Справа № 817/1028/14
Суддя: Гломб Ю.О.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/1028/14

24 квітня 2014 року м. РівнеРівненський
окружний адміністративний суд у складі
судді Гломба Ю.О. за участю секретаря
судового засідання Маринич В.М. та
сторін і інших осіб, які беруть участь у
справі:

позивача: представник Пашкевич І.А.,

відповідача: представник Кондратенко
О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВІК ПАРТНЕР"
до ДПІ у м.Рівному ГУ
Міндоходів у Рівненській області
про скасування податкового
повідомлення-рішення
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ВІК ПАРТНЕР"
звернулося до суду з позовом до ДПІ у
м.Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській
області про скасування податкового
повідомлення-рішення № від 20.11.2013
року.

Позовні вимоги в повній мірі були
підтримані представником позивача в
судовому засіданні та обґрунтовані
наступним. Так, 06 листопада 2013 року ДПІ
у м. Рівному ГУ Міндоходів у
Рівненській області було складено Акт
№ 36/22-02/36354758 про результати камеральної
перевірки даних, задекларованих
Товариством з обмеженою
відповідальністю "ВІК ПАРТНЕР" у
податковій звітності з податку на
додану вартість за вересень 2013 року.
Вказаною перевіркою було встановлено
порушення позивачем п.198.6 ст.198, п.201.10
ст.201 Податкового кодексу України та
винесено контролюючим органом
податкове повідомлення-рішення від
20.11.2013 року за № . Зазначає, що не
погоджується з прийнятим податковим
повідомленням-рішенням, вважає
висновки викладені а акті перевірки
безпідставними та необґрунтованими з
наступних підстав.

Вказує, що Товариством з обмеженою
відповідальністю "ВІК ПАРТНЕР"
правомірно включено до складу
податкового кредиту у Декларацію за
вересень 2013 року 26266,67 грн. по
господарській операції з Товариством з
обмеженою відповідальністю "Автодом
Пассаж" по купівлі-продажу
транспортного засобу, що
підтверджується податковою накладною
№ 43 від 12.09.2012 року, яка отримана та
включена до реєстру виданих та
отриманих податкових накладних за
вересень 2013 року 02 вересня 2013 року. Крім
того, посилається на п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України
відповідно до якого, у разі якщо
платник податку не включив у
відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати виписки
податкової накладної. Додатково
пояснив, що спірний податковий кредит
було включено до податкової Декларації
з податку на додану вартість за
вересень 2013 року з додатком 8 з
заявою-скаргою на постачальника, який
не зареєстрував належним чином
своєчасно податкову накладну.

На підставі викладеного просить позов
задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
суду пояснив, що проведеною перевіркою
встановлено, що ТОВ "ВІК ПАРТНЕР" згідно
з поданою податковою декларацією за
вересень 2013 року включило до складу
податкового кредиту суму ПДВ у розмірі
26266,67 грн. по операціях з ТОВ "Автодом
Пассаж" по податковій накладній №43 від
12.09.2012 року, яка відповідно до поданого
додатку 8 до декларації з ПДВ за
вересень 2013 року не зареєстрована в
Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зазначає, що відповідно до п.201.10 ст.201
Податкового кодексу України у разі
відмови продавця товарів/послуг надати
податкову накладну або в разі
порушення ним порядку її заповнення
та/або порядку реєстрації в Єдиному
реєстрі покупець таких товарів/послуг
має право додати до податкової
декларації за звітний податковий
період заяву із скаргою на такого
постачальника, яка є підставою для
включення сум податку до складу
податкового кредиту. До заяви
додаються копії товарних чеків або
інших розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку у
зв'язку з придбанням таких
товарів/послуг або копії первинних
документів, складених відповідно до
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", що підтверджують факт
отримання таких товарів/послуг.

Таким чином, право платника податків на
віднесення суми податку на додану
вартість до податкового кредиту в разі
відмови продавця товарів/послуг надати
податкову накладну або в разі
порушення ним порядку її заповнення
та/або порядку реєстрації в Єдиному
реєстрі зберігається за покупцем лише
у звітному періоді. В даному випадку
заява-скарга на постачальника подана
позивачем не в звітному періоді, яким є
вересень 2012 року, відтак позивач немає
права на формування податкового
кредиту. Просить в позові відмовити
повністю.

