Справа № 826/2971/14
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 квітня 2014 року 11:10 №
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Амельохіна В.В.
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовомКорпорації «Об'єднання
підприємств «МАРС» доДержавної
податкової інспекції у Святошинському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві провизнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень від
21.02.2013р., ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Корпорація «Об'єднання підприємств
«МАРС» (далі по тексту - позивач)
звернулась з позовом до Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві (далі по тексту -
відповідач) про визнання протиправними
та скасування податкових повідомлень -
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що оскаржувані податкові
повідомлення - рішення прийняті
відповідачем протиправно, а тому
підлягають скасуванню.
В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав.
Відповідач проти заявленого позову
заперечив, посилаючись на те, що
оскаржувані рішення прийняті
В судовому засіданні 09.04.2014р. суд по
справі перейшов в письмове провадження
на підставі статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
Відповідачем проведено перевірку
Корпорації «Об'єднання підприємств
«МАРС» за результатами якої 04.02.2013р.
складено акт №57/22-609/33445297 про
результати проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки з
питань достовірності, повноти
обчислення та своєчасності сплати до
бюджету податку на додану вартість та
податку на прибуток підприємств по
взаємовідносинам з ТОВ «Інтехмаш» (код
30.04.2011р. (далі по тексту - Акт перевірки).
Актом перевірки встановлено порушення
ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні»; п. 1.32 п.п. 5.1 ст. 5,
п.п. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5, п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств»; п. 14.1.27 п. 14.1 статті 14, п.
137.1 статті 137, п. 138.1, 138.2 статті 138, п. 139.1.9
п. 139.1 статті 139 ПК України, що призвело
до заниження ПДВ в розмірі 1560201грн., в
тому числі по періодам: 1 квартал 2011
року - 926712грн., 2 квартал 2011 року -
633489грн.; п. 185, 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 201.1,
201.4, 201.6, 201.10 статті 201 ПК України, що
призвело до завищення від'ємного
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту поточного звітного
(податкового періоду) (від'ємне
значення рядків 18 і 19), що враховується
до складу податкового кредиту
наступного звітного податкового
періоду за лютий 2011 року, що призвело до
завищення бюджетного відшкодування у
зменшення податкових зобов'язань з ПДВ
наступних звітних періодів березень 2011
року на суму ПДВ 741369грн.; завищення
від'ємного значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту поточного
звітного (податкового періоду), що
враховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду за квітень 2011
року, що призвело до завищення
бюджетного відшкодування у зменшення
податкових зобов'язань з ПДВ наступних
звітних періодів за травень 2011 року на
загальну суму ПДВ 550860грн.
На підставі встановлених порушень
відповідачем 21.02.2013р. прийняті
податкові повідомлення - рішення
ст. 5, п.п. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5, п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств»; п. 14.1.27 п. 14.1
статті 14, п. 137.1 статті 137, п. 138.1, 138.2
статті 138, п. 139.1.9 п. 139.1 статті 139 ПК
України позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток в розмірі 1 560 202грн., в тому
числі основний платіж - 1 560 201грн. та
за порушення п. 185, 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198,
п. 201.1, 201.4, 201.6, 201.10 статті 201 ПК України
позивачу зменшено суму бюджетного
відшкодування з ПДВ в розмірі 1 292 229грн.,
а саме за березень 2011 року в розмірі
741369грн. та травень 2011 року - 550 860грн. та
застосовано штрафні санкції - 1грн.
Частиною другою статті 19 Конституції
України передбачено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Судом встановлено, що між позивачем, в
особі президента Воропая О.М., діючого
на підставі Статуту, та ТОВ «Інтехмаш»,
в особі директора Тимошенко Д.С.,
діючого на підставі Статуту, укладено
договір купівлі-продажу запасних
частин № 127 від 01.02.2013р.

Відповідно до Договору поставки
постачальник зобов'язується постачати
і передавати у власність покупцю
певний товар, а покупець зобов'язується
приймати цей товар та своєчасно
здійснювати його оплату на умовах
договору.

Предметом постачання є товар,
передбачений у Специфікації.

Договір купівлі-продажу виконаний
сторонами належним чином: Продавцем
(ТОВ «Інтехмаш») поставлено, а Покупцем
(позивачем) прийнято товар (запасні
частини, найменування згідно
специфікацій до Договору) на загальну
суму 7 999 636 грн. 41 коп.

При цьому, позивачем, ТОВ «Інтехмаш» та
ТОВ «Дінда Стар» 3 червня 2011 року
укладено договір поступки права вимоги
№ 01-06-11 та договір поступки права
вимоги № 02-06-11.

