послуги працівникам (членам їх сімей),
які потерпіли на виробництві до
01.04.2001р., з того часу, коли відповідні
підприємства передали в установленому
порядку Фонду документи, що
підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено в судовому
порядку.

Потерпілі, документи яких не передані
до Фонду, продовжують отримувати
належні виплати та соціальні послуги
від свого роботодавця, Пенсійного
фонду України та Фонду соціального
страхування України. При цьому кошти,
виплачені потерпілому
страхувальником, зараховуються Фондом
у рахунок його страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і Фондом в
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

Частиною 2 ст.24 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» закріплене аналогічне
правило - якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між Фондом соціального страхування від
нещасних випадків і страховиками з
інших видів соціального страхування
виникають спори щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернувся застрахований. При
цьому страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Сфера дії цього Закону поширюється на
таку категорію інвалідів, щодо
відшкодування витрат на виплату пенсій
якої виник спір.

За змістом ч.2 ст.2 зазначеного Закону
особи, право яких на отримання
відшкодування шкоди раніше було
встановлено згідно із законодавством
СРСР або законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві з застрахованою особою або
виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Підпунктом «а» ст.27 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» встановлено, що
громадянам України - переселенцям з
інших держав, які не працювали в
Україні, пенсії по інвалідності
внаслідок трудового каліцтва або
професійного захворювання
призначаються незалежно від стажу
роботи.

Відповідно до п.3 розділу XI (Прикінцеві
положення) Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» відшкодування шкоди,
медична, професійна та соціальна
реабілітація провадяться Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків також зазначеним у статті 8
цього Закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхові виплати і соціальні
послуги.

Абзацом 3 п.3 розділу XI встановлено, що
уся заборгованість потерпілим на
виробництві та членам їх сімей, яким до
набрання чинності цим Законом
підприємства, установи та організації
не відшкодували матеріальної і
моральної (немайнової) шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника -
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків.

Отже, за змістом наведеної норми
обов'язок Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
відшкодувати потерпілим на
виробництві та членам їх сімей
матеріальну і моральну (немайнову)
шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я,
не залежить від того, чи сплачували
Фонду страхові платежі підприємства,
що ліквідувалися та на яких було
ушкоджено здоров`я потерпілого.

Як вбачається з абз.7 наведеного вище
пункту, Фонд соціального страхування
від нещасних випадків є
правонаступником державного,
галузевих та регіональних фондів
охорони праці, передбачених ст.21 Закону
України «Про охорону праці», які
ліквідуються.

Відповідно до ст.1 Угоди про гарантії
прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
сфері пенсійного забезпечення від
13.03.1992р. пенсійне забезпечення громадян
держав-учасниць даної Угоди та членів
їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі
витрати, пов'язані зі здійсненням
пенсійного забезпечення за даною
Угодою, несе держава, яка надає
забезпечення.

За змістом цієї норми взаємні
розрахунки між державами можуть
проводитися лише на підставі
двосторонніх договорів.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що страховиком, який має
виплачувати пенсію по інвалідності
особі, яка стала інвалідом від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР, а в
разі виплати такої органами Пенсійного
фонду України - відшкодувати
останньому витрати, є Фонд соціального
страхування від нещасних випадків.

Механізм відшкодування органам
Пенсійного фонду витрат, пов'язаних з
виплатою відповідних пенсій,
визначений Порядком відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затв. постановою
Правління Пенсійного Фонду України та
Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань від 04.03.2003р. № 5-4.

Пунктами 5-7 зазначеного Порядку
передбачено, що органи Пенсійного
фонду щомісяця, до 10 числа місяця,
наступного за звітним, на підставі
списку осіб, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та ін., проводять з
відділеннями виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
районах та містах обласного значення
звірку витрат за особовими справами
потерпілих, складають акт щомісячної
звірки витрат, у якому визначають
загальну суму витрат, що підлягає
відшкодуванню, та до 15 числа місяця,
наступного за звітним, подають його
відповідно головним управлінням
Пенсійного фонду України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі і управлінням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі.

Відшкодуванню підлягають пенсії,
призначені відповідно до пунктів «а»,
«в», «г» статті 26, статей 37, 38, та пенсії,
виплачені відповідно до статей 91, 92
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» в разі настання
страхових випадків, визначених
Переліком обставин, за яких настає
страховий випадок державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України № 1094 від 21.08.2001р. (п.3
вказаного Порядку).

Факт нещасного випадку потерпілого
ОСОБА_3 підтверджується відповідним
актом про розслідування нещасного
випадку, який мав місце в побуті, по
дорозі на роботу або з роботи, витягами
з акту огляду МСЕК, заявою та
розпорядженням про призначення пенсії
по інвалідності, довідкою про
виплачені пенсійні виплати (а.с.12-16).

