Справа № 495/1631/14-а
Суддя: Прийомова О. Ю.
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 495/1631/14-а
ПОСТАНоВА

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

28 квітня 2014 року
м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово -
судді Прийомової О.Ю.

за участю секретаря Савенко
М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Білгород-Дністровському
Одеської області цивільну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління ДАІ ГУМВС України в
Кіровоградській області про визнання
протиправною та скасування постанови
інспектора ДПС Кіровоградського
взводу ДПС УДАІ в Кіровоградській
області від 23 лютого 2014 року по справі
про адміністративне правопорушення
серії ПС1 № 313999,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про визнання протиправною
та скасування постанови інспектора ДПС
Кіровоградського взводу ДПС УДАІ в
Кіровоградській області від 23 лютого
2014 року по справі про адміністративне
правопорушення серії ПС1 № 313999, просить
суд визнати протиправною та скасувати
постанову інспектора взводу ДПС УДАІ
ГУ МВС України в Кіровоградській
області Завідняка Ігоря Миколайовича
від 23 лютого 2014 року по справі про
адміністративне правопорушення № ПС1
№ 313999, згідно якої його було визнано
винним у порушені п.п. «г» п. 12.6 Правил
дорожнього руху - перевищення
швидкості руху та притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ч. 1 ст. 122 КпАП України у вигляді штрафу
у розмірі 250 грн., вказуючи, що він 21
лютого 2014 року, рухаючись на автомобілі
«Ніссан Максима», реєстраційний номер
НОМЕР_1 зі швидкістю в межах 110 км/год, по
автодорозі Одеса-Київ, на 256 км.
зазначеної автодороги, о 6 годині 50
хвилин ранку, був зупинений
співробітником - інспектором взводу
ДПС УДАІ ГУМВС України в
Кіровоградській області.

Причиною зупинки було названо
перевищення швидкості. На цій підставі
був складений протокол про
адміністративне правопорушення серії
АА2 № 426120 від 23 лютого 2014 року та
винесено постанову по справі про
адміністративне правопорушення серії
ПС1 № 313999 від 23 лютого 2014 року за нібито
порушення ним п.п. «г» п. 12.6 4 Правил
дорожнього руху, за що ч. 1 ст. 122 КпАП
України передбачено відповідальність
у вигляді штрафу у розмірі 250 грн.

Вважає дану постанову необґрунтованою
та такою, що не відповідає нормам КпАП
України відповідно до яких завданням
провадження у справах про
адміністративне правопорушення є
своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи та
дотримання процесуального порядку
розгляду справи.

При розгляді справи не були з'ясовані і
доведені обставини, які б свідчили, що в
його діях є ознаки проступку, за який
законом встановлено адміністративну
відповідальність.

Вважає, що його право порушене, тому і
звернувся з позовом до суду.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав та просить суд його
задовольнити, про що надав заяву.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, був повідомлений
належним чином, надав заперечення на
адміністративний позов відповідно до
якого просить суд відмовити в
задоволені позовної заяви у повному
обсязі, а Постанову по справі про
адміністративне правопорушення
залишити без змін, вказуючи, що дії
працівника ДАІ щодо складання
протоколу є правомірними, позивачем не
доведено та не надано доказів того, що
ним не вчинялось порушення, або про те,
що у нього були обставини, що
виключають притягнення до
адміністративної відповідальності.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши
надані сторонами докази, судом
установлені такі факти та відповідні
їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що
дійсно Постановою інспектора ІДПС
взводу УДАІ ГУМВС України в
Кіровоградській області, серії ПС1 №
313999 по справі про адміністративне
правопорушення від 23.02.2014 року позивача
було притягнуто до адміністративної
відповідальності за ч.1 ст. 122 Кодексу
України про адміністративне
правопорушення та було накладене
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу у розмірі 255 грн. /л.с. 12-13/

Відповідно до ст. 9 КУпАП,
адміністративним правопорушенням
/проступком/ визначається протиправна,
винна /умисна або необережна/ дія чи
бездіяльність, яка посягає на
громадський порядок, власність, права і
свободи громадян, на встановлений
порядок управління і за яку за законом
передбачено адміністративну
відповідальність.

Як встановлено в ході судового
розгляду справи, вину позивача у скоєні
правопорушення за ст. 122 ч.1 КУпАП не
доведено.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП України,
доказами по справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган /посадова особа/
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягується до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото і кінозйомки, відеозапису,
які використовуються при нагляді за
виконанням правил, норм і стандартів,
що стосуються забезпечення безпеки
дорожнього руху, протоколом про
вилучення речей і документів, а також
іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган
/посадова особа/ оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному дослідженні всіх обставин
справи в їх сукупності, керуючись
законом і правосвідомістю.

Однак, вказана норма закону
відповідачем не виконана, не прийняті
всі міри для повного та об'єктивного
дослідження всіх обставин справи, не
притягнуті до справи свідки, поняті, що
видно з протоколу про адміністративне
правопорушення від 23.02.2014 року,
відповідно до якого ОСОБА_1 з вказаним у
протоколі не погодився, однак
інспектор при складанні протоколу не
притягнув до справи понятих, не допитав
свідка на прохання позивача, що
безумовно є порушенням прав позивача,
передбачених ст. 268 КУпАП та
Конституцією України.

Таким чином, судом встановлено, що при
складанні протоколу про
адміністративне правопорушення та
притягнення позивача до
адміністративної відповідальності,
інспектором ДПС не були з'ясовані всі
обставини справи, не дотримані вимоги
закону, щодо всебічного, повного й
об'єктивного з'ясування обставин
справи та не дотриманий процесуальний
порядок розгляду справи.

Суд не може погодитися з ствердженнями
представника відповідача викладеними
в заперечені на позовні вимоги
стосовно того, що саме позивач повинний
був надати докази того, що ним не було
скоєне адміністративне
правопорушення, оскільки відповідно до
ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до п. 2 вказаної статті в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З урахуванням вищевикладеного, суд
вважає, що позовні вимоги позивача є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 9, 122 ч.1, 251, 252, 254, 256, 268 КУпАП, ст. ст. 71,
161, 162, 163, 166 КАС України, суд,

В И Р І Ш
И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління
ДАІ ГУМВС України в Кіровоградській
області про визнання протиправною та
скасування постанови інспектора ДПС
Кіровоградського взводу ДПС УДАІ в
Кіровоградській області від 23 лютого
2014 року по справі про адміністративне
правопорушення серії ПС1 № 313999 -
задовольнити.

Постанову серії ПС1 № 313999 від 23.02.2014
року по справі про адміністративне
правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.
122 ч. 1 КУпАП та стягнення з ОСОБА_1
штрафу у вигляді 255 грн. - визнати
неправомірною та скасувати.

Рішення місцевого загального суду як
адміністративного суду у справах з
приводу рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень щодо
притягнення до адміністративної
відповідальності є остаточним і
оскарженню не підлягає, відповідно до
ст. 171-2 КАС України.

Суддя: