Справа № 2а-1670/1981/11
Суддя: Л.О. Єресько
Дата ухвалення: 2014-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2014 року м. ПолтаваСправа №
2а-1670/1981/11

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Єресько Л.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Шулик
Н.І.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Котелевської
районної державної адміністрації
Полтавської області , треті особи
Сільськогосподарське товариство з
обмеженою відповідальністю «Скіф»,
Благодійний фонд «Гелон», Головне
управління Державного казначейства
України у Полтавській області про
визнання протиправними та скасування
розпоряджень, стягнення шкоди та
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

19 березня 2014 року ОСОБА_1 (надалі -
позивач) звернувся до Полтавського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Котелевської районної державної
адміністрації Полтавської області
(надалі - відповідач), треті особи
Сільськогосподарське товариство з
обмеженою відповідальністю «Скіф»
(надалі - СТОВ "Скіф", Благодійний фонд
«Гелон» (надалі - БФ "Гелон"), Головне
управління Державного казначейства
України у Полтавській області, в якому
з урахуванням уточнень позовних вимог
(а.с. 59-68 т. 2), просив:

- визнати відсутність компетенції
суб'єкта владних повноважень - голови
Котелевської РДА на скасування
розпорядження голови Котелевської РДА
від 23.06.2006 «Про надання земельної
ділянки в оренду ОСОБА_1.»;

- визнати протиправними та скасувати
розпорядження Котелевська РДА №466 від
10.12.2007, № 509 від 25.12.2007, № 177 від 12.05.2008,

- зобов'язати відповідача прийняти
розпорядження щодо надання позивачу в
оренду земельної ділянки площею 2 га
АДРЕСА_1 для ведення особистого
селянського господарства;

- стягнути з відповідача шкоду, завдану
незаконними діями та рішеннями в сумі 1
255 700 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилався на неправомірність
дій та рішень Котелевської РДА, у
зв'язку з чим його незаконно позбавлено
права користування земельною ділянкою,
яка була попередньо виділена йому
відповідачем.

Ухвалою Полтавського окружного
адміністративного суду від 15.10.2009,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 03.03.2010,
провадження у справі закрито на
підставі п.1 ч.1 ст. 157 Кодексу
адміністративного судочинства України
з мотивів непідвідомчості даного спору
адміністративним судам.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 24.02.2011 зазначені судові
рішення скасовано, а справу направлено
до суду першої інстанції для
продовження розгляду.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 07.07.2011 даний
адміністративний позов було
задоволено частково: 1) визнано
протиправним та скасовано
розпорядження Голови Котелевської
районної державної адміністрації
Полтавської області від 10 грудня 2007
року № 466; 2) зобов'язано Котелевську
районну державну адміністрацію
Полтавської області розглянути
протест прокурора Котелевського
району Полтавської області від 03
грудня 2007 року №1520 вих-07 з урахуванням
приписів статті 33 Закону України "Про
місцеві державні адміністрації"; 3) у
задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовлено.

За наслідками апеляційного перегляду
Харківським апеляційним
адміністративним судом вищевказане
рішення суду першої інстанції було
скасовано в частині зобов'язання
Котелевської районної державної
адміністрації Полтавської області
розглянути протест прокурора
Котелевського району Полтавської
області від 03 грудня 2007 року №1520 вих-07 з
урахуванням приписів статті 33 Закону
України "Про місцеві державні
адміністрації", оскільки така позовна
вимога не заявлялася позивачем, а в
іншій частині постанова суду першої
інстанції залишена без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 06.03.2014 вищезазначені
рішення першої та апеляційної
інстанції були скасовані, справа
направлена на новий судовий розгляд до
суду першої інстанції.

В судовому засіданні в ході нового
судового розгляду позивач підтримав
вимоги своєї позовної заяви з
урахуванням змін до неї (а.с. 59-68 т. 2) та
просив їх задовольнити в повному
обсязі.

Котелевська РДА не забезпечила в
судове засідання явку уповноваженого
представника, направивши суду
клопотання з проханням слухати справу
у відсутності їх представника (а.с. 107,
108, 121, 125 т. 4).

В письмових запереченнях проти позову
(а.с. 123-125 т. 4) відповідач позов не визнав
та просив відмовити у його задоволенні,
посилаючись на порушення ОСОБА_1 норм
земельного законодавства, а саме
початок користування виділеною йому
земельною ділянкою без документу, що
посвідчує право користування землею.

Треті особи в судове засідання також не
забезпечили явку уповноважених
представників, хоча в матеріалах
справи наявні докази, що вони були
належним чином повідомлені про час та
місце розгляду справи, причин неявки
суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
неприбуття в судове засідання без
поважних причин представника сторони
або третьої особи, які прибули в судове
засідання, або не повідомлення ним про
причини неприбуття не є перешкодою для
розгляду справи, а згідно ч. 4 ст. 128
цього ж Кодексу - у разі неприбуття
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

З огляду на відсутність у матеріалах
справи доказів поважності причин
неприбуття третіх осіб у судове
засідання та клопотання відповідача
про розгляд справи у відсутності його
представника, суд вважає за можливе
розглянути справу за даної явки та
наявними в справі матеріалами.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
вивчивши та дослідивши матеріали
справи, оцінивши наявні у справі
докази, приходить до наступних
висновків.

