Справа № 807/814/14
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 квітня 2014 рокум. Ужгород№ 807/814/14

Закарпатський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Плеханова З.Б.

при секретарі Стенавській А.М.

за участю:

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

відповідача: Чопська митниця
Міндоходів представник -Голош Н.К.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до Чопська
митниця Міндоходів про стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу внаслідок затримки виконання
рішення суду про поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в Закарпатський
окружний адмінсуд з позовом до
Чопської митниці Міндоходів про
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу внаслідок затримки
виконання рішення суду про поновлення
на роботі.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що
постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 17 лютого
2012 року в адміністративній справі №
2а-0770/2276/11 вказаний позов було
задоволено повністю, а саме ,
постановлено:

- Визнати протиправним та скасувати
частково п.1 наказу Державної митної
служби України «По особовому складу
Чопської митниці» від 25 червня 2011 року
№ 1317-к - в частині припинення
перебування на держаній службі в
митних органах України ОСОБА_1,
старшого інспектора сектору митного
оформлення № 2 відділу митного
оформлення № 5 (пункту пропуску
«Дякове») митного поста «Виноградів»
Чопської митниці ;

- Визнати протиправним та скасував
наказ Чопської митниці Державної
митної служби України «По особовому
складу» від 01 липня 2011 року № 833-к ;

- Зобов'язати Державну митну службу
України поновити ОСОБА_1 на займаній на
час звільнення посаді старшого
інспектора сектору митного оформлення
№ 2 відділу митного оформлення № 5
(пункту пропуску «Дякове») митного
поста «Виноградів» Чопської митниці
Державної митної служби України з 01
липня 2011 року;

- Зобов'язати Чопську митницю Державної
митної служби України виплатити ОСОБА_1
заробітну плату за час вимушеного
прогулу за період з 02 липня 2011 року по 17
лютого 2012 ріку

- Допустити негайне виконання
рішення суду в частині поновлення на
посаді та стягнення заробітної плати
за місяць в розмірі 3113,11 грн.;

Позивач зазначає, що хоча постанова в
частині поновлення на посаді підлягала
негайному виконанню , Державна митна
служба України відмовлялась її
виконувати. На численні звернення
позивача з приводу його поновлення на
роботі Чопська митниця Державної
митної служби України спочатку
повідомляла, що його буде поновлено
після перегляду справи Львівським
апеляційним адміністративним судом,
ухвалою якого рішення попередньої
інстанції залишено без змін, а згодом -
після перегляду справи Вищим
адміністративним судом України.

Минув майже рік, поки Державна митна
служба України видала наказ про
поновлення позивача на службі, і то
лише після звернення до примусового
виконання постанови Закарпатського
окружного адміністративного суду від 17
лютого 2012 року та винесення старшим
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Рагімовою А. Н. постанови про
накладення на Державну митну службу
України штрафу за невиконання без
поважних причин вказаного судового
рішення та направлення нею вимоги
останньому про його виконання, яка
містила попередження про кримінальну
відповідальність за невиконання
судового рішення.

Оскільки виконання постанови суду
від 17 лютого 2012 року про поновлення на
роботі відбулося лише 05 лютого 2013 року,
то цей день і є днем виконання
постанови Закарпатського окружного
адміністративного суду від 17 лютого 2012
року в адміністративній справі №
2а-0770/2276/11 і днем, яким закінчується
вимушений прогул, у зв'язку з чим
позивач просить суд стягнути з
Чопської митниці Міндоходів
середньомісячну заробітну плату за
період з 17 лютого 2012 року по 04 лютого 2013
року..

Позивач у судовому засіданні
підтримав позовні вимоги з мотивів
наведених у позовній заяві.

Представник відповідача заперечив
проти позову та просив суд залишити
позов без розгляду , а саме зазначив ,що
зміст позовної заяви вказує на те, що
позивач звернувся до суду із вимогою
про стягнення заробітної плати з
пропущенням встановленого ч.3 ст.99 КАС
України місячного строку.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши думку представників сторін,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить
до наступного висновку .

