Справа № 804/646/14
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2014-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
25 квітня 2014 р. Справа № 804/646/14
Колегія суддів Дніпропетровського
окружного адміністративного суду у
головуючого суддів: Боженко Наталії
Василівни Тулянцевої І.В., Степаненко
В.В. при секретаріТалаш Д.В. за участю:
позивачів представника відповідача
представника третьої особи ОСОБА_5,
ОСОБА_6 Лучки І.Ю. Лучки І.Ю.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_8 до Державної служби
інтелектуальної власності України,
третя особа ДП "Український інститут
промислової власності" про визнання
протиправним та скасування рішення
Апеляційної палати Державної служби
інтелектуальної власності України від
11.09.2013 року, визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити певні дії,
відшкодування матеріальних та
моральних збитків, -
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8 звернулись до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
служби інтелектуальної власності в
якому, з урахуванням доповнень та
уточнень позовних вимог просять
Рішення колегії Апеляційної палати
Державної служби інтелектуальної
власності України від 11 вересня 2013 року
(додаток 3), яке затверджено Наказом
Державної служби інтелектуальної
власності України від 11 жовтня 2013 року
№484-Н (додаток 4) про відмову у
задоволенні заперечення ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_8 від 15.05.2013 (додаток 2) та
залишення чинним рішення Державної
служби - від 05.02.2013 р. про відмову у
видачі патенту на винахід
«ІНФОРМАЦІЯ_1» за заявкою №а 200900229
(додаток 17), у якому відсутня інформація
про предмет спору або об'єкт винаходу -
формулу, відмітна частина якої
характеризує суттєві ознаки винаходу
«ІНФОРМАЦІЯ_1», «в процесі подачі
зовнішньої енергії нагрівають
речовину з високою теплоємністю, а за
її допомогою нагрівають
теплопередаючі поверхні, воду в
енергетичному агрегаті подають на
поверхню речовини з високою
теплоємністю, після, перетворення води
на пару та утворення тиску, одночасно
та в сукупності на пару здійснюють
вплив, а саме термічний вплив від
теплопередаючої поверхні, підвищують
швидкість руху молекул пари та
знижують тиск пари і на атоми кисню і
водню в молекулах пари впливають таким
сконцентрованим магнітним полем, яке
орієнтує їх магнітні моменти вздовж
силових ліній джерела магнітного поля,
причому такий сукупний та одночасний
силовий вплив на молекули пари, шляхом
подачі пари через звужений отвір в
джерелі магнітного поля, яке нагріте
від теплопередаючої поверхні до певної
температури та застосовують за
додатковим призначенням як
теплопередаючу поверхню і пристрій для
підвищення швидкості руху пари та
зниження тиску пари, можуть
здійснювати неодноразово і, крім того,
процес подачі зовнішньої енергії для
нагрівання речовини з високою
теплоємністю та теплопередаючої
поверхні можуть здійснювати в
імпульсному режимі», не вказано, які
заявлені суттєві ознаки формули
винаходу мали б перевірятися та
перевірялися експертизою на умови
патентування, визначенні частиною 1 ст.
7 Закону, не вказано про перевірку
експертизою формули винаходу, згідно
п.6.4.2.Правил розгляду, не вказано про
проведення експертизою патентного
пошуку, згідно п.6.3.3.Правил розгляду, не
вказано про перевірку експертизою
суттєвих ознак формули винаходу на
промислову придатність, згідно п.6.5.1.,
п.6.5.1.1., п.6.5.1.2.Правил розгляду, не
вказано про проведенню експертизою
перевірку суттєвих ознак формули
винаходу на новизну, згідно
п.6.5.2.1.Правил розгляду, так як у рішенні
стверджується, що винахід за п.1 формули
винаходу є промислово придатним, не
вказано про проведення експертизою
перевірку суттєвих ознак формули
винаходу, згідно п.6.5.3.1., п.6.5.3.2., в.6.5.3.3.,
п.6.5.3.4., п.6.5.3.5.Правил розгляду, на
винахідницький рівень, так як
експертизою не встановлено, що формула
винаходу не відповідає умові
патентування «новизна», не вказано,
яким чином та чому заявлені суттєві
ознаки, що містяться у формулі
винаходу, не забезпечують винаходу
умову патентування - «винахідницький
рівень», не враховано і не спростовано
доказ позивачів, який базується на
законах термодинаміки та викладено в
апеляційному оскарженні від 19.03.2013
(додаток 2, стор.2) про те, що твердження
експерта ОСОБА_9 суперечить першому та
другому закону термодинаміки та
означає не можливість існування
матерії та Всесвіту, не отримано від
закладу експертизи відповіді на
питання, які містяться у листі
позивачів від 28.06.2012 року (додаток 9) та
мають суттєве значення для законного
вирішення справи у суді, згідно ч.5.ст.6
Закону, на яку посилається колегія
Апеляційної палати (додаток 3, стор.3) не
передбачено, що експертиза має право
проводити експертизу обмежувальної
частини формули на умови патентування,
не визнавати промислову придатність
або технічний результат найближчого
аналога, який характеризує
обмежувальну частину формули: «включає
процес подачі в енергетичний агрегат
зовнішньої енергії, нагрівання
робочого тіла, наприклад води, до
температури фазового переходу води із
рідинного в газове становище,
концентрацію струменів теплових
потоків пари, процеси підвищення
швидкості руху та зниженню тиску пари
при її дроселюванні через звужені
отвори, процеси гальмування швидкості
руху струменів пари при її взаємодії із
теплопередаючою поверхнею та
перетворення кінетичної енергії
молекул пари у теплову енергію, вплив
на пару магнітного поля, процеси
дисоціації молекул пари на водень і
кисень та процеси згорання водню і
кисню із виникненням молекул пари та
виділенням теплової енергії за рахунок
екзотермічної реакції», а також
бездоказово стверджувати про
неможливість використання води або
пари як додаткової сировини для
виробництва енергії, яке суперечить ч.1
ст.6 Закону, ч.3, ч. 17 ст.16 Закону,
результатам практичного застосування
горючих і окислювальних речовин для
виробництва теплової, а за її допомогою
механічної та електричної енергії у
котлах та двигунах, науковим
дослідженням, згідно яких температура
самозагоряння горючих і окислювальних
речовин є завжди меншою температури їх
згорання, експертному висновку вчених
ІТТФ НАН України (додаток 10) у якому
зазначено, що застосування водяної
пари, як палива для окислювача, котре
має здібність споживати менше енергії
на перетворення горючої та окислюючої
компонентів, ніж та енергія, що
виділяється при згоранні горючих та
окислюючих компонентів, базується на
добре відомих принципах, котрі не
суперечать основним законам
термодинаміки, теорії згорання та
тепломасообміну, практичному
застосуванню пари як добавки в паливо у