Судом встановлено, що 31.05.2006 позивач
ОСОБА_1 звернувся до Котелевської РДА з
проханням передати у безоплатну
власність земельну ділянку 2 га
(пасовища), розташованої за АДРЕСА_1, для
ведення особистого селянського
господарства (а.с. 11 т. 1, а.с. 177 т. 4).

За наслідками розгляду вказаної заяви
позивача 23.06.2006 розпорядженням голови
Котелевської РДА № 239 "Про надання в
оренду земельної ділянки ОСОБА_1."
позивачу надано в оренду земельну
ділянку площею 2 га (пасовища) для
ведення особистого селянського
господарства терміном на 10 років, що
знаходиться за АДРЕСА_1 (а.с. 13 т.1).

На вищевказане розпорядження
прокурором Котелевського району було
внесено протест від 03.12.2007 №1520 вих-07
(а.с. 16 т.1), за наслідками розгляду якого
голова Котелевської РДА на підставі ст.
41 Закону України "Про місцеві державні
адміністрації" виніс розпорядження №
466 від 10.12.2007 "Про скасування
розпорядження голови районної
державної адміністрації від 23.06.2006 № 239
"Про надання в оренду земельної ділянки
ОСОБА_1." (а.с. 18 т.1).

У подальшому голова Котелевської РДА
видав розпорядження № 509 від 25.12.2007 "Про
надання в оренду земельних ділянок
СТОВ "Скіф" в адміністративних межах
Більської сільської ради та надання
дозволу на виготовлення технічної
документації із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право користування земельними
ділянками", яким спірну земельну
ділянку передано СТОВ "Скіф" на умовах
оренди для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
терміном на 11 місяців.

Розпорядженням голови Котелевської
РДА № 177 від 12.05.2008 "Про продовження
строку дії договору оренди земельної
ділянки СТОВ "Скіф" продовжено строк
дії договору оренди, що укладений між
райдержадміністрацією та СТОВ "Скіф"
28.12.2007, на 49 років.

Із вищевказаними розпорядженнями
відповідача позивач не погодився та
оскаржив їх до суду.

Надаючи оцінку оскаржуваним
розпорядженням суд виходить із
наступного.

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Частина третя вказаної статті
встановлює, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Саме у частині третій вказаної статті
закріплено загальні критерії для
оцінювання рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, які одночасно є
принципами адміністративної
процедури, що вироблені у практиці
європейських країн. Суб'єкти владних
повноважень повинні враховувати ці
критерії-принципи, знаючи, що
адміністративний суд керуватиметься
ними у разі оскарження відповідних
рішень, дій чи бездіяльності.
Законодавче закріплення цих
критеріїв-принципів також дає
можливість фізичній чи юридичній особі
сформувати уявлення про якість та
природу належних рішень чи дій, які
вона має право очікувати від суб'єкта
владних повноважень.

Прийняття рішень, вчинення (невчинення)
дій на підставі, у межах повноважень та
у спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України - за змістом цей
критерій випливає з принципу
законності, що закріплений у частині
другій статті 19 Конституції України:
«Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України». «На підставі»
означає, зокрема, що суб'єкт владних
повноважень повинен діяти на виконання
їх, за умов та обставин, визначених
ними. «У межах повноважень» означає, що
суб'єкт владних повноважень повинен
приймати рішення, вчиняти дії
відповідно до повноважень, які прямо
встановлені законом (так звані «прямі
повноваження»), або безпосередньо
випливають із положень закону і є
необхідними для реалізації суб'єктом
владних повноважень своїх функцій (так
звані «похідні повноваження»). «У
спосіб» означає, що суб'єкт владних
повноважень повинен дотримуватися
встановленої законом процедури
прийняття рішення або вчинення дії і
обирати лише визначені законом засоби.

Критерій «з використанням повноважень
з метою, з якою це повноваження надано»
інакше може бути сформульовано як
принцип використання повноваження з
належною метою. Належною є та мета, що
визначена в законі або випливає з його
цілей. Якщо мету повноваження в законі
не визначено, то слід виходити із
загальної мети, яка визначена у статті 3
Конституції України - утвердження і
забезпечення прав людини є головним
обов'язком держави.

Критерій «обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення) дій» вимагає від суб'єкта
владних повноважень враховувати як
обставини, на обов'язковість
врахування яких прямо вказує закон, так
і інші обставини, що мають значення у
конкретній ситуації. Суб'єкт владних
повноважень повинен уникати
невмотивованих висновків,
обґрунтовуючи їх припущеннями, а не
конкретними обставинами.

Критерій «добросовісності» вимагає
від суб'єкта владних повноважень діяти
добросовісно, тобто з щирим наміром
щодо реалізації владних повноважень та
досягнення поставлених цілей і
справедливих результатів.

Згідно зі ст. 1 Закону України від 09.04.1999
р. № 586-XIV "Про місцеві державні
адміністрації" (надалі - Закон № 586)
виконавчу владу в областях і районах,
містах Києві та Севастополі здійснюють
місцеві державні адміністрації.

Місцева державна адміністрація є
місцевим органом виконавчої влади і
входить до системи органів виконавчої
влади.

