Справа № 2011/2а-9021/11
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2014-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 р.Справа № 2011/2а-9021/11Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калитки О. М.

Суддів: Бондара В.О. , Кононенко З.О.

за участю секретаря судового засідання
Запара Е.В.

за участю позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 25.12.2013р. по справі №
2011/2а-9021/11

за позовом ОСОБА_1

до Харківської міської ради
треті особи Товариство з обмеженою
відповідальністю "Фортес" ,
Товариство з обмеженою
відповідальністю фірма "Діон ЛТД" ,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Зембуд-07" ,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Форвард Сіті-1" ,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Енергоімпекс плюс"
, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Про-Техмонтаж" ,
Обслуговуючий кооператив
"Житлово-будівельний кооператив
"Форвард" , Обслуговуючий
кооператив "Житлово-будівельний
кооператив "Житлобуд-11" ,
Обслуговуючий кооператив
"Житлово-будівельний кооператив "Цезар"

про визнання незаконними та скасування
рішень,

ВСТАНОВИЛА:

27 травня 2008 року позивач звернувся до
суду з позовною заявою, в якій просив
визнати незаконним та скасувати
рішення Харківської міської ради
Харківської області від 21.11.2007 року
«Про надання юридичним та фізичним
особам земельних ділянок для
будівництва об`єктів» в частині, що
стосується надання земельних ділянок
ТОВ «ФОРТЕС ЛТД ПЛЮС» під
малоповерхову житлову забудову по
Білгородському шосе, ТОВ фірма «ДІОН
ЛТД» для будівництва кварталу
малоповерхової житлової садибної
забудови по Білгородському шосе, ТОВ
«ЗЕМБУД-07» для будівництва кварталу
малоповерхової житлової садибної
забудови по Білгородському шосе, ТОВ
«ФОРВАД СІТІ-1» для будівництва
кварталу малоповерхової житлової
садибної забудови по АДРЕСА_1, ТОВ
«ЕНЕРГОКОМПЛЕКС ПЛЮС» для будівництва
бази відпочинку, ТОВ «ПРО-ТЕХМОНТАЖ»
для будівництва бази відпочинку.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач посилався на те, що рішення
було прийнято з порушенням норм права,
тому що виділення земельних ділянок
під житлову забудову в лісопарковій
зоні є незаконним, тому що при його
прийнятті порушено положення ст..ст. 51,
52 ЗК України щодо порядку використання
земель рекреаційного призначення, при
прийнятті рішення не враховано
інтереси м. Харкова та його жителів,
рішення прийнято в порушення
встановленого порядку виділення
земель в м. Харкові. Він, як житель м.
Харкова має право на відпочинок в
Лісопарку, цим рішенням таке право
порушено, проведена вирубка частини
зелених насаджень, що призводить до
погіршення стану атмосферного повітря.

27.10.2011 року позивач продав заяву про
доповнення позовних вимог та просив
визнати незаконним та скасувати
рішення 33 сесії Харківської міської
ради 5 скликання від 29.04.2009 року № 85/05
"Про надання юридичним та фізичним
особам земельних ділянок для
будівництва об`єктів" в частині, що
стосується надання земельної ділянки
обслуговуючому кооперативу "Житлово-
будівельний кооператив "Форвард"
загальною площею 6,9928 га ( договір
оренди від 24.04.2008 року № 079) по
АДРЕСА_1 , передати обслуговуючому
кооперативу "Житлово- будівельний
кооператив "Форвард" функції замовника
для будівництва кварталу
малоповерхової житлової забудови по
АДРЕСА_1, надати у власність земельну
ділянку за рахунок земель житлової та
громадської забудови загальною площею
6,9928 га в межах договору оренди землі
від 24.04.2008 року № 079 для
будівництва та експлуатації квартиру
малоповерхової житлової забудови по
АДРЕСА_1.

17.05.2012 року позивач подав доповнення до
заявлених позовних вимог та просив
визнати незаконним та скасувати
рішення 31 сесії Харківської міської
ради 5 скликання від 25.02.2009 року "Про
надання юридичним та фізичним особам
земельних ділянок для будівництва
об`єктів" в частині, що стосується
надання обслуговуючому кооперативу
"Лісопарк" у власність земельної
ділянки по Білгородському шосе,34.

