Справа № 805/4433/14
Суддя: Загацька Т. В.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2014 р.
Справа №805/4433/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 10:25

Донецький окружний адміністративний
суд в складі:

головуючого судді Загацької Т.В.,

при секретарі Аржанові К.С.,

за участі:

представника позивача Романіка А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду за адресою: м.
Донецьк, вул.50 Гвардійської дивізії, 17,
адміністративну справу за позовом
Шахтарської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області до вугледобувного
підприємства товариство з обмеженою
відповідальністю «Алмаз» про
стягнення податкової заборгованості у
розмірі 280050,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Шахтарська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області звернувся до суду з
адміністративним позовом до
вугледобувного підприємства
товариство з обмеженою
відповідальністю «Алмаз» про
стягнення податкової заборгованості з
податку на додану вартість та з податку
на прибуток у загальному розмірі 280050,00
грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує
тим, що відповідачем своєчасно не
сплачено самостійно визначені
податкові зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 199800,00 грн. по
податковій декларації за листопад 2013
року та з податку на прибуток за 2013 рік
у розмірі 80250,00 грн. На теперішній час
вказана сума заборгованості
відповідачем не сплачена.

Також позивач вказує на те, що ним була
виставлена та вручена відповідачу
податкова вимога № 27 від 31.10.2013 року,
однак здійснені заходи не призвели до
погашення податкового боргу.

На підставі вищезазначеного, позивач
просив суд стягнути з вугледобувного
підприємства товариство з обмеженою
відповідальністю «Алмаз» податкову
заборгованість з податку на додану
вартість та з податку на прибуток у
загальному розмірі 280050,00 грн.

В судовому засіданні представник
позивача надав пояснення аналогічні
змісту позовних вимог, позовні вимоги
підтримав та просив задовольнити їх у
повному обсязі.

Відповідач до судового засідання не
з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, через канцелярію суду надав
заяву про визнання позовних вимог у
повному обсязі, згідно якої не
заперечував проти задоволення
позовних вимог, просив розглядати
справу без його участі.

Відповідно ч.1,3 ст.136 КАС України
позивач може відмовитися від
адміністративного позову, а відповідач
- визнати адміністративний позов
протягом всього часу судового
розгляду, зробивши усну заяву. Якщо
відмову від адміністративного позову
чи визнання адміністративного позову
викладено в адресованій суду письмовій
заяві, ця заява приєднується до справи.

Судове рішення у зв'язку з відмовою від
адміністративного позову, визнанням
адміністративного позову чи
примиренням сторін ухвалюється за
правилами, встановленими статтями 112, 113
цього Кодексу.

Частинами 3, 4 ст. 112 КАС України
передбачено, що у разі часткового
визнання адміністративного позову
відповідачем і прийняття його судом
може бути прийнята постанова суду про
задоволення визнаних відповідачем
позовних вимог відповідно до статті 164
цього Кодексу. У разі повного визнання
відповідачем адміністративного позову
і прийняття його судом приймається
постанова суду про задоволення
адміністративного позову.

Суд не приймає відмови від
адміністративного позову, визнання
адміністративного позову і продовжує
розгляд адміністративної справи, якщо
ці дії позивача або відповідача
суперечать закону чи порушують
чиї-небудь права, свободи або інтереси.

На підставі викладеного суд приймає
визнання адміністративного позову до
уваги, крім того, суд вбачає за
необхідне зазначити наступне.

Перевіривши матеріали справи,
вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги, та якими доказами вони
підтверджуються, чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження,
яку правову норму належить застосувати
до цих правовідносин, суд приходить до
висновку про те, що позов підлягає
задоволенню з таких підстав.

Позивач відповідно до норм Податкового
кодексу України є органом державної
влади, уповноваженим здійснювати
функцію контролю за визначенням та
сплатою платником податків,
повноваження якого на звернення до
суду із позовом про стягнення
податкового боргу прямо визначені
законодавством України.