Місцева державна адміністрація в межах
своїх повноважень здійснює виконавчу
владу на території відповідної
адміністративно-територіальної
одиниці, а також реалізує повноваження,
делеговані їй відповідною радою.

При цьому, повноваження місцевих
державних адміністрацій повинні бути
спрямовані на виконання основних
завдань, визначених статтею 2 Закону №
586, зокрема, на виконання Конституції,
законів України, актів Президента
України, Кабінету Міністрів України,
інших органів виконавчої влади вищого
рівня; законність і правопорядок,
додержання прав і свобод громадян;
виконання державних і регіональних
програм соціально-економічного та
культурного розвитку, програм охорони
довкілля, а в місцях компактного
проживання корінних народів і
національних меншин - також програм
їх національно-культурного розвитку;
реалізацію інших наданих державою, а
також делегованих відповідними радами
повноважень та інш.

Статтею 3 цього ж Закону визначені
принципи діяльності місцевих
державних адміністрацій: 1)
відповідальності перед людиною і
державою за свою діяльність; 2)
верховенства права; 3) законності; 4)
пріоритетності прав людини; 5)
гласності; 6) поєднання державних і
місцевих інтересів.

Відповідно до статті 33 Закон України
"Про місцеві державні адміністрації"
голови обласних державних
адміністрацій мають право скасовувати
розпорядження голів районних
державних адміністрацій, що суперечать
Конституції України та законам
України, рішенням Конституційного Суду
України, актам Президента України,
Кабінету Міністрів України, голів
обласних державних адміністрацій, а
також міністерств, інших центральних
органів виконавчої влади.

Згідно зі статтею 43 Закону України "Про
місцеві державні адміністрації"
розпорядження голови державної
адміністрації, що суперечать
Конституції України, законам України,
рішенням Конституційного Суду України,
іншим актам законодавства або є
недоцільними, неекономними,
неефективними за очікуваними чи
фактичними результатами, скасовуються
Президентом України, головою місцевої
державної адміністрації вищого рівня
або в судовому порядку.

Із аналізу вищенаведеного можна дійти
висновку про те, що приймаючи
розпорядження №466 від 10 грудня 2007 року
"Про скасування розпорядження голови
районної державної адміністрації від 23
червня 2006 року №239 "Про надання в оренду
земельної ділянки ОСОБА_1.", голова
Котелевської районної державної
адміністрації Полтавської області
вийшов за межі наданих йому
повноважень, у зв'язку з чим порушено
принцип законності. А відтак, дане
розпорядження є протиправним та
підлягає скасуванню.

Із такою позицією погодилися всі
судові інстанції і при попередньому
розгляді справи, в тому числі і Вищий
адміністративний суд України (надалі -
ВАСУ).

Однак, скасовуючи рішення попередніх
судових інстанцій та направляючи
справу на новий судовий розгляд, ВАСУ
не погодився із висновками першої та
апеляційної інстанцій про відмову у
скасуванні розпоряджень № 509 від 25.12.2007
та № 177 від 12.05.2008, якими земельні
ділянки Котелевською РДА передавалися
СТОВ "Скіф", оскільки вказані
розпорядження не порушують права
позивача у зв'язку із недоведенням
останнім того факту, що земельна
ділянка, яка передавалась позивачу та
земельна ділянка, передана СТОВ "Скіф" є
однією і тією ж самою ділянкою.

Разом з тим ВАСУ звернув увагу на
рішення суду апеляційної інстанції,
яким зазначено, що розпорядження № 509
від 25.12.2007 та № 177 від 12.05.2008 приймались
саме щодо спірної земельної ділянки,
тобто ділянки, яка до цього
передавалась позивачу. Враховуючи
суперечливість висновків суду
апеляційної інстанції в цій частині,
колегія суддів прийшла до висновку, що
дане питання підлягає детальному
дослідженню при новому розгляді
справи.

При цьому ВАСУ зауважив, що у випадку,
якщо ділянка, яка передавалась
позивачу та ділянка, передана СТОВ
"Скіф" є однією і тією ж самою ділянкою,
не можна говорити про те, що
розпорядження № 509 від 25.12.2007 та № 177 від
12.05.2008 не порушують прав позивача в
даних відносинах, незважаючи на
відсутність договору оренди землі з
позивачем.

Досліджуючи дане питання при новому
судовому розгляді судом встановлено
наступне.

Розпорядженням голови Котелевської
РДА від 23.06.2006 № 239 "Про надання в оренду
земельної ділянки ОСОБА_1." позивачу
надано в оренду земельну ділянку
площею 2 га (пасовища) для ведення
особистого селянського господарства
терміном на 10 років, що знаходиться за
АДРЕСА_1 (а.с. 13 т.1).

На запит суду надати інформацію про
перелік документів, який надавався
позивачем до Котелевської РДА разом із
заявою про надання йому земельної
ділянки для приватизації, відповідачем
у відповіді (а.с. 176 т.4) вказано, що
розпорядження голови Котелевської РДА
від 23.06.2006 № 239 «Про надання земельної
ділянки ОСОБА_1.» приймалося на
підставі заяви позивача від 31.05.2006,
викопіювання з кадастрової карти
(плану) (а.с. 178 т.4), висновка Більської
сільської ради від 29.06.2006 № 458 (а.с. 179 т.4).