Відповідно до умов даних договорів ТОВ
«Інтехмаш» поступився ТОВ «Лінда Стар»
(новому кредитору) право вимоги за
Договором купівлі-продажу у загальному
розмірі 7 999 636 грн. 41 коп.

ТОВ «Лінда Стар» листом повідомило
позивача про зміну банківських
реквізитів для оплати грошових коштів
по договорам поступки права вимоги.

Позивач відповідно до умов даних
договорів сплатив у листопаді 2011 року
ТОВ «Лінда Стар», як новому кредитору,
суму боргу у розмірі 7 999 636 грн. 41 коп., що
підтверджується копіями платіжних
доручень наявних в матеріалах справи.

Виконання Договору поставки
підтверджується належним чином
складеними Сторонами первинними та
іншими документами:

договір купівлі-продажу запасних
частин від 01.02.2011р. №127, укладений між
позивачем та ТОВ «Інтехмаш»;

- рахунки-фактури від 01.02.2011 р. № 0110 - на 1
арк., від 01.02.2011 р. № 0111 - на 1 арк., від
01.02.2011 р. № 0112 - на 1 арк, від 01.02.2011 р. № 0113
- на 1 арк, від 01.02.2011 р. № 0114 - на 1 арк, від
01.02.2011р. №0115 - на 1 арк, від 01.02.2011 р. № 0116 -
на 1 арк., від 01.02.2011 р. № 0117 - на 1 арк, від
01.02.2011р. №0118 - на 1 арк, від 01.04.2011 р. № 140 -
на 1 арк, від 01.04.2011 р. № 141 - на 1 арк, від
01.04.2011 р. № 142 - на 1 арк, від 01.04.2011 р. № 143 -
на 1 арк, від 04.04.2011 р.№428 - на 1 арк, від
04.04.2011 р. № 429 - на 1 арк, від 04.04.2011 р. № 430 -
на 1 арк, від 04.04.2011 р. № 431 - на 1 арк.

- видаткові накладні від 01.02.2011 р. № 3210 -
на 1 арк, від 01.02.2011 р. № 3211 - на 1 арк, від
01.02.2011 р. № 3212 - на 1 арк, від 01.02.2011 р. № 3213
- на 1 арк, від 01.02.2011 р. № 3214 - на 1 арк, від
01.02.2011р. №3215 - на 1 арк, від 01.02.2011 р. № 3216 -
на 1 арк, від 01.02.2011 р. № 3217 - на 1 арк, від
01.02.2011 р. № 3218 - на 1 арк, від 01.04.2011 р. № 140 -
на 1 арк, від 01.04.2011 р. № 141 - на 1 арк, від
01.04.2011 р. № 142 - на 1 арк, від 01.04.2011 р. № 143 -
на 1 арк, від 04.04.2011 р. № 428 - на 1 арк., від
04.04.2011 p. №429 - на 1 арк., від 04.04.2011 р. №430 -
на 1 арк., від 04.04.2011 р. №431- на 1 арк.

- податкові накладні від 01.02.2011 р.
№ 3210 - на 1 арк., від 01.02.2011 р. № 3211 - на 1
арк., від 01.02.2011 р. №3212 - на 1 арк., від
01.02.2011 р. № 3213 - на 1 арк. ,від 01.02.2011 р. № 3214
- на 1 арк, від 01.02.2011р. №3215 - на 1 арк., від
01.02.2011 р. № 3216 - на 1 арк., від 01.02.2011 р. № 3217
-нa l арк., від 01.02.2011 р. №3218 - на 1 арк., від
01.04.2011 р. № 140 - на 1 арк., від 01.04.2011 р. № 141 -
на 1 арк., від 01.04.2011 р. № 142 - на 1 арк., від
01.04.2011 р. № 143 - на 1 арк. ,від 04.04.2011 р. № 428 -
на 1 арк., від 04.04.2011 р. № 429 - на 1 арк., від
04.04.2011 р. № 430 - на 1 арк., від 04.04.2011 р. № 431 -
на 1 арк.

Запасні частини, отримані позивачем на
підставі Договору купівлі-продажу,
укладеного з ТОВ «Інтехмаш»,
поставлені іноземному замовнику через
ДП ДГЗП «Спецтехноекспорт», що
підтверджується договором комісії
№STE-l-137-Д/К-10 від 08.09.2010 року та
вантажно-митними деклараціями
№100140000/2011/771356 від 08.04.2011р. та
№100140004/2011/771076 від 04.02.2011 р.

