Справа № 804/969/14
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2014-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2014 р. Справа № 804/969/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О. при
секретарі судового засіданняЛісній
А.М. за участю представників сторін: від
позивача: від відповідача: Колода Г.О.
Колупаєв О.В. розглянувши у відкритому
судовому засіданні у місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Укрметалопрофіль» до Державної
податкової інспекції в Жовтневому
районі м. Дніпропетровська про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 16.12.2013р., -

ВСТАНОВИВ:

13.01.2014р. Товариство з обмеженою
відповідальністю «Укрметалопрофіль»
звернулося з позовом до Державної
податкової інспекції в Жовтневому
районі м.Дніпропетровська та просить
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 16.12.2013р.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що вищевказане
податкове повідомлення-рішення вважає
необґрунтованим та таким, що винесено з
порушенням норм матеріального права,
оскільки прийнято на підставі
необґрунтованих висновків акту
перевірки від 27.11.2013р. №141/22-04/33973178 в
якому використані матеріали акту
попередньої перевірки від 28.12.2012р.
податкової звітності позивача за
жовтень 2012р. та постанова
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 06.03.2013р.
якою скасовано податкове
повідомлення-рішення № від
17.01.2013р., яке не набрало законної сили
так як оскаржується до суду
апеляційної інстанції. Зі змісту акту
перевірки від 27.11.2013р. вбачається, що
висновки відповідача ґрунтуються на
порушенні позивачем п.102.5 ст.102 ПК
України згідно якої передбачено, що
заяви про повернення надміру сплачених
грошових зобов'язань або про їх
відшкодування у випадках, передбачених
цим Кодексом, можуть бути подані не
пізніше 1095 днів, що настає за днем
здійснення такої переплати або
отримання права на таке відшкодування.
Проте, позивач вказує на те, що дана
норма не підлягає застосуванню у
спірних відносинах та не порушена
позивачем, так як п.102.5 ст.102 ПК України
не регулюють питання формування
від'ємного значення з ПДВ, а отже,
посилання відповідача на порушення
вказаної норми, внаслідок чого
позивачем завищена сума від'ємного
значення з ПДВ у жовтні 2013р. є
безпідставними. Окрім того, позивач
вказує і на те, що ним правомірно було
сформовано суму від'ємного значення за
жовтень 2013р. на підставі п.200.1, п.200.3 ст.200
ПК України та у діючому податковому
законодавстві не передбачено обов'язок
платника податку на подання заяви про
бюджетне відшкодування, а лише надано
таке право, а відповідно, застосування
відповідачем п.102.5 ст.102 ПК України у
випадку зарахування у повному обсязі
належної суми бюджетного
відшкодування у рахунок зменшення
податкових зобов'язань з цього податку
є незаконним.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні та у наданих письмових
запереченнях на позов проти позову
заперечував та просив відмовити
позивачеві у задоволенні позову у
повному обсязі посилаючись на те, що за
результатами камеральної перевірки
даних, задекларованих позивачем у
податковій звітності за жовтень 2013р.
позивачем в порушення п.200.4 ст.200 ПК
України було зменшено розмір
від'ємного значення сум ПДВ у розмірі
1979928,00 грн. у результаті чого податковим
органом було винесено оспорюване
податкове повідомлення-рішення. При
проведенні камеральної перевірки
27.11.2013р. було враховано, що у грудні 2012р.
було проведено позапланову виїзну
перевірку позивача з питань
правомірності формування залишку
від'ємного значення по декларації з ПДВ
за жовтень 2012р. про що складено акт від
28.12.2012р. та податкове
повідомлення-рішення № від
17.01.2013р., яке станом на 28.02.2014р.
знаходить на оскарженні у провадженні
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду та вважається
неузгодженим у відповідності до вимог
ч.4 п.56.18 ст.56 ПК України, а тому вважає,
що права та обов'язки платника податків
щодо використання цієї суми у
наступних податкових періодах
виникають лише після набрання законної
сили судових рішень та всупереч
наведеному позивачем у декларації з
ПДВ за жовтень 2013р. було задекларовано
в рядку 21.2 (значення рядка 24 декларації
попереднього звітного періоду) суму
1979928,00 грн. За результатами камеральної
перевірки встановлено, що згідно
результатів перевірки від 28.12.2012р.
позивачем в порушення п.102.5 ст.102 ПК
України та п.200.4 «б» ст.200 ПК України
безпідставно включено до складу
податкового кредиту податкової
декларації з ПДВ за жовтень 2013р. по
рядкам 21 «залишок від'ємного значення
попереднього звітного (податкового)
періоду, що включається до складу
податкового кредиту поточного
звітного (податкового) періоду» (рядок
21.2 значення рядка 24 декларації
попереднього звітного періоду) -
залишок від'ємного значення податкової
декларації з ПДВ за квітень, травень
2009р. в сумі 1979928,00 грн. без врахування
значення рядка 21.3 при визначенні рядка
21. Дане порушення призвело до завищення
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду (р.24)
декларації за жовтень 2013р. на суму
1979928,00 грн., а тому з огляду на викладене
відповідач вважає вимоги позивача
безпідставними, необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.

