Справа № 811/2981/13-а
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2013-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
Кіровоград, вул. Велика Перспективна, 40
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 листопада 2013 року
справа №
Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі судді
Жука Р.В., за участю секретаря Бондар
Я.Г. та представників:
позивача: Членова В.А.;
відповідача: Бабенка Н.О.
розглянувши у судовому засіданні
адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою
«Братекс»доОлександрійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській
областіпровизнання протиправними та
скасування податкових повідомлень -
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Братекс» звернулось
до Кіровоградського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Олександрійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області з про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що оскаржувані
податкові повідомлення-рішення
винесені відповідачем на підставі
висновку акта перевірки про порушення
- ч.1 ст. 203, ст. 215, п.1 ст.216, ст.228
Цивільного кодексу України в частині
недодержання вимог зазначених статей в
момент вчинення правочинів, які не
спрямовані на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ними
по правочинах, здійснених ТОВ
«Братекс», як наслідок не спричиняють
реального настання правових наслідків,
а отже - мають ознаки нікчемності та є
нікчемними по ланцюгу до
- ст.3 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» та ст.134
Податкового кодексу України в частині
оподаткування податком на прибуток
безтоварних операцій по ланцюгу
постачання товару, робіт/послуг з
контрагентом постачальником ТОВ
«Авроратрейд» за грудень 2010 року;
- ст.3 Закону України «Про податок на
додану вартість» в частині
оподаткування податком на додану
вартість безтоварних операцій по
ланцюгу постачання товару,
робіт/послуг з контрагентом
постачальником ТОВ «Авроратрейд» за
- п.3.1 ст.3, п.5.1, пп.5.2.1 п.5.2, ст.5 Закону
України від 28.12.94 року №334/94-ВР «Про
оподаткування прибутку підприємств»
(із змінами та доповненнями)
підприємством занижено податок на
- п.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188, п.198.1, п.198.3 ст.198
Податкового кодексу України
підприємством занижено ПДВ за березень
завищення податкового кредиту,
внаслідок включення до його складу ПДВ
з вартості дизпального, отриманого по
нікчемному правочину від ТОВ «Баярд-К»,
факт отримання якого не підтверджено.
З даними твердженнями позивач не
погоджується, оскільки господарській
операції між позивачем та
контрагентами - ТОВ «Авроратрейд» та
ТОВ «Баярд-К» мали реальний характер,
підтверджені належними документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку. Угоди укладені між
позивачем та ТОВ «Авроратрейд» та ТОВ
«Баярд-К» недійсними у судовому
порядку не визнавались, загальні
вимоги які передбачені вимогами
Цивільного кодексу України були
дотримані, а тому такі правочини не
можуть не братись до уваги органами
державної податкової служби. Таким
чином, позивач вважає, що висновки
відповідача є неправомірними, а
податкові повідомлення - рішення
винесені з порушенням вимог чинного
законодавства, тому підлягають
У своїх запереченнях відповідач
заперечував проти задоволення
позовних вимог, та зазначав, що
проведеною позаплановою перевіркою
позивача встановлено, що господарські
операції позивача з контрагентами - ТОВ
«Авроратрейд» та ТОВ «Баярд-К» не мали
реального характеру, так як укладені
правочини є нікчемними. Тому, винесені
за результатами перевірки податкові
повідомлення - рішення, прийняті згідно
із нормами чинного законодавства, на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, а відтак
адміністративний позов не підлягає
В судовому засіданні представник
позивача вимоги позову підтримав та
просив суд позов задовольнити.
Відповідачем позов не визнається з
підстав викладених у запереченні.
Заслухавши представників позивача та
відповідача, дослідивши у судовому
засіданні надані сторонами докази,
оцінивши їх за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що ТОВ «Братекс»
зареєстроване як юридична особа
Виконавчим комітетом Олександрійської
міської ради Кіровоградської області
07.06.2007 року (т.1, а.с.42-43) та було платником
податку на додану вартість (т.1, а.с.44).
Відповідно до наказу №66 від 19.07.2013 року
посадовою особою податкового органу
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку товариства з
обмеженою відповідальністю «Братекс»
відображення в податковому обліку
операцій із здійснення взаємовідносин
з ТОВ «Авроратрейд» за грудень 2010 року
з ТОВ «Баярд-К» за березень 2011 року за
результатами якої складено акт №
42/22-10/35116168 від 05.08.2013 року (т.1, а.с.10-26).