Судом встановлено, що Наказом
Державної митної служби України від 25
червня 2011 року № 1317-к «По особовому
складу Чопської митниці» за порушення
Присяги державного службовця з 01 липня
2011 року припинено перебування на
державній службі в митних органах
України ОСОБА_1, старшого інспектора
сектору митного оформлення № 2 відділу
митного оформлення № 5 (пункту пропуску
«Дякове») митного поста «Виноградів»
Чопської митниці Державної митної
служби України.

На виконання вказаного наказу Чопська
митниця Державної митної служби
України видала наказ від 01 липня 2011
року № 833-к «По особовому складу».( а.с.
9).

Позивач, не погодившись із зазначеними
наказами, звернувся до суду з
адміністративним позовом до Державної
митної служби України, Чопської
митниці Державної митної служби
України про визнання протиправними та
скасування наказів, поновлення на
посаді та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 17 лютого
2012 року в адміністративній справі №
2а-0770/2276/11 задоволено позов ОСОБА_1 до
ДМС України про визнання незаконним та
скасування наказу в частині
припинення перебування на державній
службі в митних органах, поновлення на
роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу, а
саме, постановлено : визнати
протиправним та скасувати частково п.1
наказу Державної митної служби України
«По особовому складу Чопської митниці»
від 25 червня 2011 року № 1317-к - в частині
припинення перебування на держаній
службі в митних органах України ОСОБА_1,
старшого інспектора сектору митного
оформлення № 2 відділу митного
оформлення № 5 (пункту пропуску
«Дякове») митного поста «Виноградів»
Чопської митниці ; визнати
протиправним та скасував наказ
Чопської митниці Державної митної
служби України «По особовому складу»
від 01 липня 2011 року № 833-к ; зобов'язати
Державну митну службу України поновити
ОСОБА_1 на займаній на час звільнення
посаді старшого інспектора сектору
митного оформлення № 2 відділу митного
оформлення № 5 (пункту пропуску
«Дякове») митного поста «Виноградів»
Чопської митниці Державної митної
служби України з 01 липня 2011 року;
Зобов'язати Чопську митницю Державної
митної служби України виплатити ОСОБА_1
заробітну плату за час вимушеного
прогулу за період з 02 липня 2011 року по 17
лютого 2012 ріку; допустити негайне
виконання рішення суду в частині
поновлення на посаді та стягнення
заробітної плати за місяць в розмірі
3113,11 грн. ( а.с. 10-17).

Ухвалою Львівського апеляційного
адмінсуду від 06.06.2012 року вищевказана
постанова суду першої інстанції
залишена без змін.( а.с. 18-20).

16 січня 2013 року відділом примусового
виконання рішень ДВС України на адресу
ДМСУ була направлена вимога, в якій
зазначено, що інформація щодо
поновлення відсутня, і попереджено, що
за невиконання рішення суду
передбачена відповідальність ( а.с. 22).

Лише після звернення до примусового
виконання постанови Закарпатського
окружного адміністративного суду від 17
лютого 2012 року та винесення старшим
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Рагімовою А. Н. постанови про
накладення на Державну митну службу
України штрафу за невиконання без
поважних причин вказаного судового
рішення та направлення нею вимоги
останньому про його виконання, яка
містила попередження про кримінальну
відповідальність за невиконання
судового рішення, Державна митна
служба України 05 лютого 2013 року видала
наказ про поновлення позивача на
службі. № 288-к "По особовому складу
митних органів", яким скасовано пункт 1
наказу ДМСУ від 25.06.2011 року № 1317-к "По
особовому складу Чопської митниці" в
частині припинення 01.07.2011 року
перебування на державній службі в
митних органах України ОСОБА_1 і
поновлено його на посаді старшого
інспектора сектору митного оформлення
№2 відділу митного оформлення № 5 ( п/п
Дякове) митного поста " Виноградів"
Чопської митниці з 01.07.2011 року.( а.с. 53).

16 квітня 2013 року Наказом № 266-к Чопської
митниці постановлено вважати України
ОСОБА_1 поновленим на посаді з 16.04.2013
року ( а.с. 24).

