Справа № 816/1096/14
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2014 року м. ПолтаваСправа №
816/1096/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Довгопол М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Кулик-Куличок О.Л.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Леуса О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Головного
управління Держземагентства у
Полтавській області про визнання
протиправними дій та бездіяльності, -

В С Т А Н О В И В:

24 березня 2014 року ОСОБА_3
звернулася до Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Головного
управління Держземагенства у
Полтавській області , в якому
просила:

- визнати протиправною
бездіяльність відповідача в частині
порушення встановлених статтею 123
Земельного кодексу України та статтею
20 Закону України «Про звернення
громадян» строків розгляду клопотань
ОСОБА_3 від 30 грудня 2013 року про надання
дозволів на розробку проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок із земель
сільськогосподарського призначення
(рілля) за межами населених пунктів на
території Великопавлівської сільської
ради Зіньківського району Полтавської
області площею 16,8 га, 14,3 га, 6,71 га, 10,7 га,
12,0 га, 5,1 га, 2,0 га та клопотання від 07
лютого 2014 року про надання дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки із земель
сільськогосподарського призначення
(рілля) за межами населених пунктів на
території Великопавлівської сільської
ради Зіньківського району Полтавської
області площею 37,4 га;

- визнати протиправною
бездіяльність відповідача щодо
неприйняття рішень за результатами
розгляду вказаних вище клопотань
ОСОБА_3 в порядку та у формі,
передбаченими ст.. 20, 22 Закону України
«Про землеустрій»;

- визнати протиправними дії
відповідача щодо надання ОСОБА_3
відповіді, яка не містить в собі
результатів розгляду її клопотань від
30.12.2013 про надання дозволів на розробку
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок із земель
сільськогосподарського призначення
(рілля) за межами населених пунктів на
території Великопавлівської сільської
ради Зіньківського району Полтавської
області площею 16,8 га, 14,3 га, 6,71 га, 10,7 га,
12,0 га, 5,1 га, 2,0 га, носить формальний
характер та була надана у спосіб, що не
передбачений Законами України.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилалася на те, що подані до
відповідача клопотання про надання
дозволів на розробку проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок із земель
сільськогосподарського призначення
(рілля) не були розглянуті останнім у
строк та порядку, встановленими
статтею 123 Земельного кодексу України,
статтею 20 Закону України «Про
звернення громадян», статтями 20, 22
Закону України «Про землеустрій», за
результатами їх розгляду не було
прийнято рішення про надання дозволу
або про відмову у його наданні.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги,
просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову
заперечував, просив відмовити у його
задоволенні.

У запереченнях в обґрунтування
правомірності своїх дій посилався на
те, що листами від 03.02.2014 № 31-16-0.4-814/2-14 та
від 18.02.2014 № 516/100 Головним управлінням
Держземагентства у Полтавській
області відмовлено позивачу у наданні
дозволу на розробку проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок сільськогосподарського
призначення для передачі в оренду для
ведення фермерського господарства у
зв'язку з тим, що позивач є головою
фермерського господарства «Михайлів
Хутір», а тому може отримати земельні
ділянки на загальних підставах у
відповідності до вимог статті 124
Земельного кодексу України.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, приходить до
наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 через
представника ОСОБА_4 звернулася до
Головного управління Держземагентства
у Полтавській області із клопотаннями
від 30.12.2013 про надання дозволів на
розробку проектів землеустрою щодо
відведення земельних ділянок із земель
сільськогосподарського призначення
(рілля) за межами населених пунктів на
території Великопавлівської сільської
ради Зіньківського району Полтавської
області площею 16,8 га, 14,3 га, 6,71 га, 10,7 га,
12,0 га, 5,1 га, 2,0 га (сім клопотань), які
були зареєстровані в управлінні 31.12.2013
за номерами 31-9943/0/1-13, 31-9942/0/1-13, 31-9940/0/1-13,
31-9939/0/1-13, 31-9933/0/1-13, 31-9944/0/1-13, 31-9941/0/1-13
відповідно /а.с. 46-50/.

