Справа № 812/2619/14
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2014-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 квітня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/2619/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

судді: Пляшкової
К.О.,

при секретарі:
Шибаєвій Т.В.,

за участю представників

позивача: не з'явився,

відповідача: не
з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Сватівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Луганській області до фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 про стягнення
податкового боргу з єдиного податку у
сумі 1077,67 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

16 квітня 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
Сватівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Луганській
області до фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу
з єдиного податку у сумі 1077,67 грн.

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 перебуває на
обліку в Сватівській об'єднаній
державній податковій інспекції
Головного управління Міндоходів у
Луганській області з 21.08.2007 року.

17.01.2012 відповідачем надано заяву про
застосування спрощеної системи
оподаткування з 01.01.2012. Відповідач
відноситься до другої групи платників
єдиного податку.

Своєчасно відповідач єдиний податок до
бюджету не перерахував, у зв'язку з чим
за період з 20.11.2013 року по 20.03.2014 року за
відповідачем утворився податковий
борг по єдиному податку в сумі 1077,67 грн.,
в тому числі заборгованість за 2013 рік
склала 346,87 грн., за 2014 рік - 730,86 грн.

Позивач просить суд стягнути з
відповідача податковий борг з єдиного
податку у сумі 1077,67 грн.

Представник позивача у судове
засідання не прибув, про дату, час і
місце судового розгляду повідомлений
належним чином, просив розгляд справи
провести за його відсутністю.

Відповідач у судове засідання не
прибув, про дату, час і місце судового
розгляду повідомлений належним чином.
Правом подати суду заперечення проти
позову та докази на підтвердження
своїх доводів не скористався.

Відповідно до частини 6 статті 71 та
частини 4 статті 128 КАС України суд
вирішує справу за відсутності
представника позивача та відповідача
на підставі наявних в матеріалах
справи доказів.

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог ст.ст.69-72 КАС України, суд дійшов
висновку про задоволення позову з
огляду на таке.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що ОСОБА_1
зареєстрований як фізична
особа-підприємць Сватівською районною
державною адміністрацією Луганської
області 20.08.2007 (а.с.5, 6, 15, 16).

Відповідач перебуває на обліку в
Сватівській об'єднаній державній
податковій інспекції Головного
управління Міндоходів у Луганській
області з 21.08.2007 за № 2844 (а.с.14).

ФОП ОСОБА_1 17.01.2012 за вхідним № 2567-Щ до
Сватівської міжрайонної державної
податкової інспекції надав заяву про
застосування спрощеної системи
оподаткування з 01.01.2012. ФОП ОСОБА_1
здійснює діяльність згідно з КВЕД 2010:
47.19. - «Інші види роздрібної торгівлі в
неспеціалізованих магазинах», платник
податку відноситься до другої групи
платників єдиного податку (а.с.5, 6, 12, 13).

13 липня 2012 року Куземівською сільською
радою Сватівського району Луганської
області шостого скликання сімнадцятої
сесії прийнято рішення № 4 «Про ставки
єдиного податку на території
Куземівської сільської ради на 2013 рік»,
який визначено ставку єдиного податку
для платників другої групи в розмірі 15 %
мінімальної заробітної плати для всіх
кодів виду економічної діяльності
(а.с.7).

Рішенням цієї ж Ради від 12.07.2013 № 4/4
встановлено ставку для другої групи
платників єдиного податку - 15 % від
розміру мінімальної заробітної плати,
яку повинен платник сплачувати з 01.01.2014.
Відповідно до заяви відповідача від
(вх. № 699-Щ від 18.04.2012) ставку податку
збільшено до 20 % мінімальної заробітної
плати (а.с.8, 12).

Згідно із Законом України «Про
Державний бюджет України на 2013 рік» з 01
січня 2013 року розмір мінімальної
заробітної плати в Україні становив 1147
гривень (а.с.18).

Законом України «Про Державний бюджет
на 2014 рік» мінімальна заробітна плата з
01.01.2014 становила 1218 гривень.

Таким чином, за період з 20.11.2013 по 20.03.2014
за ФОП ОСОБА_1 утворився податковий
борг по єдиному податку в сумі 1077,67 грн.,
в тому числі заборгованість за 2013 рік
склала 346,87 грн., за 2014 рік - 730,86 гривень,
що підтверджено обліковою карткою
платника.

ОСОБА_1 своєчасно єдиний податок до
бюджету не перерахував, в зв'язку з чим
за ним утворився податковий борг по
єдиному податку.

Відповідачу направлено податкову
вимогу відповідно до ст.59 Податкового
кодексу України за № 33-17 від 07 березня
2014 року. Конверт з зазначеною вимогою
повернувся на адресу позивача з
позначкою «за зазначеною адресою не
проживає», про що 18.03.2014 позивачем
складено акт 4/17/НОМЕР_1 про
неможливість вручення ОСОБА_1
рекомендованим листом вимоги № 33-17 від
07.03.2014 (а.с.9-11).

