Справа № 252/872/14-а
Суддя: Жаботинська С.В.
Дата ухвалення: 2014-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Дубовик Р.Є.
Суддя-доповідач - Жаботинська С.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2014 року справа №252/872/14-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького
апеляційного адміністративного суду у
складі:

судді - доповідача: Жаботинської С.В.,
суддів: Лях О.П., Нікуліна О.А.,
розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на ухвалу Микитівського районного суду
м. Горлівки Донецької області від 05
березня 2014 р. у справі №
252/872/14-а за позовом ОСОБА_2 до
Микитівського управління праці та
соціального захисту населення
Горлівської міської ради про
зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач 04.02.2014 року звернувся до суду з
позовом до Микитівського управління
праці та соціального захисту населення
Горлівської міської ради в якому
просить: зобов'язати відповідача
усунути порушення та провести
перерахунок та виплату допомоги по
догляду за дитиною ОСОБА_3 з 01.09.2011 року
до досягнення ним трирічного віку
відповідно до положення ст. 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» у розмірі прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років;
зобов'язати відповідача призначити їй
щомісячну допомогу по догляду за
дитиною ОСОБА_3 з 01.09.2011 року до
досягнення ним трирічного віку
відповідно до положення ст. 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» у розмірі прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.
Також надала клопотання про поновлення
строку на подання адміністративного
позову.

Ухвалою Микитівського районного суду
м. Горлівки Донецької області від 05
березня 2014 р. у справі № 252/872/14-а
позовні вимоги ОСОБА_2 до Микитівського
управління праці та соціального
захисту населення Горлівської міської
ради про зобов'язання вчинити певні дії
в частині позовних вимог за період часу
з 01.09.2011 року по 04.08.2013 року залишено без
розгляду.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду
позивач подала апеляційну скаргу,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права. Вказує, що судом
не застосуванні положення, ст. 1175 та 268
Цивільного кодексу України, практика
Європейського суду та рішення
Конституційного суду України. Просить
скасувати ухвалу суду першої
інстанції, винести нову постанову, якою
позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції розглянув
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Колегія суддів перевірила матеріали
справи, обговорила доводи апеляційної
скарги, встановила наступне.

Частиною 2 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
(зі змінами, внесеними розділом XII
„Прикінцеві положення" Закону України
від 07 липня 2010 року № 2453-УІ «Про
судоустрій і статус суддів», який
набрав чинності 30 липня 2010 року)
передбачено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що
04.02.2014 р. позивачка звернулась до суду
із позовом в якому просить зобов'язати
відповідача усунути порушення та
провести перерахунок та виплату
допомоги по догляду за дитиною ОСОБА_3 з
01.09.2011 року до досягнення ним
трирічного віку відповідно до
положення ст. 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» у
розмірі прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років; зобов'язати
відповідача призначити їй щомісячну
допомогу по догляду за дитиною ОСОБА_3 з
01.09.2011 року до досягнення ним
трирічного віку відповідно до
положення ст. 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» у
розмірі прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Згідно частини 1 статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
(зі змінами, внесеними розділом XII
„Прикінцеві положення" Закону України
від 07 липня 2010 року № 2453-УІ «Про
судоустрій і статус суддів», який
набрав чинності 30 липня 2010 року,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Колегія суддів, погоджується з
висновком суду першої інстанції про
те, що звернувшись до суду 04 лютого 2014
року, позивачем пропущено
шестимісячний строк звернення до суду
з позовними вимоги за період з 01.09.2011
року по 04.08.2013 року, встановлений
частиною 2 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суд апеляційної інстанції, не приймає
посилання, апеляційної скарги на
положення ст. ст. 268 та 1175 Цивільного
кодексу України, оскільки норми
зазначених статей Цивільного кодексу
України, якими на її думку передбачено,
що позовна давність не поширюється на
її позовні вимоги, на погляд колегії, не
підлягають застосуванню до спірних
правовідносин, оскільки щомісячна
допомога по догляду за дитиною не
пов'язана з відшкодуванням шкоди,
зазначеної у цих статтях, а п. 4 ч. 1 ст. 268
Цивільного кодексу України, на який
посилається позивачка в апеляційній
скарзі, виключено на підставі Закону
України «Про внесення змін до деяких
законів України щодо вдосконалення
порядку здійснення судочинства» № 4176-VI
від 20.12.2011 року.

Колегія суддів зазначає, що у даній
справі предметом позову є щомісячна
допомога по догляду за дитиною, а не
відшкодування будь якої шкоди завданої
позивачці.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено
завдання адміністративного
судочинства яким є захист прав, свобод
та інтересів фізичних осіб у сфері
публічно - правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, їхніх посадових і службових
осіб.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 3 КАС України
відповідач визначен, як суб'єкт
владних повноважень до якого звернено
вимогу позивача.

Відповідно до пункту 14 постанови
Пленуму ВАСУ № 2 від 06.03.08 р., у разі
відсутності підстав для визнання
поважною причини пропуску строку
звернення до суду та встановлення
факту порушення права суд відмовляє в
його захисті саме з підстав пропуску
строку.

Інститут строків в адміністративному
процесі сприяє досягненню юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах, а також стимулює учасників
адміністративного процесу
добросовісно ставитися до виконання
своїх обов'язків. Ці строки обмежують
час, протягом якого такі
правовідносини можуть вважатися
спірними; після їх завершення, якщо
ніхто не звернувся до суду за
вирішенням спору, відносини стають
стабільними.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвала винесена з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
тому підстави для задоволення
апеляційної скарги - відсутні.

Керуючись ст. ст. 99, 100, 198, 200, 205 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити
без задоволення.

Ухвалу Микитівського районного суду м.
Горлівки Донецької області від 05
березня 2014 р. у справі № 252/872/14-а -
залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції за
наслідками розгляду у письмовому
провадженні набирає законної сили
через п'ять днів після направлення їх
копій особам, які беруть участь у
справі, і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Колегія суддів
С.В. Жаботинська

О.П. Лях

О.А. Нікулін