Згідно додатків до клопотань
докладалися копія паспорта та
ідентифікаційного номера,
викопіювання земельної ділянки, копія
довідки ЄДРПОУ, копія довіреності
представника.

За результатами розгляду вказаних
клопотань відповідач надіслав
позивачу лист від 03.02.2014 за вих. №
31-16-0.4-814/2-14, в якому повідомив, що згідно
поданих позивачем документів, а саме
виписки з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, де зазначено, що
позивач є головою селянського
(фермерського) господарства «Михайлів
Хутір», вона може отримати земельну
ділянку в оренду на загальних
підставах у відповідності до статті 124
Земельного кодексу України /а.с. 53/.

Згідно пояснень представника
відповідача лист направлено простим
поштовим відправленням.

17.02.2014 до Головного управління
Держземагентства у Полтавській
області надійшло від позивача також
клопотання від 07 лютого 2014 року про
надання дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки із земель
сільськогосподарського призначення
(рілля) за межами населених пунктів на
території Великопавлівської сільської
ради Зіньківського району Полтавської
області площею 37,4 га (зареєстровано в
управлінні за № 516/100) /а.с. 51/.

За результатами розгляду вказаного
клопотання відповідач надіслав
позивачу лист від 18.02.2014 за вих. № 516/100,
який за текстом повністю ідентичний
листу від 03.02.2014 за вих. № 31-16-0.4-814/2-14 /а.с.
52/.

Позивач не згодна із діями та
бездіяльністю відповідача за
результатами розгляду її клопотань, у
зв'язку з чим звернулася до суду із
вказаним позовом.

При цьому представник позивача в ході
розгляду справи зазначав, що копію
листа від 03.02.2014 за вих. № 31-16-0.4-814/2-14
вручено представнику позивача лише
14.02.2014, відповідь за результатами
розгляду клопотання від 07 лютого 2014
року до позивача не надходила.

Відповідно до частини 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Надаючи оцінку оскаржуваним діям та
бездіяльності відповідача, суд
виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 3
Земельного кодексу України від 25.10.2001
№ 2768-III (чинного на час спірних
правовідносин) земельні відносини
регулюються Конституцією України, цим
Кодексом, а також прийнятими
відповідно до них нормативно-правовими
актами.

Згідно частин 1, 2 статті 116
Земельного кодексу України громадяни
та юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом, або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Статтею 122 Земельного кодексу
України визначено повноваження
органів виконавчої влади та органів
місцевого самоврядування щодо
передачі земельних ділянок у власність
або у користування.

Відповідно до частини 4 статті 122
Земельного кодексу України
центральний орган виконавчої влади з
питань земельних ресурсів у галузі
земельних відносин та його
територіальні органи передають
земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності, крім випадків,
визначених частиною восьмою цієї
статті, у власність або у користування
для всіх потреб.

Згідно Положення про Державне
агентство земельних ресурсів України,
затвердженого Указом Президента від
08.04.2011 № 445/2011, центральним органом
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів є Державне агентство
земельних ресурсів України
(Держземагентство України).

При цьому відповідно до підпункту
г) пункту 4 розділу ІІ «Прикінцеві та
перехідні положення» Закону України
«Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
розмежування земель державної та
комунальної власності» від 06.09.2012 №
5245-VI (набрав чинності з 01.01.2013) у
державній власності залишаються усі
землі, розташовані за межами населених
пунктів, крім земельних ділянок
приватної власності та земельних
ділянок, зазначених у підпункті "а"
пункту 3 цього розділу (земельні
ділянки, на яких розташовані будівлі,
споруди, інші об'єкти нерухомого майна
комунальної власності відповідної
територіальної громади; які
перебувають у постійному користуванні
органів місцевого самоврядування,
комунальних підприємств, установ,
організацій).

