Справа № 635/1197/14-а
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2014-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2014 р.Справа № 635/1197/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Бегунца А.О. , Калиновського В.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Липецької сільської ради
Харківського району Харківської
області на постанову Харківського
районного суду Харківської області від
11.03.2014р. по справі № 635/1197/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Липецької сільської ради
Харківського району Харківської
області

про часткове скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду із
адміністративним позовом до Липецької
сільської ради Харківського району
Харківської області, в якому просить:

- визнати частково протиправним та
частково скасувати рішення XXXVI сесії VI
скликання Липецької сільської ради
Харківського району від 21.03.2013 року
«Про розгляд заяв гр. ОСОБА_2 і гр.
ОСОБА_3», виключивши з пункту 1
резолютивної частини рішення слова і
цифри «А1-1» та»;

- вважати пункт 1 резолютивної частини
вказаного рішення викладеним
наступним чином: «Вважати прибудову
літ. «а3» в домоволодінні по АДРЕСА_1
самочинною забудовою».

В обґрунтування позовних вимог вказує,
що на підставі рішення від 20.05.2010 року
«Про збереження і узгодження прийняття
в експлуатацію самовільно побудованої
прибудови і самовільно проведеного
переобладнання у житловому будинку
АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_4» належна позивачеві
прибудова літ. «А1-1» була прийнята в
експлуатацію. В подальшому будівлю літ.
«А1-1» було узаконено позивачем у
судовому порядку. Зазначив, що
приймаючи оскаржуване рішення,
відповідач вийшов за межі наданих йому
повноважень та в порушення вимог
діючого законодавства фактично
скасував власне попередньо прийняте
рішення.

Постановою Харківського районного
суду Харківської області від 11.03.2014
року адміністративний позов було
задоволено частково.

Визнано протиправним і скасовано
рішення XXXVI сесії VI скликання Липецької
сільської ради Харківського району
Харківської області від 21.03.2013 року
«Про розгляд заяв гр. ОСОБА_2 та гр.
ОСОБА_3» в частині зазначення в пункті 1
резолютивної частини рішення слів і
цифр «А1-1» та».

В задоволенні іншої частини позовних
вимог було відмовлено.

Відповідач, не погодившись із судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Харківського районного суду
Харківської області від 11.03.2014 року та
прийняти нове рішення.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги, відповідач посилається на
прийняття оскаржуваної постанови з
порушенням норм матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Вказує, що приймаючи оскаржувану
постанову суд першої інстанції дійшов
до помилкового висновку про
обґрунтованість заявлених позовних
вимог в частині визнання протиправним
та скасування рішення XXXVI сесії VI
скликання Липецької сільської ради
Харківського району Харківської
області від 21.03.2013 року «Про розгляд
заяв гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_3» в частині
зазначення в пункті 1 резолютивної
частини рішення слів і цифр «А1-1» та».
Зазначив, що приймаючи спірне рішення
відповідач не скасовував власне
рішення, а лише фактично надав його
роз'яснення.

Позивач надав письмові заперечення на
апеляційну скаргу, в яких, посилаючись
на обґрунтованість та об'єктивність
рішення суду, просить залишити його без
змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

Представники сторін у судове засідання
не з'явились, про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином.

Колегія суддів на підставі п.2 ч. 1 ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) вважає за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними в
справі матеріалами.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що рішенням Харківського
районного суду від 11.04.2008 року по справі
№2-1631, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 19.06.2008 року по справі №22-ц-2652/2008,
визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/3
частину житлового будинку по АДРЕСА_1 у
порядку спадкування за заповітом після
смерті ОСОБА_4, померлої 13.12.2006 року (а.с.
15-17). Вказане рішення було
зареєстроване у встановленому законом
порядку в КП «Харківське районне бюро
технічної документації», що
підтверджується наявною в матеріалах
справи копією Витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно (а.с.
19).

Рішенням виконавчого комітету
Липецької сільської ради від 10.06.2008
року № 143 надано позивачу дозвіл на
збереження самочинно збудованої
прибудови літ. «А1-1» площею 10,60 кв. м,
прибудованої до житлового будинку літ.
«А-1» на садибі АДРЕСА_1 (а.с. 107).

