Справа № 2а-9828/10/1570
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2014 року
м. Київ К/800/15217/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі

суддів: Мороз Л.Л.,

Горбатюка С.А.,

Конюшка К.В.,

розглянула у порядку попереднього
розгляду касаційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 01.02.2012 року
та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 20.02.2013 року
у справі за позовом ОСОБА_4 до Одеської
міської ради, Управління Державного
комітету України по земельним ресурсам
в м. Одесі, Державного підприємства
"Центр державного земельного кадастру"
в особі Одеської регіональної філії
Державного підприємства "Центр
державного земельного кадастру", треті
особи: ОСОБА_3, Комунальне підприємство
"Одеське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації об'єктів
нерухомості", Одеське міське
управління земельних ресурсів про
визнання дій неправомірними та
скасування рішення, зобов'язання
вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до
Одеської міської ради, Управління
Державного комітету України по
земельним ресурсам в м. Одесі,
Державного підприємства "Центр
державного земельного кадастру" в
особі Одеської регіональної філії
Державного підприємства "Центр
державного земельного кадастру" про
скасування рішення Одеської міської
ради № 1823-ХХІV від 26.09.2003 року «Про
затвердження проекту відведення та
передачу у приватну власність
земельної ділянки площею 0,0539 га, гр.
ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 для
будівництва та обслуговування жилого
будинку та господарських споруд»; про
скасування державного акту серії ОД №
0252546 на право власності ОСОБА_3 на
земельну ділянку за кадастровим
номером :12:003:0009; про зобов'язання
Управління Державного комітету
України по земельним ресурсам в м.
Одесі внести до державного земельного
кадастру в паперовому вигляді
відомості щодо скасування запису про
державну реєстрацію державного акту
серії ОД № 0252546 від 12.08.2004 року на право
власності ОСОБА_3, на земельну ділянку
за кадастровим номером :12:003:0009,
про зобов'язання Державного
підприємства «Центр державного
земельного кадастру» в особі Одеської
регіональної філії Державного
підприємства «Центр державного
земельного кадастру» внести до
державного земельного кадастру в
електронному вигляді відомості щодо
скасування у книзі записів реєстрації
державних актів на право власності на
землю, запису про державну реєстрацію
Державному акту серії ОД № 0252546 від
12.08.2004 року на право власності на
земельну ділянку за кадастровим
номером :12:003:0009, гр. ОСОБА_3 за
адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 01.02.2012 року,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 20.02.2013 року, позов задоволено.
Скасовано рішення Одеської міської
ради № 1823-ХХІV від 26.09.2003 року. Скасовано
державний акт серії ОД № 0252546 від 12.08.2004
року на право власності ОСОБА_3, на
земельну ділянку за кадастровим
номером земельної ділянки
:12:003:0009 за адресою: АДРЕСА_1.
Зобов'язано Управління Державного
комітету України по земельним ресурсам
в м. Одесі внести до державного
земельного кадастру в паперовому
вигляді відомості щодо скасування
запису про державну реєстрацію
державного акту серії ОД № 0252546 від
12.08.2004 року на право власності ОСОБА_3,
на земельну ділянку за кадастровим
номером :12:003:0009 за адресою:
АДРЕСА_1. Зобов'язано Державне
підприємство «Центр державного
земельного кадастру» в особі Одеської
регіональної філії Державного
підприємства «Центр державного
земельного кадастру» внести до
державного земельного кадастру в
електронному вигляді відомості щодо
скасування у книзі записів реєстрації
державних актів на право власності на
землю, запису про державну реєстрацію
державного акту серії ОД № 0252546 від
12.08.2004 року на право власності ОСОБА_3,
на земельну ділянку за кадастровим
номером :12:003:0009 за адресою:
АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
ОСОБА_3 подав до Вищого
адміністративного суду України
касаційну скаргу у якій, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову Одеського
окружного адміністративного суду від
01.02.2012 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 20.02.2013 року та залишити позов без
розгляду.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 03.08.1959 року гр. ОСОБА_5,
згідно договору про надання у
безстрокове користування земельної
ділянки для будівництва
індивідуального житлового будинку на
праві приватної власності
(реєстраційний № 8969) укладеного з
житлово-комунальним відділом
виконкому Ленінської районної ради
депутатів трудящих м. Одеси отримала в
безстрокове користування земельну
ділянку площею 544 кв.м.- АДРЕСА_2, для
будівництва індивідуального житлового
будинку.