газотурбінних двигунах, що підвищує їх
потужність до 43 відсотків та знижує
витрати газу до 20 відсотків (додаток 11),
практичним дослідженням позивачів,
які, за допомогою ІНФОРМАЦІЯ_2,
встановили, що процес перетворення
молекул пари на водень і кисень та їх
самозагорання і згорання здійснюється
при температурі 500°С (додаток 18) і
фактично є цензурою або забороною
результатів творчої діяльності
позивачів не тільки по заявці №а 200900229,
а також є цензурою на технічні рішення
в яких вода або пара застосовується для
виробництва енергії, на котрі, у
відповідності до Закону, позивачам
видані патенти на винаходи та корисні
моделі (патенти НОМЕР_1 - інформація на
сайті Державної служби), позбавило
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8 права на захист
об'єкта інтелектуальної власності, а
також надало можливість будь - якій
особі безкоштовно використовувати для
своїх потреб або для одержання
прибутку винайдений позивачами
«ІНФОРМАЦІЯ_1», що фактично є
рейдерським заволодінням
інтелектуального продукту позивачів
за допомогою державного органу
виконавчої влади, порушує права
позивачів на створений ними об'єкт
інтелектуальної власності по заявці
№а 200900229 «ІНФОРМАЦІЯ_1», які, згідно ст.28
Закону випливають з патенту, порушує
право позивачів на ділову репутацію,
які є власниками інтелектуальних
продуктів, в котрих вода або пара
застосовується як альтернативна
сировина для виробництва енергії,
зокрема, патенти на винаходи НОМЕР_1,
котрі Експертною радою НАН України
визнано перспективними, такими, що
відповідають пріоритетним напрямкам
розвитку науки і техніки в Україні, не
гіршими за світові аналоги, їх
використання є актуальним в галузях
промисловості та включено в Базу даних
«Перспективні винаходи України»
(додатки 12,13), визнати протизаконним та
скасувати, зобов'язати Державну службу
інтелектуальної власності України
поновити порушені права ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_8, у відповідності до Закону,
визнати дії членів колегії Апеляційної
палати Державної служби
інтелектуальної власності України
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, які відмовили
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8 у задоволенні
заперечення від 15.05.2013 (додаток 2) та
залишили чинним рішення Державної
служби від 05.02.2013 р. про відмову у видачі
патенту на винахід «ІНФОРМАЦІЯ_1» за
заявкою №а 200900229 (додаток 17) та Голови
Державної служби інтелектуальної
власності України Ковіня М.В., який
Наказом Державної служби
інтелектуальної власності від 11 жовтня
2013 року №484-Н (додаток 4) затвердив
рішення колегії Апеляційної Державної
служби інтелектуальної власності
України та позбавив ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_8 права на захист об'єкта
інтелектуальної власності, а також
надав можливість будь - якій особі
безкоштовно використовувати для своїх
потреб або для одержання прибутку
винайдений позивачами «ІНФОРМАЦІЯ_1»,
як такі, що порушують ст.19 Закону
України «Про звернення громадян», ст.17
Закону України «Про державну службу»,
статті 19, 40, 54 Конституції України та
нанесли ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8 моральну
і матеріальну шкоду (упущена вигода)
щорічно щонайменше на 99 млн.грн. від
продажу ліцензій на заявлений
інтелектуальний продукт для
можливості його застосування у
промисловості та комунальному
господарстві для виробництва енергії
(додатки 14,15), протизаконними та
зобов'язати Державну служби
інтелектуальної власності України за
порушене право на ділову репутацію та
за порушене право на захист
інтелектуальної власності, на підставі
ст. ст. 32, 56 Конституції України та п.4 ч.2
ст.23, ст.1167 Цивільного кодексу України,
відшкодувати моральні збитки тисячу
мінімальних заробітних плат ОСОБА_5,
моральні збитки тисячу мінімальних
заробітних плат ОСОБА_6, моральні
збитки тисячу мінімальних заробітних
плат ОСОБА_8 та на підставі ст.ст. 32, 56
Конституції України, ч.1, ч.2 ст.22, ч.1
ст.1166 Цивільного кодексу України
відшкодувати ОСОБА_5 за 2013 рік
матеріальні збитки (упущена вигода)
шість мільйонів гривень, відшкодувати
ОСОБА_6 за 2013 рік матеріальні збитки
(упущена вигода) шість мільйонів
гривень, відшкодувати ОСОБА_8 за 2013 рік
матеріальні збитки (упущена вигода)
шість мільйонів гривень та
перерахувати всі кошти на рахунок
Дніпропетровського обласного
благодійного фонду «Екологія - Геос»
(п/р 301, , ПАТ Банк
«Кредит Дніпро» м. Дніпропетровськ, МФО
305749, ) для виконання
суспільної діяльності та фінансування
робіт «Впровадження природоохоронної
та ресурсозберігаючої технології
автономного енергозабезпечення
державних установ та об'єктів
бюджетної сфери в Дніпропетровській
області на базі винаходів України
НОМЕР_1» спрямованої на поліпшення
соціального, економічного і
екологічного становища в Україні, а
також щорічно сплачувати кожному
винахіднику матеріальні збитки
(упущена вигода) у розмірі шість
мільйонів гривень, у разі не
проведення, згідно Закону та Правил
розгляду, закладом експертизи
Державної служби інтелектуальної
власності України кваліфікаційної
експертизи заявленої формули винаходу,
на предмет видачі патенту по заявці №а
200900229, яку заявлено 13.01.2009 року, за
період можливої чинності та дії
патенту на винахід «ІНФОРМАЦІЯ_1» до
13.01.2029 року. Зобов'язати Державну службу
інтелектуальної власності України
провести експертизу рішення колегії
Апеляційної палати від 11 вересня 2013 р.
(додаток 3), яке затверджено Наказом
Державної служби інтелектуальної
власності України від 11 жовтня 2013 року
№484-Н (додаток 4) про відмову у
задоволенні заперечення ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_8 від 15.05.2013 року (додаток 2)
та залишення чинним рішення Державної
служби від 05.02.2013 р. про відмову у видачі
патенту на винахід «ІНФОРМАЦІЯ_1» за
заявкою №а 200900229 на його відповідність
ст. 309 Цивільного Кодексу України, ст. 54
Конституції України, Закону України
«Про охорону прав на винаходи і корисні
моделі» та Закону України «Про
авторські права», а також надати суду і
позивачам документ засвідчений
підписом «з оригіналом згідно»,
печаткою та підписом посадової особи
про перевірку та відповідність «Правил
розгляду заявки на винахід та заявки на
корисну модель затверджених наказом
Міністерство освіти і науки України №
197 від 15.03.2002 року» , які зареєстровані в
Міністерстві юстиції України, ч.1, та ч.2
ст.54 Конституції України, Закону
України «Про охорону прав на винаходи і
корисні моделі», ст. 309 Цивільного
кодексу України та Закону України «Про
авторські права», а також судові
витрати відшкодувати за рахунок
держави.