Заслухавши пояснення представників
сторін, повно і всебічно з'ясувавши всі
обставини адміністративної справи в їх
сукупності, перевіривши їх
дослідженими у судовому засіданні
доказами, суд приходить до висновку, що
позов підлягає до задоволення повністю
з огляду на наступне.

Судом встановлено, що Товариство з
обмеженою відповідальністю "ВІК
ПАРТНЕР" зареєстроване як юридична
особа Рівненською районною державною
адміністрацією Рівненської області
19.01.2009 року (а.с.15), відповідно до довідки
АА №805754 з ЄДРПОУ виданої 11.02.2013 року
видами діяльності за КВЕД-2010 є: 45.11
торгівля автомобілями та легковими
автотранспортними засобами; 45.20
технічне обслуговування та ремонт
автотранспортних засобів; 45.31 оптова
торгівля деталями та приладдям для
автотранспортних засобів; 45.32
роздрібна торгівля деталями та
приладдям для автотранспортних
засобів (а.с.16) та згідно свідоцтва №
200046585 від 14.05.2012 року товариство
зареєстроване платником податку на
додану вартість (а.с.17).

Старшим державним ревізором -
інспектором відділу камеральних
перевірок Державної податкової
інспекції у м.Рівному Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області Симонцем В.В. на підставі п.200.10
ст.200 розділу V Податкового кодексу
України, у порядку ст.76 розділу ІІ
Податкового кодексу України проведено
камеральну перевірку податкової
звітності з податку на додану вартість
за вересень 2013 року ТОВ "ВІК ПАРТНЕР",
код 36354758.

Результати перевірки оформлені актом
від 06.11.2013 року № 36/22-02/36354758 про
результати камеральної перевірки
даних, задекларованих ТОВ "ВІК ПАРТНЕР"
у податковій звітності з податку на
додану вартість за вересень 2013 року
(а.с.45-47).

Згідно висновків акту перевірки
перевіркою встановлено порушення п.198.6
ст.198, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу
України, що полягало у завищенні суми
податкового кредиту за вересень 2013
року на суму 26267,00 грн.

Не погоджуючись з вказаними висновками
контролюючого органу позивач подав
заперечення на акт перевірки від 06.11.2013
року № 36/22-02/36354758 (а.с.48-49).

20.11.2013 року на підставі вказаного акту
перевірки контролюючим органом
винесено податкове
повідомлення-рішення за № яким
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість із
вироблених в Україні товарів на суму
32833,75 грн., в тому числі за основним
платежем в розмірі 26267,00 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) в розмірі 6566,75 грн. (а.с.50).

Не погодившись з вказаним податковим
повідомленням-рішенням, ТОВ "ВІК
ПАРТНЕР" оскаржив його в
адміністративному порядку (а.с.51-52,55-57).

Рішенням Головного управління
Міндоходів у Рівненській області про
результати розгляду скарги від 29.01.2014
року № 31/10/17-00-10-05-105/350 скаргу платника
податків залишено без задоволення, а
податкове повідомлення-рішення від
20.11.2013 року № - без змін (а.с.53-54).

Рішенням Міністерства доходів і зборів
України про результати розгляду
повторної скарги від 03.03.2014 року №
4036/6/99-99-10-01-15 скаргу платника податків
залишено без задоволення, а податкове
повідомлення-рішення від 20.11.2013 року №
- без змін (а.с.58-59).

Висновки відповідача ґрунтується на
тому, що податкова накладна, яка не
зареєстрована в Єдиному реєстрі
податкових накладних, не дає права
покупцю включати її до податкового
кредиту, а скарга на постачальника може
бути подана платником податків лише в
звітному податковому періоді, окрім
того, позивачем в декларації за
вересень 2013 року включено до складу
податкового кредиту суму з ПДВ у
розмірі 26266,67 грн. із перевищенням
365-денного терміну.

Вирішуючи спір по суті суд виходив з
наступного.