Пунктом 20.1.28 статті 20 Податкового
кодексу України, який набрав чинності 01
січня 2011 року, визначено, що органи
державної податкової служби, окрім
іншого, мають право стягувати до
бюджетів та державних цільових фондів
суми грошових зобов'язань та/або
податкового боргу у випадках, порядку
та розмірі, встановлених цим Кодексом,
стягувати суми простроченої
заборгованості суб'єкта
господарювання перед державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) за
кредитом (позикою), залученим державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) або під
державну (місцеву) гарантію, а також за
кредитом з бюджету в порядку,
визначеному цим Кодексом.

Згідно ст.95 Податкового кодексу
України орган державної податкової
служби здійснює за платника податків і
на користь держави заходи щодо
погашення податкового боргу такого
платника податків шляхом стягнення
коштів, які перебувають у його
власності, а в разі їх недостатності -
шляхом продажу майна такого платника
податків, яке перебуває у податковій
заставі.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач зареєстрований як юридична
особа 03 листопада 2003 року виконавчим
комітетом Шахтарської міської ради
Донецької області, ідентифікаційний
код юридичної особи 32315652, що
підтверджується витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців серія АВ
№980445, перебуває на обліку як платник
податків в Шахтарській об'єднаній
державній податковій інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області.

В судовому засіданні встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
відповідачем наданий до позивача
уточнюючий розрахунок податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у зв'язку з виправленням
самостійно виявлених помилок від 19.11.2013
року за звітний (податковий) період -
листопад 2013 року, рядком 25 якого
відповідач визначив до сплати суму
податку на додану вартість, яка
підлягає нарахуванню та сплаті в
бюджет за підсумками поточного
звітного (податкового) періоду, з
урахуванням залишку від'ємного
значення попереднього звітного
періоду у розмірі 199800,00 грн.

Також відповідачем подана до позивача
податкова декларація з податку на
прибуток підприємства від 18.02.2014 року
за звітний (податковий) період - 2013 рік,
рядком 16 якої відповідачем нарахована
сума податку на прибуток за
результатами останнього календарного
кварталу (звітного) податкового року у
розмірі 80250,00 грн.

Позивачем виставлена відповідачу
податкова вимога №27 від 31 січня 2013
року, згідно якої станом на 31 січня 2013
року сума податкового боргу вказаного
платника податків за узгодженими
грошовими зобов'язаннями становить 625,78
грн. Відповідачем вищезазначена
податкова вимога отримана 14.02.2013 року,
що підтверджується його підписом на
повідомленні про вручення поштового
відправлення.

Відповідно до пункту 95.2. статті 95
Податкового кодексу України стягнення
коштів та продаж майна платника
податків провадяться не раніше ніж
через 60 календарних днів з дня
надіслання такому платнику податкової
вимоги.

Перелік підстав, наявність яких надає
можливість визначати податкові вимоги
відкликаними визначений ст. 60
Податкового кодексу України.

При цьому, зазначеною статтею Кодексу
визначено, що якщо нарахована сума
грошового зобов'язання або податкового
боргу збільшується внаслідок їх
адміністративного оскарження, раніше
надіслане податкове
повідомлення-рішення або податкова
вимога не відкликаються. На суму
збільшення грошового зобов'язання
надсилається окреме податкове
повідомлення-рішення, а на суму
збільшення податкового боргу окрема
податкова вимога не надсилається.

Як вбачається із матеріалів справи
починаючи з 31 січня 2013 року (дата
формування податкової вимоги) по
теперішній час відповідач безперервно
мав податковий борг, у зв'язку з чим
податкова вимога №27 від 31 січня 2013 року
є чинною.

Тобто, на час розгляду справи у
відповідача існує податкова
заборгованість з податку на додану
вартість перед бюджетом, яка складає у
загальному розмірі 199800,00 грн. та з
податку на прибуток у загальному
розмірі 80250,00 грн. що підтверджується
даними зворотного боку облікових
карток платника податків.