Пенсія по інвалідності потерпілому
ОСОБА_3 була призначена та виплачується
відповідно до Закону СРСР «Про
державні пенсії» та п.п.37, 122 Положення
про порядок призначення та виплати
державних пенсій, затв. постановою РМ
СРСР № 590 від 03.08.1972р.

Таким чином, із врахуванням наведеного,
підлягає відшкодуванню на користь
пенсійного органу сума виплаченої за
спірний період пенсії у загальному
розмірі 1344 грн. та пропорційно понесені
витрати на її доставку в сумі 20 грн. 96
коп.

У частині стягнення суми адресної
допомоги колегія суддів враховує, що
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» визначені як об'єкти,
що підлягають виплаті застрахованим
особам Фондом, так і об'єкти, які
підлягають відшкодуванню Фондом у разі
виплати таких сум іншими страховиками.
До зазначених витрат не належать
будь-які додаткові види соціальної
допомоги, які не включені до ст.ст.21, 22, 24
вказаного Закону.

Виплата пенсій відповідно до ст.8
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» здійснюється з коштів
Пенсійного фонду України, який
формується за рахунок коштів, що
відраховуються підприємствами і
організаціями (в тому числі й тими, що
використовують працю громадян за
угодами цивільно-правового характеру)
на заходи соціального страхування за
тарифами, диференційованими залежно
від небезпечності, шкідливості,
тяжкості робіт та стану інших умов
праці, страхових внесків громадян, які
займаються підприємницькою
діяльністю, обов'язкових страхових
внесків громадян, а також коштів
державного бюджету України.

Статтею 6 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлено, що
непрацездатні громадяни крім
пенсійних виплат із системи пенсійного
забезпечення мають право отримувати
доплати, надбавки та підвищення до
зазначених виплат, додаткову пенсію в
порядку та за рахунок коштів,
визначених законодавством.

У разі якщо сукупність виплат,
зазначених у частині першій цієї
статті, разом з пенсійними виплатами із
системи пенсійного забезпечення та
іншими доходами не досягають розміру
прожиткового мінімуму, визначеного
законом для непрацездатних громадян,
такі громадяни мають право на
отримання державної соціальної
допомоги в порядку, розмірах та за
рахунок коштів, визначених законом.

Згідно п.2 постанови КМ України № 265 від
26.03.2008р. «Деякі питання пенсійного
забезпечення громадян» у разі, коли
щомісячний розмір пенсійних виплат,
державної соціальної допомоги
інвалідам з дитинства і
дітям-інвалідам, особам, які не мають
права на пенсію, та інвалідам (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткових пенсій, цільової грошової
допомоги, сум індексації та інших
доплат, встановлених законодавством,
крім пенсій за особливі заслуги перед
Україною) не досягає прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
осіб, які втратили працездатність,
таким особам надається щомісячна
державна адресна допомога у сумі, що не
вистачає до зазначеного прожиткового
мінімуму.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсія по інвалідності
від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, яка
виплачується Пенсійним фондом України
замість відповідача, призначається
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

До страхових виплат, передбачених
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», адресна допомога,
визначена постановою КМ України № 265
від 26.03.2008р. «Деякі питання пенсійного
забезпечення громадян» не включається.

Таким чином, дія вказаної вище
постанови КМ України не поширюється на
відповідача та на правовідносини між
органами Пенсійного фонду України та
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
частині відшкодування витрат з виплати
адресної допомоги, оскільки такі
додаткові державні гарантії
громадянам передбачені лише Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», який
визначає обов'язки саме органів
Пенсійного фонду України.

Законодавцем розрізняються основи та
принципи діяльності органів
Пенсійного фонду України та органів
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України, які
перетинаються лише в частині
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України витрат на виплату
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання виключно за
рахунок сум, що одержані ним від
страхувальників.

Згідно п.4 Порядку відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійним фондом
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання суми, що підлягають
відшкодуванню Фондом - суми, що
виплачуються відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та інших
нормативно-правових актів, а саме:

сума основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання;

щомісячна цільова грошова допомога на
прожиття, якщо така надавалася
пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію;

допомога на поховання сім'ї померлого
або особі, яка здійснила поховання
особи, яка отримувала вищезазначену
пенсію;

сума витрат пенсійного фонду з виплати
і доставки вищезазначених пенсій.

Державна адресна допомога до пенсії,
призначена і виплачена управлінням
Пенсійного фонду України відповідно до
постанови КМ України «Деякі питання
пенсійного забезпечення громадян» не є
сумою, що підлягає виплаті згідно ст.21
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

До основного розміру пенсії адресна
допомога не включається, оскільки
відповідно до вищевказаної постанови
КМ України є додатковою допомогою до
пенсії.

Отже, щомісячна державна адресна
допомога є самостійним видом пенсійних
виплат та виплачується пенсіонеру,
крім інших видів виплат, у тому числі
цільової допомоги на прожиття, з
урахуванням приписів зазначеної
постанови.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
правові підстави для відшкодування
виплаченої позивачем адресної
допомоги, що передбачена постановою КМ
України № 265 від 26.03.2008р., є відсутніми.