Отже, на момент прийняття
розпорядження висновок Більської
сільської ради існував і розглядався
відповідачем поряд з іншими
документами, а посилання в протесті
прокуратури від 03.12.2007 № 1520 вих-07 (а.с. 16
т.1) на той факт, що висновок датований
29.06.2006 (тобто на шість днів пізніше ніж
винесено розпорядження від 23.06.2006 № 239),
може свідчити про очевидну описку у
цьому висновку в частині зазначення
дати та жодним чином не спростовує його
наявність на момент прийняття рішення
відповідачем, це останнім і не
заперечується.

Як пояснювала Котелевська РДА в своїх
письмових запереченнях (а.с. 123-125 т. 4),
земельна ділянка, що передавалася в
оренду позивачу, складалася із двох
масивів, розділених автодорогою із
твердим покриттям, орієнтовними
площами № 1 - 0,75 га, № 2 - 1,25 га, а на
частині земельної ділянки АДРЕСА_1

Згідно пояснень позивача, після
прийняття відповідачем рішення про
передачу йому вищевказаної земельної
ділянки ним розпочато роботу по
виготовленню технічної документації
із землеустрою, організацією
діяльності на базі цієї ділянки музею
просто неба «Скіфленд», що був
зареєстрований наказом відділу
культури Котелевської РДА від 11.07.2006 №
24 (а.с. 108-117 т.1).

Для виготовлення технічної
документації із землеустрою ОСОБА_1
отримано численні висновки різних
інстанцій, зокрема, висновок щодо
наявних обмежень на використання
земельної ділянки головного районного
архітектора управління архітектури та
містобудування від 03.08.2006 № 214 (а.с. 82 т.3),
висновок археологічної експертизи від
24.07.2006 № 1360 (а.с. 84 т.3), погодження на
відведення земельної ділянки історико-
культурним заповідником «Більськ» від
04.10.2006 № 64 (а.с. 41-42 т.1).

За змістом висновку Котелевського
районного відділу земельних ресурсів
від 15.09.2006 № 571 за підписом начальника
цього відділу Філоненка В.В. (а.с.14 т.1) за
наслідками розгляду складеної ТОВ
"Консультаційний центр" технічної
документації із землеустрою щодо
складання документів, які посвідчують
право гр. ОСОБА_1 на земельні ділянки на
території Більської сільської ради,
надано висновок про те, що технічна
документація, складена згідно
технічного завдання, відповідає
вимогам діючих нормативних правил і
державних стандартів.

До матеріалів справи позивачем
залучено копії схематичного опису меж
земельних ділянок із даної технічної
документації із підписом про
погодження начальником районного
відділу земельних ресурсів Філоненком
В.В., засвідчені печаткою цього відділу,
оригінали яких були оглянуті судом в
ході судового засідання. Згідно цих
схематичних описів меж було сформовано
дві земельні ділянки - № 1 площею 1,25 га
із присвоєнням кадастрового номеру
:00:002:0979 та № 2 площею 0,75 га із
присвоєнням кадастрового номеру
:00:001:0498 (а.с. 114-115 т.4).

Згідно акту від 16.08.2006 (а.с. 17 т.1)
землевпорядником ТОВ «Консультаційний
центр» Бородіхіною Г.В. за участю
голови Більської сільської ради Івахно
І.В., представника землекористувача
земельної ділянки ОСОБА_1 встановлено в
натурі та погоджено межі земельної
ділянки загальною площею 2 га,
переданої для ведення особистого
селянського господарства, та яка
знаходиться на території Більської
сільської ради згідно плану - схеми.
Межі земельної ділянки погоджені
суміжними землекористувачами -
Більською сільською радою. Межові
знаки в кількості 11 штук показані
представникам в натурі,
відповідальність за їх збереження несе
землекористувач земельної ділянки.
Даний акт підписано усіма присутніми
особами та засвідчений печатками ТОВ
«Консультаційний центр» та Більської
сільської ради.

Вищевказаний висновок Котелевського
районного відділу земельних ресурсів
від 15.09.2006 № 571 та залучені до
матеріалів справи копії
підтверджуючих документів
спростовують надані на вимогу суду
пояснення відділу Держземагентства у
Котелевському районі Полтавської
області (а.с. 185 т.4) із посиланням на лист
ТОВ «Консультаційний центр» від 09.02.2009
б/н (а.с. 187 т.4), за змістом якого на
вказані земельні ділянки громадянином
ОСОБА_1 технічна документація не
розроблялася.

Судом також встановлено, що договір
оренди на вищевказану земельну ділянку
між Котелевською РДА та ОСОБА_1 не був
укладений. З цього приводу позивач в
ході судового розгляду пояснив, що з
самого початку мав намір отримати
зазначену земельну ділянку у власність
шляхом безкоштовної приватизації, про
що і просив у своїй заяві від 31.05.2006. Для
реалізації ж проекту музею просто неба
«Скіфленд» потребувалося залучення
інвестиційних коштів у значному
розмірі, а можливі інвестори не надто
охоче погоджувались вкладати кошти в
орендовану земельну ділянку. Тому, як
вказував позивач, він поряд із
виготовленням технічної документації
із землеустрою та отриманням
необхідних погоджень та висновків
продовжував звертатися до
Котелевської РДА про передачу йому
даної земельної ділянки у власність
шляхом безкоштовної приватизації. За
змістом пояснень ОСОБА_1, йому кілька
разів було відмовлено в погодженні
передати цю земельну ділянку у
власність, однак рішенням Котелевської
районної ради дванадцятої сесії
п'ятого скликання від 30.10.2007 (а.с. 32 т.1)
врешті - решт рекомендовано
райдержадміністрації розглянути
питання про безоплатну приватизацію
земельної ділянки
історико-культурного призначення
(Більське городище) громадянином
ОСОБА_1, площею 2 га, розташованої в
адміністративних межах Більської
сільської ради Котелевського району (п.
3).