В акті перевірки податковим органом
зроблені висновки про те, що правочини
між позивачем та його контрагентами
здійснені без мети настання реальних
наслідків. Отже зазначені правочини є
нікчемними і не створюють юридичних
наслідків. Такі правочини по суті
вчинялися з метою заниження об'єкту
оподаткування, несплати податків.
Діяльність позивача була спрямована
на здійснення операцій, пов'язаних з
отриманням податкової вигоди з
контрагентами-постачальниками, які не
виконували своїх зобов'язань.
На підставі висновків викладених в
акті перевірки податковим органом
- податкове повідомлення - рішення №
збільшено суму грошового зобов'язання
грн. та за штрафними (фінансовими)
санкціями - 1,00 грн. (т.1, а.с.27);
- податкове повідомлення - рішення №
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість в розмірі
135617,00 грн. та за штрафними (фінансовими)
санкціями - 1,00 грн. (т.1, а.с.28).
Згідно з п.5.1 ст.5 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств"
від 28.12.1994р. №334/94-ВР, чинного на момент
виникнення спірних правовідносин (далі
- Закон №334/94-ВР), валові витрати
виробництва та обігу (далі - валові
витрати) - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
До складу валових витрат включаються
суми будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, з урахуванням обмежень,
установлених пунктами 5.3 - 5.8 цієї
статті (підпункт 5.2.1 пункту 5.2. ст.5
Закону №334/94-ВР).
Не належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку (п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5
Закону №334/94-ВР).
Відповідно до п. 198.1. ст. 198 ПК України
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту, зокрема, виникає у
разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
Пунктом 198.2. ст. 198 ПК України
передбачено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.
Згідно з п. 198.3. ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.
Пунктом 198.6. ст. 198 цього Кодексу
передбачено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
Відповідно до ст. 201 Податкового
кодексу України платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
у якій зазначаються в окремих рядках
такі обов'язкові реквізити: а)
порядковий номер податкової накладної;
б) дата виписування податкової
накладної; в) повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця
товарів/послуг; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
ґ) місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку; д) повна або скорочена
назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - покупця
(отримувача) товарів/послуг; е) опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг; є) ціна постачання без
урахування податку; ж) ставка податку
та відповідна сума податку в цифровому
значенні; з) загальна сума коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку; и) вид цивільно-правового
договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД
(для підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).
У разі звільнення від оподаткування у
випадках, передбачених статтею 197 цього
розділу, у податковій накладній
робиться запис «Без ПДВ»з посиланням
на відповідний пункт та/або підпункт
статті 197 цього Кодексу.
Податкова накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг.
Податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
Органи державної податкової служби за
даними реєстрів виданих та отриманих
податкових накладних, наданих в
електронному вигляді, повідомляють
платника податку про наявність у
такому реєстрі розбіжностей з даними
контрагентів. При цьому платник
податку протягом 10 днів після
отримання такого повідомлення має
право уточнити податкові зобов'язання
без застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу.
Право на нарахування податку та
складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.
Виходячи зі змісту наведених вище норм,
право на віднесення сум ПДВ, сплачених
при придбанні товару, до податкового
кредиту виникає у суб'єкта
господарювання у разі дотримання ним
наступних умов: 1) фактичності
придбання такого товару, тобто,
реальності відповідної господарської
операції; 2) наявності податкових
накладних, складених особою,
зареєстрованою платником податку, чи
митних декларацій на підтвердження
придбання такого товару та сплати
відповідної суми ПДВ; 3) подальшого
використання придбаного товару в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності
Отже наявність податкових накладних,
складених особою, зареєстрованою
платником податку на додану вартість,
не є єдиною умовою формування
податкового кредиту. При цьому будь-які
документи, складені на підтвердження
факту здійснення окремої
господарської операції, набувають
статусу документа за своїм суттєвим
навантаженням лише у разі фактичності
здійснення господарської операції, з
приводу якої складається відповідний
документ, тобто, зміст господарської
операції превалює над її формою.
При цьому згідно з ч. 1 ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Частиною 2 цієї статті визначено, що
первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.
Згідно з п. 44.1. ст. 44 Податкового кодексу
України для цілей оподаткування
платники податків зобов'язані вести
облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань, на підставі
первинних документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.
Згідно з п. 2.1., 2.2. Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 року № 88, первинні
документи - це документи, створені у
письмовій або електронній формі, що
фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
Господарські операції - це факти
підприємницької та іншої діяльності,
що впливають на стан майна, капіталу,
зобов'язань і фінансових результатів.
Первинні документи повинні бути
складені у момент проведення кожної
господарської операції або, якщо це
неможливо, безпосередньо після її
завершення. При реалізації товарів за
готівку допускається складання
первинного документа не рідше одного
разу на день на підставі даних касових
апаратів, чеків тощо. Для контролю та
впорядкування обробки інформації на
основі первинних документів можуть
складатися зведені документи (далі -
первинні документи).
Досліджуючи спірні правовідносини у
справі, суд встановив, що висновок
відповідача, наведений ним в акті
перевірки, ґрунтується на встановлених
відповідачем фактах, які в цілому
свідчать про надання податкових вигод
та безтоварність господарських
операцій, що здійснювались між
позивачем та його контрагентами - ТОВ
«Баярд-К» та ТОВ «Авроратрейд» на
підставі яких були сформовані валові
витрати та податковий кредит з податку
Судом встановлено, що між ТОВ
«Авроратрейд» (продавець) та ТОВ
«Братекс» (покупець) укладено договір
поставки №24/12-10 від 24 грудня 2010 року,
згідно якого продавець передає у
власність покупця, а покупець прийняти
та оплатити товар (металоконструкції)
на умовах цього договору та додатків до
нього. Кількість та ціна товару
відображається у накладних (т.1, а.с.56-58).
Отримання та оплата товару,
підтверджується видатковими
накладними (т.1, а.с.59, 65, 70, 77, 83, 88, 97, 104, 110,
119) та випискою по рахунку (т.1, а.с.125-130).
Перевезення товару відбувалось
орендованими транспортними засобами
(т.2, а.с.9-28) підтверджується
товарно-транспортними накладними (т.1,
а.с.61-64, 67-69, 72-76, 79-82, 85-87, 90-96, 99-103, 106-109,
Судом також встановлено, що ТОВ
«Братекс» (орендар) та ФОП ОСОБА_3
(орендодавець) уклали договір оренди
від 04.01.2010 року (т.2, а.с.1-2), відповідно до
якого ФОП ОСОБА_3 передав у тимчасове
користування виробничий майданчик
площею 1000 кв. метрів з твердим
покриттям за адресою: АДРЕСА_1, що
підтверджується актом прийому -
передачі об'єкту оренди від 04.01.2010 року
(т.2, а.с.3) на якому ,ТОВ «Братекс»
зберігав придбаний у ТОВ «Авроратрейд»
Оплата за оренду майданчика
підтверджується банківською випискою
Як вбачається з досліджених в судовому
засіданні письмових доказів, позивачем
включено до складу валових витрат
вартості товарно-матеріальних
цінностей придбаних у ТОВ
На дату складання податкових накладних
ТОВ «Авроратрейд» було зареєстровано
як юридична особа у встановленому
законом порядку та було платником
податку на додану вартість (т.1, а.с.50-55).
В подальшому придбаний у ТОВ
«Авроратрейд» товар позивач
використав у власній господарській
діяльності, тобто, продав іншому
контрагенту, що підтверджується
договором поставки, видатковими
накладними, приймально-здавальними
актами та податковими накладними (т.1,
Отже, матеріалами справи доведено
фактичне здійснення господарських
операцій, суми по яких позивачем
включені до складу валових витрат.
Дослідивши надані до суду первинні
документи, суд встановив, що вони
складені відповідно до вимог ч. 2 ст. 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
За таких обставин, факт здійснення
господарських операцій
підтверджується позивачем належним
чином оформленими первинними та
розрахунковими документами, що згідно
з ст. 5 Закону №334/94-ВР свідчить про
належне формування позивачем на
підставі цих первинних документів
Так, відповідно до ст. 215 Цивільного
кодексу України недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається.
Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).
Статтею 203 Цивільного кодексу України
встановлені загальні вимоги,
додержання яких є необхідним для
чинності правочину, зокрема, зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам; правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.