27.09.2012 року позивач подав доповнення до
заявлених позовних вимог та просив
визнати незаконним та скасувати
рішення 8 сесії Харківської міської
ради 6 скликання від 06.07.2011 року "Про
надання юридичним та фізичним особам
земельних ділянок для будівництва
(реконструкції) об`єктів" в частині, що
стосується надання у власність
земельної ділянки обслуговуючому
кооперативу "Житлобуд-11" по
Білгородському шосе.

22.01.2013 року позивач подав доповнення до
заявлених позовних вимог та просив
визнати незаконним та скасувати
рішення 29 сесії Харківської міської
ради 5 скликання від 24.12.2008 року № 350/08
"Про надання юридичним та фізичним
особам земельних ділянок для
будівництва об`єктів" в частині, що
стосується надання земельної ділянки
по Білгородському шосе обслуговуючому
кооперативу "Житлово- будівельний
кооператив "Цезар" .

Вимоги обґрунтовує тим, що він є
жителем м. Харкова, Лісопарк є його
улюбленим місцем відпочинку. Цей
зелений масив в значному ступені
визначає екологічний стан міста.
Прийняті відповідачем рішення
призводять до порушення його прав.

Постановою Дзержинського районного
суду м. Харкова від 25.12.2013 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовлено.

Позивач не погодившись із рішенням
суду першої інстанції подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення,
яким задовольнити позов у повному
обсязі посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права.

Позивач вимоги апеляційної скарги
підтримав з викладених у ній підстав,
просив суд апеляційної інстанції
скасувати рішення суду першої
інстанції та прийняти нове рішення,
яким задовольнити його позовні вимоги.

Представники відповідача та третіх
осіб в судове засідання суду
апеляційної інстанції не з`явилися, про
дату, час та місце перегляду справи
були повідомлені належним чином, про
причини неявки суд не повідомили.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача,
перевіривши в межах апеляційної скарги
рішення суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
оскаржувані рішення прийнятті
Харківською міською радою на підставі
та в порядку, встановленому
положеннями ст.ст. 12, 123, 124 Земельного
кодексу України, 25,59 Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», Закону України «Про державну
експертизу землевпорядної
документації», ст.ст. 317, 319 Цивільного
кодексу України та інших
нормативно-правових актів України.
Оскаржуваними рішеннями міською радою
надавалися земельні ділянки за рахунок
земель житлової і громадської забудови
і не порушують права позивача.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що рішенням Харківської
міської ради від 21.11.2007р. №239/07 надано в
оренду земельні ділянки для
будівництва наступним юридичним
особам:

ТОВ «ФОРТЕС ЛТД ПЛЮС» - під
малоповерхову житлову забудову по
Білгородському шосе;

ТОВ фірма «ДІОН ЛТД» - для будівництва
кварталу малоповерхової житлової
садибної забудови по Білгородському
шосе;

ТОВ «ЗЕМБУД-07» - для будівництва
кварталу малоповерхової житлової
садибної забудови по Білгородському
шосе;

ТОВ «ФОРВАРД СІТІ-1» - для будівництва
кварталу малоповерхової житлової
садибної забудови по вул.
Олександрійській, 4;

ТОВ «ЕНЕРГОІМПЕКС ПЛЮС» - для
будівництва бази відпочинку по
Білгородському шосе;

ТОВ «ПРО-ТЕХМОНТАЖ» - для будівництва
бази відпочинку по Білгородському
шосе.

Рішенням 33 сесії Харківської міської
ради 5 скликання від 29.04.2009 року № 85/05
"Про надання юридичним та фізичним
особам земельних ділянок для
будівництва об`єктів" в частині, що
стосується надання земельної ділянки
обслуговуючому кооперативу "Житлово-
будівельний кооператив "Форвард"
загальною площею 6,9928 га (договір оренди
від 24.04.2008 року № 079) по АДРЕСА_1 ,
передано обслуговуючому кооперативу
"Житлово- будівельний кооператив
"Форвард" функції замовника для
будівництва кварталу малоповерхової
житлової забудови по АДРЕСА_1, надано у
власність земельну ділянку за рахунок
земель житлової та громадської
забудови загальною площею 6,9928 га в
межах договору оренди землі від 24.04.2008
року № 079 для будівництва та
експлуатації квартиру малоповерхової
житлової забудови по АДРЕСА_1.