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначення вичерпного переліку
податків та зборів, що справляються в
Україні, та порядок їх адміністрування,
платників податків та зборів, їх права
та обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства регулює
Податковий кодекс України.

Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1
статті 16 Податкового кодексу України,
платник податків зобов'язаний
сплачувати податки та збори в строки та
у розмірах, встановлених цим Кодексом
та законами з питань митної справи.

Підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України
передбачено, що податкове зобов'язання
- це сума коштів, яку платник податків, у
тому числі податковий агент, повинен
сплатити до відповідного бюджету як
податок або збір на підставі, в порядку
та строки, визначені податковим
законодавством (у тому числі сума
коштів, визначена платником податків у
податковому векселі та не сплачена в
установлений законом строк).

Відповідно до підпункту 14.1.175 цього
пункту, податковий борг - це сума
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності),
самостійно узгодженого платником
податків або узгодженого в порядку
оскарження, але не сплаченого у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Відповідно до статті 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Пунктом 20.1.28 статті 20 Податкового
кодексу України, визначено, що
контролюючі органи мають право
застосовувати до платників податків
передбачені законом фінансові
(штрафні) санкції (штрафи) за порушення
податкового чи іншого законодавства,
контроль за додержанням якого
покладено на контролюючі органи;
стягувати до бюджетів та державних
цільових фондів суми грошових
зобов'язань та/або податкового боргу у
випадках, порядку та розмірі,
встановлених цим Кодексом та іншими
законами України; стягувати суми
недоїмки із сплати єдиного внеску;
стягувати суми простроченої
заборгованості суб'єктів
господарювання перед державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) за
кредитами (позиками), залученими
державою (Автономною Республікою Крим
чи територіальною громадою міста) або
під державні (місцеві) гарантії, а також
за кредитами із бюджету в порядку,
визначеному цим Кодексом та іншими
законами України.

Таким чином, позивач у даних
правовідносинах є органом державної
влади, уповноваженим здійснювати
функцію контролю за визначенням та
сплатою платником податків суми
самостійно визначеного зобов'язання з
єдиного податку.

Правові засади застосування спрощеної
системи оподаткування, обліку та
звітності, а також справляння єдиного
податку визначені в главі 1 розділу 14
Податкового кодексу України. Згідно
пунктів 291.2. та 291.3. статті 291
Податкового кодексу України спрощена
система оподаткування, обліку та
звітності являє собою особливий
механізм справляння податків і зборів,
що встановлює заміну сплати окремих
податків і зборів, встановлених
пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на
сплату єдиного податку в порядку та на
умовах, визначених цією главою, з
одночасним веденням спрощеного обліку
та звітності.

Підпунктом 10.1.2 пункту 10.1 статті 10
Податкового кодексу України
встановлено, що єдиний податок
належить до місцевих податків.

Згідно підпункту 291.3 статті 291
Податкового кодексу України юридична
особа чи фізична особа - підприємець
може самостійно обрати спрощену
систему оподаткування, якщо така особа
відповідає вимогам, встановленим цією
главою, та реєструється платником
єдиного податку в порядку, визначеному
главою 1 розділу XIV Податкового кодексу
України.

За приписами пункту 291.4 статті 291
Податкового кодексу України, суб'єкти
господарювання, які застосовують
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності, поділяються на групи
платників єдиного податку. Згідно з
підпунктом 2 цього пункту до другої
групи належать фізичні особи -
підприємці, які здійснюють
господарську діяльність з надання
послуг, у тому числі побутових,
платникам єдиного податку та/або
населенню, виробництво та/або продаж
товарів, діяльність у сфері
ресторанного господарства, за умови, що
протягом календарного року
відповідають сукупності таких
критеріїв: не використовують працю
найманих осіб або кількість осіб, які
перебувають з ними у трудових
відносинах, одночасно не перевищує 10
осіб; обсяг доходу не перевищує 1000000
гривень.

Відповідно до положень пунктів 293.1, 293.2
статті 293 Податкового кодексу України,
ставки єдиного податку встановлюються
у відсотках (фіксовані ставки) до
розміру мінімальної заробітної плати,
встановленої законом на 1 січня
податкового (звітного) року (далі у цій
главі - мінімальна заробітна плата), та
у відсотках до доходу (відсоткові
ставки).

Фіксовані ставки єдиного податку
встановлюються сільськими, селищними
та міськими радами для фізичних осіб -
підприємців, які здійснюють
господарську діяльність, залежно від
виду господарської діяльності, з
розрахунку на календарний місяць: 1) для
першої групи платників єдиного податку
- у межах від 1 до 10 відсотків розміру
мінімальної заробітної плати; 2) для
другої групи платників єдиного податку
- у межах від 2 до 20 відсотків розміру
мінімальної заробітної плати.

Згідно з пп. 8 п.1 ст.40 Бюджетного кодексу
України розмір мінімальної заробітної
плати визначається в Законі про
Державний бюджет на відповідний рік.