02.07.1969 року ОСОБА_6 згідно договору
купівлі-продажу придбав у ОСОБА_5
половину цілого недобудованого
будинку в АДРЕСА_2, який будувався на
підставі договору про надання у
безстрокове користування земельної
ділянки для будівництва
індивідуального житлового будинку на
праві приватної власності від 03.08.1959
року за реєстром № 8969. В подальшому
власником 1/2 частини будинку в АДРЕСА_4
є гр. ОСОБА_7

23.07.1980 року, ОСОБА_4, згідно договору
купівлі-продажу придбала у ОСОБА_5, 1/2
частину незакінченого будівництвом
житлового будинку в АДРЕСА_4, який
будувався на підставі договору про
надання у безстрокове користування
земельної ділянки для будівництва
індивідуального житлового будинку на
праві приватної власності від 03.08.1959
року за реєстром № 8969.

Районною приймальною комісією
Суворовського району м. Одеси, прийнято
в експлуатацію домоволодіння за
адресою: АДРЕСА_4, що складається з
1-етажного будинку з 2-х квартир, де
житлова площа 30,5 кв. м., корисна площа 46,8
кв.м.; прибудинкові будівлі, що
складаються з: літньої кухні «Г», сараю
«Б», вбиральні «В, Ж».

Згідно рішення виконавчого комітету
Суворовської районної ради народних
депутатів від 17.06.1994 року № 431,
затверджено акт прийому в експлуатацію
домоволодіння АДРЕСА_4, ОСОБА_6, та
ОСОБА_4 Також зазначеним рішенням
закріплено за домоволодінням земельну
ділянку площею 679 кв. метрів.

28.04.2000 року на підставі рішення
Одеської міської ради № 1078-XXIII було
передано безкоштовно у приватну
власність гр. ОСОБА_7 земельну ділянку,
площею 0,0253 га, за адресою: АДРЕСА_4 для
будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель, яка була фактично зайнята ним
та на яку він отримав Державний акт на
право власності на землю, в описі
зовнішніх меж земельної ділянки якого,
позивач зазначена в якості суміжного
землекористувача та позначена в даному
описі: «від Г до А землі гр. ОСОБА_4П.».

У 2007 році позивач з метою приватизації
земельної ділянки що закріплена за
домоволодінням, звернувся до Одеського
міського управління земельних
ресурсів на що отримв лист-відповідь, в
якому було зазначено, що 26.09.2003 року
Одеською міською радою було прийнято
рішення № 1823 «Про затвердження проекту
відведення та передачу у приватну
власність земельної ділянки площею 0,0539
га гр. ОСОБА_3, за адресою: АДРЕСА_1, для
будівництва та обслуговування жилого
будинку і господарських будівель».
Зазначене рішення прийнято на підставі
розробленого і складеного КП «Одеське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації об'єктів нерухомості»
проекту відведення вказаної земельної
ділянки. В матеріалах проекту
відведення земельної ділянки,
розробленого КП «Одеське МБТІ та РОН»
зазначено, що земельна ділянка,
розташована за адресою: АДРЕСА_1, вільна
від забудови і межує: Північно-Східною
стороною з землею м. Одеси (вул. 26-та
Лінія); Південно-східною стороною з
землею (АДРЕСА_4) гр. ОСОБА_7;
Південно-західною стороною з землями
гр. ОСОБА_9; Північно-західною стороною
з землями гр. ОСОБА_8 Отже в зазначеному
листі начальник Одеського міського
управління земельних ресурсів,
визначив суміжним землекористувачем
гр. ОСОБА_3, з боку вул. АДРЕСА_4, гр.
ОСОБА_7, який погодив межі земельної
ділянки, що була передана гр. ОСОБА_3