Рішенням 31 сесії Харківської міської
ради 5 скликання від 25.02.2009 року "Про
надання юридичним та фізичним особам
земельних ділянок для будівництва
об`єктів" в частині, надано
обслуговуючому кооперативу "Лісопарк"
у власність земельну ділянку по
Білгородському шосе,34.

Рішенням 8 сесії Харківської міської
ради 6 скликання від 06.07.2011 року "Про
надання юридичним та фізичним особам
земельних ділянок для будівництва
(реконструкції) об`єктів" надано у
власність земельну ділянку
обслуговуючому кооперативу
"Житлобуд-11" по Білгородському шосе.

Рішення 29 сесії Харківської міської
ради 5 скликання від 24.12.2008 року № 350/08
"Про надання юридичним та фізичним
особам земельних ділянок для
будівництва об`єктів" надано земельну
ділянку по Білгородському шосе
обслуговуючому кооперативу "Житлово-
будівельний кооператив "Цезар".

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
сільські, селищні, міські ради
правомочні розглядати і вирішувати
питання, віднесені Конституцією
України, цим та іншими законами до їх
відання. Дана норма має загальний
характер і її зміст конкретизується
іншими нормами даного Закону та інших
нормативно-правових актів України.

Згідно з п. 34 ст. 26 зазначеного Закону до
компетенції міських рад відносяться
питання щодо регулювання земельних
відносин, у відповідності до чинного
законодавства.

Згідно чинного законодавства України
до власних повноважень міської ради
належать повноваження щодо надання під
забудову земельних ділянок.

Відповідно до ст. 12 та перехідних
положень Земельного кодексу України до
компетенції сільських, селищних,
міських рад відносяться повноваження
щодо розпорядження землями в межах
населених пунктів (які не перебувають у
державній або приватній власності).

Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» рада
в межах своїх повноважень приймає
нормативні та інші акти у формі рішень.

Отже, міська рада шляхом прийняття
відповідних рішень на свій розсуд
відповідно до закону може вирішувати
питання щодо прийняття рішень про
надання земельних ділянок.

Відповідно до ст.ст. 123, 124 Земельного
кодексу України надання земельних
ділянок юридичним особам в оренду
здійснюється на підставі рішень
органів виконавчої влади та місцевого
самоврядування за проектами
відведення земельних ділянок.

Колегія суддів зазначає, що категорія
земельної ділянки визначається
відповідно глави 34 ЗК України згідно із
даними державного земельного кадастру,
ведення якого до повноважень
Харківської міської ради не
відноситься.

Таким чином, при прийнятті
оскаржуваних рішень міською радою не
визначалася категорія земельної
ділянки і приймаючи дані рішення
міською радою надавалися земельні
ділянки за рахунок земель житлової і
громадської забудови, як це було
визначено у висновках Харківського
міського управління земельних
ресурсів (від 19.11.2007р. №4117, від 20.11.2007р.
№24254, від 19.11.2007р. №4107, від 19.11.2007р. №4129,
від 19.11.2007р. №4128, від 24.12.2007р. №5037).

Надання земельних ділянок в оренду
було погоджено Державним управлінням
охорони навколишнього природного
середовища в Харківській області, яким
визначено, що управління «вважає за
можливе погодити проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки»
(а.с.226-235 т.1).

Статтею 9 Закону України «Про охорону
навколишнього природного середовища»
визначені екологічні права громадян.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про
екологічну експертизу " до прав
державного екологічного експерта
можна віднести право щодо відхилення
поданих на екологічну експертизу
матеріалів, які не відповідають
вимогам природоохоронного
законодавства, екологічним стандартам
і нормативам та врахування яких
потребує додаткових досліджень,
пошукових робіт чи виділення
додаткових капіталовкладень

Таким чином, спеціальним законом
органам державної екологічної
експертизи надано право на відхилення
матеріалів експертизи у випадку, якщо
необхідно провести додаткові
дослідження тощо.

Але Законом не надано право експертам
погоджувати матеріали екологічної
експертизи з умовою в подальшому
здійснити додаткові дослідження.

Аналіз даних положень дає право
стверджувати, що при погодженні
Управлінням охорони навколишнього
природного середовища у Харківській
області проектів відведення земельних
ділянок за спірними адресами,
Управління надало в цілому позитивні
висновки щодо можливості відведення
ділянок, а вимоги щодо проведення
будь-яких додаткових досліджень не
відповідають вимогам спеціального
Закону.

Окрім того, відповідно до ст.ст. 123, 124 ЗК
України та вимог інших
нормативно-правових актів України на
міські ради не покладено жодних
повноважень із перевірки виконання
зацікавленими у відведенні землі
особами вимог спеціальних органів
державної влади у сфері земельних
ресурсів, охорони навколишнього
природного середовища тощо.

Таким чином, спеціально уповноваженим
державним органом було розглянуто
питання про відповідність екологічним
нормам питання надання земельних
ділянок вищезазначеним особам та
прийняття міською радою відповідних
рішень. Питання щодо визначення
обов'язковості проведення громадських
слухань після погодження проекту
відведення земельних ділянок не
входило до компетенції управління
охорони навколишнього природного
середовища у Харківській області.

Отже, посилання у висновку на ст. 9
Закону України «Про охорону
навколишнього природного середовища»
шляхом проведення громадських слухань
є необґрунтованим.

Частиною 1 статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно з вимогами частини 1 статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відтак, Суд звертає увагу на те, що
згідно з вищевказаними нормами права,
особа має право звернутись до
адміністративного суду з позовом лише
у разі, якщо вона вважає, що рішенням,
дією чи бездіяльністю відповідача
(суб'єкта владних повноважень) порушено
її права, свободи чи інтереси у сфері
публічно-правових відносин. При цьому,
обставину дійсного (фактичного)
порушення відповідачем прав, свобод чи
інтересів позивача має довести
належними та допустимими доказами саме
позивач.

Задоволенню в адміністративному
судочинстві підлягають лише ті вимоги,
які відновлюють порушені права чи
інтереси особи в сфері
публічно-правових відносин.

В розумінні Кодексу адміністративного
судочинства України захист прав,
свобод та інтересів осіб завжди є
наступним, тобто передбачає наявність
встановленого судом факту їх
порушення.

Статтею 6 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено право
особи на судовий захист, відповідно до
якого кожному гарантується право на
захист його прав, свобод та інтересів
незалежним і неупередженим судом.

Право на судовий захист має лише та
особа, яка є суб'єктом (носієм)
порушених прав, свобод чи інтересів.
Тож для того, щоб особі було надано
судовий захист, суд повинен встановити,
що особа дійсно має право, свободу чи
інтерес, про захист яких вона просить, і
це право, свобода чи інтерес порушені
відповідачем.

Враховуючи вимоги Кодексу
адміністративного судочинства
України, позивач повинен довести факт
порушення його прав чи охоронюваних
законом інтересів оскаржуваним
рішенням, дією чи бездіяльністю
відповідача, а також факт застосування
або можливості застосування до нього
оскаржуваного нормативно-правового
акту.

Аналогічна позиція вбачається з
окремих рішень Конституційного Суду
України, зокрема, Рішення N 6-рп/1997 від 25
листопада 1997 року за конституційним
зверненням громадянки Законним щодо
офіційного тлумачення частини 2 статті
55 Конституції України та статті 248-2
Цивільного процесуального кодексу
України та Рішення N 9-рп/1997 від 25 грудня
1997 року за конституційним зверненням
громадян ОСОБА_3, ОСОБА_4 та інших
громадян щодо офіційного тлумачення
статей 55, 64, 124 Конституції України. Зі
змісту вказаних рішень випливає, що
кожен має право звернутися до суду,
якщо його права чи свободи порушені або
порушуються, створено або створюються
перешкоди для їх реалізації або мають
місце інші ущемлення прав та свобод.

Таким чином, колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції, що позивач не надав до суду
доказів в обґрунтування заявлених ним
позовних вимог щодо порушення
відповідачем, як суб`єктом владних
повноважень, при прийнятті
оскаржуваних рішень, прав позивача.

Отже, колегія суддів переглянувши
рішення суду першої інстанції вважає,
що при його прийнятті суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги позивача з
наведених підстав висновків суду не
спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. ОСОБА_2 є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що постанова Дзержинського районного
суду м. Харкова від 25.12.2013 року по справі
№ 2-а-9021/2011 прийнята з дотриманням норм
чинного права і підстав для її
скасування не виявлено.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Дзержинського районного
суду м. Харкова від 25.12.2013р. по справі №
2011/2а-9021/11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калитка
О.М.Судді(підпис) (підпис) Бондар В.О.
Кононенко З.О. Повний текст ухвали
виготовлений 05.05.2014 р.