Таким чином, Державна митна служба
України усвідомлюючи , що постанова
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 17 лютого 2012
року в адміністративній справі №
2а-0770/2276/11 в частині поновлення позивача
на службі набрала законної сили 17
лютого 2012 року та підлягала негайному
виконанню, протягом майже одного року,
а саме з 17 лютого 2012 року по 05 лютого 2013
року, протиправно ухилялась від її
виконання.

В даному випадку слід зазначити, що
Указом Президента України від 24 грудня
2012 року № 726/2012 «Про деякі заходи з
оптимізації системи центральних
органів виконавчої влади» утворено
Міністерство доходів і зборів України
шляхом реорганізації Державної митної
служби України та Державної податкової
служби України. А пунктом 2 Указу
Президента України від 18 березня 2013
року № 141/2013 «Про Міністерство доходів
і зборів України» визначено, що
Міністерство доходів і зборів України
є правонаступником Державної
податкової служби України та Державної
митної служби України, що
реорганізуються.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 20 березня 2013 року № 229 «Про
утворення територіальних органів
Міністерства доходів і зборів»
утворено як юридичні особи публічного
права територіальні органи
Міністерства доходів і зборів, які
визначені правонаступниками
територіальних органів Державної
податкової служби та Державної митної
служби, які реорганізовано шляхом
приєднання до відповідних
територіальних органів Міністерства
доходів і зборів.

Одним із таких утворених
територіальних органів Міністерства
доходів і зборів є Чопська митниця
Міндоходів.

Разом з тим, середній заробіток за
період затримки поновлення позивача на
службі підлягає стягненню з Чопської
митниці Міндоходів як правонаступника
Чопської митниці Державної митної
служби України, оскільки саме з нею
позивач перебував у трудових
відносинах.

Відповідно до частини п'ятої статті 124
Конституції України судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Закріплений у частині другій статті 19
Конституції України принцип
передбачає, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з частиною другою статті 14
Кодексу адміністративного судочинства
України постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.

В свою чергу частиною першою статті 255
КАС України встановлено, що постанова
або ухвала суду, яка набрала законної
сили, є обов'язковою для осіб, які
беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Статтею 256 КАС України визначені
постанови суду, які виконуються
негайно.

До таких постанов належать, зокрема,
постанови суду про поновлення на
посаді у відносинах публічної служби
(п. З ч. 1 ст. 256 КАС України).

За приписами частини другої статті 257
КАС України судове рішення, яке набрало
законної сили або яке належить
виконати негайно, є підставою для його
виконання.

Тобто, постанова Закарпатського
окружного адміністративного суду від 17
лютого 2012 року в адміністративній
справі № 2а-0770/2276/11 підлягала виконанню
незалежно від наявності або
відсутності виконавчого провадження.

Такий саме підхід був застосований
Вищим адміністративним судом України в
ухвалі від 16 серпня 2012 року в
адміністративній справі № К/9991/32618/12.

Відповідно до частини п'ятої статті 235
Кодексу законів про працю України
рішення про поновлення на роботі
незаконно звільненого або
переведеного на іншу роботу
працівника, прийняте органом, який
розглядає трудовий спір, підлягає
негайному виконанню.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в абзаці третьому пункту 34
Постанови від 06 листопада 1992 року № 9
«Про практику розгляду судами трудових
спорів» рішення про поновлення на
роботі вважається виконаним з дня
видання власником або уповноваженим
ним органом про це наказу.

Негайне виконання судового рішення
полягає в тому, що воно набуває
властивостей здійснення і підлягає
виконанню не з часу набрання ним
законної сили, що передбачено для
переважної більшості судових рішень, а
негайно з моменту його проголошення в
судовому засіданні, чим забезпечується
швидкий і реальний захист життєво
важливих прав та інтересів громадян і
держави.

Згідно з преамбулою Закону України
«Про виконавче провадження» цей Закон
визначає умови і порядок виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), що відповідно до
закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку.

Аналіз наведених норм Конституції
України, КАС України, Закону України
«Про виконавче провадження» дає
можливість дійти висновку, що органи
державної влади повинні дотримуватись
принципу верховенства права, поважати
судові органи та виконувати судові
рішення, які набрали законної сили або
допущені до негайного виконання,
добровільно, без їх звернення до
примусового виконання та без висунення
додаткових умов для їх виконання.

