Справа № 817/956/14
Суддя: Кравчук Т.О.
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/956/14

28 квітня 2014 року м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Кравчук Т.О.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом

Управління Пенсійного фонду України в
Костопільському районі Рівненської
області доДочірнього підприємства
"Моквинторф" Державного підприємства
"Рівнеторф" простягнення
заборгованості з відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах,

ВСТАНОВИВ :

До Рівненського окружного
адміністративного суду звернулось
Управління Пенсійного фонду України в
Костопільському районі Рівненської
області з позовом до Дочірнього
підприємства "Моквинторф" Державного
підприємства "Рівнеторф" про стягнення
заборгованості з відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах за Списком № 2 за
лютий 2014 року у сумі 3487,61 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що за особовим рахунком
відповідача утворився борг з
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах за
Списком №2. Посилаючись на частину
другу Прикінцевих положень Закону
України від 09.07.2003 року № 1058-IV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та пункт 6 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою Пенсійного фонду України
від 19.12.2003 року № 21-1, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 16.01.2004
року за № 64/8663, позивач просить суд
стягнути суму заборгованості з
відповідача.

Територіальні органи Пенсійного фонду
України в силу закону здійснюють
функції з контролю за правильністю,
повнотою нарахування і своєчасністю
сплати страхувальниками внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а також стягнення
заборгованості за страховими внесками,
тому позивач звернувся до суду з
позовом про стягнення з відповідача
сум вказаної заборгованості.

Ухвалою від 03.04.2014 року відкрито
провадження в адміністративні справі,
закінчено підготовче провадження та
призначено судовий розгляд справи на
28.04.2014 року.

Про дату, час та місце судового
розгляду сторони були повідомлені
належним чином.

У призначений день і час сторони до
суду не з'явились.

15.04.2014 року позивач подав суду
клопотання про розгляд справи за
відсутності представника управління.

Представник відповідача до суду не
з'явився, про причини неприбуття суд не
повідомив. Судова повістка надсилалася
відповідачу за адресою його
місцезнаходження згідно з даними
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців, але
до суду повернувся поштовий конверт з
позначкою підприємства зв'язку
"адресата не існує".

Згідно з частиною четвертою статті 33
Кодексу адміністративного судочинства
України в разі відсутності осіб, які
беруть участь у справі, за такою
адресою вважається, що судовий виклик
або судове повідомлення вручене їм
належним чином.

В силу положень частини одинадцятої
статті 35 Кодексу адміністративного
судочинства України в разі повернення
поштового відправлення із повісткою,
яка не вручена адресату з незалежних
від суду причин, вважається, що така
повістка вручена належним чином.

Таким чином, суд вважає відповідача
повідомленим про дату, час та місце
судового розгляду належним чином.

За таких обставин суд, на підставі
частини шостої статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, згідно з ухвалою від 28.04.2014
року постановив про розгляд справи за
відсутності представників сторін у
порядку письмового провадження.

Відповідач відзиву на позовну заяву,
заперечень проти позову, будь-яких
пояснень, заяв чи клопотань до суду не
надіслав. За таких обставин справа
розглядалась судом за наявними в ній
матеріалами і доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позов підлягає
задоволенню з таких підстав

Дочірнє підприємство "Моквинторф"
Державного підприємства "Рівнеторф" є
юридичною особою, що зареєстрована
Костопільською районною державною
адміністрацією Рівненської області
26.03.1991 року, як платник внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Костопільському районі Рівненської
області.

Позивачем відповідно до розрахунків
фактичних витрат на виплату і доставку
пенсій, на підставі пунктів "б" - "з"
статті 13 Закону України від 05.11.1991 року
№ 1788-XII "Про пенсійне забезпечення"
згідно з вимогами частини другої
Прикінцевих положень Закону України
від 09.07.2003 року №1058-IV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", визначено розмір витрат,
які підлягають відшкодуванню за
рахунок відповідача у зв'язку з
виплатою та доставкою пенсій ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, які складають з
січня 2014 року разом 3487,61 грн. в місяць.

Так, згідно уточнюючої довідки про
характер та умови праці, що визначають
право на пенсію на пільгових умовах, за
вих. №18 від 21.06.2011 року ОСОБА_1 працювала
у відповідача з 03.06.1994 року (наказ №18
від 03.06.1994 року) по 05.12.1999 року (наказ
№71.к від 06.12.1999 року), з 08.08.2000 року (наказ
№48-к від 14.08.2000 року) по 31.01.2001 року
(наказ №7-к (а) від 01.02.2001 року)
апаратником приготування брикетної
суміші на протязі повного робочого дня,
що передбачено списком №2, розділ ХІХ,
позиція 2200200а-10665, затвердженого ПКМ
України від 11.03.1994 року №162. По
результатам атестації робочих місць за
умовами праці наказом по підприємству
від 28.06.1995 року №47 підтверджено право
на пільгове пенсійне забезпечення на
вказаних в довідці роботах. Крім того,
згідно уточнюючої довідки про характер
та умови праці, що визначають право на
пенсію на пільгових умовах, за вих. №19
від 21.06.2011 року ОСОБА_1 працювала у
відповідача з 20.08.2001 року (наказ №29-к
від 20.08.2001 року) по 20.01.2002 року (наказ №7-к
від 21.01.2002 року) сушильником на протязі
повного робочого дня, що передбачено
списком №2, розділ ХІХ, позиція
2200200а-18916, затвердженого ПКМ України від
11.03.1994 року №162. По результатам
атестації робочих місць за умовами
праці наказом по підприємству від
12.10.1998 року №59-а підтверджено право на
пільгове пенсійне забезпечення на
вказаних в довідці роботах.