Рішенням Липецької сільської ради від
20.05.2010 року надано дозвіл на збереження
збудованої прибудови літ. «А1-1» площею
10,60 кв. м, прибудованої до житлового
будинку літ. «А-1» на садибі АДРЕСА_1;
погоджено прийняття в експлуатацію
самочинно збудованої прибудови (а.с. 108).

Рішенням Харківського районного суду
від 28.11.2011 року по справі №2-1378/11,
частково зміненим рішенням
апеляційного суду Харківської області
від 08.02.2012 року, ОСОБА_1 на його частину
будинку АДРЕСА_1 виділено у житловому
будинку літ. «А-1»: передпокій, житлову
кімнату 1-2, у житловій прибудові літ.
«А1-1»: приміщення коридору 1-5, ванну 1-7,
надвірні будівлі - сарай літ. «В», сарай
літ. «г», вбиральня літ. «Е», ворота з
хвірткою № 1, а також перерозподілено
частки співвласників та визначено
частку ОСОБА_1 в розмірі 30/100 частин
будинку (а.с.20-23). Вказане рішення було
зареєстроване у встановленому законом
порядку в КП «Харківське районне бюро
технічної документації», що
підтверджується наявною в матеріалах
справи копією Витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно (а.с.
24).

На підставі рішення Липецької
сільської ради від 11.04.2012 року № 32
надано дозвіл позивачу на виконання
проектної документації на
переобладнання будівлі по АДРЕСА_1,
будівельні роботи можуть проводитись
згідно проектної документації.

Рішеннями Липецької сільської ради від
12.02.2013 року №№ 14, 15 надано дозвіл
позивача на встановлення
індивідуального опалення та
електропостачання в будинку по АДРЕСА_1
(а.с. 13-14).

Рішення XXXVI сесії VI скликання Липецької
сільської ради Харківського району
Харківської області від 21.03.2013 року
«Про розгляд заяв гр. ОСОБА_2 та гр.
ОСОБА_3» вирішено вважати прибудову
літ. «А1-1» та «а-3» в домоволодінні по
АДРЕСА_1 суцільною самочинною спорудою,
запропоновано всім співвласникам
даного домоволодіння оформити
самочинну прибудову згідно чинного
законодавства (а.с. 6).

Позивач, не погоджуючись із
оскаржуваним рішенням в частині
зазначення в ньому слів і цифр «А1-1»
та», звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні частини
позовних вимог з приводу вважати пункт
1 резолютивної частини вказаного
рішення викладеним наступним чином:
«Вважати прибудову літ. «а3» в
домоволодінні по АДРЕСА_1 самочинною
забудовою», суд першої інстанції
дійшов висновку про їх
необґрунтованість.

Колегія суддів зауважує, що оскільки
судове рішення в цій частині жодною із
сторін не оскаржується, то воно, згідно
із положеннями ч. 1 ст. 195 КАС України, не
підлягає апеляційному перегляду.

Разом з тим, задовольняючи частково
позовні вимоги, суд першої інстанції
виходив з того, що оскаржуване рішення
Липецької сільської ради Харківського
району Харківської області від 21.03.2013
року «Про розгляд заяв гр. ОСОБА_2 та гр.
ОСОБА_3» в частині зазначення в ньому
слів і цифр «А1-1» та» є протиправним та
підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Згідно ч. 5 ст. 124 Конституції України,
судові рішення ухвалюються судами
іменем України і є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Принцип обов'язковості судових рішень
також закріплений статтею 14 Цивільного
процесуального кодексу України, якою
передбачено, що судові рішення, що
набрали законної сили, обов'язкові для
всіх органів державної влади і органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій, посадових чи
службових осіб та громадян і
підлягають виконанню на всій території
України, а у випадках, встановлених
міжнародними договорами, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, - і за її межами.

Як було встановлено під час розгляду
справи, рішеннями Харківського
районного суду Харківської області від
11.04.2008 року та від 28.11.2012 року визнано
право власності за позивачем, зокрема,
на прибудову літ. «А1-1» у домоволодінні
АДРЕСА_1.

На підставі вказаних рішень право
власності позивача у встановленому
порядку було зареєстровано в КП
«Харківське районне БТІ».

Згідно з копією технічного паспорту на
вказане домоволодіння, станом на 20.03.2012
року прибудова літ. «А1-1» не значиться
як самочинно побудована.