Так, 12.09.2012 року між ТОВ "Автодом Пассаж"
(згідно умов Договору - "Довіритель") та
ТОВ "ВІК ПАРТНЕР" (згідно умов Договору -
"Повірений") укладено договір доручення
№ 46, за умовами якого Повірений від
імені та в інтересах Довірителя
здійснює пошук потенційних покупців на
автомобілі марки NISSAN різних моделей і
модифікацій, укладає договори
купівлі-продажу автомобілів від імені
та в інтересах Довірителя, за окремою
вказівкою Довірителя здійснює інші
дії, передбачені Договором (а.с.24-26).

На виконання умов вказаного договору,
від імені та в інтересах Довірителя
Сторонами було здійснено операцію
купівлі-продажу автомобіля,
відповідно, ТОВ "ВІК ПАРТНЕР" 12.09.2012 року
було здійснено оплату за автомобіль в
сумі 157600,00 грн. (а.с.27), на що ТОВ "Автодом
Пассаж" було виписано податкову
накладну № 43 від 12.09.2012 року на загальну
суму 157600,00 грн., в тому числі ПДВ 26266,67
грн. (а.с.23).

При цьому встановлено відсутність її
реєстрації в Єдиному реєстрі
податкових накладних (а.с.31).

Податок на додану вартість на підставі
податкової накладної № 43 від 12.09.2012
року в сумі 26266,67 грн. віднесений
позивачем до складу податкового
кредиту податкової декларації з ПДВ за
вересень 2013 року (а.с.33-44).

Згідно з пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового
кодексу України, податковий кредит -
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п.198.2 ст.198 Податкового кодексу
України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Для операцій із ввезення на митну
територію України товарів датою
виникнення права на віднесення сум
податку до податкового кредиту є дата
сплати податку за податковими
зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8
статті 187 цього Кодексу, а для операцій
з постачання послуг нерезидентом на
митній території України - дата сплати
(нарахування) податку за податковими
зобов'язаннями, що були включені
отримувачем таких послуг до податкової
декларації попереднього періоду.

Датою виникнення права орендаря
(лізингоотримувача) на збільшення
податкового кредиту для операцій
фінансової оренди (лізингу) є дата
фактичного отримання об'єкта
фінансового лізингу таким орендарем.

Датою виникнення права замовника на
віднесення сум до податкового кредиту
з договорів (контрактів), визначених
довгостроковими відповідно до пункту
187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата
фактичного отримання замовником
результатів робіт (оформлених актами
виконаних робіт) за такими договорами
(контрактами).

Для товарів/послуг, постачання
(придбання) яких контролюється
приладами обліку, факт постачання
(придбання) таких товарів/послуг
засвідчується даними обліку.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Як встановлено п.198.6 ст.198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У
разі коли на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, попередньо
включені до складу податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу. У разі
якщо платник податку не включив у
відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної. Платники
податку, що застосовували касовий
метод до набрання чинності цим
Кодексом або застосовують касовий
метод, мають право на включення до
податкового кредиту сум податку на
підставі податкових накладних,
отриманих протягом 60 календарних днів
з дати списання коштів з банківського
рахунка платника податку. Для
банківських установ при одержанні ними
права власності на заставне майно з
метою подальшого продажу таке право
зберігається до моменту продажу такого
заставленого майна.

Як встановлено, в податковій
декларації за вересень 2013 року ТОВ "ВІК
ПАРТНЕР" включило до складу
податкового кредиту суму податку на
додану вартість в розмірі 26266,67 грн. по
господарській операції з ТОВ "Автодом
Пассаж" по купівлі - продажу
транспортного засобу, що
підтверджується податковою накладною
№ 43 від 12.09.2012 року, яка отримана та
включена до реєстру виданих та
отриманих податкових накладних за
вересень 2013 року 02 вересня 2013 року.
Вказана господарська операція
відображена позивачем у додатку № 8
"Заява про відмову постачальника
надати податкову накладну (порушення
ним порядку заповнення та/або порядку
реєстрації в Єдиному реєстрі
податкових накладних) (Д8))" до
Декларації за вересень 2013 року та
відображена в реєстрі отриманих та
виданих податкових накладних за
вересень 2013 року.