Згідно частини 2 статті 123
Земельного кодексу України особа,
зацікавлена в одержанні у користування
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності за проектом
землеустрою щодо її відведення,
звертається з клопотанням про надання
дозволу на його розробку до
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування,
які відповідно до повноважень,
визначених статтею 122 цього Кодексу,
передають у власність або користування
такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються
орієнтовний розмір земельної ділянки
та її цільове призначення. До
клопотання додаються графічні
матеріали, на яких зазначено бажане
місце розташування та розмір земельної
ділянки, письмова згода
землекористувача, засвідчена
нотаріально (у разі вилучення
земельної ділянки). Верховній Раді
Автономної Республіки Крим, Раді
міністрів Автономної Республіки Крим,
органам виконавчої влади або органам
місцевого самоврядування, які
передають земельні ділянки державної
чи комунальної власності у
користування відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, забороняється вимагати
додаткові матеріали та документи, не
передбачені цією статтею.

В силу приписів частини 3 статті 123
Земельного кодексу України
відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування в межах
їх повноважень у місячний строк
розглядає клопотання і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування земельної ділянки
вимогам законів, прийнятих відповідно
до них нормативно-правових актів, а
також генеральних планів населених
пунктів, іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування території населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

У разі якщо у місячний строк з дня
реєстрації клопотання Верховна Рада
Автономної Республіки Крим, Рада
міністрів Автономної Республіки Крим,
відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у користування
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу, не надав
дозволу на розроблення документації із
землеустрою або мотивовану відмову у
його наданні, то особа, зацікавлена в
одержанні у користування земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності, у місячний
строк з дня закінчення зазначеного
строку має право замовити розроблення
документації із землеустрою без
надання такого дозволу, про що письмово
повідомляє Верховну Раду Автономної
Республіки Крим, Раду міністрів
Автономної Республіки Крим,
відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування. До
письмового повідомлення додається
договір на виконання робіт із
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки.

Як встановлено судом, позивач
звернулася із клопотаннями від 30.12.2013
та 07.02.2014 про надання дозволів на
розробку проектів землеустрою щодо
відведення земельних ділянок із земель
сільськогосподарського призначення за
межами населених пунктів, до Головного
управління Держземагентства у
Полтавській області.

Беручи до уваги те, що клопотання
стосувалися земель
сільськогосподарського призначення
державної власності, відповідач, як
орган виконавчої влади, уповноважений
частиною 4 статті 122 Земельного кодексу
України вирішувати питання передачі у
власність або користування таких
земельних ділянок, мав обов'язок
розглянути зазначені клопотання в
порядку, встановленому статтею 123
Земельного кодексу України.

Клопотання позивача від 30.12.2013
року, які надійшли до відповідача
31.12.2013, були розглянуті останнім 03.02.2014
року, про що свідчить лист - відповідь
від 03.02.2014 за вих. № 31-16-0.4-814/2-14.

Відповідно до частин 3, 5 статті 254
Цивільного кодексу України строк, що
визначений місяцями, спливає у
відповідне число останнього місяця
строку. Якщо останній день строку
припадає на вихідний, святковий або
інший неробочий день, що визначений
відповідно до закону у місці вчинення
певної дії, днем закінчення строку є
перший за ним робочий день.

Згідно положень статті 253
Цивільного кодексу України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

Зважаючи на те, що перебіг
місячного строку для розгляду
клопотань позивача розпочався з
наступного дня після їх надходження
(01.01.2014), а останній день строку (01.02.2014)
припадав на вихідний день (суботу), днем
закінчення строку вважався 03.02.2014
(перший за вихідними робочий день).

Таким чином, суд приходить до
висновку, що відповідач розглянув
клопотання позивача від 30.12.2013 року із
дотриманням місячного строку,
встановленого статтею 123 Земельного
кодексу України.

Клопотання позивача від 07.02.2014, яке
надійшло до відповідача 17.02.2014, було
розглянуто останнім 18.02.2014, про що
свідчить лист-відповідь від 18.02.2014 за
вих. № 516/100, тобто в межах місячного
строку.