12.08.2004 року гр. ОСОБА_3 було видано
Державний акт на право власності на
земельну ділянку, що розташована по
АДРЕСА_1. При цьому, гр. ОСОБА_4 не
зазначена в якості суміжного
землекористувача з земельною ділянкою
гр. ОСОБА_3, замість неї зазначено
ОСОБА_7

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, висновки якого
підтримав суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що оскарженим рішенням
у приватну власність гр. ОСОБА_3 було
виділено частину земельної ділянки, що
фактично використовується позивачем,
без вилучення її в порядку,
передбаченому Земельним Кодексом
України, що суперечить вимогам закону.

В ст. 81 Земельного кодексу України (ред.
чинна на момент виникнення спірних
правовідносин) зазначено, що громадяни
України набувають права власності на
земельні ділянки на підставі:
придбання за договором
купівлі-продажу, дарування, міни,
іншими цивільно-правовими угодами;
безоплатної передачі із земель
державної і комунальної власності;
приватизації земельних ділянок, що
були раніше надані їм у користування;
прийняття спадщини; виділення в натурі
(на місцевості) належної їм земельної
частки (паю).

Відповідно до ч.5 ст. 116 Земельного
кодексу України (ред. від 06.08.2003 року),
надання у користування земельної
ділянки, що перебуває у власності або у
користуванні, провадиться лише після
вилучення (викупу) її в порядку,
передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2 Земельного кодексу
України, земельні ділянки, надані у
постійне користування із земель
державної та комунальної власності,
можуть вилучатися для суспільних та
інших потреб за рішенням органів
державної влади та органів місцевого
самоврядування. Вилучення земельних
ділянок провадиться за згодою
землекористувачів на підставі рішень
Кабінету Міністрів України, Ради
міністрів Автономної Республіки Крим,
місцевих державних адміністрацій,
сільських, селищних, міських рад
відповідно до їх повноважень.

Ні підставі Висновку судової
будівельно-технічної експертизи №085/2011
по адміністративній справі №2а-9828/10/1570,
судами також було встановлено, що за
домоволодінням, розташованим за
адресою: АДРЕСА_4, закріплено земельну
ділянку площею 679 кв.м. ОСОБА_7 є
власником земельної ділянки площею 253
кв.м., розташованою за адресою: АДРЕСА_4.
Розмір земельної ділянки закріпленої
за домоволодінням ОСОБА_4, за адресою:
АДРЕСА_4, становить: 679 кв.м. - 253 кв. м. = 426
кв.м. На підставі виробничих обмірів та
виконаних розрахунків, проведеною
експертизою було встановлено, що площа
досліджуваної земельної ділянки, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 та
перебуває в фактичному користуванні
ОСОБА_4, складає - 242,0 кв.м. Частина
земельної ділянки по АДРЕСА_1, що
належить ОСОБА_3, площею 131,5 кв.м входить
до складу земельної ділянки,
розташованої по АДРЕСА_4, та
знаходиться в фактичному користуванні
ОСОБА_4 Також у висновку експертизи
встановлено, що частина житлового
будинку літ «А», в складі приміщень:
№2-1, №2-2, №2-3, №2-4, №2-5, сарай «Б» та
туалет літ. «В», що належать ОСОБА_4
знаходяться на земельній ділянці,
розташованій по АДРЕСА_4, що перебуває в
фактичному користуванні ОСОБА_4