Також, згідно уточнюючої довідки про
характер та умови праці, що визначають
право на пенсію на пільгових умовах, за
вих. №64 від 01.03.2012 року ОСОБА_2 працював
у відповідача з 08.05.1973 року (наказ №49а-к
від 08.05.1973 року) по 01.08.1974 року (наказ
№93-к від 31.07.1974 року), з 13.06.1978 року (наказ
№44 від 13.06.1978 року) по 28.03.1980 року (наказ
№18-к від 26.03.1980 року), з 04.04.1988 року (наказ
№32-к від 04.07.1988 року) по 25.10.1991 року
(наказ №68-к від 23.10.1991 року)
електрозварювальником на протязі
повного робочого дня, що передбачено
списком №2, розділ ХХХІІ, затвердженого
ПРМ СРСР від 22.08.1956 року №1173.

Згідно уточнюючої довідки про характер
та умови праці, що визначають право на
пенсію на пільгових умовах, за вих. №6
ОСОБА_3 працювала у відповідача з 27.10.1987
року (наказ №173-к від 26.10.1987 року) по
01.12.1994 року (наказ №62-к від 05.12.1994 року)
апаратником приготування брикетної
суміші на протязі повного робочого дня,
що передбачено списком №2, розділ ХІХ,
позиція 2200200а-10665, затвердженого ПКМ
України від 11.03.1994 року №162, а з 01.12.1994
року (наказ №62-к від 05.12.1994 року) по
29.07.2002 року (наказ №40-к (а) від 29.07.2002
року) сушильником на протязі повного
робочого дня, що передбачено списком
№2, розділ ХІХ, позиція 2200200а-18916,
затвердженого ПКМ України від 11.03.1994
року №162. По результатам атестації
робочих місць за умовами праці
наказами по підприємству від 18.06.1995
року №47 та від 12.10.1998 року №59-а
підтверджено право на пільгове
пенсійне забезпечення на вказаних в
довідці роботах.

Та, відповідно до уточнюючої довідки
про характер та умови праці, що
визначають право на пенсію на
пільгових умовах, за вих. №44 від 29.05.2012
року ОСОБА_4 працював у відповідача з
12.05.1982 року (наказ №24 від 12.05.1982 року) по
27.11.1984 року (наказ №94-к від 27.11.1984 року), з
10.04.1985 року (наказ №35-к від 10.04.1985 року)
по 10.06.2002 року (наказ №28-к від 10.06.2002
року) машиністом торфовидобувних
екскаваторів на протязі повного
робочого дня, що передбачено списком
№2, розділ ХІХ, підрозділ п.1а, позиція
23, затвердженим Постановою
Кабінету Міністрів України від 11.03.1994
року №162.

Таким чином, вказані пенсіонери
працювали на підприємстві відповідача
і отримали право на пенсію на пільгових
умовах, перебувають на пенсійному
обліку у позивача.

На день судового розгляду відповідач
не надав суду доказів сплати
заборгованості з відшкодування
місячної суми фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах
відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13
Закону України від 05.11.1991 року № 1788-XII
"Про пенсійне забезпечення" за лютий 2014
року в сумі 3487,61 грн.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між позивачем та відповідачем,
суд зазначає наступне.

Принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування визначались
Законом України від 09.07.2003 року № 1058-ІV
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", зокрема:
принципи та структура системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування; коло осіб, які
підлягають загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню;
платники страхових внесків, їх права та
обов'язки; порядок нарахування,
обчислення та сплати страхових
внесків, стягнення заборгованості за
цими внесками тощо.

Крім того, правові та організаційні
засади забезпечення збору та обліку
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, умови
та порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку, визначаються
Законом України від 08.07.2010 року № 2464-VI
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування".

Відповідно до статті 1 Закону України
від 08.07.2010 року № 2464-VI "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) - це консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Пунктом 2 розділу XV "Прикінцеві
положення" Закону України від 09.07.2003
року № 1058-ІV "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
передбачено, що пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком № 1 та на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди.

Коло осіб, які мають право на пенсію за
віком на пільгових умовах, незалежно
від місця останньої роботи, визначено,
зокрема підпунктами "б" - "з" частини
першої статті 13 Закону України від
05.11.1991 року № 1788-XII "Про пенсійне
забезпечення".