Окрім того, в акті перевірки вказано, що
ТОВ "ВІК ПАРТНЕР" надано копії
підтверджуючих документів на
купівлю-продаж товару з ТОВ "Автодом
Пассаж", а саме: копію договору
доручення № 46 від 12.09.2012 року, копію
довіреності № 01 від 12.09.2012 року, копію
платіжного доручення № 29 від 12.09.2012
року, копію видаткової накладної № 6276781
від 25.09.2012 року та копію податкової
накладної № 43 від 12.09.2012 року.

В судовому засіданні представник
позивача повідомила, що податкову
накладну № 43 від 12.09.2012 року позивач
отримав лише 02 вересня 2013 року.

Відповідно до п.201.1 ст.201 Податкового
кодексу України платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, у якій
зазначаються в окремих рядках
обов'язкові реквізити.

Пунктом 201.6 ст.201 Податкового кодексу
України встановлено, що податкова
накладна є податковим документом і
одночасно відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та у
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Відповідно до п.201.10 ст.201 Податкового
кодексу України податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну та
зареєструвати її в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації
платником податку - продавцем
товарів/послуг податкових накладних в
Єдиному реєстрі податкових накладних
та/або порушення порядку заповнення
податкової накладної не дає права
покупцю на включення сум податку на
додану вартість до податкового кредиту
та не звільняє продавця від обов'язку
включення суми податку на додану
вартість, вказаної в податковій
накладній, до суми податкових
зобов'язань за відповідний звітний
період.

Виявлення розбіжностей даних
податкової накладної та Єдиного
реєстру податкових накладних є
підставою для проведення органами
державної податкової служби
документальної позапланової виїзної
перевірки продавця та у відповідних
випадках покупця товарів/послуг.

У разі відмови продавця товарів/послуг
надати податкову накладну або в разі
порушення ним порядку її заповнення
та/або порядку реєстрації в Єдиному
реєстрі покупець таких товарів/послуг
має право додати до податкової
декларації за звітний податковий
період заяву із скаргою на такого
постачальника, яка є підставою для
включення сум податку до складу
податкового кредиту. До заяви
додаються копії товарних чеків або
інших розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку у
зв'язку з придбанням таких
товарів/послуг або копії первинних
документів, складених відповідно до
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", що підтверджують факт
отримання таких товарів/послуг.

Надходження такої заяви із скаргою є
підставою для проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки зазначеного продавця для
з'ясування достовірності та повноти
нарахування ним зобов'язань з податку
за такою операцією.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та бухгалтерську
звітність в Україні" первинний
документ це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення. Отже,
будь-які документи (у тому числі
договори, накладні тощо) мають силу
первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було, то
відповідні документи не можуть
вважатися первинними для цілей
податкового обліку навіть за наявності
усіх формальних реквізитів, що
передбачені для певного виду документа
чинним законодавством.

Частинами 2, 3 ст.9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", передбачено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факт
здійснення господарської операції.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Для контролю та впорядкування
оброблення даних на підставі первинних
документів можуть складатися зведені
облікові документи. Первинні та
зведені облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати обов'язкові
реквізити: назву документу; дату і
місце складання; назву підприємства,
від імені якого складається документ;
зміст та обсяг господарської операції;
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що мають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Таким чином, відображення
господарської операції у податковому
обліку повинно здійснюватись
відповідно до її реального
економічного змісту на підставі
первинних документів бухгалтерського
обліку.

Таким чином, податковий кредит
формується при дотриманні платником
податку вказаних вимог закону.

При цьому, господарські операції
(поставка, продаж тощо) є самостійним
поняттям, відмінним від правочинів або
господарських зобов'язань.

Наслідки в податковому обліку
створюють лише реально вчинені
господарські операції, тобто ті, що
пов'язані з легітимним рухом активів,
зміною зобов'язань чи власного
капіталу платника податку.

Аналіз реальності господарських
операцій може здійснюватися на
підставі даних податкового та
бухгалтерського обліку платника
податків та інших обставин, в тому
числі реального економічного змісту
господарських операцій та
підтвердження їх первинними
документами (товарно-транспортними
накладними та ін.).

Отже, підставою для формування
податкового кредиту, а в подальшому для
відшкодування від'ємного значення між
загальною сумою податкових
зобов'язань, що виникли у зв'язку з
будь-якою поставкою товарів (робіт,
послуг) протягом звітного періоду, та
сумою податкового кредиту звітного
періоду є належним чином оформлена
податкова накладна, зокрема, наведені в
ній відомості повинні відповідати
дійсності.