Обставини, які були встановлені судами
попередніх інстанцій, свідчать, що
суміжним землекористувачем ОСОБА_3 є не
ОСОБА_7, з чого помилково виходила
Одеська міська рада при винесенні
оскарженого рішення та видачі
державного акта на право власності на
земельну ділянку, а ОСОБА_4 Тому, суди
попередніх інстанцій дійшли
правильного висновку, що при розробці
проекту відведення земельної ділянки
гр. ОСОБА_3, останній повинен був надати
узгодження меж земельної ділянки з
ОСОБА_4

Таким чином, оскарженим рішенням у
приватну власність гр. ОСОБА_3 було
виділено частину земельної ділянки, що
фактично використовується позивачем,
без вилучення її в порядку,
передбаченому Земельним Кодексом
України.

У зв'язку з наведеним, суди попередніх
інстанцій дійшли правильного висновку
про скасування рішення Одеської
міської ради № 1823-ХХІV від 26.09.2003 року
«Про затвердження проекту відведення
та передачу у приватну власність
земельної ділянки площею 0,0539 га, гр.
ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 для
будівництва та обслуговування жилого
будинку та господарських споруд».

Водночас, у зв'язку із скасуванням
відповідного рішення, що слугувало
підставою для видачі державного акта
про право власності на земельну
ділянку серії ОД № 0252546 від 12.08.2004 року
на право власності ОСОБА_3, суди першої
та апеляційної інстанцій обґрунтовано
дійшли висновку, що для повного захисту
прав та інтересів позивача необхідно
скасувати зазначений державний акт та
зобов'язати:

- Управління Державного комітету
України по земельним ресурсам в м.
Одесі внести до державного земельного
кадастру в паперовому вигляді
відомості щодо скасування запису про
державну реєстрацію державного акта
серії ОД № 0252546 від 12.08.2004 року;

- Державне підприємство «Центр
державного земельного кадастру» в
особі Одеської регіональної філії
внести до державного земельного
кадастру в електронному вигляді
відомості щодо скасування у Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю запису про
державну реєстрацію державного акта
серії ОД № 0252546 від 12.08.2004 року.

Колегія суддів зазначає, що доводам
третьої особи щодо відсутності у
позивача прав користування на спірну
земельну ділянку з огляду на положення
ст.23 Земельного Кодексу України в
редакції від 18.12.1990, № 561-XII була надана
належна оцінка.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 30 ЗК України в
редакції, що діяла на момент виникнення
спірних правовідносин, при переході
права власності на будівлю і споруду
разом з цими об'єктами переходить і
право власності або право користування
земельною ділянкою без зміни її
цільового призначення, якщо інше не
передбачено в договорі відчуження.

Оскільки перехід права власності на
спірний будинок до позивача та
подальша його реконструкція відбулася
на підставі договору купівлі-продажу
від 02.07.1969 року та від 23.04.1980 року та
рішення виконавчого комітету
Суворовскьої районної ради народних
депутатів № 431 від 17.06.1994 року то з
моменту укладення договору до них
перейшло і право користування спірною
земельною ділянкою. Розмір земельної
ділянки підтверджено рішенням
виконавчого комітету Суворовської
районної ради народних депутатів від
17.06.1994 року № 431, яке не є предметом
оскарження у цій справі та щодо нього
відсутні дані про скасування.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
що позовні вимоги ОСОБА_4 є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що касаційну скаргу слід
відхилити, оскільки рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
ухвалені з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційної скарги
висновків судів не спростовують,
підстави для призначення справи до
розгляду в судовому засіданні
відсутні.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що при розгляді
справи судами допущено неправильне
застосування норм матеріального чи
порушення норм процесуального права,
які передбачені ст.ст. 225-229 Кодексу
адміністративного судочинства України
як підстави для зміни, скасування
судового рішення, залишення позовної
заяви без розгляду або закриття
провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити,
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 01.02.2012 року
та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 20.02.2013 року
у цій справі залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Судді: