Справа № 2027/2а-1119/12
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2014 року
м. Київ К/800/12710/13

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя-доповідач Кочан В.М.,
судді Винокуров К.С. , Пасічник С.С. ,
провівши попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною
скаргою ОСОБА_2 на постанову
Московського районного суду м. Харкова
від 23.08.2012р. та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 05.02.2013р. у справі за позовом ОСОБА_2
до Управління Пенсійного фонду України
в Московському районі м. Харкова про
перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в
Московському районі м. Харкова з
вимогами про перерахунок пенсії.

Постановою Московського районного
суду м. Харкова від 23.08.2012р. у
задоволенні зазначеного
адміністративного позову було
відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 05.02.2013р.
апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без
задоволення, постанову Московського
районного суду м. Харкова від 23.08.2012р. по
справі № 2027/2а-1119/2012 залишено без змін.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суди першої та апеляційної
інстанцій виходили з того, що рішення
комісії управління Пенсійного фонду
України в Московському районі м.
Харкова від 14.06.2012р. прийняте на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У касаційній скарзі позивач
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
допущених судами, просить судові
рішення скасувати і ухвалити нове про
задоволення позову. Вказує на те, що
судами невірно застосовано чинне
законодавство щодо визначення підстав
для перерахунку та призначення пенсії.

З'ясувавши обставини справи в межах,
передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів приходить до
висновку про відхилення касаційної
скарги з урахуванням наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на
обліку в Управлінні Пенсійного Фонду
України в Московському районі м.
Харкова отримує пенсію та має стаж
роботи 52 роки 10 місяців 8 днів з
урахуванням подвоєння стажу за роботу
під час війни. Вказаний стаж зараховано
за час після виповнення позивачу 14
років, в тому числі за період з 08.04.1944р.
по 09.05.1945р.

05.06.2012 року позивач звернувся до
Управління Пенсійного фонду України в
Московському районі м. Харкова із
заявою про перерахунок йому пенсії,
перегляд стажу в період війни та
зарахування до стажу роботи періодів
роботи з жовтня 1941 року по вересень 1943
року.

Рішенням комісії управління
Пенсійного фонду України в
Московському районі м. Харкова від
14.06.2012 року в задоволені заяви позивача
відмовлено.

Згідно зі ст. 12 Закону України „Про
пенсійне забезпечення" право на пенсію
за віком мають: чоловіки - після
досягнення 60 років і при стажі роботи
не менше 25 років; жінки - після
досягнення 55 років і при стажі роботи
не менше 20 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України
„Про пенсійне забезпечення" до стажу
роботи зараховується робота,
виконувана на підставі трудового
договору на підприємствах, в установах,
організаціях і кооперативах, незалежно
від використовуваних форм власності та
господарювання, а також на підставі
членства в колгоспах та інших
кооперативах, незалежно від характеру
й тривалості роботи і тривалості
перерв.

Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України „Про
пенсійне забезпечення" робота,
незалежно від віку, в тому числі як
вільнонайманого складу у військових
частинах, і служба, крім військової
служби, передбаченої ст. 57 цього Закону,
в роки Великої Вітчизняної війни та в
інші періоди ведення бойових дій,
зараховується до стажу роботи у
подвійному розмірі, а час перебування у
фашистських концтаборах, гетто та
інших місцях примусового утримання в
період війни осіб, у тому числі дітей,
насильно вивезених з тимчасово
окупованої території у період Великої
Вітчизняної війни, - у потрійному
розмірі.

Згідно зі ст. 62 Закону України „Про
пенсійне забезпечення" основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній, затверджений постановою
Кабінету Міністрів України № 637 від
12.08.1993р. «Про затвердження Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній» основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. За відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній трудовий стаж
встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами. У разі коли документи про
трудовий стаж не збереглися,
підтвердження трудового стажу
здійснюється органами Пенсійного
фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п. 17 вказаного Порядку за
відсутності документів про наявний
стаж роботи та неможливість їх
одержання у зв'язку з воєнними діями,
стихійним лихом, аваріями,
катастрофами або іншими надзвичайними
ситуаціями стаж роботи, який дає право
на трудову пенсію, встановлюється на
підставі показань не менше двох
свідків, які б знали заявника по
спільній з ним роботі на одному
підприємстві, в установі, організації
(в тому числі колгоспі) або в одній
системі.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивачем не надано
доказів про те, що він з жовтня 1941 року
по вересень 1943 року працював у
військових частинах або його насильно
вивезли з тимчасово окупованої
території.

Відповідно до ч. 2 Постанови Ради
народних комісарів СРСР, Центрального
комітету ВКП(б) від 13.04.1942р. № 507 «О
порядке мобилизации на
сельскохозяйственные работы в колхозы,
совхозы и МСТ трудоспособного
населення городов и сельских
местностей» передбачено, що
мобілізації на сільськогосподарські
роботи з числа працездатного населення
та службовців належать особи чоловічої
статі у віці від 14 до 55 років а особи
жіночої статі від 14 до 50 років.

Оскільки на період з 1941 року - 1943 року
позивачу було 11-13 років, колегія суддів
погоджується з висновками судів про
відсутність підстав для зарахування до
трудового стажу періоду його праці в
сільському господарстві за показами
свідків.

Колегія суддів зазначає, що позивачем
не надано інших доказів про наявність
підстав для зарахування йому спірного
періоду 1941-1943 років до трудового стажу
для перерахунку пенсії.

Доводи касаційної скарги висновків
судів першої та апеляційної інстанцій
не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Суди першої та апеляційної інстанцій
повно і всебічно встановили обставини
справи, дали їм належну юридичну
оцінку, правильно застосували норми
матеріального і процесуального права,
тому відсутні підстави для скасування
або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
постанову Московського районного суду
м. Харкова від 23.08.2012р. та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 05.02.2013р.
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає, крім випадків, встановлених
статтями 235-237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя-доповідач
Кочан В.М.

судді

Винокуров К.С.

Пасічник С.С.