В обґрунтування позовних вимог
позивачі зазначили, що рішення колегії
Апеляційної палати Державної служби
інтелектуальної власності України від
11 вересня 2013 року, яке затверджене
наказом Державної служби
інтелектуальної власності України від
11 жовтня 2013 року №484-Н про відмову у
задоволенні заперечення позивачів та
залишення чинним рішення Державної
служби від 05.02.2013 року порушує права та
інтереси позивачів на створений ними
об'єкт інтелектуальної власності,
оскільки проведена експертиза не
відповідає Закону України «Про охорону
прав на винаходи і корисні моделі» та
Правилам розгляду заявки на винахід та
заявки на корисну модель, а тому є
протизаконним та підлягає скасуванню.
В тому числі, дії членів колегії
Апеляційної палати вважають
протиправними, у зв'язку з прийняттям
протизаконного рішення. В зв'язку з чим,
просять стягнути моральну шкоду по
одній тисячі мінімальних заробітних
плат кожному та матеріальну шкоду
кожному позивачу в розмірі 6 000 000, 00
гривень.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 25.04.2014 року
судом залучено третю особу, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача - Державне
підприємство «Український інститут
промислової власності»

В судовому засіданні ОСОБА_5, ОСОБА_6
підтримали позовні вимоги та просили
позов задовольнити в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_8 в судове засідання не
з'явилась про дату, час та місце
судового засідання була повідомлена
належним чином, надала суду заяву про
розгляд справи без її участі.