У судовому засіданні оголошувалася
перерва до 14.03.2014р.

Судом у ході судового розгляду справи
встановлені наступні обставини у
справі.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Укрметалопрофіль»
зареєстровано виконавчим комітетом
Дніпропетровської міської ради 26.12.2005р.
як юридична особа за адресою: м.
Дніпропетровськ, вул. Олеся Гончара,
буд.23 кв.4, перебуває на обліку як
платник податків у ДПІ у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська, є платником
податку на додану вартість, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи копією свідоцтва платника ПДВ,
копією свідоцтва про реєстрацію
позивача від 26.12.2005р. та довідкою
статистики від 29.11.2013р.(а.с.28-30).

15.11.2013р. позивачем була подана до
органу державної податкової служби
податкова декларація з податку на
додану вартість за жовтень 2013р. №
з додатками 1,2,3,5, яка була отримана
податковим органом 15.11.2013р., що
підтверджується копією квитанції №
2(а.с.87-97).

Зі змісту вищевказаної податкової
декларації видно, що позивачем у рядку
24 податкової декларації у залишок
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду (рядок
22 - рядок 23 (значення цього рядка
переноситься до рядка 21.2 декларації
наступного звітного (податкового)
періоду - відображена сума 1979928 грн.,
яка виникла у квітні, травні
2009р.(а.с.89,93).

27.11.2013р. органом державної податкової
служби у порядку ст.76 Податкового
кодексу України було проведено
камеральну перевірку щодо
декларування залишку від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду податкової
звітності з податку на додану вартість
за жовтень 2013р. від 15.11.2013р. № ТОВ
«Укрметалопрофіль» за результатами
якої було складено акт №141/22-04/33973187 за
висновками якого встановлено
завищення суми залишку від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду по податковій
декларації з ПДВ за жовтень 2013р. у
розмірі 1979928 грн. (а.с.31-34).

На підставі вказаного вище акту
перевірки від 27.11.2013р. податковою
інспекцією 16.12.2013р. було прийнято
податкове повідомлення-рішення форми
«В4» № згідно з п. 54.3 ст. 54 та п.58.1
глави 4 розділу ІІ ПК України за яким
позивачеві за порушення гл.5 ст.200,
п.200.4 Податкового кодексу України
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість за
податковою декларацією з ПДВ за
жовтень 2013р. у розмірі 1979928 грн.(а.с.35).

Позивач не погоджується з зазначеним
податковим повідомленням-рішенням та
вважає, що вказане
повідомлення-рішення є протиправним
та просить його скасувати з огляду на
те, що позивач не допускав порушення
п.102.5 ст.102 та пункту 200.4 «б» ст.200
Податкового кодексу України та
правомірно відобразив вказану суму у
залишок від'ємного значення
попереднього податкового періоду, що
включається до складу податкового
кредиту поточного звітного
податкового періоду у податковій
декларації за жовтень 2013р.

