Справа № 2а-10418/10
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Примаченко
Суддя-доповідач: Старова Н.Е.
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 квітня 2014 року
м.
Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Старової Н. Е.

суддів:
Файдюка В. В., Чаку Є. В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Білоцерківському районі Київської
області на постанову Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Білоцерківському районі Київської
області про визнання бездіяльності
відповідача незаконною та стягнення
недоплаченої щомісячної державної
соціальної допомоги як дитині війни, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Білоцерківському районі Київської
області про визнання бездіяльності
відповідача незаконною та стягнення
недоплаченої щомісячної державної
соціальної допомоги як дитині війни.

Постановою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 09 листопада 2010 року позов
задоволено частково: зобов'язано
відповідача провести перерахунок та
виплату позивачу підвищення до пенсії
як дитині війни за період з 09.07.2007 року
по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить апеляційну
інстанцію скасувати незаконну, на його
думку, постанову суду першої інстанції
та постановити нову про відмову в
позові. В своїй апеляційній скарзі
апелянт посилається на незаконність,
необ'єктивність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що є підставою
для скасування постанови суду першої
інстанції.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Позивач є особою, що належить до
соціальної категорії громадян "діти
війни" в розумінні ст. 1 ЗУ "Про
соціальний захист дітей війни", а
відтак, на неї повністю
розповсюджуються всі пільги та
соціальні гарантії, передбачені
зазначеним вище Законом України.

Згідно ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", особам,
що належать до соціальної категорії
громадян "діти війни", з 01.01.2006 року
відповідач повинен був нараховувати та
виплачувати щомісячне підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком,
визначений ст. 28 ЗУ "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" № 1058 від 09.07.2003 року ,
згідно якої мінімальна пенсія за віком
дорівнює прожитковому мінімуму,
встановленому для осіб, що втратили
працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб
щорічно встановлюється ЗУ "Про
державний бюджет України" на
відповідний рік.

ЗУ "Про державний бюджет України на 2010
рік" збільшено розмір прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність. Відповідно зріс і
розмір мінімальної пенсії.

На момент звернення позивача до суду,
нарахування доплати до його пенсії в
розмірі 30% від мінімальної пенсії за
віком, відповідно до положень ст. 6
вищезазначеного Закону відповідачем
не здійснено, у зв'язку з чим він
звернувся до суду за захистом своїх
прав.

Всупереч ст. 6 ЗУ "Про соціальний захист
дітей війни" позивачу щомісячне
підвищення до пенсії виплачувалась
відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року.

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними актами, ЗУ "Про соціальний
захист дітей війни" має вищу юридичну
силу в порівняні з Постановою Кабінету
Міністрів України від 28.05.2008 року № 530.
Отже, відповідач неправомірно
виплачував щомісячне підвищення до
пенсії в меншому розмірі, ніж це
передбачено ст. 6 зазначеного Закону.

Однак, апеляційна інстанція не може
погодитись з висновком суду першої
інстанції щодо задоволення позову
починаючи з 09.07.2007 року, з огляду на
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
позов поданий 16.06.2010 року, отже, з
урахуванням вимог ч. 2 ст. 99 КАС України,
стягненню підлягають виплати за період
з 16.12.2009 року.

Що з стосується вимог за період з 09.07.2007
року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по
15.12.2009 року включно, то їх слід залишити
без розгляду, у відповідності до вимог
ст. 100 КАС України.

Згідно зі ст. 198, ст. 202 КАС України, суд
апеляційної інстанції скасовує
постанову суду першої інстанції та
приймає нове рішення, якщо встановить
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Керуючись статтями 197, 198, 202, 205, 207 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Білоцерківському районі Київської
області - задовольнити частково.

Постанову Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 09 листопада 2011 року - скасувати та
прийняти нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги частково.

Визнати дії Управління Пенсійного
фонду України в Білоцерківському
районі Київської області
неправомірними; зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в
Білоцерківському районі Київської
області здійснити перерахунок пенсії
ОСОБА_2 з підвищенням її на 30 %
мінімальної пенсії за віком, виходячи з
розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" та провести відповідні
виплати, починаючи з 16.12.2009 року, з
врахуванням виплачених раніше сум.

Позовні вимоги в частині зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
пенсії як дитині війни за період з
09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року
по 15.12.2009 року включно - залишити без
розгляду.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя

Старова Н.Е.

Судді:

Файдюк В.В.

Чаку Є.В.