Листом від 17.01.2008 № Б-383 (а.с. 29 т.1)
Котелевською РДА було повідомлено
ОСОБА_1 про те, що термін розгляду його
заяви про надання земельної ділянки у
власність продовжено до 02.02.2008 у
зв'язку із запланованим розглядом
сесією Більської сільської ради даного
питання 29.01.2008.

Разом з тим, судом встановлено, що
станом на момент направлення
вищевказаного листа головою
Котелевської РДА вже було винесено
розпорядження № 466 від 10.12.2007 "Про
скасування розпорядження голови
районної державної адміністрації від
23.06.2006 № 239 "Про надання в оренду
земельної ділянки ОСОБА_1." (а.с. 18 т.1).
Правову оцінку цього рішення щодо
незаконності та протиправності судом
викладено вище. Однак повідомлення про
факт скасування не було зазначено у
цьому листі, що позбавило позивача
можливості оскаржити дане
розпорядження до винесення подальших
розпоряджень, оскаржуваних в даному
провадженні.

Листом від 01.02.2008 № Б-383 (а.с. 31 т.1)
Котелевською РДА за наслідками
розгляду заяви позивача щодо
безоплатної передачі земельної
ділянки для ведення особистого
селянського фермерського господарства
площею 2 га в АДРЕСА_1 повідомлено
ОСОБА_1 про неможливість надати йому
визначену земельну ділянку у зв'язку із
1) винесенням головою Котелевської РДА
розпорядження № 466 від 10.12.2007 "Про
скасування розпорядження голови
районної державної адміністрації від
23.06.2006 № 239 "Про надання в оренду
земельної ділянки ОСОБА_1." (на
виконання протесту прокурора
Котелевського району від 03.12.2007 № 1520
вих.-07); 2) рішенням тринадцятої сесії
п'ятого скликання Більської сільської
ради від 29.01.2008 про відмову у наданні
позитивного висновку щодо передачі
цієї земельної ділянки позивачу, а
також 3) передачею цієї земельної
ділянки розпорядженням голови
Котелевської РДА в оренду СТОВ «Скіф».

Далі судом встановлено, що 25.12.2007 голова
Котелевської РДА видав розпорядження
№ 509 "Про надання в оренду земельних
ділянок CТОВ "Скіф" в адміністративних
межах Більської сільської ради та
надання дозволу на виготовлення
технічної документації із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право користування
земельними ділянками" (а.с. 19 т.1), та якою
земельну ділянку (пасовища) площею 10,8
га (в тому числі і спірну земельну
ділянку) передано CТОВ "Скіф" на умовах
оренди для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
терміном на 11 місяців (у подальшому
розпорядженням голови Котелевської
РДА № 177 від 12.05.2008 "Про продовження
строку дії договору оренди земельної
ділянки СТОВ "Скіф" продовжено строк
дії договору оренди, що укладений між
райдержадміністрацією та СТОВ "Скіф"
28.12.2007, на 49 років (а.с. 20 т.1).

На запит суду надати інформацію про
перелік документів, який надавався CТОВ
"Скіф" до Котелевської РДА разом із
заявою про надання йому земельної
ділянки в оренду, відповідачем у
відповіді (а.с. 176 т.4) вказано, що
розпорядження від 25.12.2007 № 509
приймалося на підставі заяви СТОВ
«Скіф» від 18.12.2007 № 383 (а.с. 180 т.4) та
висновку Більської сільської ради від
24.12.2007 № 342 (а.с. 182 т.4) про погодження
надання в оренду СТОВ «Скіф» земельної
ділянки площею 10,8 га (пасовища) із
зазначенням про відсутність обтяжень
та обмежень (а.с.182 т.4).

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що Котелевська РДА як і Більська
сільська рада лише здійснювали вигляд,
що розглядають вищевказану заяву
ОСОБА_1, оскільки в період розгляду його
заяви (з 19.12.2007 по 01.02.2008) виносились
висновки та приймались рішення про
передачу в т.ч. і раніше виділеної
ОСОБА_1 земельної ділянки третій особі -
СТОВ «Скіф».

Відповідно до ч. 6 ст. 16 Закону України
«Про оренду землі» (в редакції від
20.12.2005, що діяла на момент виникнення
правовідносин) у разі надходження двох
або більше заяв (клопотань) на оренду
однієї і тієї самої земельної ділянки,
що перебуває в державній або
комунальній власності, відповідні
органи виконавчої влади чи органи
місцевого самоврядування проводять
аукціон або конкурс щодо набуття права
оренди земельної ділянки, якщо законом
не встановлено інший порядок.

