Справа № 803/710/14
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2014 року Справа № 803/710/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Волдінера Ф.А.,

при секретарі судового засідання
Ковальчук М.Ю.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

представників відповідача Поліщука
С.М., Королюка В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку справу за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Волинській області про скасування
припису,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся з позовом до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Волинській області про визнання
протиправним та скасування припису від
11.03.2014 року про усунення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на
підставі акту перевірки дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудівельних норм, державних
стандартів і правил індивідуального
житлового будинку, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, був винесений
оскаржуваний припис. Позивач вважає, що
вказаний припис винесений з порушенням
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, а відтак просить визнати
його протиправним та скасувати.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав з підстав у
ньому вказаних та просили позовні
вимоги задовольнити повністю.

Представники відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечили з
тих підстав, що позивачем систематично
ігнорувались приписи Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Волинській області, які були
винесені раніше, щодо виявлених
порушень під час проведення
будівельних робіт в індивідуальному
житловому будинку, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1. Відтак, вважають, що
при винесені оскаржуваного припису
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Волинській області діяла у
відповідності до норм чинного
законодавства України та просять суд в
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши подані суду
письмові докази, оцінивши їх за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
позов до підлягає до задоволення з
таких мотивів та підстав.

Спірні правовідносини врегульовані
Законом України «Про регулювання
містобудівної діяльності» та Законом
України «Про основи містобудування».

Статтею 24 Закону України «Про основи
містобудування» передбачено, що
державний контроль у сфері
містобудування здійснюється
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику з питань
державного архітектурно-будівельного
контролю, органами місцевого
самоврядування та іншими
уповноваженими на це державними
органами.

Відповідно до статті 25 даного Закону,
особи, винні, зокрема, у недотриманні
державних стандартів, норм і правил при
проектуванні і будівництві,
проектуванні об'єктів з порушенням
затвердженої у встановленому порядку
містобудівної документації, виконанні
будівельних чи реставраційних робіт
без дозволу та затвердженого у
встановленому порядку проекту або з
відхиленням від нього, самовільній
зміні архітектурного вигляду споруди в
процесі експлуатації, несуть
відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до статті 41 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» Державний
архітектурно-будівельний контроль
здійснюється органами державного
архітектурно-будівельного контролю в
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України. Орган державного
архітектурно-будівельного контролю
розглядає відповідно до закону справи
про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності. Посадові
особи органів державного
архітектурно-будівельного контролю
під час перевірки мають право: складати
протоколи про вчинення правопорушень,
акти перевірок та видавати обов'язкові
для виконання приписи.

Пунктами 16 та 17 Порядку здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю затвердженого Постанова
кабінету Міністрів України від 23.05.2011
року обумовлено, що за результатами
державного архітектурно-будівельного
контролю посадовою особою інспекції
складається акт перевірки відповідно
до вимог, установлених цим Порядком. У
разі виявлення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, крім акта перевірки,
складається протокол разом з приписом
усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил або
приписом про зупинення підготовчих та
будівельних робіт, які виконуються без
повідомлення, реєстрації декларації
про початок їх виконання або дозволу на
виконання будівельних робіт.

Судом встановлено, що на підставі
звернення виконавчого комітету
Луцької міської ради № 1.1-5/801 від 13.02.2014
року у відповідності до наказу
Інспекції № 210/06-02 від 09.03.2014 року «Про
проведення позапланової перевірки» та
відповідачем проведено позапланову
перевірку виконання будівельних робіт
об'єкту нерухомості - індивідуального
житлового будинку, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

За результатами позапланової
перевірки складений акт перевірки
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів і правил
від 11.03.2014 року, яким були встановлені
порушення частини 8 статті 36, частини 1
статті 34 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», статті 25 Закону України
«Про основи містобудування».

На підставі вказаного акту перевірки
від 11.03.2014 року був винесений припис про
усунення порушень вимог законодавства
у сфері містобудівної діяльності,
будівельних норм, державних стандартів
і правил від 11.03.2014 року, яким було
поставлено вимогу припинити виконання
будівельних робіт на об'єкті
нерухомого майна - індивідуального
житлового будинку, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, а також привести
будівництво у відповідність до вимог
чинного законодавства.

Як вбачається з акту перевірки від
11.03.2014 року Інспекцією Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Волинській області були виявлені
порушення, а саме: після закінчення дії
дозволу на проведення будівельних
робіт № 876 від 05.06.2008 року, роботи
проводились господарським способом
без зареєстрованої декларації про
початок виконання будівельних робіт,
що суперечить нормам чинного
законодавства у сфері містобудування.

Матеріалами справи підтверджено, що
рішенням Луцької міської ради від
07.02.2008 року було дозволено ОСОБА_4
провести будівництво індивідуального
житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.
Позивачем 05.06.2008 року було отримано
дозвіл № 876 на виконання будівельних
робіт терміном дії до 01.07.2009 року.
Відповідно до наявного в матеріалах
справи ордеру № 81 на будівництво
будинку від 09.06.2008 року, яким визначено
строки виконання робіт від 09.06.2008 року
до завершення будівництва. 29.09.2008 року
позивачем було отримано новий дозвіл
на виконання будівельних робіт
терміном дії до 01.07.2009 року, який потім
продовжувався до 31.12.2010 року.

Відповідно пункту 1 прикінцевих
положень Закону України «Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо сприяння будівництву» від
16.09.2008 року, що набрав чинності 14.10.2008
року, дозвіл на будівництво об'єкта
містобудування, вихідні дані
(архітектурно-планувальне завдання та
технічні умови щодо інженерного
забезпечення) та дозвіл на виконання
будівельних робіт, отримані до
набрання чинності підпунктів, вказаних
у першому реченні цього пункту,
зберігають чинність протягом двох
років з дня набрання чинності цим
Законом, а щодо об'єктів
містобудування, будівництво яких
розпочато, - до завершення їх
будівництва.

Проаналізувавши вище викладені
обставини справи та норми чинного
законодавства, суд дійшов висновку, що
для проведення будівельних робіт
необхідний дозвіл органу державного
архітектурно-будівельного контролю, а
в разі закінчення терміну його дії
необхідно пройти процедуру його
отримання. У випадку продовження
будівельних робіт без надання дозволу
на виконання будівельних робіт
замовник, в даному випадку позивач,
несе відповідальність відповідно до
чинного законодавства. Однак,
відповідно до прикінцевих положень
Закону України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
сприяння будівництву» дозвіл на
будівництво об'єкта містобудування,
будівництво якого розпочато, зберігає
чинність до завершення будівництва.
Таким чином, саме пунктом 1 прикінцевих
положень Закону України «Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо сприяння будівництву» як
спеціальною нормою права,
законодавець, виділяючи її із
загальних, спеціально наголошує на її
ознаках, з якими пов'язується
врегульовання спірних правовідносин.

Отже, ОСОБА_4 мав всі законні підстави
для продовження будівництва
індивідуального житлового будинку, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, хоча
граничний строк проведення
будівельних робіт у дозволі
встановлений до 31.12.2010 року.

Суд не бере до уваги доводи
представників відповідача щодо
наявності припису Інспекції
Державного архітектурно-будівельного
контролю у Волинській області від
31.12.2010 року, яким встановлені порушення
на об'єкті будівництва індивідуального
житлового будинку, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, а саме: не влаштування
сходів з підвалу на перший поверх та
невідповідність висоти першого
поверху будівлі погодженому проекту та
систематичного ігнорування ОСОБА_4
приписів органу культурної спадщини,
оскільки предметом оскарження
являється припис від 11.03.2014 року. Крім
того, в оскаржуваному приписі
зазначені зовсім інші порушення, ніж
перелічені вище. Відтак, зазначені
доводи представників відповідача не
можуть слугувати доказами
правомірності винесення оскаржуваного
припису від 11.03.2014 року.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
визначено що, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

За правилами частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач, суб'єкт владних
повноважень, не довів належними та
допустимими доказами суду
обґрунтованість та правомірність
припису від 11.03.2014 року про усунення
порушень вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил.

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони : на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Оцінивши припис Інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Волинській області від 11.03.2014 року про
усунення порушень вимог законодавства
у сфері містобудівної діяльності,
будівельних норм, державних стандартів
і правил на предмет відповідності
частині третій статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд дійшов висновку, що він
винесений не на підставі норм чинного
законодавства, а відтак є протиправним
та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись частиною третьою статті 160,
статтями 162, 163 Кодексу
адміністративного судочинства України
та на підставі Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», Закону України «Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо сприяння
будівництву», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
припис про усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил від
11.03.2014 року, винесений Інспекцією
Державного архітектурно-будівельного
контролю у Волинській області.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_4 сплачений судовий
збір в сумі 73 (сімдесят три) гривні 08
копійок.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови, яка буде складена у
повному обсязі 30 квітня 2014 року. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
Ф.А. Волдінер