Проте, до запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди підпунктом 1 пункту
2 розділу XV "Прикінцеві положення"
Закону України від 09.07.2003 року № 1058-ІV
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" передбачено, що
вказаним особам пенсії призначаються
за нормами цього Закону в разі
досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України від
05.11.1991 року № 1788-XII "Про пенсійне
забезпечення" (статтями 27 та 28). При
цьому зберігається порядок покриття
витрат на виплату і доставку цих
пенсій, що діяв до набрання чинності
цим законом.

Порядок відшкодування
страхувальниками витрат Пенсійного
фонду України на виплату та доставку
пільгових пенсій, призначених на
пільгових умовах, визначено
Інструкцією про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного Фонду
України, затвердженою постановою
Пенсійного фонду України від 19.12.2003
року № 21-1.

Відповідно до приписів пункту 6.4
вказаної Інструкції розмір сум до
відшкодування на поточний рік
визначається відділами надходження
доходів органів Пенсійного фонду
України щорічно у розрахунках
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону (згідно з додатками 6 та
7), які надсилаються підприємствам до
20-го січня поточного року та протягом 10
днів з новопризначених (перерахованих)
пенсій.

Підприємства відповідно до вимог
пункту 6.8 Інструкції щомісяця до 25-го
числа повинні вносити до Пенсійного
фонду України зазначену в повідомленні
місячну суму фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах. Крім
того, недоплачена сума з відшкодування
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій за попередній рік
підлягає сплаті одночасно із сплатою
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за перший
поточний місяць, наразі до 25 січня 2014
року

Згідно з пунктом 1 статті 1 та абзацом
четвертим пункту 1 статті 2 Закону
України від 26.06.1997 року № 400/97-ВР "Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування" для суб'єктів
підприємницької діяльності незалежно
від форм власності, їх об'єднань,
бюджетних, громадських та інших
установ та організацій, об'єднань
громадян та інших юридичних осіб, а
також фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, які
використовують працю найманих
працівників, об'єктом оподаткування є
також фактичні витрати на виплату і
доставку пенсій, призначених
відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" до досягнення
працівниками пенсійного віку,
передбаченого статтею 12 Закону України
"Про пенсійне забезпечення".

З огляду на викладене, витрати на
виплату і доставку пільгових пенсій,
які відповідач відповідно до Закону
України від 09.07.2003 року № 1058-ІV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" зобов'язаний
відшкодовувати Пенсійному фонду, у
розумінні цього Закону вважаються
внесками на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Статтями 14, 15 Закону України від 09.07.2003
року №1058-IV "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
передбачено, що платниками страхових
внесків до солідарної системи є
страхувальники, зокрема, роботодавці -
підприємства, установи та організації,
створені відповідно до законодавства
України.

Відповідно до частини другої статті 6
Закону України від 08.07.2010 року № 2464-VI
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", частини шостої
статті 20 Закону України від 09.07.2003 року
№1058-IV "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
страхувальники зобов'язані
нараховувати, обчислювати і сплачувати
в установлені строки та в повному
обсязі страхові внески.

Судом встановлено, що позивачем було
надано для відповідача розрахунок
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених
відповідно до п.2 Прикінцевих положень
Закону України "Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування", в частині пенсій,
призначених відповідно до пунктів
"б"-"з" ст.13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" з січня 2014 року за вих.
№72/02 від 13.01.2014 року по пенсіонерам:
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, який
відісланий відповідачу поштою
рекомендованим листом з повідомленням
20.01.2014 року.

Вказаним розрахунком відповідачу
визначено розмір фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій з
січня 2014 року, який склав 3487,61 грн. на
місяць.

Проте, відповідачем не внесено до
органу Пенсійного фонду України суму
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за лютий 2014
року в розмірі 3487,61 грн., доказів сплати
суду не надано.

Статтею 25 Закону України від 08.07.2010 року
№ 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" передбачено
право органів Пенсійного фонду
звертатись до суду з позовами про
стягнення недоїмки.

Згідно з частиною першою статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Частиною першою статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу, зокрема, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, у яких обов'язок
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

З огляду на вищевикладене, суд вважає
вимоги позивача правомірними і
обґрунтованими, а позов таким, що
підлягає задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз. Позивач не надав суду
доказів понесення ним судових витрат,
тому підстави для присудження на його
користь судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 -
163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з Дочірнього підприємства
"Моквинторф" Державного підприємства
"Рівнеторф" на користь Управління
Пенсійного фонду України в
Костопільському районі Рівненської
області заборгованість з
відшкодування фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій, призначених
на пільгових умовах за Списком № 2 за
лютий 2014 року у сумі 3487,61 грн. (три
тисячі чотириста вісімдесят сім
гривень 61 коп.).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через Рівненський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя
Кравчук Т.О.

Постанова не набрала законної сили

Згідно з оригіналом

Помічник судді
Приходько О.Г.