По вказаним податковим накладеним
позивачем задекларовано податковий
кредит з ПДВ за квітень 2011 року в
розмірі 550 860грн. та лютий 2011 року - 741
369грн.

В матеріалах справи містяться копії
протоколу обшуку від 29.01.2013р. та довідка
відповідача №53-03.13 від 11.03.2013р.,
відповідно до яких вказані вище
рахунки - фактури, податкові та
видаткові накладні, договір комісії,
вантажно - митні декларації вилучені у
позивача під час проведення обшуку.

Відповідно до листа Вищого
адміністративного суду України від
02.06.2011р. № 742/11/13-11, згідно з п.44.1 ст.44 ПК
України для цілей оподаткування
платники податків зобов'язані вести
облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань, на підставі
первинних документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Статтею 2 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.99р. № 996-XIV
(із змінами та доповненнями) зазначено,
що сфера дії Закону поширюється на всіх
юридичних осіб створених відповідно до
законодавства України, незалежно від
їх організаційно-правових форм і форм
власності, які зобов'язані вести
бухгалтерський облік та подавати
фінансову звітність згідно з
законодавством.

Виходячи з вимог п.2 ст. 3 "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" бухгалтерський
облік є обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена п. 1.2 ст. 1, п. 2.1 ст.
2 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.95р. №88 і зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від
05.06.95р. за №168/704, первинні документи:

- це письмові свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.99р. №996-XIV
(із змінами та доповненнями)
встановлено вимоги до первинних
документів, які є підставою для
бухгалтерського та податкового обліку.
Згідно з даною нормою, підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Дія контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно з п. 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995р. №88, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 5 червня
1995р. за №168/704 первинні документи (на
паперових і машинозчитуваних носіях
інформації) для надання їм юридичної
сили і доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити; назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.

Відповідно до п.2.15 та п.2.16
вищевказаного Положення забороняється
приймати до виконання первинні
документи на операції, що суперечать
законодавчим та нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили
і доказовості, первинні документи
повинні бути складені відповідно до
вимог чинного законодавства та не
порушувати публічний порядок,
встановлений Законом України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.99р. № 996-XIV
(із змінами та доповненнями).

Враховуючи вищевикладене, позивачем не
підтверджено фактичне здійснення
постачання, приймання-передачі та
оприбуткування товарно-матеріальних
цінностей по договірним
взаємовідносинам з вказаними
контрагентами.

Згідно з п. 138.2 статті 138 ПК України
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

У разі якщо платник податку
здійснює виробництво товарів,
виконання робіт, надання послуг з
довготривалим (більше одного року)
технологічним циклом виробництва за
умови, що договорами, укладеними на
виробництво таких товарів, виконання
робіт, надання послуг, не передбачено
поетапної їх здачі, до витрат звітного
податкового періоду включаються
витрати, пов'язані з виробництвом таких
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг у цьому періоді.

Платник податку для визначення
об'єкта оподаткування має право на
врахування витрат, підтверджених
документами, що складені нерезидентами
відповідно до правил інших країн.

Згідно з п. 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними.

Пунктом 201.4 статті 201 Податкового
кодексу України передбачено, що
податкова накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг.

Відповідно до п. 201.6 статті 201
Податкового кодексу України податкова
накладна є податковим документом і
одночасно відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Згідно з п. 198.3 статті 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Таким чином, розмір податкового
зобов'язання продавця товарів (послуг)
по господарським операціям, проведеним
з кожним контрагентом - покупцем у
окремому звітному періоді, має
дорівнювати розміру податкового
кредиту такого покупця,
задекларованого за такий звітний
період, що передбачає відображення
покупцем отриманої податкової
накладної у реєстрі отриманих
податкових накладних цього звітного
періоду.

Згідно з п.п. 139.1.9 п. 139.1 статті 139 ПК
України не включаються до складу
витрат: витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Відповідно до листа Вищого
адміністративного суду України від
02.06.2011, № 742/11/13-11 "Щодо однакового
застосування адміністративними судами
окремих приписів Податкового кодексу
України та Кодексу адміністративного
судочинства України" будь-які
документи (у тому числі договори,
накладні, рахунки тощо) мають силу
первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України від
16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового
стану платника податків як обов'язкова
ознака господарської операції
кореспондує з нормами Податкового
кодексу України.

Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138
Податкового кодексу України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Тобто необхідною умовою для віднесення
сплачених у ціні товарів (послуг) сум
податку на додану вартість є факт
придбання товарів та послуг із метою їх
використання в господарській
діяльності.