На підставі вимог пункту 295.1 статті 295
Податкового кодексу України, платники
єдиного податку першої і другої груп
сплачують єдиний податок шляхом
здійснення авансового внеску не
пізніше 20 числа (включно) поточного
місяця. Такі платники єдиного податку
можуть здійснити сплату єдиного
податку авансовим внеском за весь
податковий (звітний) період (квартал,
рік), але не більш як до кінця поточного
звітного року.

Відповідно до п. 300.1 ст. 300 Податкового
кодексу України платники єдиного
податку несуть відповідальність
відповідно до цього Кодексу за
правильність обчислення, своєчасність
та повноту сплати сум єдиного податку,
а також за своєчасність подання
податкових декларацій.

Судом встановлено, що відповідач не
виконував обов'язки по сплаті єдиного
податку та на теперішній час за
відповідачем рахується заборгованість
по сплаті єдиного податку у загальному
розмірі 1077,67 грн. за період з 20.11.2013 по
20.03.2014.

Відповідно до п.59.1 ст. 59 Податкового
кодексу України, у разі коли платник
податків не сплачує узгодженої суми
грошового зобов'язання в установлені
законодавством строки, контролюючий
орган надсилає (вручає) йому податкову
вимогу в порядку, визначеному для
надсилання (вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Зокрема, відповідно ст. 58 Податкового
кодексу України податкове
повідомлення-рішення вважається
надісланим (врученим) платнику
податків, якщо його передано посадовій
особі такого платника податків під
розписку або надіслано листом з
повідомленням про вручення.

Податкове повідомлення-рішення
вважається надісланим (врученим)
фізичній особі, якщо його вручено їй
особисто чи її законному
представникові або надіслано на адресу
за місцем проживання або останнього
відомого її місцезнаходження фізичної
особи з повідомленням про вручення. У
такому самому порядку надсилаються
податкові вимоги та рішення про
результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити
платнику податків податкове
повідомлення-рішення або податкові
вимоги, або рішення про результати
розгляду скарги через відсутність за
місцезнаходженням посадових осіб, їх
відмову прийняти податкове
повідомлення-рішення або податкову
вимогу, або рішення про результати
розгляду скарги, незнаходження
фактичного місця розташування
(місцезнаходження) платника податків
або з інших причин, податкове
повідомлення-рішення або податкова
вимога, або рішення про результати
розгляду скарги вважаються врученими
платнику податків у день, зазначений
поштовою службою в повідомленні про
вручення із зазначенням причин
невручення.

У разі якщо вручити податкове
повідомлення - рішення неможливо через
помилку, допущену контролюючим
органом, податкове повідомлення -
рішення вважається таким, що не вручено
платнику податків.

Податкова вимога № 33-17 від 07.03.2014,
відповідачем не оскаржувалась
(сторонами не надано суду доказів
відкликання податкової вимоги), а тому
вона є узгодженою та чинною на час
розгляду справи. 60 днів з моменту
надіслання (вручення) минуло.

Станом на час розгляду справи
заборгованість відповідача по сплаті
єдиного податку за період з 20.11.2013 по
20.03.2014, в добровільному порядку не
сплачена.

Статтею 87 Податкового кодексу України,
який набрав чинності з 01.01.2011, визначені
джерела сплати грошових зобов'язань
або погашення податкового боргу
платника податків.

Пунктом 87.11 статті 87 цього Кодексу
встановлено, що орган стягнення
звертається до суду з позовом про
стягнення суми податкового боргу
платника податку - фізичної особи.

Відповідно до п.87.2 ст. 87 Податкового
кодексу України, джерелами погашення
податкового боргу платника податків є
будь-яке майно такого платника
податків з урахуванням обмежень,
визначених цим Кодексом, а також іншими
законодавчими актами.

Відповідно до частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, виходячи із змісту
заявлених позовних вимог, системного
аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, суд дійшов висновку, що
викладені в позовній заяві доводи
позивача є обґрунтованими та такими, що
слід задовольнити.

Питання по судових витратах не
вирішується, оскільки позивач
звільнений від їх сплати у
встановленому порядку, а статтею 94
Кодексу адміністративного судочинства
України не передбачено їх стягнення у
даних випадках.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 23, 69-72, 87,
94, 99, 105, 128, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Сватівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Луганській області до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про
стягнення податкового боргу з єдиного
податку у сумі 1077,67 грн., - задовольнити
повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний
номер облікової картки НОМЕР_1,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 в
доход бюджету (отримувач: УК у
Сватівському районі, с. Куземівка/18050400,
код 37928384, банк : ГУ ДКСУ у Луганській
області, МФО: 804013, р/р 0278)
податковий борг по єдиному податку в
сумі 1077,67 грн. (одна тисяча сімдесят сім
гривень 67 коп.) за період з 20.11.2013 по
20.03.2014.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
К.О. Пляшкова