За таких обставин посилання позивача
на бездіяльність відповідача в частині
порушення встановленого статтею 123
Земельного кодексу України строку
розгляду клопотань не знайшли
підтвердження в ході розгляду справи.

Доводи позивача про порушення
відповідачем передбаченого статтею 20
Закону України «Про звернення
громадян» строку суд вважає
безпідставними з огляду на те, що
клопотання про надання дозволів на
розробку проектів землеустрою не є
зверненнями громадян в розумінні
Закону України «Про звернення
громадян», тому визначена цим Законом
процедура розгляду звернень громадян
на них не поширюється. Розгляд
зазначених клопотань здійснюється за
спеціальною процедурою,
регламентованою положеннями
Земельного кодексу України.

Стосовно тверджень представника
позивача про те, що ним отримано копію
листа від 03.02.2014 за вих. № 31-16-0.4-814/2-14
лише 14.02.2014, а відповідь за результатами
розгляду клопотання від 07 лютого 2014
року не надходила, суд вважає за
необхідне зазначити, що частиною 3
статті 123 Земельного кодексу України
встановлено місячний строк для
розгляду клопотань та надання дозволу
(або відмови у його наданні), проте не
визначено обов'язок відповідного
органу у вказаний строк вручити
рішення про дозвіл або відмову у його
наданні заявнику.

Отже, позовні вимоги про визнання
протиправною бездіяльності
відповідача в частині порушення
встановлених статтею 123 Земельного
кодексу України та статтею 20 Закону
України «Про звернення громадян»
строків розгляду клопотань ОСОБА_3 від
30 грудня 2013 року та 07 лютого 2014 року є
необґрунтованими та не підлягають
задоволенню.

Що стосується позовних вимог про
визнання протиправною бездіяльності
відповідача щодо неприйняття рішень за
результатами розгляду клопотань
ОСОБА_3 в порядку та у формі,
передбаченими ст. 20, 22 Закону України
«Про землеустрій», суд виходить з
наступного.

Статтею 20 Закону України «Про
землеустрій» визначено випадки, у яких
землеустрій проводиться в
обов'язковому порядку, а статтею 22
Закону встановлено підстави для
проведення землеустрою.

Таким чином, положеннями Закону
України «Про землеустрій», на які
посилається позивач, не регулюється
порядок та форма рішень за
результатами розгляду клопотань про
надання дозволу на розробку проекту
землеустрою, а відтак посилання
позивача на недотримання їх
відповідачем є безпідставними.

Разом з тим, суд враховує, що
порядок прийняття рішень за
результатами розгляду клопотань про
надання дозволу на розробку проекту
землеустрою встановлено частиною 3
статті 123 Земельного кодексу України,
згідно з якою відповідний орган
виконавчої влади або орган місцевого
самоврядування в межах їх повноважень
у місячний строк розглядає клопотання
і дає дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні.

Наказом Державного агентства
земельних ресурсів України від 28.02.2013 №
72 затверджено Методичні рекомендації
щодо порядку реалізації головними
управліннями Держземагентства в
областях, містах Києві та Севастополі
повноважень з передачі земельних
ділянок сільськогосподарського
призначення державної власності у
власність або користування (на
безконкурентних засадах) для всіх
потреб (надалі - Методичні
рекомендації).

Пунктом 1.2. Методичних
рекомендацій визначено, що рішення
територіальних органів про надання
дозволу на розроблення документації із
землеустрою чи про затвердження
документації із землеустрою та надання
земельної ділянки у власність або
користування рекомендується приймати
у вигляді наказу. Наказ рекомендується
приймати по кожній земельній ділянці
окремо.

Стосовно випадку, коли при
розгляді клопотання про надання
дозволу на розробку проекту
землеустрою територіальний орган
Держземагентства встановить
недотримання вимог, зазначених у
пункті 2.2 цих Методичних рекомендацій,
рекомендовано інформувати заявника
про відмову у наданні відповідного
дозволу із зазначенням конкретних
причин відмови (п.2.6. Методичних
рекомендацій).

