Справа № 490/522/14-а
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2014-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 490/522/14-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Гуденко О.А.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі: судді доповідача -
головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1
на постанову Центрального районного
суду м. Миколаєва від 25 лютого 2014 року
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва про
бездіяльність щодо перерахунку пенсії,
-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2011 року позивач звернувся до
суду з зазначеними позовними вимогами.

Постановою Центрального районного
суду м. Миколаєва від 25 лютого 2014 року в
задоволенні адміністративного позову
було відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по
справі судовим рішенням, позивач в
апеляційній скарзі зазначає, що судом
першої інстанції при вирішенні справи
порушені норми матеріального та
процесуального права, у зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах позовних вимог і
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку про
відсутність підстав для її
задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
знаходиться на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України у
Центральному районі м. Миколаєва і
отримує пенсію, що підтверджується
пенсійним посвідченням.

Згідно наданої довідки перебуваючи на
пенсії, позивач продовжує працювати.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що відповідач не повинен
проводити перерахунок пенсії позивача
на підставі ст. 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» із застосуванням
показника середньої заробітної плати
по Україні за 2010 рік.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Так, перерахунок пенсій у зв'язку із
збільшенням середньої заробітної
плати працівників, зайнятих у галузях
економіки України та страхового стажу
регулюється статтею 42 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», частина 4 якої
передбачає, що у разі якщо застрахована
особа після призначення пенсії
продовжувала працювати, провадиться
перерахунок пенсії з урахуванням
страхового стажу після призначення
пенсії. Кожний наступний перерахунок
пенсії провадиться не раніш як через 2
роки після попереднього перерахунку з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсії. Перерахунок пенсії
здійснюється із заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія,
або за періоди страхового стажу,
зазначені в частині 1 статті 40 цього
Закону.

Така редакція статті Закону існує
після визнання неконституційними змін,
внесених підпунктом «б» підпункту 10
пункту 35 Розділу 2 Закону України від 28
грудня 2007 року «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»,
визнаних такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними), згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року № 10-рп/2008.

Визнані неконституційними зміни
надавали можливість перераховувати
пенсію із заробітної плати за періоди
страхового стажу, зазначені в частині 1
статті 40 цього Закону, із застосуванням
показника середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески та яка
відповідно до цього Закону
враховується для обчислення пенсії за
календарний рік, що передує року
перерахунку пенсії.

Аналіз відновленої (чинної) норми
абзацу 3 частини 4 статті 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
доводить, що перерахунок пенсії
здійснюється із заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія,
або за періоди страхового стажу,
зазначені в частині першій статті 40
цього Закону.

Тобто, правила частини 1 статті 40 Закону
при перерахунку пенсії застосовуються
виключно з метою визначення періоду
страхового стажу, за який може бути
обчислена заробітна плата (дохід).

Згідно частині 1 статті 40 названого
Закону для обчислення пенсії
враховується заробітна плата (дохід) за
будь-які 60 календарних місяців
страхового стажу підряд до 01 липня 2000
року, незалежно від перерв, та за весь
період страхового стажу, починаючи з 01
липня 2000 року.

Із врахуванням наведених положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» середня заробітна плата
працівників, зайнятих в галузях
економіки України, за календарний рік,
що передує року звернення за
призначенням пенсії, використовується
як складова для призначення пенсії
відповідно до частини 2 статті 40 Закону
і є величиною постійною та не змінною
при перерахунку пенсії, на відміну від
інших показників, які використовуються
при визначенні заробітної плати
(доходу) застрахованої особи для
обчислення пенсії.

Крім того, не є правильним ототожнення
визначень «середня заробітна плата
працівників, зайнятих в галузях
економіки України» та «показник
середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески та яка,
відповідно до цього Закону
враховується для обчислення пенсії за
календарний рік, що передує року
перерахунку пенсії», оскільки ці
поняття є різними правовими
категоріями, основу яких становлять
різні економічні критерії.

Відповідно до пункту 6 статті 92
Конституції України виключно законами
України визначаються, зокрема, форми і
види пенсійного забезпечення. Такими
законами є Закон України «Про пенсійне
забезпечення» та Закон України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування».

З огляду на зазначене та керуючись
положеннями принципу законності,
закріпленого в статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, приписи постанови Кабінету
Міністрів України № 530 від 28 травня 2008
року не можуть застосовуватись до
спірних відносин.

Проведення перерахунку пенсії з більш
високого заробітку передбачено
статтею 69 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», відповідно до якої
пенсіонерам, які пропрацювали після
призначення пенсії, у тому числі за
віком, не менш як два роки з більш
високим заробітком, ніж той, з якого
було обчислено пенсію, встановлюється
за заявою пенсіонера новий розмір
пенсії виходячи з більш високого
заробітку, який визначається за два
роки роботи підряд для призначення
пенсії відповідно до статей 64-67 цього
Закону. У разі подальшого зростання
заробітку пенсіонера за його заявою
провадиться новий перерахунок пенсії.
Кожний наступний перерахунок пенсії
провадиться не раніш ніж через два роки
після попереднього перерахунку.

З урахуванням зазначеного, підстави
для перерахунку пенсії позивача із
застосуванням показника середньої
заробітної плати працівників в
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні відсутні.

Суд апеляційної інстанції також
звертає увагу на те, що обчислення
включає в себе призначення та
перерахунок пенсії. Разом з цим, це не є
тотожні поняття, вони мають різний
правовий зміст та правове
навантаження. При цьому формула
обчислення заробітної плати (доходу)
для обчислення пенсії (призначення та
перерахунку) визначається частиною 2
статті 40 Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування», з тією тільки різницею,
що середня заробітна плата
працівників, зайнятих у галузях
економіки України, за календарний рік,
що передує року звернення,
визначається один раз при призначенні
пенсії, і в подальшому
використовується як постійна величина
для пенсіонера, на відміну від інших
показників, а саме суми коефіцієнтів
заробітної плати (доходу) за кожний
місяць та кількості місяців страхового
стажу, за які розраховано коефіцієнти
заробітної плати (доходу)
застрахованої особи.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують, відповідно, апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200;
п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Центрального
районного суду м. Миколаєва від 25
лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням до Вищого адміністративного
суду України в порядку статті 212 КАС
України.

Головуючий:
О.І. Шляхтицький

Суддя:
О.В. Джабурія

Суддя:
А.В. Крусян