Таким чином, витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток, а також
податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість мають бути фактично
здійснені і підтверджені належним
чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

В ході розгляду справи судом
встановлено, що операції між позивачем
та ТОВ «Інтехмаш» не мали реального
характеру. Фактично перевіркою
встановлено документування операцій
по регістрах бухгалтерського обліку,
які стосуються лише факту
перерахування грошових коштів.
Контрагентом перераховувались кошти
без мети реального настання правових
наслідків, з метою зниження об'єкту
оподаткування, несплати податків, у
зв'язку з чим дії підприємства призвели
до втрат дохідної частини Державного
бюджету України.

Судом в якості свідка для надання
пояснень було викликано директора ТОВ
«Інтехмаш», проте, він до суду не
з'явився.

В матеріалах справи міститься акт
Харківської ОДПІ №1427/234/37263773 від
05.07.2011р. про результати документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
«Інтехмаш» з питань дотримання вимог
податкового законодавства по податку
на додану вартість за період з 19.10.2010р.
по 31.01.2011р. та з 01.03.2011р. по 31.05.2011р. та по
податку на прибуток за 4 квартал 2010 року
та 1 квартал 2011 року, яким встановлено
неможливість реального здійснення
фінансово - господарських операцій
підприємства та ведення господарської
діяльності у порядку, передбаченому
приписами діючого законодавства
України у перевіряємому періоді.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 12.12.2011р., яка
набрала законної сили 04.04.2012р. по справі
№2-а-13849/11/2070 за позовом ТОВ «Інтехмаш»
до Харківської ОДПІ про визнання дій
протиправними, позов задоволено
частково.

Скасовано наказ Харківської об'єднаної
державної податкової інспекції №650 від
25.06.2011 року про проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інтехмаш» (код 37263473)
за результатами якої було складено акт
від 05 липня 2011 року № 1427/234/37263473 "Про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки
товариства з обмеженою
відповідальністю «Інтехмаш» () з питань дотримання вимог
податкового законодавства по податку
на додану вартість за період з 19.10.2010
року по 31.01.2011 року та з 01.03,2011 року по
31.05.2011 року та по податку на прибуток за
4 кв. 2010 року та 1 кв. 2011 року".

Визнано протиправними дії Харківської
об'єднаної державної податкової
інспекції щодо проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інтехмаш» (код 37263473)
за результатами якої було складено акт
№ 1427/234/37263473 "Про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки товариства з обмеженою
відповідальністю «Інтехмаш» () з питань дотримання вимог
податкового законодавства по податку
на додану вартість за період з 19.10.2010
року по 31.01.2011 року та з 01.03,2011 року по
31.05.2011 року та по податку на прибуток за
4 кв. 2010 року та 1 кв. 2011 року".

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Проте, судом не приймається до
уваги вказане судове рішення, оскільки
Харківським окружним адміністративним
судом скасовано наказ Харківської
об'єднаної державної податкової
інспекції №650 від 25.06.2011 року про
проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інтехмаш» з
формальних підстав. Судом не
досліджувались фінансово -
господарській взаємовідносини ТОВ
«Інтехмаш» з його контрагентами.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позивачем не доведена реальність
господарських операцій, оскільки не
підтверджується час здійснення
операції, відсутні трудові ресурси,
виробниче обладнання, транспортне та
торгівельне обладнання, а також
складені первинні документи не
відповідають вимогам встановленим
статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні".

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На думку суду відповідач виконав
покладений на нього обов'язок щодо
доказування правомірності прийнятих
ним податкових повідомлень-рішень від
21.02.2013р. № та №, а тому
адміністративний позов Корпорації
«Об'єднання підприємств «МАРС»
вважається таким, що не підлягає
задоволенню.

Оскільки судове рішення ухвалене
на користь суб'єкта владних
повноважень, судові витрати,
відповідно з частини другої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, відсутні.

На підставі викладеного,
керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені позову Корпорації
«Об'єднання підприємств «МАРС»
відмовити повністю.

Стягнути з Корпорації «Об'єднання
підприємств «МАРС» () на
користь Державного бюджету України
(отримувач УДСКУ у Печерському районі,
код 38004897, банк отримувача ГУ ДКСУ у м.
Києві, код банку 820019, рахунок 4007)
решту суми судового збору за подання
адміністративного позову у розмірі 4
384,80грн. (чотири тисячі триста
вісімдесят чотири гривні, 80коп.).

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст.
ст. 185-187 КАС України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Повний текст постанови
виготовлений та підписаний 23.04.2014р.

Суддя
В.В. Амельохін