Представник відповідача та третьої
особи в судовому засіданні заперечував
проти задоволення позовних вимог та
зазначив, що рішення прийнято
відповідно до вимог законодавства,
надав до суду письмові заперечення, що
містяться в матеріалах
адміністративної справи.

Заслухавши пояснення позивачів,
представника відповідача та третьої
особи, дослідивши матеріали справи,
оцінивши докази, які є у справі за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтуються на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, суд встановив наступне.

13 січня 2009 року позивачами було подано
заявку № а 200900229 до Державної служби
інтелектуальної власності на винахід
(корисну модель) «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Так, законодавство України про охорону
прав на винаходи (корисні моделі)
базується на Конституції України і
складається із Закону України «Про
охорону прав на винаходи і корисні
моделі», Цивільного кодексу України,
Закону України «Про державну таємницю»
та інших нормативно-правових актів
(стаття 2 Закону України «Про охорону
прав на винаходи і корисні моделі» від
15.12.1993 року за №3687-ХІІ.

Згідно ст. 3 Закону України «Про охорону
прав на винаходи і корисні моделі» від
15.12.1993 року за №3687-ХІІ (надалі Закон
України «Про охорону прав на винаходи і
корисні моделі») реалізацію державної
політики у сфері охорони прав на
винаходи і корисні моделі забезпечує
Державна служба інтелектуальної
власності України, для чого, зокрема,
організовує приймання заявок,
проведення їх експертизи, приймає
рішення щодо них; видає патенти на
винаходи і корисні моделі, забезпечує
їх державну реєстрацію; забезпечує
опублікування офіційних відомостей
про винаходи і корисні моделі.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про
охорону прав на винаходи і корисні
моделі» експертиза заявки має статус
науково-технічної експертизи,
складається з попередньої експертизи,
формальної експертизи та, за заявкою
стосовно патенту на винахід (секретний
винахід), - кваліфікаційної експертизи
і проводиться закладом експертизи
відповідно до цього Закону та правил,
встановлених на його основі
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сфері інтелектуальної
власності. Кінцеві результати
експертизи заявки, що не вважається
відкликаною або не відкликана,
відображаються в обґрунтованому
висновку експертизи за заявкою, що
набирає чинності після затвердження
його Установою. На підставі такого
висновку Установа приймає рішення про
видачу патенту або про відмову у видачі
патенту. Рішення Установи надсилається
заявнику.

Відповідно до статті 7 Закону України
«Про охорону прав на винаходи і корисні
моделі» винахід відповідає умовам
патентоздатності, якщо він є новим, має
винахідницький рівень і є промислово
придатним. Корисна модель відповідає
умовам патентоздатності, якщо вона є
новою і промислово придатною. Винахід
(корисна модель) визнається новим, якщо
він не є частиною рівня техніки.
Об'єкти, що є частиною рівня техніки,
для визначення новизни винаходу
повинні враховуватися лише окремо.
Рівень техніки включає всі відомості,
які стали загальнодоступними у світі
до дати подання заявки до Установи або,
якщо заявлено пріоритет, до дати її
пріоритету. Рівень техніки включає
також зміст будь-якої заявки на видачу
в Україні патенту (у тому числі
міжнародної заявки, в якій зазначена
Україна) у тій редакції, в якій цю
заявку було подано спочатку, за умови,
що дата її подання (а якщо заявлено
пріоритет, то дата пріоритету) передує
тій даті, яка зазначена у частині
четвертій цієї статті, і що вона була
опублікована на цю дату чи після цієї
дати. На визнання винаходу (корисної
моделі) патентоздатним не впливає
розкриття інформації про нього
винахідником або особою, яка одержала
від винахідника прямо чи
опосередковано таку інформацію,
протягом 12 місяців до дати подання
заявки до Установи або, якщо заявлено
пріоритет, до дати її пріоритету. При
цьому обов'язок доведення обставин
розкриття інформації покладається на
особу, заінтересовану у застосуванні
цієї частини. Винахід має
винахідницький рівень, якщо для
фахівця він не є очевидним, тобто не
випливає явно із рівня техніки. При
оцінці винахідницького рівня зміст
заявок, зазначених у частині п'ятій
цієї статті, до уваги не береться.
Винахід (корисна модель) визнається
промислово придатним, якщо його може
бути використано у промисловості або в
іншій сфері діяльності.

Обсяг правової охорони, що надається,
визначається формулою винаходу
(корисної моделі). Тлумачення формули
повинно здійснюватися в межах опису
винаходу (корисної моделі) та
відповідних креслень (п.5 статті 6 «Про
охорону прав на винаходи і корисні
моделі»).

Відповідно до Закону України «Про
охорону прав на винаходи і корисні
моделі», Паризької конвенції з охорони
промислової власності від 20 березня 1883
року, яка є чинною на території України
з 25 грудня 1991 року, Договору про
патентну кооперацію, підписаного 19
червня 1970 року, який є чинним на
території України з 25 грудня 1991 року,
були розроблені Правила розгляду
заявки на винахід та заявки на корисну
модель від 15.03.2002 № 197, зареєстровані в
Міністерстві юстиції України 15 квітня
2002 року за №364/6652 (надалі - Правила).

Перевірка формули винаходу
здійснюється відповідно до п.6.4. Правил.

Згідно п. 7 ст. 7 «Про охорону прав на
винаходи і корисні моделі» винахід має
винахідницький рівень, якщо для
фахівця він не є очевидним, тобто не
випливає явно із рівня техніки. При
оцінці винахідницького рівня зміст
заявок, зазначених у частині п'ятій
цієї статті, до уваги не береться.

Судом встановлено, що за результатом
кваліфікаційної експертизи заявки на
видачу патенту на винахід № а 2009 00229,
прийнято попередній висновок
кваліфікаційної експертизи від 17.09.2012
№ 21682/3А/12, який ґрунтується на оцінці
можливості досягнення технічного
результату, покладеного в основу
заявленого винаходу і встановлює
невідповідність заявленого винаходу
умові патентноздатності
«винахідницький рівень», згідно ч.7 ст. 7
Закону України «Про охорону прав на
винаходи і корисні моделі» та п.6.5.3.
Правил.

Відповідно до пп.6.5.3.1 п.6.5.3 Правил
винахід має винахідницький рівень,
якщо для фахівця він не є очевидним,
тобто не випливає явно з рівня техніки.
При визначенні винахідницького рівня
заявлений винахід порівнюється не
тільки з окремими документами або їх
частинами, а й з комбінацією документів
або їх частин (так званим збірним
прототипом), коли можливість об'єднання
документів або їх частин очевидна для
фахівця.

При перевірці винахідницького рівня
зміст поданих до Державної служби
заявок ураховують з дати публікації
відомостей про них у бюлетені.

Згідно п.6.5.3.2 п.6.5.3 Правил при перевірці
винахідницького рівня встановлюють

відомість з рівня техніки вплив у
сукупності ознак заявленого винаходу
на досягнення зазначеного заявником
технічного результату. Якщо така
відомість не встановлена, то винахід
визнається як такий, що відповідає
умові винахідницького рівня.

