Справа № 372/4854/13-а
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 372/4854/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Мора О.М.
Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

17 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Бистрик Г.М., Карпушової О.В.,

при секретарі - Ніколаєнко М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Обухівського районного суду
Київської області від 12 листопада 2013
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Української міської
ради Обухівського району Київської
області про визнання недійсним та
скасування рішення органу місцевого
самоврядування, зобов'язання вчинити
певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулася до
Обухівського районного суду Київської
області з позовом до Української
міської ради Обухівського району
Київської області про визнання
недійсним та скасування рішення 44
сесії 6 скликання Української міської
ради від 12.09.2013 року в частині відмови у
задоволенні клопотання про виділення
та передачу у власність земельної
ділянки для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд у
межах норм безоплатної приватизації
орієнтовною площею 0,25 га в межах села
Плюти Української міської ради
Обухівського району Київської області;
зобов'язання повторно винести на
засідання чергової сесії Української
міської ради та розглянути подане
позивачем клопотання у відповідності
до чинного законодавства.

Постановою Обухівського
районного суду Київської області від 12
листопада 2013 року у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним
судовим рішенням, позивач подала
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на неповне встановлення судом першої
інстанції фактичних обставин по
справі, порушення норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати постанову Обухівського
районного суду Київської області від 12
листопада 2013 року та ухвалити нову
постанову, якою позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів відповідно до ч.4 ст. 196
КАС України визнала можливим проводити
апеляційний розгляд справи за
відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, 07
серпня 2013 року позивач в порядку ч.6
ст. 118 Земельного кодексу України
звернувся до Української міської ради
Обухівського району Київської області
з клопотанням про отримання безоплатно
у власність позивача земельної
ділянки. У прохальній частині даного
клопотання, представник позивача
просив визначити позивачу земельну
ділянку без його погодження та
виділити земельну ділянку, орієнтовним
розміром до 0,25 в межах села Плюти
Київської області, з цільовим
призначенням для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд.

Рішенням 44-ї сесії Української міської
ради VІ скликання від 12.09.2013 року
позивачу було відмовлено в задоволенні
клопотання.

Вважаючи свої права порушеними,
позивач звернулася з вказаним позовом
до суду. Відмовляючи у
задоволенні позову суд першої
інстанції виходив з того, що подане
позивачем клопотання про отримання
безоплатно у власність земельної
ділянки розглянуте відповідачем в
спосіб та порядок передбачений чинним
законодавством України,
протиправності оскаржуваного
позивачем рішення в ході розгляду
справи судом не встановлено. При цьому,
позивачем при зверненні з клопотанням
не дотримано порядку звернення, що
визначений ст. 118 ЗК України.

Колегія суддів погоджується з вказаним
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Статтею 14 Конституції України
встановлено, що право власності на
землю гарантується і це право
набувається і реалізується
громадянами, юридичними особами та
державою відповідно до закону.

Згідно з ст. 3 Земельного кодексу
України, земельні відносини
регулюються Конституцією України, цим
Кодексом, а також прийнятими
відповідно до них нормативно-правовими
актами.

Відповідно до пункту 34 статті 26, пункту
2 статті 77 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" питання
регулювання земельних відносин
вирішується на пленарному засіданні
ради - сесії, а спори про поновлення
порушених прав юридичних і фізичних
осіб, що виникають в результаті рішень,
дій чи бездіяльності органів або
посадових осіб місцевого
самоврядування, вирішуються в судовому
порядку.

Таким чином, законодавством
передбачено, що способом волевиявлення
ради, яка здійснює право власності від
імені відповідної територіальної
громади, щодо регулювання земельних
відносин є прийняття відповідного
рішення сесією ради.

Розпорядження ж землями
територіальних громад, в тому числі і
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або користування, в силу
приписів ст.12 Земельного кодексу
України та ст.26 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
належить до виключної компетенції
сільських, селищних та міських рад, які
вправі прийняти рішення про надання
або відмову у наданні земельної
ділянки.