Проігнорувавши вищевказані вимоги
Закону, відповідач на власний розсуд
надав перевагу одній із
заінтересованих осіб, при цьому він
приймав незаконні рішення, які
порушують законні інтереси іншої
особи, що є несумісним із метою
повноважень, з якою ці повноваження
надані місцевим державним
адміністраціям Законом № 586.

Також судом встановлено, що на
виконання розпорядження від 25.12.2007 № 509
між Котелевською РДА та СТОВ Скіф»
укладено договір оренди від 28.12.2007 б/н
земельної ділянки площею 10,8 га
(пасовища) (а.с. 139-143 т.4) терміном на 11
місяців, який зареєстровано в книзі
обліку земель Більської сільської ради
від 28.12.2007 за № 2 (державна реєстрація в
державному земельному кадастрі, як це
передбачено земельним законодавством,
не здійснювалася). В цей же день (28.12.2007)
складено акт перенесення меж земельної
ділянки наданої в оренду СТОВ «Скіф»
(а.с. 137 т. 4), акт прийому - передачі
земельної ділянки (а.с. 138 т.4).

В цей же день (28.12.2007) відділом земельних
ресурсів у Котелевському районі
Полтавської області надано висновок №
01-01-26/406 про відсутність заперечень у
наданні в оренду СТОВ «Скіф» земельної
ділянки загальною площею 10,8 га
(пасовищ) терміном на 11 місяців при
умові, зокрема, виготовлення
викопіровки земельних ділянок
(зворотній бік а.с.192 т.4). А що ж тоді
погоджувалося і на відповідність чому?

При цьому, суду не надано жодних
картографічних матеріалів або
викопіювань з кадастрової карти (плану)
щодо визначення яка саме земельна
ділянка передавалася в оренду та
підтвердження, що вона була сформована
та відведена у встановленому
законодавством порядку станом на
момент передачі земельної ділянки в
оренду СТОВ «Скіф» та укладення з ним
договору оренди.

Згідно вимог ст. 55 Закону України «Про
землеустрій» (в редакції, що діяла на
момент виникнення спірних
правовідносин) встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) здійснюється на основі
технічної документації із землеустрою,
якою визначається місцеположення
поворотних точок меж земельної ділянки
в натурі (на місцевості), а межі
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) закріплюються межовими
знаками встановленого зразка.

Відповідно до ч. 4 ст. 15 Закону України
«Про оренду землі» (в редакції, що діяла
на той час) невід'ємною частиною
договору оренди землі є, зокрема, 1) план
або схема земельної ділянки, яка
передана в оренду; 2) проект відведення
земельної ділянки (прим. суду - оскільки
до цього часу земельна ділянка не була
сформована у встановленому розмірі та
не була відведена); 3) кадастровий план
земельної ділянки з відображенням
обмежень (обтяжень) у її використанні
та встановлених земельних сервітутів.

За відсутності вищезгаданих
документів описані вище акт
перенесення меж земельної ділянки та
акт прийому - передачі не мають
юридичної доказовості.

З аналізу наведеного, суд дійшов
висновку, що Котелевською РДА були
використані надані їй законом
повноваження із неналежною метою, що за
своїм змістом є зловживанням.

Відповідачем також не обґрунтовано яку
ж легітимну мету вони переслідували,
які цілі досягали, використовуючи у
такий спосіб свої повноваження, та не
доведено, що прийняття вищезгаданих
рішень було обумовлено щирим наміром
реалізувати свої владні управлінські
функції та досягнути поставлених цілей
і справедливих результатів.

З огляду на зазначене, суд вважає, що
передача відповідачем в оренду СТОВ
«Скіф» земельних ділянок, попередньо
наданих в оренду ОСОБА_1 у такий спосіб
не відповідає вимогам закону, у зв'язку
з чим розпорядження Котелевської
районної державної адміністрації від
25.12.2007 № 509 "Про надання в оренду
земельних ділянок СТОВ "Скіф" в
адміністративних межах Більської
сільської ради та надання дозволу на
виготовлення технічної документації
із землеустрою щодо складання
документів, що посвідчують право
користування земельними ділянками" в
частині земельних ділянок загальною
площею 2 га, виділених гр. ОСОБА_1
розпорядженням Котелевської районної
державної адміністрації від 23.06.2006 № 239,
є протиправним та підлягає скасуванню.

На виконання ухвали суду про
витребування доказів відділом
Держземагенства у Котелевському
районі надано технічну документацію із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право на земельні
ділянки надані в оренду для ведення
товарного сільського господарства
СТОВ «Скіф» на території Більської
сільської ради , що знаходиться в
архіві цього відділу, а саме на
земельні ділянки загальною площею 5,98
га кадастровий номер :00:001:0507 та
загальною площею 3,68 га кадастровий
номер :00:001:0508 (а.с. 193-201 т.4), яка була
затверджена розпорядженням голови
Котелевської РДА № 114 лише 20.03.2008
(зворотній бік а.с. 200 т. 4).

При цьому, з порівняння ситуаційного
плану та описом меж земельних ділянок,
переданих в оренду СТОВ «Скіф» та
визначених технічною документацією із
землеустрою, із викопіюванням із
кадастрового плану та описом меж
земельних ділянок, попередньо
переданих ОСОБА_1, очевидно, що вони
накладаються.