У відповідь на попередній висновок від
17.09.2012, №21682/ЗА/12 позивачі надали
змінену формулу (листом від 29.10.2012 року),
в якій врахували деякі зауваження
згаданого висновку.

Остаточний висновок про
невідповідність винаходу умовам
патентноздатності за результатами
кваліфікаційної експертизи, було
прийнято за результатами аналізу
відповіді позивачів (апелянтів) на
попередній висновок від 17.09.2012 року
№21682/3А/12. Т

Таким чином, на підставі висновку
закладу експертизи про
невідповідність винаходу умовам
патентоздатності Державної служби
прийнято рішення від 05.02.2013 року про
відмову у видачі патенту на винахід
«ІНФОРМАЦІЯ_1» за заявкою №а 2009 00229 на
підставі невідповідності винаходу
умові патентоздатності -
винахідницькому рівню, промисловій
придатності.

Згідно з п. 2 ст. 24 Закону України «Про
охорону прав на винаходи і корисні
моделі» на вказане рішення позивачами
подано заперечення до Апеляційної
палати Державної служби України.

Відповідно до ч.6 ст.24 Закону України
«Про охорону прав на винаходи і корисні
моделі» заперечення проти рішення
Установи за заявкою розглядається
згідно з регламентом Апеляційної
палати, протягом двох місяців від дати
одержання заперечення та документа про
сплату збору за подання заперечення, в
межах мотивів, викладених заявником у
запереченні та під час його розгляду.

За результатами розгляду заперечення
Апеляційна палата приймає мотивоване
рішення, що затверджується наказом
Установи та надсилається заявнику (ч. 7
ст.24 Закону України «Про охорону прав
на винаходи і корисні моделі»).

Так, дослідивши матеріали заявки № а 2009
00229 та мотиви заперечення, колегія
Апеляційної палати рішенням від 11.09.2013
року, яке затверджене наказом від 11.10.2013
року №484-Н, відмовила заявникам в
задоволенні заперечення, рішення
Держдепартаменту від 05.02.2013 про відмову
у видачі патенту на винахід за заявкою
№ а2009 00229 залишила чинним та зазначила,
що рішення Державної служби про
відмову у видачі патенту на заявлений
винахід прийняте правомірно.

Проаналізувавши положення чинного
законодавства України в сфері
інтелектуальної власності та, вивчивши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
Державна служба інтелектуальної
власності України при прийнятті
оскаржуваного рішення діяла на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені законодавством.

Щодо посилання позивачів на інші
рішення Апеляційної палати та
експертні висновки, що стосуються
інших заявок, суд зазначає, що згідно
ст.70 Кодексу адміністративного
судочинства України докази повинні
бути належними та допустимими, так
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування. Таким
чином, такі докази не стосуються
предмету доказування в даній
адміністративні справи, а тому до уваги
судом не можуть братись.

Суд також зазначає, що відповідно до
статті 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи,
зобов'язанні діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбаченні Конституцією та законами
України. Так, до повноважень
відповідача не входить проведення
експертизи рішення колегії
Апеляційної палати від 11 вересня 2013
року, яке затверджено наказом від 11
жовтня 2013 року №484-Н на відповідність
чинному законодавству України.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

З урахуванням доказів у їх сукупності,
суд приходить до висновку, що рішення
колегії Апеляційної палати від 11
вересня 2013 року, яке затверджено
наказом від 11 жовтня 2013 року №484-Н
винесено правомірно, тому позов є не
обґрунтованим та оскільки
протиправність прийняття
оскаржуваного рішення та вчинення
протиправних дій судовим розглядом
справи не встановлена, тому стягнення
моральної та матеріальної шкоди також
є необґрунтованим.

Таким чином, в задоволенні
адміністративного позову слід
відмовити.

Розподіл судових витрат слід здійснити
згідно статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 86, 94, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8 до
Державної служби інтелектуальної
власності України, третя особа ДП
"Український інститут промислової
власності" про визнання протиправним
та скасування рішення Апеляційної
палати Державної служби
інтелектуальної власності України від
11.09.2013 року, визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити певні дії,
відшкодування матеріальних та
моральних збитків - відмовити в повному
обсязі.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 30
квітня 2014 року.

Головуючий суддя Судді

Н.В. Боженко

І.В.Тулянцева
В.В.Степаненко