Справа № 2а-431/11/0370
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року Справа №
15131/11/9104Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Кухтея Р.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу Відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Волинській області на постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 28 лютого 2011
року у справі за позовом Департаменту
соціальної політики Луцької міської
ради до Підрозділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Волинській
області про визнання протиправною та
скасування постанови про накладення
штрафу,

в с т а н о в и в:

Департамент соціальної політики
Луцької міської ради 18.02.2011 року
звернувся в суд з адміністративним
позовом до Підрозділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Волинській
області, в якому просив визнати
протиправною та скасувати постанову ВП
№23601568 від 09.02.2011 року про накладення
штрафу у розмірі 1020,00 грн.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 28 лютого 2011
року позов задоволено. Постанову
старшого державного виконавця
Підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Волинській області ВП №23601568 від 09
лютого 2011 року про накладення на
Департамент соціальної політики
Луцької міської ради за повторне
невиконання рішення суду штрафу у
розмірі 1020,00 грн. визнано протиправною
та скасовано.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції ВДВС ГУЮ у Волинській
області оскаржив його в апеляційному
порядку. В апеляційній скарзі просить
рішення суду першої інстанції
скасувати і прийняти нове рішення, яким
в задоволенні позову відмовити. Вимоги
за апеляційною скаргою обґрунтовує
тим, що судом першої інстанції були
недостатньо досліджені докази та
обставини справи, рішення постановлено
з порушенням норм процесуального
права. Зазначає, що зі змісту
оскаржуваної постанови вбачається, що
суд першої інстанції скасував
постанову державного виконавця про
накладення штрафу як необґрунтовану,
оскільки державним виконавцем не було
враховано ту обставину, що рішення суду
не виконане з незалежних від боржника
причин.

Вказує, що відсутність бюджетного
фінансування не може бути поважною
причиною невиконання відповідним
суб'єктом владних повноважень
покладених на нього зобов'язань,
оскільки реалізація особою права, що
пов'язане з отриманням бюджетних
коштів, яке базується на спеціальних та
чинних на час виникнення спірних
правовідносин нормативно-правових
актах національного законодавства, не
може бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

Сторони в судове засідання не прибули,
про дату, час і місце апеляційного
розгляду були повідомлені належним
чином, тому колегія суддів, у
відповідності до ст.197 КАС України,
вважає за можливе розглядати справу в
порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали
та доводи апеляційної скарги у їх
сукупності, на основі наявних у справі
доказів, колегія суддів приходить до
переконання, що подану апеляційну
скаргу слід задовольнити, а постанову
суду першої інстанції скасувати з
таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
постановою Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 03.11.2010 року,
яка набрала законної сили, зобов'язано
Департамент соціальної політики
Луцької міської ради провести
перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної
допомоги до 5 травня 2010 року відповідно
до Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та допомоги на
оздоровлення відповідно до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за 2010 рік.

На виконанні у державного виконавця
ВДВС ГУЮ у Волинській області Самчука
О.П. перебуває виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа №2а-3178, виданого Луцьким
міськрайонним судом про зобов'язання
Департаменту соціальної політики
Луцької міської ради здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_1 як
інваліду 2 групи щорічної допомоги до 5
травня 2010 року в розмірі 8 мінімальних
пенсій за віком у відповідності до ст.12
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» та в розмірі 5 мінімальних
заробітних плат на оздоровлення у
відповідності до ст.48 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за 2010 рік. В
постанові про відкриття виконавчого
провадження від 11.01.2011 року боржника
зобов'язано добровільно виконати
рішення суду на протязі семи днів з дня
отримання постанови.

Департамент соціальної політики
Луцької міської ради рішення суду
виконав частково, а саме, в частині
нарахування ОСОБА_1 щорічної допомоги
до 5 травня 2010 року відповідно до ст.12
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
в розмірі 5 168,00 грн., допомоги на
оздоровлення відповідно до ст.48 Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" в
розмірі 4 320,00 грн., що підтверджується,
зокрема, листом від 21.01.2011 року №443/11.2-7 в
якому Департамент соціальної політики
також повідомив ВДВС ГУЮ у Волинській
області про неможливість виконання
рішення суду в частині виплати
допомоги у зв'язку з відсутністю коштів
для виплати допомог за 2010 рік, оскільки
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» коштів на виплату
допомог за минулі роки згідно рішень
суду не передбачено.

У зв'язку з невиконанням без поважних
причин даного рішення суду та
відповідно до ст.5, 87 Закону України
«Про виконавче провадження» старший
державний виконавець ВДВС ГУЮ у
Волинській області Самчук О.П. своєю
постановою від 01.02.2011 року наклав на
боржника департаменту соціальної
політики Луцької міської ради штраф у
розмірі 510,00 грн. та встановив новий
строк для виконання рішення суду.

Оскільки штраф в цей строк сплачено не
було, ВДВС ГУЮ постановою від 09.02.2011
року, винесеної старшим державним
виконавцем Самчуком О.П., накладено
штраф на Департамент соціальної
політики Луцької міської ради за
повторне невиконання рішення суду на
підставі ст.5, 87 Закону України «Про
виконавче провадження» у розмірі 1020,00
грн. та встановлено новий строк для
виконання рішення суду до 16.02.2011 року.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що
Департамент соціальної політики
Луцької міської ради вжив всіх
залежних від нього заходів,
спрямованих на виконання постанови
Луцького міськрайонного суду. Однак, не
виконання даного рішення відбулося не
з вини позивача, а через відсутність
коштів у Державному бюджеті,
призначених для виконання рішень
судів, що є поважною причиною. Разом з
цим, судом враховується, що при
винесенні оскаржуваної постанови про
накладення штрафу від 09.02.2011 року
старший державний виконавець ВДВС ГУЮ
у Волинській області Самчук О.П. не в
повній мірі вивчив обставини та
причини з яких рішення суду не
виконано, при винесені постанови не
дотримався вимог ст.87 Закону України
«Про виконавче провадження» щодо
з'ясування неповажності причин
невиконання рішення.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком, вважаючи, що він не
відповідає нормам матеріального права
та фактичним обставинам справи з
огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Частиною 2 статті 14 КАС України
передбачено, що постанови та ухвали
суду в адміністративних справах, що
набрали законної сили, є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Статтею 3 Закону України «Про виконавче
провадження» встановлено, що примусове
виконання рішень державною виконавчою
службою здійснюється на підставі
виконавчих документів. Державною
виконавчою службою підлягають
виконанню, зокрема, такі виконавчі
документи як виконавчі листи, що
видаються судами.

Згідно ст.5 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії. Державний виконавець:
здійснює необхідні заходи щодо
своєчасного і повного виконання
рішення, зазначеного в документі на
примусове виконання рішення у спосіб і
порядок, визначені виконавчим
документом. Державний виконавець при
здійсненні виконавчого провадження
має право: накладати стягнення у
вигляді штрафу на громадян і посадових
осіб у випадках, передбачених законом.

Частинами 1, 2 статті 24 Закону України
«Про виконавче провадження»
передбачено, що державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання і
цей документ відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, та
пред'явлений до виконання до органу
державної виконавчої служби за
належним місцем виконання рішення.
Державний виконавець у 3-денний строк з
дня надходження до нього виконавчого
документа вносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1, 2 ст.25 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець здійснює виконавчі дії по
виконанню рішення до завершення
виконавчого провадження у
встановленому цим законом порядку.

Відповідно до ст.76 вищенаведеного
Закону, після відкриття виконавчого
провадження по виконавчому документу,
який зобов'язує боржника вчинити певні
дії або утриматися від їх вчинення,
державний виконавець відповідно до
ст.24 вищевказаного Закону визначає
йому строк добровільного виконання
рішення. У разі невиконання без
поважних причин цих вимог державний
виконавець застосовує до боржника
штрафні санкції чи інші заходи,
передбачені законодавством, і
призначає новий строк виконання.

Згідно ст.87 цього ж Закону в разі
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, які можуть бути
виконані лише боржником, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу в розмірі від двох до десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, на посадових осіб від десяти
до двадцяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян і на
боржника - юридичну особу - від двадцяти
до тридцяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
призначає новий строк для виконання.

Постанова державного виконавця про
накладення штрафу може бути оскаржена
до начальника відповідного органу
державної виконавчої служби, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець або до суду в
10-денний строк.

У разі повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає штраф на боржника у
подвійному розмірі. При подальшому
невиконанні рішення боржником
державний виконавець порушує
клопотання перед судом про кримінальну
відповідальність боржника відповідно
до закону.

Як видно з матеріалів справи, боржник
(він же позивач) рішення суду в частині
виплати допомоги не виконав без
поважних на те причин, для виконання
рішення в цій частині не вчинив
будь-яких дій, а лише звернувся своїм
листом від 21.01.2011 року №443/11.2-7 /а.с.5/ ВДВС
ГУЮ у Волинській області, де зазначив
про неможливість виконання рішення
суду в частині виплати даних сум у
зв'язку і відсутністю коштів для
проведення цих виплат.

Однак, з огляду на вищевикладене,
колегія суддів погоджується із
доводами відповідача, викладеними ним
у запереченні на позов та апеляційній
скарзі про те, що відсутність бюджетних
асигнувань не можна брати до уваги як
поважну причину невиконання позивачем
покладених на нього зобов'язань,
оскільки реалізація особою права, що
пов'язане з отриманням бюджетних
коштів, яке базується на спеціальних та
чинних на час виникнення спірних
правовідносин нормативно-правових
актах національного законодавства, не
може бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань, як про це
зазначив Європейський суд з прав
людини в рішенні у справі «Кечко проти
України».

Тому колегія суддів вважає, що відмова
позивача виконати виконавчий документ
із зазначених мотивів є безпідставною
та вчиненою без поважних причин.

Також колегія суддів вважає за належне
зазначити, що постанова Волинського
окружного адміністративного суду від
18.02.2011 року, якою було визнано
протиправною та скасовано постанову
ВДВС ГУЮ у Волинській області від 01.02.2011
року про накладення штрафу в розмірі
510,00 грн. за невиконання рішення суду,
скасовано постановою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 4 липня 2011 року.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає необґрунтованим задоволення
позову та скасування постанови
старшого державного виконавця
Підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Волинській області ВП №23601568 від 09
лютого 2011 року про накладення на
Департамент соціальної політики
Луцької міської ради за повторне
невиконання рішення суду штрафу у
розмірі 1020,00 грн. та прийшла до висновку
про відмову в задоволенні такого.

Згідно ст.198 КАС України за наслідками
розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції суд
апеляційної інстанції має право
скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Відповідно до п.1 ст.202 КАС України
підставою для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції невірно надано
правову оцінку обставинам справи,
порушено норми матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
висновки суду першої інстанції не
відповідають обставинам справи, доводи
апеляційної скарги висновки суду
спростовують і підлягають задоволенню
із вказаних вище підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198 п.3, 202 п.1, 4, 205
ч.2, 207, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Волинській
області задовольнити.

Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 28 лютого 2011
року у справі №2а/0370/431/11 скасувати і
прийняти нову постанову, якою в
задоволенні позову Департаменту
соціальної політики Луцької міської
ради відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення.

На постанову може бути подано
касаційну скаргу безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили, а в разі складання
постанови в повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України - з дня
складання постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя
Д.М. Старунський

Судді
В.М. Багрій

Р.В. Кухтей