Заслухавши представників позивача та
відповідача, які брали участь у
судовому засіданні, дослідивши
матеріали справи, з'ясувавши обставини
справи, перевіривши доводи та давши їм
належну правову оцінку,
проаналізувавши норми чинного
законодавства України, оцінивши їх у
сукупності, суд приходить до висновку
про наявність обґрунтованих підстав
для задоволення даного позову,
виходячи з наступного.

У відповідності до вимог п.46.1 ст. 46 ПК
України податкова декларація,
розрахунок - документ, що подається
платником податку контролюючому
органу у строки, встановлені законом,
на підставі якого здійснюється
нарахування та/або сплата податкового
зобов'язання, чи документ, що свідчить
про суми доходу, нарахованого
(виплаченого) на користь платників
податків - фізичних осіб, суми
утриманого та/або сплаченого податку.

Так, як встановлено судом,15.11.2013р.
позивачем була подана до органу
державної податкової служби податкова
декларації з податку на додану
вартість за жовтень 2013р. № з
додатками 1,2,3,5, у якій позивачем
задекларовано у залишок від'ємне
значення попереднього податкового
періоду, що включається до складу
податкового кредиту поточного
звітного (податкового) періоду - рядок
24 суму у розмірі 3591089 грн., що
складається із сум рядка 24 декларації
попереднього звітного періоду -
вересня 2013р., а саме: за квітень 2009р. -
1636356 грн. за травень 2009р. - 343572 грн.,
всього 1979928,00 грн., що підтверджується
змістом акту перевірки та копією
додатку 2 до декларації(а.с.33,93).

Згідно з п.102.1 ст.102 Податкового кодексу
України контролюючий орган, крім
випадків, визначених пунктом 102.2 цієї
статті, має право самостійно визначити
суму грошових зобов'язань платника
податків у випадках, визначених цим
Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня,
що настає за останнім днем граничного
строку подання податкової декларації
та/або граничного строку сплати
грошових зобов'язань, нарахованих
контролюючим органом, а якщо така
податкова декларація була надана
пізніше, - за днем її фактичного
подання.

У той же час, пунктом 102.5 статті 102
Податкового кодексу України
передбачено, що заяви про повернення
надміру сплачених грошових зобов'язань
або про їх відшкодування у випадках,
передбачених цим Кодексом, можуть бути
подані не пізніше 1095 дня, що настає за
днем здійснення такої переплати або
отримання права на таке відшкодування.

Отже, з аналізу наведених норм видно, що
приписи п.102.5 ст.102 Податкового кодексу
України передбачають право платника
податку на подання заяви про
повернення надміру сплачених грошових
зобов'язань або про їх відшкодування не
пізніше 1095 дня, що настає за днем
здійснення такої переплати або
отримання права на таке відшкодування,
а не обов'язок подання такої заяви.

За викладених обставин, суд приходить
до висновку, що доводи податкового
органу у акті перевірки від 27.11.2013р. про
те, що позивач повинен був
скористатися правом на бюджетне
відшкодування суми ПДВ у строк 1095 днів
є протиправними та такими, що
суперечать п.102.5 ст. 102 Податкового
кодексу України, оскільки вказана
норма передбачає право позивача на
подання заяви про відшкодування з
бюджету сум ПДВ, а не його обов'язок,
при цьому, зазначена норма не регулює
порядок формування залишку від'ємного
значення платником податків.

В той же час, відповідно до п.200.3 ст.200
Податкового кодексу України при
від'ємному значенні суми, розрахованої
згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така
сума враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду.

Згідно п.200.4 ст.200 Податкового кодексу
України, якщо в наступному податковому
періоді сума, розрахована згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне
значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Зі змісту наведених норм видно, що вони
не містять жодних обмежень щодо
врахування від'ємного значення ПДВ
попереднього податкового періоду при
визначенні об'єкта оподаткування
поточного податкового періоду або
обов'язку платника податку враховувати
при відображенні від'ємного значення у
податковій декларації сплив строків,
передбачених ст. 102 Податкового кодексу
України.

Як встановлено судом у ході судового
розгляду справи, від'ємне значення
об'єкту оподаткування виникло у
позивача у квітні, травні 2009р., що
підтверджується копіями відповідних
декларацій за вказаний період та
копією додатку 2 до декларації за
жовтень 2013р.(а.с.33-93).

Відповідно до ч.1,2 п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» ( який діяв станом на грудень
2009р.) податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (конкретної) вартості
товарів (послуг), але не вище рівня
звичайних цін, у разі якщо договірна
ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж н 20 відсотків
від звичайної ціни на такі товари
(послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з :
придбанням або виготовленням товарів (
у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріалів активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, що
такі товари (послуги) та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Також, п.7.5 ст.7 вказаного вище Закону
було визначено, що датою виникнення
права платника податку на податковий
кредит вважається дата здійснення
першої з подій: або дата списання
коштів з банківського рахунку платника
податку в оплату товарів ( робіт,
послуг), дата виписки відповідного
рахунку (товарного чеку) - в разі
розрахунків з використанням кредитних
дебетових карток або комерційних
чеків; або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт,
послуг).

У відповідності до п.п.7.2.6 п.7.2 ст.7
Закону України «Про податок на додану
вартість ( чинного станом на 2009р.)
податкова накладна видається
платником податку, який поставляє
товари ( послуги), на вимогу їх
отримувача та є підставою для
нарахування податкового кредиту.

Згідно п.п.7.7.1 ст.7 Закону України «Про
податок на додану вартість» сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені законом для відповідного
податкового періоду.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
цього податку, що виник за попередні
податкові періоди ( у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до закону) а при його
відсутності - зараховується до складу
податкового кредиту наступного
звітного податкового періоду.

Відповідно до п.п.7.7.2 ст.7 Закону України
«Про податок на додану вартість», якщо
у наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, має від'ємне значення, то:
а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів (послуг)
у попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів (послуг);
б) залишок від'ємного значення після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту кожного
наступного податкового періоду лише в
частині суми податку фактично
сплаченої отримувачем постачальникам
товарів (послуг) та при імпорті і
включається до розрахунку бюджетного
відшкодування наступного звітного
періоду.

Аналіз наведених норм також свідчить
про те, що і положення вказаного вище
Закону, відповідно до якого було
сформоване від'ємне значення з податку
на додану вартість, не містив жодних
обмежень в часі та не зобов'язував
платника податків подавати заяву про
відшкодування з бюджету ПДВ при
формуванні та обліку від'ємного
значення з податку на додану вартість у
межах 1095 днів.

Судом встановлено та підтверджено
представником відповідача в судовому
засіданні те, що будь-яких податкових
повідомлень-рішень щодо правомірності
формування позивачем від'ємного
значення у квітні, травні 2009р. за
вказаними вище податковими
деклараціями податковим органом не
приймалося.

Слід також зазначити, що відповідно до
п.200.6 ст.200 Податкового кодексу України
платник податку може прийняти
самостійно рішення про зарахування в
повному обсязі належної йому суми
бюджетного відшкодування або її
частини у зменшення податкових
зобов'язань з цього податку, що виникли
протягом наступних звітних
(податкових) періодів, за наявності
умов, передбачених пунктом 200.4 цієї
статті. Зазначене рішення
відображається платником податку у
податковій декларації, яку він подає за
результатами звітного (податкового)
періоду, в якому виникає право на
подання заяви про отримання бюджетного
відшкодування згідно з нормами цієї
статті. Платник податку зберігає право
на отримання бюджетного відшкодування
коштами у майбутніх звітних
(податкових) періодах.

Згідно з п.200.7 ст.200 Податкового кодексу
України платник податку, який має право
на отримання бюджетного відшкодування
та прийняв рішення про повернення суми
бюджетного відшкодування, подає
відповідному контролюючому органу
податкову декларацію та заяву про
повернення суми бюджетного
відшкодування, яка відображається у
податковій декларації.

Отже, з наведеного видно, що зміст
вказаних положень Податкового кодексу
України містить право платника
податків на бюджетне відшкодування,
яке може бути реалізовано або шляхом
зарахування належної платнику
податків суми бюджетного
відшкодування у зменшення податкових
зобов'язань з цього податку, що виникли
протягом наступних звітних
(податкових) періодів, або шляхом
повернення суми бюджетного
відшкодування на свій рахунок у
фінансовій установі.

Жодного обов'язку щодо отримання
бюджетного відшкодування платником
податків у періоду, в якому виникло
право на бюджетне відшкодування чинне
податкове законодавство не містить.

При цьому, в п.п. «б» п.200.4 ст.200
Податкового кодексу України чітко
визначено право платника податку на
відображення залишку від'ємного
значення попередніх податкових
періодів після бюджетного
відшкодування, що включається до
складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Саме такий залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів, який
не брав участі у бюджетному
відшкодуванні, і зазначається в рядку 24
податкової декларації з ПДВ відповідно
до п.4.6.5, п.4.6.6 Порядку заповнення і
подання податкової звітності з ПДВ,
затвердженого наказом ДПА від 25.11.2011р.
№ 1492 ( далі - Порядок № 1492).

Відповідно до п.4.6.5 Порядку № 1492
платники, які заповнили рядок 22
декларації 0110 та відповідно до статті
200 розділу У Кодексу мають право на
бюджетне відшкодування податку на
додану вартість, здійснюють розрахунок
бюджетного відшкодування та подають до
декларації 0110 (Д3) (додаток 3).

Значення рядка 3 (Д3) (додаток 3)
переноситься до рядка 23 декларації 0110
за поточний звітний (податковий)
період. Залежно від обраного платником
напряму повернення суми бюджетного
відшкодування ( на рахунок цього
платника у банку або у зменшення
податкових зобов'язань з ПДВ наступних
податкових періодів) така сума
вказується або в рядку 23.1 або у рядку
23.2, або частково розподіляється у
рядках 23.1 та 23.2 податкової декларації
0110.

При цьому, платники податку, які мають
право на отримання бюджетного
відшкодування та прийняли рішення про
повернення суми бюджетного
відшкодування на рахунок у банку (
заповнено рядок 23.1 декларації 0110),
подають до декларації 0110 (Д4) (додаток 4).

За приписами п.4.6.6 Порядку № 1492 залишок
від'ємного значення ( для декларації 0110
- після бюджетного відшкодування)
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду ( відображається у рядку 24
декларації поточного звітного
(податкового) періоду та переноситься
до рядка 21.2 декларації наступного
звітного (податкового) періоду.

За викладеного, суд приходить до
висновку про те, що не тільки нормами
Податкового кодексу України, а й
Порядком № 1492, який регулює порядок
заповнення податкових декларацій з ПДВ
передбачено право платника податку
самостійно приймати рішення про наміри
на відшкодування з бюджету ПДВ чи
зарахування залишку від'ємного
значення у наступних звітних
(податкових) періодах, а не обов'язок у
зв'язку з чим позивач правомірно
відобразив у залишок від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
звітного періоду у розмірі 1979928 грн.
саме у рядку 24 податкової декларації з
ПДВ за жовтень 2013р.

За приписами ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що в адміністративних судах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Представником відповідача у ході
судового засідання не надано жодних
доказів та не наведено жодних підстав,
які б свідчили про обґрунтованість
оспорюваного податкового
повідомлення-рішення про зменшення
розміру від'ємного значення за жовтень
2013р. у сумі 1979928 грн. з урахуванням
вищенаведених обставин та норм чинного
податкового законодавства України.

Окрім того, не можуть бути прийняті до
уваги та покладені в основу даного
рішення посилання податкового органу
на покладення в основу акту перевірки
від 27.11.2013р. висновків акту перевірки
від 28.12.2012р. та прийняте за його
результатами податкове
повідомлення-рішення № від
17.01.2013р. (щодо правомірності
відображення позивачем залишку
від'ємного значення за жовтень 2012р.),
яке постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
06.03.2013р. визнано протиправним та
скасовано, з урахуванням того, що
вищевказане судове рішення на момент
проведення камеральної перевірки від
27.11.2013р. не набрало законної сили, тобто
є неузгодженим та не може бути
використано відповідачем як підстава
для покладення в основу проведення
інших перевірок з урахуванням того, що
відповідно до абз.4 п.56.18 ст.56
Податкового кодексу України у разі
звернення платника податків з позовом
про визнання недійсним рішення
контролюючого органу грошове
зобов'язання вважається неузгодженим
до дня набрання судовим рішенням
законної сили.

Також і норми ст. 124 Конституції України
визначають, що є обов'язковим для
виконання судове рішення, яке набрало
законної сили.

З огляду на наведене, аналізуючи
вказані норми чинного законодавства
України, суд приходить до висновку, що
до набранням законної сили постановою
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 06.03.2013р. у
справі № 804/1779/13-а позивач наділений
правом на відображення по рядках 21
«залишок від'ємного значення
попереднього звітного (податкового)
періоду, що включається до складу
податкового кредиту поточного
звітного (податкового) періоду» (рядок
21.2 значення рядка 24 декларації
попереднього звітного періоду) -
залишок від'ємного значення податкової
декларації з ПДВ за квітень, травень
2009р. у сумі 1979928 грн. без врахування
значення рядка 21.3 при визначенні рядка
21.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно до ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень
адміністративні суди перевіряють, чи
прийняті (вчинені) вони на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; з використанням повноважень з
метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Приймаючи до уваги викладене, та з
урахуванням ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд приходить до висновку про
те, що оспорюване податкове
повідомлення-рішення прийняте
відповідачем не у спосіб, що
передбачений Конституцією та законами
України, не обґрунтовано, без
врахування всіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення, а тому
є протиправним та підлягає скасуванню.

Статтями 7,8, 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що принципами здійснення
правосуддя в адміністративній справі
є: верховенство права, законність,
рівність усіх учасників
адміністративного процесу перед
законом і судом. Суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого суд вирішує справи
відповідно до Конституції та Законів
України.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд виходить із того, що
відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

З огляду на наведене, підлягають
стягненню з Державного бюджету України
на користь позивача судові витрати по
сплаті судового збору у розмірі 3959,90
грн., сплачені позивачем згідно
платіжного доручення № 1803 від
30.12.2013р.(а.с.3 ).

Керуючись ст.ст. 2 - 10, 11, 12, 71, 86, 94, 122, 160, 161,
162, 163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укрметалопрофіль»
до Державної податкової інспекції в
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № від
16.12.2013р. - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції в
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
№ від 16.12.2013р.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укрметалопрофіль»
(49005, м. Дніпропетровськ, вул. Олеся
Гончара, 23 кв. 4, р/р №1 у
Дніпропетровському відділенні ПАТ
«Укргазпромбанк», МФО 320843, ) - судові витрати по сплаті
судового збору у розмірі 3959 грн. 90 коп.
(три тисячі дев'ятсот п'ятдесят дев'ять
грн. 90 коп.).

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд шляхом подання
апеляційної скарги до суду першої
інстанції з одночасним направленням
копії апеляційної скарги до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня проголошення постанови, або
протягом десяти днів з моменту
отримання копії постанови відповідно
до вимог ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної сили у
порядку та у строки, визначені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Повний текст постанови складений
19.03.2014р.

Суддя С.О.
Конєва