Справа № К/9991/57115/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/57115/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні в порядку касаційного
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Ягодинської митниці
про зобов'язання вчинити дії за
касаційною скаргою Ягодинської
митниці на постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 14
квітня 2011 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 18 серпня 2011 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що позивач працює на посаді
старшого інспектора Ягодинської
митниці. ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача
народився син ОСОБА_3 згідно свідоцтва
про народження серії НОМЕР_1. У зв'язку з
тим, що дружина позивача ОСОБА_4 17 січня
2011 року вийшла на роботу, позивач
вирішив скористатись своїм правом
батька на відпустку по догляду за
дитиною відповідно до вимог статті 18
Закону України «Про відпустки». 18 січня
2011 року позивач поштою надіслав до
Ягодинської митниці заяву разом із
всіма необхідними документами з
вимогою надати йому відпустку по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку. Проте на момент
звернення позивача до суду із позовом
заяву позивача не було розглянуто та
наказ про надання позивачу відпустки
не видано. Просив зобов'язати
Ягодинську митницю надати позивачу
відпустку по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 14 квітня 2011
року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність
Ягодинської митниці щодо неприйняття
рішення по заяві ОСОБА_1 про надання
йому відпустки по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку.
Зобов'язано Ягодинську митницю
розглянути заяву ОСОБА_1 про надання
йому відпустки по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 18 серпня 2011
року апеляційну скаргу Ягодинської
митниці залишено без задоволення, а
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 14 квітня 2011
року - без змін.

Вказуючи на допущені, на думку
Ягодинської митниці, судами першої та
апеляційної інстанцій неповне
з'ясування обставин, які мають значення
у справі, та порушення норм чинного
процесуального та матеріального
законодавства, що призвело до
неправильного вирішення даного спору,
відповідач просить скасувати рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
та прийняти нове судове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
при розгляді справи по суті
встановлено, що ОСОБА_1 працює на посаді
старшого інспектора Ягодинської
митниці. Із свідоцтва про
одруження серії НОМЕР_2 від 8 червня 1997
року вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у
сім'ї позивача народився син ОСОБА_3, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_3. Згідно
довідки підприємця ОСОБА_5 від 17
січня 2011 року дружина позивача ОСОБА_4
працює у нього на посаді бухгалтера. 18
січня 2011 року позивачем поштою
надіслано заяву до Ягодинської митниці
про надання відпустки по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку з всіма необхідними документами.
Судом першої інстанції досліджено, що
вказану заяву позивача Ягодинська
митниця отримала 20 січня 2011 року, що
підтверджується відміткою поштового
відділення.

Згідно частини 7 статті 179 Кодексу
законів про працю України відпустки
для догляду за дитиною, передбачені
частинами третьою, четвертою та шостою
цієї статті, можуть бути використані
повністю або частинами також батьком
дитини, бабою, дідом чи іншими родичами,
які фактично доглядають за дитиною.

Відповідно до частини першої статті 2
Закону України «Про відпустки» право
на відпустки мають громадяни України,
які перебувають у трудових відносинах
з підприємствами, установами,
організаціями незалежно від форм
власності, виду діяльності та
галузевої належності, а також працюють
за трудовим договором у фізичної особи.

Статтею 4 цього Закону встановлюються
види відпусток, зокрема, до соціальних
відпусток відносяться: відпустка у
зв'язку з вагітністю та пологами;
відпустка для догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку;
відпустка у зв'язку з усиновленням
дитини; додаткова відпустка
працівникам, які мають дітей.

Відповідно до статті 18 Закону України
«Про відпустки» після закінчення
відпустки у зв'язку з вагітністю та
пологами за бажанням жінки їй
надається відпустка для догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку. Підприємство за рахунок власних
коштів може надавати жінкам частково
оплачувану відпустку та відпустку без
збереження заробітної плати для
догляду за дитиною більшої тривалості.
Ця відпустка може бути використана
повністю або частинами також батьком
дитини, бабою, дідом чи іншими родичами,
які фактично доглядають за дитиною, або
особою, яка усиновила чи взяла під
опіку дитину, та одним із прийомних
батьків.

Статтею 20 цього Закону встановлено, що
відпустка для догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається за заявою жінки або осіб,
зазначених у частині третій статті 18
цього закону, повністю або частково в
межах установленого періоду та
оформляється наказом (розпорядженням)
власника або уповноваженого ним
органу.

Частиною 4 статті 20 цього Закону
визначено, що особам, зазначеним у
частині третій статті 18 цього Закону
(крім осіб, які усиновили чи взяли
дитину під опіку у встановленому
законодавством порядку, прийомних
батьків), відпустка для догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається на підставі довідки з
місця роботи (навчання, служби) матері
дитини про те, що вона вийшла на роботу
до закінчення терміну цієї відпустки і
виплату допомоги по догляду за дитиною
їй припинено (із зазначенням дати).

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що всі необхідні
документи для надання відпустки були
надані позивачем до заяви. Так
позивачем були надані свідоцтво про
народження дитини; довідка з місця
роботи дружини; свідоцтво про
одруження; довідка з управління праці
та соціального захисту населення в
Ленінському районі м. Вінниці від 17
січня 2011 року №103 про те, що дружина
позивача на обліку в управлінні праці
та соціального захисту населення не
перебуває та допомогу не отримує.

На момент розгляду справи судом першої
інстанції встановлено, що рішення за
результатами розгляду заяви ОСОБА_1
відповідачем не прийнято, відпустка
позивачу не надана. Суд першої
інстанції правильно вказав в судовому
рішенні, що чинним законодавством не
встановлено строків розгляду заяви про
надання відпустки по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку, проте відповідач повинен був це
зробити у розумний строк, враховуючи
вимоги частини 1 статті 179 Кодексу
законів про працю України.

Враховуючи викладене, суди першої та
апеляційної інстанцій прийшли до
обґрунтованого висновку про
задоволення позову частково в частині
визнання бездіяльності Ягодинської
митниці протиправною та зобов'язання
відповідача розглянути заяву позивача
про надання йому вказаної відпустки.

Доводи відповідача, викладені у
касаційній скарзі про звільнення
позивача з 30 червня 2011 року з
роботи не може бути підставою для
визнання судових рішень незаконними та
необґрунтованими, оскільки станом на
дату ухвалення постанови суду першої
інстанції, 14 квітня 2011 року позивач
звільнений не був.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій. Не може бути
скасовано судове рішення з мотивів
порушення норм процесуального права,
якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржувані судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
постановлені з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
доводами касаційної скарги висновки,
викладені в судових рішеннях, не
спростовуються, підстави для їх
скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Ягодинської митниці
залишити без задоволення, а постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 14 квітня 2011
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 18 серпня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.