Надання податковому органу належним
чином оформлених документів,
передбачених законодавством про
податки і збори, з метою одержання
податкової вигоди є підставою для її
одержання, якщо податковим органом не
встановлено та не доведено, що
відомості, які містяться в цих
документах, неповні, недостовірні та
(або) суперечливі, є наслідком
укладення нікчемних правочинів.

Наявність належним чином оформленої
податкової накладної є підставою для
включення до податкового кредиту
платника суми ПДВ за такою накладною за
умови реального вчинення дій по
виконанню господарської операції.

Суд зазначає, що усі необхідні
документи, що підтверджують факт
отримання та оплати товару, були надані
ТОВ "ВІК ПАРТНЕР" до додатку "8" до
податкової декларації, що підтверджено
актом перевірки та визнається
представником відповідача в судовому
засіданні. Товарність господарської
операції контролюючим органом не
заперечується.

Доводи органу доходів і зборів про те,
що позивач мав право на включення
податкової накладної за вересень 2012
року, не зареєстрованої в Єдиному
реєстрі податкових накладних, до
податкового кредиту лише у звітному
періоді, тобто в вересні 2012 року, а в
подальшому таке право втрачається, суд
вважає неправомірними, позаяк за
змістом абз.3 п.198.6 ст.198 Податкового
кодексу України у разі якщо платник
податку не включив у відповідному
звітному періоді до податкового
кредиту суму податку на додану
вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної.

Системний аналіз приписів ст.198
Податкового кодексу України у
взаємозв'язку зі ст.201 цього Кодексу
дають суду підстави для висновку, що у
разі порушення продавцем
товарів/послуг порядку реєстрації
податкової накладної в Єдиному
реєстрі, подання покупцем таких
товарів/послуг до податкового органу
податкової декларації за звітний
податковий період заяви зі скаргою на
такого постачальника є підставою для
включення сум податку до складу
податкового кредиту протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної.

Матеріалами справи підтверджується, що
з дня виписки податкової накладної до
дня її реєстрації строк у 365 днів не
минув, а відтак контролюючим органом
помилково зроблено висновок про те, що
ТОВ "ВІК ПАРТНЕР" до декларації за
вересень 2013 року включено до складу
податкового кредиту суму з ПДВ у
розмірі 26266,67 грн. із перевищенням
365-денного терміну.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що
спірний податковий кредит в вересні 2013
року позивачем сформований у
відповідності до приписів Податкового
кодексу України і підстав для його
сторнування у податкового органу не
було.

Відтак, суд зазначає, що формувати
податковий кредит та одночасно
звертатись зі скаргою на продавця
(постачальника) покупець має право у
будь-якому звітному періоді упродовж 365
календарних днів з моменту виписки
податкової накладної. Проте, сума
податку на додану вартість на підставі
податкової накладної може бути
включена до складу податкового кредиту
лише один раз.

Оскільки позивач виконав умову щодо
надання до звітної декларації з ПДВ за
вересень 2013 року Додатку 8 із заявою про
відмову постачальника надати
податкову накладну, то суд приходить до
висновку про правомірність віднесення
суми ПДВ за податковою накладною № 43
від 12.09.2012 року, отриманою пізніше, ніж у
тому звітному періоді, в якому позивач
вирішив її включити, однак до спливу 365
календарних днів з дня складання такої
податкової накладної, що відповідає
приписам п.198.6 ст.198 Податкового
кодексу України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд встановив правомірність спірного
податкового повідомлення-рішення на
підставі належних та допустимих
доказами.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позов слід
задовольнити повністю, податкове
повідомлення-рішення ДПІ у м.Рівному ГУ
Міндоходів у Рівненській області
№ від 20.11.2013 року скасувати
повністю.

В силу положень ст. 94 КАС України,
судові витрати присуджуються на
користь позивача з Державного бюджету
України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення ДПІ у м.Рівному ГУ
Міндоходів у Рівненській області від
20.11.2013 року №.

Присудити на користь позивача
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВІК ПАРТНЕР" із
Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 182,70 грн.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Гломб
Ю.О.