Якщо ж боржник не бажає добровільно
виконати рішення суду, стягувачу
чинним законодавством надано право
звернутись до державної виконавчої
служби щодо примусового виконання
такого рішення, в порядку
передбаченому положеннями Закону
України «Про виконавче провадження».

Суспільні відносини, пов'язані із
створенням правових, організаційних,
економічних та соціальних умов
реалізації громадянами України права
на державну службу, регулюються
Законом України «Про державну службу»,
згідно якого правовий статус окремих
категорій державних службовців
регулюється Конституцією України,
спеціальними законами та Кодексом
законів про працю України.

Оскільки, спірні правовідносини не
врегульовані вищенаведеними
законодавчими актами, до них слід
застосувати норми законодавства про
працю.

Згідно зі статтею 236 КЗпП України в разі
затримки власником або уповноваженим
ним органом виконання рішення органу,
який розглядав трудовий спір про
поновлення на роботі незаконно
звільненого або переведеного на іншу
роботу працівника, цей орган виносить
ухвалу про виплату йому середнього
заробітку або різниці в заробітку за
час затримки.

Таким чином, виходячи з приписів
зазначеної норми законодавства,
виплата заробітної плати за час
затримки виконання рішення суду про
поновлення на роботі працівника
проводиться незалежно від вини
роботодавця у такій затримці. При цьому
закон пов'язує таку виплату виключно з
фактом затримки виконання рішення суду
про поновлення на роботі працівника.

Вищенаведене дає підстави дійти до
висновку, що обов'язок Чопської митниці
Міндоходів виплатити позивачеві
середній заробіток за час затримки
виконання рішення суду про його
поновлення на роботі не обумовлюється
залежністю від причин, в тому числі їх
поважністю, внаслідок яких дане судове
рішення виконане несвоєчасно.

У пункті 46 рішення від 15 жовтня 2009 року
в справі «Юрій Миколайович Іванов
проти України» Європейський суд з прав
людини наголосив, що від особи, яка
домоглася винесення остаточного
судового рішення проти держави, не
можна вимагати ініціювання окремого
провадження з його примусового
виконання (рішення у справі «Метаксас
проти Греції» ,№ 8415/02, п. 19, від 27 травня
2004 року; рішення у справі «Лізанец
проти України» , № 6725/03, п. 43, від 31
травня 2007 року). У таких справах
відповідний державний орган, який було
належним чином поінформовано про таке
судове рішення, повинен вжити всіх
необхідних заходів для його дотримання
або передати його іншому компетентному
органу для виконання (рішення у справі
«Бурдов проти Росії» (№ 2), № 33509/04, п. 68,
від 15 січня 2009 року). У цьому ж рішенні
Суд дійшов висновку, що заявникові не
можна було дорікати за неподання до
державної виконавчої служби заяви чи
виконавчого листа для відкриття
виконавчого провадження.

Європейський суд з прав людини
неодноразово наголошував на тому, що
право на звернення до суду, гарантоване
статтею 6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод, також
передбачає практичне виконання
остаточних, обов'язкових для виконання
судових рішень, які в державах, що
поважають принцип верховенства права,
не можуть залишатися невиконаними на
шкоду стороні у провадженні (справа
«Горнсбі проти Греції», рішення від 19
березня 1997 року, п. 40; справа
«Іммобільяре Саффі» проти Італії»,
рішення від 28 липня 1999 року, п. 66).

Згідно з частиною другою статті 8 КАС
України суд застосовує принцип
верховенства права з урахуванням
судової практики Європейського Суду з
прав людини.

Суди застосовують при розгляді справ
Конвенцію про захист прав людини і
основоположних свобод та практику
Європейського Суду з прав людини як
джерело права (ч. 1 ст. 17 Закону України
«Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини»).