Разом з тим, цією нормою прямо не
встановлена недійсність (нікчемність)
угод, які не відповідають вищевказаним
вимогам, у зв'язку з чим така угода не є
нікчемною, а є оспорюваним правочином.
Стаття 204 Цивільного кодексу України
закріплює принцип презумпції
правомірності правочину: правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена Законом або якщо
він невизнаний судом недійсним.
Перелік правочинів, які є нікчемними як
такі, що порушують публічний порядок,
визначений ст. 228 Цивільного кодексу
України, згідно з якою правочин
вважається таким, що порушує публічний
порядок, якщо він був спрямований на
порушення конституційних прав і свобод
людини і громадянина, знищення,
пошкодження майна фізичної або
юридичної особи, держави, Автономної
Республіки Крим, територіальної
громади, незаконне заволодіння ним.
Такими є правочини, що посягають на
суспільні, економічні та соціальні
основи держави, зокрема: правочини,
спрямовані на використання всупереч
закону комунальної, державної або
приватної власності; правочини,
спрямовані на незаконне відчуження або
незаконне володіння, користування,
розпорядження об'єктами права
власності українського народу - землею
як основним національним багатством,
що перебуває під особливою охороною
держави, її надрами, іншими природними
ресурсами (стаття 14 Конституції
України); правочини щодо відчуження
викраденого майна; правочини, що
порушують правовий режим вилучених з
обігу або обмежених в обігу об'єктів
цивільного права тощо.
Усі інші правочини, спрямовані на
порушення інших об'єктів права,
передбачені іншими нормами публічного
права, не є такими, що порушують
При кваліфікації правочину за статтею
228 Цивільного кодексу України має
враховуватися вина, яка виражається в
намірі порушити публічний порядок
сторонами правочину або однією зі
сторін. Доказом вини може бути вирок
суду, постановлений у кримінальній
справі, щодо знищення, пошкодження
майна чи незаконного заволодіння ним,
Оскільки нікчемність таких правочинів
прямо не встановлена законом, а інших
доказів недійсності згаданих
договорів відповідачем до суду не
надано, суд критично оцінює висновок
відповідача щодо нікчемності
укладених між позивачем та його
контрагентами договорів.
Судом також встановлено, що у
перевіряємий період позивач перебував
у відносинах з ТОВ «Баярд-К».
Відповідно до абзацу другого пункту 2.1
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за
номером 168/704, господарські операції - це
факти підприємницької та іншої
діяльності, що впливають на стан майна,
капіталу, зобов'язань і фінансових
Аналіз вказаних норм свідчить про те,
що будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Якщо ж фактичне здійснення
господарської операції відсутнє,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені законодавством.
Про необхідність дослідження
реальності здійснених господарських
операцій Вищий адміністративний суд
України наголошував і в листі від 02
червня 2011 року №742/11/13-11-"…з метою
встановлення факту здійснення
господарської операції, формування
витрат для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість судам належить
з'ясовувати, зокрема, такі обставини:
рух активів у процесі здійснення
господарської операції; установлення
спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції та
установлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг),
спорудженням основних фондів, імпортом
товарів (послуг), понесенням інших
витрат і господарською діяльністю
З аналізу вказаних правових норм та
обставин справи суд приходить до
висновку, що необхідними та достатніми
підставами для включення позивачем до
складу податкового кредиту
відповідних сум податку на додану
вартість є: придбання ним товару з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності; сплата чи
нарахування сум податку на додану
вартість у зв'язку з таким придбанням.
При цьому, наявність належним чином
оформлених податкових накладних є
обов'язковою, але не вичерпною
обставиною для формування податкового
кредиту. Зокрема, якщо наведені у
договорах товари чи послуги фактично
не поставлялися, то, відповідно,
придбання таких товарів або послуг не
відбулося, право на податковий кредит у
такого платника податків не виникає,
оскільки при цьому не дотримано
обов'язкових умов для виникнення
такого права на придбання товарів
(послуг) з метою їх використання у
господарській діяльності.
Відповідно до договору поставки
нафтопродуктів №010311 від 01.03.2011 року ТОВ
«Баярд-К» (постачальник) зобов'язується
передати у власність ТОВ «Братекс»
(покупець), а Покупець прийняти та
оплатити нафтопродукти (товар) на
умовах даного договору та додатками до
нього (т.1, а.с.138-142).