На підставі даної технічної
документації між Котелевською РДА та
СТОВ «Скіф» укладено додаткову угоду
від 12.05.2008 про продовження строку дії
договору оренди від 28.12.2007, де було
зменшено площу земельної ділянки з 10,8
га на 9,66 га, зареєстрованої 20.05.2008 в
Книзі реєстрації договорів оренди за №
33 в Котелевському виїзному офісі
Полтавської регіональної філії ДП
Центр ДЗК (а.с. 185-186 т.4).

З даного приводу суд зауважує наступне.

Вимогами ст. 25 Закону України «Про
оренду землі» на орендаря покладено
обов'язок здійснити державну
реєстрацію такого договору.

Статтею 210 Цивільного кодексу України
встановлено, що правочин, який підлягає
державній реєстрації, є вчиненим з
моменту його державної реєстрації.

Згідно ст. 125 Земельного кодексу
України право власності на земельну
ділянку, а також право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав (прим. суду - тобто з
моменту державної реєстрації договору
оренди).

Приймаючи до уваги, що договір оренди
між Котелевською РДА та СТОВ «Скіф» від
28.12.2007, укладений на 11 місяців, не був
зареєстрований у встановленому
порядку, що відповідачем і не
заперечується, то у СТОВ «Скіф» не
виникло права оренди, а державна
реєстрація додаткової угоди про
продовження строку дії
незареєстрованого договору оренди
землі законодавством не передбачена.

Крім того, з 01.01.2008 набрав чинності
Закон України від 28.12.2007 № 107-VІ, згідно
якого стаття 16 Закону України «Про
оренду землі» викладена у новій
редакції. За змістом цієї редакції
встановлено наступне: набуття права
оренди земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється
виключно на аукціонах, крім земельних
ділянок, на яких розташовані об'єкти
нерухомого майна, які перебувають у
власності громадян і юридичних осіб і в
яких відсутні акції (частки, паї), що
належать державі.

З урахуванням вищезазначеного, суд
дійшов висновку, що розпорядження
Котелевської районної державної
адміністрації від 12.05.2008 № 177 "Про
продовження строку дії договору оренди
земельної ділянки СТОВ "Скіф" в частині
земельних ділянок загальною площею 2
га, виділених гр. ОСОБА_1 розпорядженням
Котелевської районної державної
адміністрації від 23.06.2006 № 239 є
протиправним та підлягає скасуванню.

Вирішуючи позовну вимогу ОСОБА_1 про
зобов'язання відповідача прийняти
розпорядження щодо надання позивачу в
оренду земельної ділянки площею 2 га
АДРЕСА_1 для ведення особистого
селянського господарства, суд дійшов
наступних висновків.

У випадку набрання даним судовим
рішенням законної сили у встановленому
порядку, відновить свою дію
розпорядження голови Котелевської РДА
від 23.06.2006 № 239 "Про надання в оренду
земельної ділянки ОСОБА_1.", яким
позивачу надано в оренду земельну
ділянку площею 2 га (пасовища) для
ведення особистого селянського
господарства терміном на 10 років, що
знаходиться за АДРЕСА_1 (а.с. 13 т.1).

Однак, юридична значимість даного
розпорядження видається сумнівною, з
огляду на зміни в законодавстві.

Так, Законом України «Про внесення змін
до деяких законодавчих актів України
щодо розмежування земель державної та
комунальної власності» від 06.09.2012 №
5245-VI (набрав чинності 01.01.2013) внесено
зміни до статті 122 Земельного кодексу
України стосовно повноважень органів
виконавчої влади щодо передачі
земельних ділянок у власність або
користування. Так, пунктом 4 статті 122
вказаного Кодексу в редакції цього
Закону, повноваження щодо передачі
ділянок сільськогосподарського
призначення державної власності у
власність або у користування для всіх
потреб передано центральному органу
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів у галузі земельних відносин
та його територіальним органам.

У наявній в матеріалах справи
переписки позивача із державними
органами суб'єкти владних повноважень
стверджують, що спірна земельна
ділянка належить до категорії
історико-культурного призначення,
однак доказів віднесення даної
земельної ділянки до вказаної
категорії суду не надано.

За змістом статті 20 Земельного кодексу
України віднесення земель до тієї чи
іншої категорії здійснюється на
підставі рішень органів державної
влади та органів місцевого
самоврядування відповідно до їх
повноважень. Зміна цільового
призначення земельних ділянок
здійснюється за проектами землеустрою
щодо їх відведення. Зміна цільового
призначення земельних ділянок
державної або комунальної власності
провадиться Верховною Радою
Автономної Республіки Крим, Радою
міністрів Автономної Республіки Крим,
органами виконавчої влади або органами
місцевого самоврядування, які
приймають рішення про затвердження
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок та передачу цих
ділянок у власність або надання у
користування відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу.