Статтею 118 Земельного кодексу
України встановлений порядок
безоплатної приватизації земельних
ділянок громадянами. Зазначеною нормою
встановлено, що громадянин,
зацікавлений у приватизації земельної
ділянки, яка перебуває у його
користуванні, подає заяву до
відповідної районної, Київської чи
Севастопольської міської державної
адміністрації або сільської, селищної,
міської ради за місцезнаходженням
земельної ділянки. Громадяни,
зацікавлені в одержанні безоплатно у
власність земельної ділянки із земель
державної або комунальної власності
для ведення фермерського господарства,
ведення особистого селянського
господарства, ведення садівництва,
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибної ділянки),
індивідуального дачного будівництва,
будівництва індивідуальних гаражів у
межах норм безоплатної приватизації,
подають клопотання до відповідної
районної, Київської чи
Севастопольської міської державної
адміністрації або сільської, селищної,
міської ради за місцезнаходженням
земельної ділянки. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування земельної
ділянки, погодження землекористувача
(у разі вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб) та
висновки конкурсної комісії (у разі
надання земельної ділянки для ведення
фермерського господарства).

Тобто, законодавством
встановлений обов'язок громадянина
подати заяву про вибір місця
розташування земельної ділянки з
позначеним на відповідному графічному
матеріалі бажане місце розташування
земельної ділянки з її орієнтовними
розмірами, оскільки процедура вибору
земельної ділянки здійснюється з метою
встановлення можливості відведення
тієї чи іншої земельної ділянки для
цілей, що вказані в заяві, її граничних
розмірів та площі, правового режиму та
вимог щодо відведення земельної
ділянки.

З матеріалів справи вбачається, що в
тексті самого клопотання позивач
зазначила про бажання отримати
земельну ділянку в межах всієї
відповідної території, що перебуває в
межах села Плюти, не конкретизувавши,
всупереч ч.6 ст. 118 ЗК України, місце
знаходження бажаної земельної ділянки.

Згідно ч.7 ст.118 Земельного кодексу
України відповідний орган виконавчої
влади або орган місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу розглядає клопотання у
місячний строк і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування об'єкту вимогам
законів, прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
розробляється за замовленням громадян
суб'єктами господарювання, що є
виконавцями робіт із землеустрою
згідно із законом, у строки, що
обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня
реєстрації клопотання Верховна Рада
Автономної Республіки Крим, Рада
міністрів Автономної Республіки Крим,
відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу, не надав
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або мотивовану відмову у його
наданні, то особа, зацікавлена в
одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності, у місячний
строк з дня закінчення зазначеного
строку має право замовити розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки без надання такого
дозволу, про що письмово повідомляє
Верховну Раду Автономної Республіки
Крим, Раду міністрів Автономної
Республіки Крим, відповідний орган
виконавчої влади або орган місцевого
самоврядування. До письмового
повідомлення додається договір на
виконання робіт із землеустрою щодо
відведення земельної ділянки.

Відповідно п.6 Положення про
порядок ведення державного земельного
кадастру, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 15 від 12
січня 1993 року до земельно-кадастрової
документації належать кадастрові
карти та плани (графічні і цифрові),
схеми, графіки, текстові та інші
матеріали, які містять відомості про
межі адміністративно-територіальних
утворень, межі земельних ділянок
власників землі і землекористувачів.

До графічних матеріалів, які
мають бути погоджені керівником
територіального органу земельних
ресурсів, відносяться викопіювання з
чергового земельно-кадастрового плану,
ситуаційні схеми, схеми
економіко-планувальної зони, до якої
відноситься земельна ділянка, план меж
зон обмежень і сервітутів земельних
ділянок тощо, незалежно від виду
документації із землеустрою, що
розробляється.

При цьому, як вірно встановлено
судом першої інстанції, позивачем
разом із клопотанням про отримання
безоплатно у власність земельної
ділянки для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд не
були подані відповідачу належним чином
оформлені графічні матеріали, на яких
зазначене бажане місце розташування
земельної ділянки, отже відповідач
правомірно відмовив позивачу в наданні
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд у
межах норм безоплатної приватизації
орієнтовною площею 0, 25 га в межах села
Плюти Української міської ради
Обухівського району Київської області.

Крім того, колегія суддів
зазначає, що подані клопотання
позивача розглянуто відповідачем по
суті та прийнято відповідне рішення,
тому підстави для його повторного
розгляду відсутні.

Доводи апеляційної скарги
висновки суду першої інстанції не
спростовують.

Згідно з ст. ст. 198, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 212,
254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити
без задоволення, а постанову
Обухівського районного суду Київської
області від 12 листопада 2013 року - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядок і строки,
визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:
О.М. Оксененко

Судді:

Г.М. Бистрик

О.В. Карпушова

.

Головуючий суддя
Оксененко О.М.

Судді:
Бистрик Г.М.

Карпушова О.В.