Справа № 2а-7036/11
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2014 р.
№ 106004/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Носа С. П.

суддів:
Клюби В. В., Рибачука А. І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в м. Луцьку Волинської області
на постанову Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 23 вересня
2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Луцьку Волинської області про
зобов'язання провести нарахування
підвищення до пенсії як дитині війни, -

ВСТАНОВИВ :

В червні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України в м. Луцьку
Волинської області про зобов'язання
здійснити нарахування щомісячного
підвищення до пенсії, зазначивши, що
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
передбачено виплату такого у розмірі 30
% мінімальної пенсії за віком за період
з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008
року по 30.11.2008 року. Незважаючи на це,
відповідач його не виплачує.

Постановою Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 23 вересня
2010 року позов задоволено частково.
Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Гусятинському районі
Тернопільської області провести
перерахунок та виплатити позивачу
щомісячне підвищення до пенсії згідно
ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» у розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком, розмір
якої визначається відповідно до ч. 1 ст.
28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за період з 09.07.2007 року по
31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 30.11.2008
року.

Не погодившись із постановою суду, її
оскаржив відповідач, який,
покликаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову
постанову.

Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що після винесення
рішень Конституційного Суду України №
6-рп/2007 від 09.07.2007р. та № 10-рп/2008 від
22.05.2008р. зміни до Законів України про
Державний бюджет України на 2007 та 2008
роки у видаткову частину не були
внесені, тому кошти на виплату спірних
підвищень до пенсії в 2007 та 2008 роках
були відсутніми. Також законодавцем не
було прийнято жодного нормативного
акту на виконання вимог Закону України
«Про соціальний захист дітей війни», не
визначено на законодавчому рівні за
рахунок яких коштів і джерел, в якому
порядку і яким чином обчислювати
вказаний розмір.

Встановлений ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» мінімальний
розмір пенсії за віком застосовується
виключно для визначення розміру
пенсій, призначених відповідно до
зазначеного Закону, і не може
використовуватися для обчислення
надбавок або підвищень інших пенсій;
приписами Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
передбачено проведення фінансування з
Державного бюджету України, а не з
коштів Пенсійного фонду України.

На підставі ст.197 КАС України розгляд
наведеної справи проводиться в порядку
письмового провадження, оскільки
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку про наступне.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
виходив з того, що позивач належить до
категорії громадян, на яких
поширюються державні соціальні
гарантії дітям війни, а тому має право
на встановлене ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
підвищення до пенсії. Враховуючи, дату
звернення до суду позивача,
відсутність поважних причин пропуску
строку звернення до суду, виплата
підвищення до пенсії повинна
здійснюватися за період з 09.07.2007 року по
31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 30.11.2008
року.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, відповідають
нормам матеріального права та є
правильними.

Безспірно встановлено, що позивач є
дитиною війни; відповідно до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» (у редакції, що була чинною на
час виникнення спірних правовідносин)
має право на отримання підвищення
виплачуваної пенсії за віком.

Позивачем пропущено шестимісячний
строк звернення до суду, передбачений
ст.99 КАС України та під час розгляду
справи не наведено поважних причин
його пропуску, також обґрунтовані
підстави для поновлення вказаного
строку не наведені судом першої
інстанції у судовому рішенні.

Відповідно до ст.100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до
уваги дату звернення позивача до суду
із розглядуваним позовом, відсутність
обґрунтованого клопотання позивача
про поновлення пропущеного строку
звернення до суду із розглядуваним
позовом, колегія суддів приходить до
висновку про те, що позовні вимоги про
визнання дій протиправними,
зобов'язання пенсійного органу
нарахувати та виплатити недоплачене,
як дитині війни, щомісячне підвищення
до пенсії за період з 09.07.2007 року по
31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 30.11.2008 року
включно належить залишити без розгляду
у зв'язку з пропуском строку звернення
до суду.

27.03.2011 року управління Пенсійного фонду
України в м. Луцьку Волинської області
подано клопотання про закриття
провадження у справі у зв'язку зі
смертю позивача, що засвідчується
витягом з Державного реєстру актів
цивільного стану громадян про смерть.

Згідно вказаного витягу, ОСОБА_1
померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

З врахуванням приписів п.5 ч. 1 ст. 157, ч. 1
ст.203 КАС України, а також враховуючи
вимоги ст.ст. 1219, 1227 ЦК України, згідно
яких спірне підвищення до пенсії, яке
не було нараховано пенсійним органом,
а відтак не належало ОСОБА_1, і не
входить до складу спадщини; приймаючи
до уваги ту обставину, що розглядувані
правовідносини не допускають
правонаступництва, колегія суддів
вважає за необхідне скасувати рішення
суду першої інстанції як помилкове і
закрити провадження у справі.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів прийшла до висновку, що оскільки
спірні відносини не допускають
правонаступництва, провадження у
справі слід закрити.

Керуючись п.5 ч.1 ст. 157,ст.ст. 160, 195-197, п.4
ч.1 ст.198, ч.1 ст.203, п.4 ч.1 ст.205, ст.206, 254 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Луцьку
Волинської області задоволити
частково.

Постанову Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 23 вересня
2010 року скасувати та провадження по
справі № 2а-7036/11 закрити у зв'язку зі
смертю позивача.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя:
С.П.
Нос

Судді:
В.В.
Клюба

А.І.
Рибачук