Враховуючи наведене, оскаржуване
рішення, яким відповідач вирішив
вважати прибудову літ. «А1-1» та
«а-3» у домоволодінні АДРЕСА_1 суцільною
самочинною спорудою, суперечить
вищевказаним судовим рішенням, якими
визнано за позивачем право власності
на вказану прибудову, а також
технічному паспорту на вказане
домоволодіння, згідно з яким прибудова
літ. «А 1-1» не є самочинно побудованою
спорудою.

Крім того колегія суддів зазначає, що
згідно ст. 144 Конституції України
органи місцевого самоврядування в
межах повноважень, визначених законом,
приймають рішення, які є обов'язковими
до виконання на відповідній території
України. Рішення органів місцевого
самоврядування з мотивів їх
невідповідності Конституції чи
законам України зупиняються у
встановленому законом порядку з
одночасним зверненням до суду.

У відповідності до Рішення
Конституційного суду України від 16.04.2009
року № 7-рп/2009 у справі за
конституційним поданням Харківської
міської ради щодо офіційного
тлумачення положень частини другої
статті 19, статті 144 Конституції України,
статті 25, частини чотирнадцятої статті
46, частин першої, десятої статті 59
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" (справа про
скасування актів органів місцевого
самоврядування) (справа № 1-9/2009)
зазначено, що в Конституції України
закріплено принцип, за яким права і
свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави, яка відповідає
перед людиною за свою діяльність
(стаття 3). Органи місцевого
самоврядування є відповідальними за
свою діяльність перед юридичними і
фізичними особами (стаття 74 Закону).
Таким чином, органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів, і суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення. Це є "гарантією
стабільності суспільних відносин" між
органами місцевого самоврядування і
громадянами, породжуючи у громадян
впевненість у тому, що їхнє існуюче
становище не буде погіршене прийняттям
більш пізнього рішення, що
узгоджується з правовою позицією,
викладеною в абзаці другому пункту 5
мотивувальної частини Рішення
Конституційного Суду України від 13.05.1997
року № 1-зп у справі щодо несумісності
депутатського мандата.

Ненормативні правові акти органу
місцевого самоврядування є актами
одноразового застосування, вичерпують
свою дію фактом їхнього виконання, тому
вони не можуть бути скасовані чи
змінені органом місцевого
самоврядування після їх виконання.

Як вбачається з оскаржуваного рішення,
воно прийнято на підставі заяви ОСОБА_2
та ОСОБА_3 про відміну рішення ХХХХVІІІ
сесії VІ скликання від 20.05.2010 року «Про
збереження та погодження прийняття в
експлуатацію самочинно збудованої
прибудови та самочинно проведеного
переобладнання в житловому будинку
АДРЕСА_1, Липецька сільська рада».

Тобто, приймаючи оскаржуване рішення
відповідач фактично скасував власне
попереднє рішення від 20.05.2010 року, яким
надано позивачу дозвіл на збереження
самочинно збудованої прибудови літ.
«А1-1» до будинку АДРЕСА_1.

З урахуванням визначеного статтею 8
Конституції України принципу
верховенства права та встановлених
статтею 2 КАС України завдань суду як
державної правозахисної інституції,
колегія суддів дійшла висновку про
протиправність рішення Липецької
сільської ради Харківського району
Харківської області від 21.03.2013 року
«Про розгляд заяв гр. ОСОБА_2 та гр.
ОСОБА_3» в частині зазначення в ньому
слів і цифр «А1-1» та».

А тому колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
законності та обґрунтованості даної
частини заявлених позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що позивач,
надавши письмові докази, що були
предметом дослідження при розгляді
справи судом першої інстанції, виконав
вимоги ч.1 ст. 71 КАС України.

Натомість, відповідач, будучі суб'єктом
владних повноважень та заперечуючи
проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 71
КАС України, не надав жодних належних і
допустимих доказів на підтвердження
законності та обґрунтованості
власного рішення, що є предметом
оскарження позивачем.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним та
обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова
Харківського районного суду
Харківської області від 11.03.2014 року по
справі №635/1197/14-а відповідає вимогам ст.
159 КАС України, а тому відсутні підстави
для її скасування та задоволення
апеляційних вимог апелянта,
відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду -без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч.
1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Липецької сільської
ради Харківського району Харківської
області залишити без задоволення.

Постанову Харківського районного суду
Харківської області від 11.03.2014р. по
справі №635/1197/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик
А.П.Судді(підпис) (підпис) Бегунц А.О.
Калиновський В.А.