Згідно п.16.1.4 ст. 16 Податкового кодексу
України платник податків зобов'язаний
сплачувати податки та збори в строки та
у розмірах, встановлених цим Кодексом
та законами з питань митної справи.

Згідно статті 36 Податкового кодексу
України податковим обов'язком
визнається обов'язок платника податку
обчислити, задекларувати та/або
сплатити суму податку та збору в
порядку і строки, визначені цим
Кодексом, законами з питань митної
справи.

Податковий обов'язок виникає у
платника за кожним податком та збором.
Податковий обов'язок є безумовним і
першочерговим стосовно інших
неподаткових обов'язків платника
податків, крім випадків, передбачених
законом.

Згідно зі статтею 203 Податкового
кодексу України, платник податку
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість, зазначену у поданій
ним податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого п. 203.1 цієї статті
для подання податкової декларації.

Відповідно до п.57.1 ст.57 Податкового
кодексу України платник податків
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом 10 календарних днів, що
настають за останнім днем відповідного
граничного строку, передбаченого ПКУ
для подання податкової декларації,
крім випадків, встановлених ПКУ.

Згідно з вимогами статті 49 Податкового
кодексу України податкова декларація
платниками податку на прибуток
підприємств, за винятком виробників
сільськогосподарської продукції,
визначених ст. 155 Податкового кодексу
України, подається протягом 40
календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
періоду. Отже, платник податків
зобов'язаний сплатити суму податку на
прибуток підприємств, зазначену у
поданій ним декларації з податку на
прибуток, протягом 10 календарних днів,
що настають за останнім днем
відповідного граничного строку для
подання декларації.

Пунктом 38.1 ст.38 Податкового кодексу
України встановлено, що виконанням
податкового обов'язку визнається
сплата в повному обсязі платником
відповідних сум податкових зобов'язань
у встановлений податковим
законодавством строк.

В порушення вищевказаних вимог
Податкового кодексу України
відповідач, у строки визначені
законодавством, не сплатив в повному
обсязі узгоджену суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість та з податку на прибуток.

Отже, наявними в матеріалах справи
документами підтверджено
правомірність визначеної позивачем
суми податкового боргу відповідача з
податку на додану вартість та з податку
на прибуток та наявність підстав для
стягнення зазначеної суми боргу в
судовому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Наявними в матеріалах справи
документами підтверджено, що на день
звернення позивача до суду із позовом,
позивачем були вчинені всі залежні від
нього дії, направлені на стягнення
наявної суми податкового боргу з
відповідача, проте зазначені дії не
призвели до позитивних результатів.

Таким чином, виходячи із змісту
заявлених позовних вимог, системного
аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, суд дійшов висновку, що
викладені в позовній заяві доводи
позивача про наявність підстав для
стягнення з позивача загальної суми
податкового боргу у розмірі 280050,00 грн. є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
а також за відсутності витрат позивача
- суб'єкта владних повноважень,
пов'язаних із залученням свідків та
проведенням судових експертиз, судові
витрати (судовий збір) стягненню з
відповідача не підлягають.

Керуючись ст. ст. 71, 86, 94, 105, 158 -162, 183-2 КАС
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов Шахтарської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області до вугледобувного
підприємства товариство з обмеженою
відповідальністю «Алмаз» про
стягнення податкової заборгованості у
розмірі 280050,00 грн. - задовольнити
повністю.

Стягнути з рахунків у банках,
обслуговуючих вугледобувне
підприємство товариство з обмеженою
відповідальністю «Алмаз» ()
суму податкової заборгованості з
податку на додану вартість та з податку
на прибуток у загальному розмірі 280050
(двісті вісімдесят тисяч п'ятдесят) грн.
00 коп.

Вступна та резолютивна частини
постанови прийняті в нарадчій кімнаті
та проголошені в судовому засіданні
24.04.2014 року, постанова в повному обсязі
буде виготовлена 28.04.2014 року.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Строк для подання апеляційної скарги
стороною або іншою особою, яка брала
участь у справі, обчислюється з моменту
отримання копії постанови.

Суддя
Загацька Т. В.