Відповідно до статті 27 Закону України
«Про оплату праці», пункту 2 Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 08 лютого 1995 року
№ 100, середньомісячна заробітна плата
за час вимушеного прогулу працівника
обчислюється виходячи з виплат за
останні два календарні місяці роботи,
що передують події, з якою пов'язана
виплата, тобто, що передують дню
звільнення працівника з роботи.

За приписами частин другої та третьої
статті 99 КАС України для звернення до ч
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Для захисту прав, свобод та
інтересів особи цим Кодексом та іншими
законами можуть встановлюватися інші
строки для звернення до
адміністративного суду, які, якщо не
встановлено інше, обчислюються з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

У даному випадку таким законом є КЗпП
України, частиною другою статті 233
якого встановлено, що в разі порушення
законодавства про оплату праці
працівник має право звернутися до суду
з позовом про стягнення належної йому
заробітної плати без обмеження
будь-яким строком.

Конституційний Суд України в Рішенні
від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 роз'яснив,
що в разі порушення роботодавцем
законодавства про оплату праці не
обмежується будь-яким строком
звернення працівника до суду з позовом
про стягнення заробітної плати, яка
йому належить, тобто усіх виплат, на які
працівник має право згідно з умовами
трудового договору і відповідно до
державних гарантій, встановлених
законодавством, зокрема й за час
простою, який мав місце не з вини
працівника, незалежно від того, чи було
здійснене роботодавцем нарахування
таких виплат.

Статтею 43 Конституції України
визначено , що кожен має право на працю,
що включає можливість заробляти собі
на життя працею, яку він вільно обирає
або на яку вільно погоджується.
Громадянам гарантується захист від
незаконного звільнення.

На підставі наведеного суд піддає
критичній оцінці посилання
представника відповідача на пропуск
позивачем строку звернення до суду.

При цьому в підпункті 2.1. пункту 2
зазначеного Рішення Конституційний
Суд України вказав, що поняття
«заробітна плата» і «оплата праці», які
використано у законах, що регулюють
трудові правовідносини, є
рівнозначними в аспекті наявності у
сторін, які перебувають у трудових
відносинах, прав і обов'язків щодо
оплати праці, умов їх реалізації та
наслідків, що мають настати у разі
невиконання цих обов'язків.

Праву працівника на належну заробітну
плату кореспондує обов'язок
роботодавця нарахувати йому вказані
виплати, гарантовані державою, і
виплатити їх. При цьому право
працівника не залежить від нарахування
йому відповідних грошових виплат. Тому
незалежно від того, чи було здійснене
роботодавцем нарахування таких виплат,
працівник, у разі порушення
законодавства про оплату праці, має
право звернутися до суду з позовом про
стягнення належної йому заробітної
плати.

Узагальнюючи вищевикладене можна
дійти висновку, що оскільки позивач був
поновлений на роботі лише 05 лютого 2013
року, то цей день і є днем виконання
постанови Закарпатського окружного
адміністративного суду від 17 лютого 2012
року в адміністративній справі №
2а-0770/2276/11 і днем, яким закінчується
вимушений прогул, у зв'язку з чим на
користь позивача підлягає стягненню
середньомісячна заробітна плата за
період з 18 лютого 2012 року по 04 лютого 2013
рік.

Керуючись ст.ст. 160- 163, 256 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

1.Позов ОСОБА_1 до Чопська митниця
Міндоходів - задовольнити.

Стягнути з Чопської митниці
Міндоходів ( м. Ужгород, вул.
Собранецька, 20 ) на
користь ОСОБА_1, АДРЕСА_1) суму
середньомісячної заробітної плати за
час вимушеного прогул внаслідок
затримки виконання рішення суду про
поновлення на роботі за період з 18
лютого 2012 року по 04 лютого 2013 року,
виходячи із середньомісячної
заробітної плати у розмірі 3113,11 грн. із
утриманням обов'язкових податків та
зборів з даної суми до Державного
бюджету України.

Допустити негайне виконання постанови
в частині стягнення середньомісячної
заробітної плати за один місяць в
розмірі 3113,11 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови в повному обсязі через
Закарпатський окружний
адміністративний суд з одночасним
надсиланням її копії до суду
апеляційної інстанції.

СуддяЗ.Б. Плеханова