Також обраний у цій справі позивачем
спосіб захисту (відновлення)
порушеного права є вірним, оскільки
Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затв. постановою
Правління Пенсійного фонду України та
Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань № 5-4/4 від 04.03.2003р., не
врегульовує спірних відносин, які
виникли у даному випадку, встановлене
ним правило підписання актів звірок
розрахунків розраховане на
відсутність спору.

У разі незгоди щодо підписання актів з
боку Фонду соціального страхування від
нещасних випадків вимоги про стягнення
мають вирішуватись у судовому порядку
в судах адміністративної юрисдикції, а
не шляхом пред'явлення вимог про
підписання актів звірок.

Позивач на свій розсуд визначає
способи захисту порушеного права, в
даному випадку - просив суд стягнути
суму заборгованості, що повністю
кореспондується з п.4 ч.2 ст.162 КАС
України, відповідно до якого суд може
прийняти постанову про стягнення з
відповідача коштів.

Твердження про можливість
проведення розрахунків за спірними
виплатами лише на централізованому
рівні, через що позивач і відповідач є
неналежними сторонами по справі, є
помилковими, оскільки суперечать ст.18
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», яка передбачає, що
робочими органами виконавчої дирекції
Фонду є її управління в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, відділення в районах і
містах обласного значення. Робочі
органи виконавчої дирекції Фонду є
юридичними особами, мають самостійні
кошториси, печатку із зображенням
Державного Герба України та своїм
найменуванням.

Відповідно до п.7 Положення про
Пенсійний фонд України, затв. Указом
Президента України № 384/2011 від 06.04.2011р.
(в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин),
Пенсійний фонд України здійснює свої
повноваження безпосередньо та через
утворені в установленому порядку
територіальні органи.

Також згідно з п.2.2 Положення про
управління Пенсійного фонду України в
районах, містах і районах у містах,
затв. постановою правління Пенсійного
фонду України № 8-2 від 30.04.2002р. (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), серед завдань
управління Пенсійного фонду України є,
зокрема, такі: здійснення реєстрації та
ведення обліку платників єдиного
внеску та збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування, забезпечення
надходження єдиного внеску, сум
фінансових санкцій страхових внесків
та інших платежів до Фонду (п.3);
контроль за дотриманням платниками
єдиного внеску вимог законодавства про
збір та ведення обліку єдиного внеску
надходження страхових внесків, єдиного
внеску та інших платежів до Фонду від
підприємств, установ, організацій та
громадян, збір у встановленому порядку
відповідної звітності, проведення
планових та позапланових перевірок
фінансово-бухгалтерських документів,
звітів та інших документів щодо
правильності нарахування та сплати
страхових внесків, єдиного внеску,
призначення (перерахунку) і виплати
пенсій, щомісячного довічного
грошового утримання суддям у відставці
та інших виплат, які згідно із
законодавством здійснюються за
рахунок коштів Фонду та інших джерел,
визначених законодавством, цільового
використання коштів Фонду в
організаціях, що здійснюють виплату і
доставку пенсій (п.5).

Таким чином, заявлений позов
підлягає частковому задоволенню, при
цьому слід стягнути з Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Мукачеві
Закарпатської обл. на користь
Управління ПФ України в м.Мукачевому та
Мукачівському районі Закарпатської
обл. понесені протягом 01.01.2011р.-31.08.2011р.
включно витрати на виплату та доставку
пенсії, призначеної по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, громадянину ОСОБА_3, в
загальному розмірі 1364 грн. 96 коп.; решта
позовних вимог задоволенню не підлягає
за безпідставністю.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційної скарги є суттєвими і
складають підстави для висновку про
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, порушення
судом норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, через що постанова суду
підлягає скасуванню з прийняттям нової
постанови про часткове задоволення
позову, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.ст.94, 160, 195-197, п.3 ч.1 ст.198,
п.п.1, 4 ч.1 ст.202, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КАС
України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
м.Мукачевому та Мукачівському районі
Закарпатської обл. задоволити
частково.

Постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 26.04.2012р.
скасувати та прийняти нову постанову,
якою позов Управління Пенсійного фонду
України в м.Мукачевому та
Мукачівському районі Закарпатської
обл. задоволити частково.

Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Мукачеві
Закарпатської обл. на користь
Управління Пенсійного фонду України в
м.Мукачевому та Мукачівському районі
Закарпатської обл. понесені протягом
01.01.2011р.-31.08.2011р. включно витрати на
виплату та доставку пенсії,
призначеної по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання,
громадянину ОСОБА_3, в загальному
розмірі 1364 (одна тисяча триста
шістдесят чотири) грн. 96 коп.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя:
Р.М.Шавель

Судді:
М.В.Костів

Н.В.Савицька