Таким чином, аналіз положень
частини 3 статті 123 Земельного кодексу
України, Методичних рекомендацій,
якими визначено рекомендований
механізм реалізації головними
управліннями Держземагентства в
областях, містах Києві та Севастополі
повноважень з передачі земельних
ділянок сільськогосподарського
призначення державної власності у
власність або користування, свідчить
про те, що надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
оформлюється рішенням (наказом)
повноважного органу, тоді як
мотивована відмова у наданні дозволу
може бути доведена до відома заявника
листом із зазначенням причин відмови.

Із змісту листів Головного
управління Держземагентства у
Полтавській області від 03.02.2014 за вих. №
31-16-0.4-814/2-14, від 18.02.2014 за вих. № 516/100 за
результатами розгляду клопотань
позивача від 30.12.2013 та 07.02.2014 вбачається,
що в них взагалі не зазначено про
відмову у наданні дозволів на розробку
проектів землеустрою. Крім того,
відсутнє обґрунтування неможливості
надання дозволу на розробку проектів
землеустрою із посиланням на норми
чинного законодавства.

Натомість відповідачем лише
повідомлено позивача про можливість
отримати земельну ділянку в оренду на
загальних підставах у відповідності до
статті 124 Земельного кодексу України.

Статтею 124 Земельного кодексу
України визначено, що передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності,
здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування
згідно з їх повноваженнями,
визначеними статтею 122 цього Кодексу,
чи договору купівлі-продажу права
оренди земельної ділянки (у разі
продажу права оренди) шляхом укладення
договору оренди земельної ділянки чи
договору купівлі-продажу права оренди
земельної ділянки.

Передача в оренду земельних
ділянок, що перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється за
результатами проведення земельних
торгів, крім випадків, встановлених
частинами другою, третьою статті 134
цього Кодексу.

Передача в оренду земельних
ділянок, що перебувають у державній або
комунальній власності, громадянам,
юридичним особам, визначеним частинами
другою, третьою статті 134 цього Кодексу,
здійснюється в порядку, встановленому
статтею 123 цього Кодексу.

Передача в оренду земельних
ділянок, що перебувають у власності
громадян і юридичних осіб,
здійснюється за договором оренди між
власником земельної ділянки і
орендарем. Підставою для укладення
договору оренди може бути
цивільно-правовий договір про
відчуження права оренди.

Таким чином, стаття 124 Земельного
кодексу України регламентує, коли
земельна ділянка передається в оренду
за результатами земельних торгів, коли
в порядку статті 123 Земельного кодексу
України, якими документами
оформлюється передача в оренду
земельної ділянки.

За таких обставин роз'яснення
позивачу за результатами розгляду його
клопотань про можливість звернення в
порядку статті 124 Земельного кодексу
України не може бути розцінене судом
як мотивована відмова у наданні
дозволів на розробку проектів
землеустрою.

Доказів прийняття рішень про
надання дозволів на розробку проектів
землеустрою за результатами розгляду
клопотань позивача відповідачем не
надано.

Отже, суд приходить до висновку, що
відповідачем фактично не прийнято
рішення у порядку, встановленому
частиною третьою статті 123 Земельного
кодексу України, за результатами
розгляду клопотань ОСОБА_3 від 30 грудня
2013 року та 07 лютого 2014 року.

За таких обставин суд вважає за
необхідне, з метою повного захисту
прав, свобод та інтересів позивача,
вийти за межі позовних вимог про
визнання протиправною бездіяльності
відповідача щодо неприйняття рішень за
результатами розгляду клопотань
ОСОБА_3 в порядку та у формі,
передбаченими ст. 20, 22 Закону України
«Про землеустрій», та визнати
протиправною бездіяльність Головного
управління Держземагентства у
Полтавській області щодо неприйняття
рішень у порядку, встановленому
частиною третьою статті 123 Земельного
кодексу України.