На запит суду про надання інформації
щодо прийнятих рішень про віднесення
спірних земельних ділянок до тієї чи
іншої категорії земель (землі
сільськогосподарського призначення чи
землі історико-культурного
призначення) Котелевською РДА надано
відповідь, що розпорядження голови
райдержадміністрації по зміні
цільового призначення спірних
земельних ділянок з земель
сільськогосподарського призначення в
землі історико-культурного
призначення не приймалося. Повідомлено
суд також, що при наданні в оренду даних
земельних ділянок в розпорядженнях
голови райдержадміністрації як від
23.06.2006 « 239 (про передачу в оренду
земельної ділянки ОСОБА_1.) так і від
25.12.2007 № 509 (про передачу в оренду
земельної ділянки СТОВ «Скіф»)
зазначено, що передаються землі
сільськогосподарського призначення
(а.с. 176 т.4).

Згідно витягу з державної статистичної
форми 6-зем станом на 01.07.2006 від 15.09.2006 №
444, земельна ділянка площею 2 га, що
надавалася в оренду ОСОБА_1, належала до
земель запасу Більської сільської ради
сільськогосподарського призначення
(пасовища) (а.с. 73 т.2). Також технічна
документація із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право на земельні ділянки надані в
оренду для ведення товарного
сільського господарства СТОВ «Скіф»
на території Більської сільської ради,
також виготовлена на земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
(а.с. 193-201 т.4).

Враховуючи вищевикладене, суд не
вбачає правових підстав для
задоволення даної позовної вимоги.

Вирішуючи позовну вимогу ОСОБА_1 про
стягнення з відповідача немайнової
шкоди, завданої незаконними діями та
рішеннями в сумі 1255700 грн., суд дійшов
висновку, що вона підлягає частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 56 Конституції України
кожен має право на відшкодування за
рахунок держави чи органів місцевого
самоврядування матеріальної та
моральної шкоди, завданої незаконними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їх посадових
і службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

Приймаючи до уваги кількість
неправомірних рішень, винесених
відповідачем, якими порушено права та
законні інтереси позивача, характер
констатованих судом порушень, значну
втрату реальних можливостей внаслідок
неправомірних рішень відповідача -
суб'єкта владних повноважень, а також
тривалий стан непевності, в якому
перебував позивач, у зв'язку з
неможливістю поновити свої порушені
права та задовольнити законні
інтереси, суд вважає адекватною та
справедливою суму відшкодування
моральної шкоди у розмірі 3 000 грн.

Отже, позов підлягає частковому
задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені витрати з Державного
бюджету України (або відповідного
місцевого бюджету, якщо іншою стороною
був орган місцевого самоврядування,
його посадова чи службова особа) .

При цьому, таке стягнення повинно
проводитися виключно за рахунок
бюджетних асигнувань розпорядника
бюджетних коштів - суб'єкта владних
повноважень, що був стороною у справі
та не на користь якого винесено рішення
суду.

Аналогічна правова позиція викладена
Вищим адміністративним судом України
від 21.11.2011 за № 2135/11/13-11, який було
доведено до відома суддів місцевих та
апеляційних адміністративних судів
для врахування при здійсненні
правосуддя.

Таким чином стягненню з Державного
бюджету України в особі Котелевської
районної державної адміністрації
Полтавської області підлягає сума
судового збору у розмірі 11,90 грн. (3,40
грн. судовий збір за немайнові вимоги +
8,50 грн. судовий збір за позовну вимогу
про стягнення моральної шкоди).

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Котелевської районної державної
адміністрації Полтавської області,
треті особи - Сільськогосподарське
товариство з обмеженою
відповідальністю "Скіф", благодійний
фонд "Гелон", Головне управління
державного казначейства у Полтавській
області про визнання протиправними та
скасування розпоряджень, стягнення
шкоди та зобов'язання вчинити дії
задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
розпорядження Котелевської районної
державної адміністрації від 10.12.2007 № 466
"Про скасування розпорядження голови
районної державної адміністрації від
23.06.2006 № 239 "Про надання в оренду
земельної ділянки ОСОБА_1.".

Визнати протиправним та скасувати
розпорядження Котелевської районної
державної адміністрації від 25.12.2007 № 509
"Про надання в оренду земельних ділянок
СТОВ "Скіф" в адміністративних межах
Більської сільської ради та надання
дозволу на виготовлення технічної
документації із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право користування земельними
ділянками" в частині земельних ділянок
загальною площею 2 га, які виділялися
гр. ОСОБА_1 розпорядженням Котелевської
районної державної адміністрації від
23.06.2006 № 239.

Визнати протиправним та скасувати
розпорядження Котелевської районної
державної адміністрації від 12.05.2008 № 177
"Про продовження строку дії договору
оренди земельної ділянки СТОВ "Скіф" в
частині земельних ділянок загальною
площею 2 га, які виділялися гр. ОСОБА_1
розпорядженням Котелевської районної
державної адміністрації від 23.06.2006 № 239.

Стягнути з Котелевської районної
державної адміністрації (, вул. Жовтнева, б. 221, смт. Котельва,
Полтавська область, 38600) на користь
ОСОБА_1 (АДРЕСА_2) нематеріальної
(моральної) шкоди в розмірі 3 000 грн. (три
тисячі гривень).

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
в особі Котелевської районної
державної адміністрації Полтавської
області (, вул. Жовтнева,
б. 221, смт. Котельва, Полтавська область,
38600) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2) витрати
зі сплати судового збору у розмірі 11,90
грн. (одинадцять гривень дев'яносто
копійок).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 05
травня 2014 року.

Суддя
Л.О. Єресько