На підтвердження реальності
вищевказаного договору позивачам в
матеріали справи додано акти прийому
передачі, рахунки фактури, видаткові
накладні, товарно-транспортні
накладні, податкові накладні та акти
списання (т1, а.с.143-160).
Правилами ведення обліку, зберігання
та реалізації дизельного палива
залежно від вмісту масової частки
сірки затверджених постановою КМУ від
21.03.2007 року №545 визначено порядок
ведення обліку, зберігання та
реалізації дизельного палива залежно
від вмісту масової частки сірки (понад
0,2 відсотка, не більше ніж 0,2 відсотка,
не більше ніж 0,035 відсотка, не більше
ніж 0,005 відсотка).
Інструкцією про порядок приймання,
транспортування, зберігання, відпуску
та обліку нафти і нафтопродуктів на
підприємствах і організаціях України
затвердженої наказом Мінпаливенерго
України, Мінтрансзв'язку України,
Мінекономіки України та
Держспоживстандарту України від 20.05.2008
№281/171/578/155 затвердженої Міністерством
Юстиції України 02.09.2008 року №281/171/578/155
встановлено єдиний порядок
організації та виконання робіт,
пов'язаних з прийманням,
транспортуванням, зберіганням,
відпуском та обліком товарної нафти
(далі - нафта) і нафтопродуктів.
На виконання вищевказаних правил та
інструкції позивачем не надано
сертифікатів якості нафтопродукту,
належних доказів його оприбуткування
Крім того, необхідною умовою при
здійсненні перевезень є
транспортування, яке підтверджується,
у відповідності до умов чинного
законодавства. Позивач не надав
доказів узгодження маршруту
перевезення небезпечного вантажу
(нафтопродуктів) з УДАІ, свідоцтва про
допущення транспортних засобів до
перевезення небезпечних вантажів
видані органами Державтоінспекції МВС
Як вбачається з досліджених в судовому
засіданні письмових доказів, позивачем
включено до складу податкового кредиту
операції по придбанню товару у ТОВ
Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
Дані положення кореспондуються з
вказаним у п.1 Постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України "Про
практику застосування
адміністративними судами окремих
положень Кодексу адміністративного
судочинства України під час розгляду
адміністративних справ" від 6 березня
2008 року № 2 (далі постанова Пленуму).
З огляду на зазначену норму під час
розгляду спорів щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень суди незалежно від
підстав, наведених у позовній заяві,
повинні перевіряти їх відповідність
усім зазначеним вимогам (п.п.3 п.1
Виходячи з вищевикладеного позивачем
належними доказами не доведено
транспортування придбаного товару від
ТОВ «Баярд-К», оприбуткування та
зберігання нафтопродуктів, що ставить
під сумнів їх придбання.
Отже сума ПДВ по операціям з ТОВ
«Баярд-К» за березень 2011 року не
підлягає включенню до податкового
кредиту позивача, а податкове
повідомлення - рішення від 27.08.2013 року
В силу ч. 2 ст. 124 Конституції України
юрисдикція судів поширюється на всі
правовідносини, що виникають у державі.
Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено,
що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади,
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.
Згідно з ч.2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
На думку Кіровоградського окружного
адміністративного суду,
Олександрійською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області не доведена
правомірність та обґрунтованість
прийняття спірного податкового
повідомлення-рішення від 27.08.2013 року
встановлених частиною другою статті 19
Конституції України та частиною
третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
Відповідно до вимог ст. 94 КАС України,
суд також вважає за необхідне
присудити з Державного бюджету України
на користь ТОВ «Братекс» судові
витрати у розмірі 249,37грн.
Керуючись ст.ст. 86, 94, 159-163, 167 КАС
України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
1.Адміністративний позов задовольнити
2.Визнати протиправними та скасувати
податкове повідомлення - рішення від
Олександрійською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області.
3.В іншій частині позовних вимог -
4.Зобов'язати Державну казначейську
службу у Кіровоградській області
стягнути на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Братекс»
(двісті сорок дев'ять) грн. 37 коп. із
Державного бюджету України шляхом їх
безспірного списання із рахунка
Олександрійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області.
Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Кіровоградський окружний
адміністративний суд шляхом подання в
10-денний строк з дня її проголошення, а
у разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України - протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови, апеляційної скарги, копія
якої одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції.

Суддя
Р.В. Жук