Справа № 872/14078/13
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 квітня 2014 рокусправа № 404/4537/13-а
(2-а/404/371/13)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Уханенка С.А.

суддів:
Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 19 серпня 2013 р. по справі
за позовом ОСОБА_1 до прокуратури
Кіровоградської області, третя особа:
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Кіровоградській
області про витребування трудової
книжки, зміну дати звільнення та
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу ,-

в с т а н о в и в:

У липні 2007 року позивач звернувся до
суду з позовом, який неодноразово
змінював, та в якому просив зобов'язати
прокуратуру Кіровоградської області
внести до трудової книжки НОМЕР_1, яка
заведена 21.05.2002 р. на його ім'я, записи
про його попередню роботу на
підприємстві Бобринецька
міжгосподарська пересувна
шляхобудівельна механізована
дільниця, службу в Збройних Силах
України, службу в органах УМВС України,
навчання в Національній юридичній
академії України, проходження курсів
підвищення кваліфікації під час роботи
в органах прокуратури у відповідності
з вимогами «Інструкції про порядок
ведення трудових книжок працівників»
та видати йому трудову книжку із
внесеними записами; зобов'язати
прокуратуру Кіровоградської області
видати йому дублікат трудової книжки
із зазначенням усіх попередніх посад,
які він займав, без стягнення її
вартості; змінити дату його звільнення
з органів прокуратури із 06.06.2006 р. на
день видачі йому належно оформленої
трудової книжки; визнати недійсною
трудову книжку НОМЕР_1 заведену 21.05.2002 р.
на його ім'я прокуратурою
Кіровоградської області; стягнути на
його користь із прокуратури
Кіровоградської області середній
заробіток за час вимушеного прогулу у
сумі 132895 грн. (основна сума) та індекс
інфляції відповідно до Постанови
Кабінету Міністрів України № 100.

Постановою Кіровського районного суду
м. Кіровограда від 19 серпня 2013 р. в
задоволенні адміністративного позову
ОСОБА_1 до прокуратури Кіровоградської
області, третя особа: управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Кіровоградській області про
витребування трудової книжки, зміну
дати звільнення та стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу - відмовлено.

Не погодившись з постановою суду,
позивач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати оскаржувану
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

В судовому засіданні суду апеляційної
інстанції позивач подав заяву, в якій
просив залишити без розгляду його
вимоги про зобов'язання прокуратури
Кіровоградської області видати йому
дублікат трудової книжки із
зазначенням усіх попередніх місць
роботи, служби в армії, навчання, роботи
в прокуратурі із зазначенням займаних
посад, без стягнення її вартості та про
визнання недійсною трудової книжки
НОМЕР_1, яка заведена 21.05.2002р. на ім'я
ОСОБА_1 прокуратурою Кіровоградської
області, із зазначенням дати заведення
2002 р.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
відповідно до наказу № 96 від 10.04.1996 року
прокурора Кіровоградської області,
ОСОБА_1 був прийнятий на посаду
виконуючого обов'язки помічника
прокурора м. Кіровограда
Кіровоградської області. За наказом №
211 від 05.06.2006 року ОСОБА_1 був звільнений
з посади та органів прокуратури за
власним бажанням за частиною 1 статті 38
Кодексу законів про працю України з
06.06.2006 року. У день звільнення та до
теперішнього часу трудова книжка
позивачем не отримана.

Відповідно до копії трудової книжки,
яка міститься в матеріалах справи,
трудова книжка ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1
Серії НОМЕР_1, заповнена 21.05.2002 року, до
якої прокуратурою Кіровоградської
області внесено записи лише про роботу
позивача в органах прокуратури за
період з 11.04.1996 року по 06.06.2006 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
відсутності доказів того, що трудова
книжка втрачена прокуратурою
Кіровоградської області, а не внесення
до трудової книжки позивача записів
про його попередню роботу та інших
відомостей зумовлено бездіяльністю
позивача.

Суд апеляційної інстанції не
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції виходячи з
наступного.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів
України від 27.04.1993 року № 3901 «Про
трудові книжки» передбачено, що при
влаштуванні на роботу працівники
зобов'язані подавати трудову книжку,
оформлену в установленому порядку.

Аналогічні вимоги встановлені також
пунктом 1.3 Інструкції про порядок
ведення трудових книжок працівників
затвердженої Наказом Міністерство
праці України N 58 від 29.07. 1993.

Відповідно до абзацу 1,2 п.1.1 вказаної
Інструкції трудова книжка є основним
документом про трудову діяльність
працівника. Трудові книжки ведуться на
всіх працівників, які працюють на
підприємстві, в установі, організації
(далі - підприємство) усіх форм
власності або у фізичної особи понад
п'ять днів, у тому числі осіб, які є
співвласниками (власниками)
підприємств, селянських (фермерських)
господарств, сезонних і тимчасових
працівників, а також позаштатних
працівників за умови, якщо вони
підлягають державному соціальному
страхуванню.

Згідно п.24. Інструкції усі записи в
трудовій книжці про прийняття на
роботу, переведення на іншу постійну
роботу або звільнення, а також про
нагороди та заохочення вносяться
власником або уповноваженим ним
органом після видання наказу
(розпорядження), але не пізніше
тижневого строку, а в разі звільнення -
у день звільнення і повинні точно
відповідати тексту наказу
(розпорядження).

Аналіз наведених вище положень
Інструкції свідчить, що
працевлаштування працівника без
надання трудової книжки (або її
оформлення) є не можливим та не
припустимим.

З метою повного з'ясування обставин
справи судом апеляційної інстанції
відповідною ухвалою витребовувалася
книга обліку трудових книжок і
вкладишів до них за період з квітня 1996
року, проте, прокуратурою
Кіровоградської області було надано
книгу обліку трудових книжок і
вкладишів до них, за період з квітня 2005
року.