Також суд вважає за необхідне
частково задовольнити позовні вимоги
про визнання протиправними дій
відповідача щодо надання відповіді,
яка не містить в собі результатів
розгляду її клопотань від 30.12.2013, носить
формальний характер та була надана у
спосіб, що не передбачений Законами
України, та обравши належний спосіб
захисту прав позивача, визнати
протиправними дії Головного
управління Держземагентства у
Полтавській області щодо надання
ОСОБА_3 відповіді від 03.02.2014 №
31-16-0.4-814/2-14, яка не містить мотивованого
рішення за результатами розгляду
клопотань від 30 грудня 2013 року про
надання дозволів на розробку проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок із земель
сільськогосподарського призначення
(рілля) за межами населених пунктів на
території Великопавлівської сільської
ради Зіньківського району Полтавської
області площею 16,8 га, 14,3 га, 6,71 га, 10,7 га,
12,0 га, 5,1 га, 2,0 га.

Позовні вимоги про визнання
відповіді такою, що носить формальний
характер, та була надана у спосіб, що не
передбачений Законами України, не
підлягають задоволенню, оскільки не є
способами захисту, які відповідають
порушеному праву, а також є
необгрунтованими.

Отже, позов підлягає частковому
задоволенню.

Відповідно до частин 1, 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа). Якщо адміністративний
позов задоволено частково, судові
витрати, здійснені позивачем,
присуджуються йому відповідно до
задоволених вимог, а відповідачу -
відповідно до тієї частини вимог, у
задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

З огляду на викладене, суд вважає за
необхідне стягнути з Державного
бюджету України в особі Головного
управління Держземагентства у
Полтавській області на користь
позивача судові витрати у вигляді
судового збору пропорційно до
задоволених позовних вимог в сумі 48 грн
72 коп.

На підставі наведеного, керуючись
статтями 2, 94, 158, 160-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до
Головного управління
Держземагентства у Полтавській
області про визнання протиправними дій
та бездіяльності задовольнити
частково.

Визнати протиправною бездіяльність
Головного управління Держземагентства
у Полтавській області щодо неприйняття
рішення у порядку, встановленому
частиною третьою статті 123 Земельного
кодексу України, за результатами
розгляду клопотань ОСОБА_3 від 30 грудня
2013 року про надання дозволів на
розробку проектів землеустрою щодо
відведення земельних ділянок із земель
сільськогосподарського призначення
(рілля) за межами населених пунктів на
території Великопавлівської сільської
ради Зіньківського району Полтавської
області площею 16,8 га, 14,3 га, 6,71 га, 10,7 га,
12,0 га,5,1 га, 2,0 га та клопотання від 07
лютого 2014 року про надання дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки із земель
сільськогосподарського призначення
(рілля) за межами населених пунктів на
території Великопавлівської сільської
ради Зіньківського району Полтавської
області площею 37,4 га.

Визнати протиправними дії Головного
управління Держземагентства у
Полтавській області щодо надання
ОСОБА_3 відповіді від 03.02.2014 № 31-16-0.4-814/2-14
, яка не містить мотивованого рішення
за результатами розгляду клопотань від
30 грудня 2013 року про надання дозволів
на розробку проектів землеустрою щодо
відведення земельних ділянок із земель
сільськогосподарського призначення
(рілля) за межами населених пунктів на
території Великопавлівської сільської
ради Зіньківського району Полтавської
області площею 16,8 га, 14,3 га, 6,71 га, 10,7 га,
12,0 га, 5,1 га, 2,0 га.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
в особі Головного управління
Держземагентства у Полтавській
області (ідентифікаційний код 38803395,
вул. Уютна, 23, м. Полтава, 36039) на користь
ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
витрати зі сплати судового збору в
розмірі 48 грн. 72 коп. (сорок вісім
гривень сімдесят дві копійки).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 05
травня 2014 року.

Суддя
М.В. Довгопол