Згідно копії трудової книжки позивача,
наданої прокуратурою Кіровоградської
області, трудову книжку було заведено
лише 21.05.2002 року, тобто більше ніж через
шість років після прийняття позивача
на роботу, як заведену вперше,
незважаючи на те, що відповідач мав
достовірні відомості про попередню
роботу (службу) позивача.

Пунктом 2.12. Інструкції передбачено, що
після зазначення дати заповнення
трудової книжки працівник своїм
підписом завіряє правильність
внесених відомостей. Першу сторінку
(титульний аркуш) трудової книжки
підписує особа, відповідальна за
видачу трудових книжок, і після цього
ставиться печатка підприємства (або
печатка відділу кадрів), на якому
вперше заповнювалася трудова книжка.

Проте надана відповідачем копія
трудової книжки ОСОБА_1, з датою
заповнення 21.05.2002 року, не містить
підпису ОСОБА_1

Крім того, судом апеляційної інстанції
встановлено, що за повідомленням
відповідача в 2002 році при виявлені
відсутності трудової книжки ОСОБА_1
службова перевірка не здійснювалася.

Одночасно, матеріали архівної особової
справи № 1094 ОСОБА_1 свідчать, що
відповідач вживав заходи до розшуку
трудової книжки позивача, що
підтверджується запитами до Органів
внутрішніх справ, де проходив службу
позивача та до навчального закладу за
місцем навчання позивача.

Таким чином, враховуючи наведене суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що відповідачем було порушено порядок
ведення трудових книжок.

Доводи відповідача, щодо ненадання
позивачем трудової книжки при
влаштуванні на роботу не приймаються
судом апеляційної інстанції, оскільки
не підтверджені належними та
допустимими доказами.

Відповідно до пункту 5.1. Інструкції
особа, яка загубила трудову книжку
(вкладиш до неї), зобов'язана негайно
заявити про це власнику або
уповноваженому ним органу за місцем
останньої роботи. Не пізніше 15 днів
після заяви, а у разі ускладнення в інші
строки власник або уповноважений ним
орган видає працівнику іншу трудову
книжку або вкладиш до неї (нових
зразків) з написом "Дублікат" в правому
верхньому кутку першої сторінки.

Оскільки відповідачем у 2002 році був
встановлений факт втрати трудової
книжки позивача, то останній повинен
був повідомити про це позивача,
з'ясувати обставини втрати та виконати
дії щодо видачі дублікату трудової
книжки позивача.

Матеріали справи містять відомості про
попередню роботу (службу) позивача,
тому суд апеляційної інстанції дійшов
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1,
щодо видачі дублікату трудової книжки
із внесенням попередніх записів до
працевлаштування в прокуратуру
Кіровоградської області підлягають
задоволенню.

Позовні вимоги щодо зміни дати
звільнення позивача з органів
прокуратури на день видачі належно
оформленої трудової книжки та
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та індексу інфляції
задоволенню не підлягають з огляду на
наступне.

Відповідно до положень ст. 47 КЗпП
України власник або уповноважений ним
орган зобов'язаний в день звільнення
видати працівникові належно оформлену
трудову книжку.

Матеріали справи свідчать, що
відповідач неодноразово письмово
повідомляв позивача про необхідність
отримати трудову книжку, що
підтверджується відповідними
повідомленнями, журналом вихідної
кореспонденції, атом від 05.09.2006 року,
проте позивач трудову книжку отримати
відмовився.

Відмова позивача отримати трудову
книжку, яка на його думку заповнена з
порушенням вимог Інструкції про
порядок ведення трудових книжок
працівників не свідчить про неналежне
виконання відповідачем вимог ст. 47 КЗпП
України, а отже вимоги про зміну дати
звільнення та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та
індексу інфляції є безпідставними.

З огляду на однорідність заявлених
позивачем в ході розгляду справи вимог
та його заяви щодо залишення частини
позовних вимог без розгляду, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку
про часткове задоволення позовних
вимог позивача та залишення частини
позовних вимог без розгляду.

За таких обставин суд апеляційної
інстанції вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
постанова суду першої інстанції
підлягає скасуванню, з прийняттям
нового судового рішення.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 202, 203, 205, 207
КАС України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Постанову Кіровського районного суду
м. Кіровограда від 19 серпня 2013 р. -
скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Зобов'язати прокуратуру
Кіровоградської області видати ОСОБА_1
дублікат трудової книжки, в якій
зазначити відомості про роботу ОСОБА_1
на підприємстві Бобринецька
міжгосподарська пересувна
шляхобудівельна механізована
дільниця, службу в Збройних Силах
України, службу в органах УМВС України,
навчання в Національній юридичній
академії України, проходження курсів
підвищення кваліфікації під час роботи
в органах прокуратури у відповідності
з вимогами «Інструкції про порядок
ведення трудових книжок працівників».

Позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов'язання
прокуратури Кіровоградської області
видати ОСОБА_1 дублікат трудової книжки
із зазначенням усіх попередніх місць
роботи, служби в армії, навчання, роботи
в прокуратурі із зазначенням займаних
посад, без стягнення її вартості та про
визнання недійсною трудової книжки
НОМЕР_1, яка заведена 21.05.2002р. на ім'я
ОСОБА_1 прокуратурою Кіровоградської
області, із зазначенням дати заведення
2002 р. - залишити без розгляду.

В задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з моменту її
виготовлення в повному обсязі.

В повному обсязі постанова виготовлена
22.04.14 року.

Головуючий:
С.А. Уханенко

Суддя:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
Ю.М. Дадим