Справа № 2а-10906/11/1916
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року
Справа №
15137/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

Головуючого судді
Каралюса В.М.,

суддів
Довгої О.І., Матковської З.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Чортківської
районної державної адміністрації на
постанову Чортківського районного
суду Тернопільської області від 23
червня 2011 року в справі за позовом
ОСОБА_1 до Заводської селищної ради,
Управління праці та соціального
захисту населення Чортківської
районної державної адміністрації про
зобов'язання перерахувати та виплатити
доплату до пенсії,-

В С Т А Н О В И В :

12.05.2011 року позивач звернулась в суд з
адміністративним позовом до
Заводської селищної ради, Управління
праці та соціального захисту населення
Чортківської районної державної
адміністрації (далі - УПСЗН) в якому,з
урахуванням наступних уточнень
просила про зобов'язання щомісяця
здійснювати нарахування та виплату
доплати в розмірі однієї мінімальної
заробітної плати для відшкодування як
особі, яка працює і проживає на
території радіоактивного забруднення
у зоні посиленого екологічного
контролю.

Постановою Чортківського районного
суду Тернопільської області від 23
червня 2011 року уточнені позовні вимоги
задоволено частково: зобов'язано
Заводську селищну раду здійснити
перерахунок заборгованої ОСОБА_1
доплати у розмірі однієї мінімальної
заробітної плати щомісяця, як
громадянці, яка працює на території
радіоактивного забрудненняи у зонні
посиленого радіоекологічного контролю
відповідно до ст. 39 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», Закону
України «Про внесення змін і доповнень
до Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», починаючи з 12 травня 2011
року з врахуванням виплачених сум до
виникнення обставин, з якими закон
пов'язує виникнення, зміну чи
припинення спірних правовідносин, та
подати розрахункові документи до
Управління праці та соціального
захисту населення Чортківської
районної державної адміністрації;
зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Чортківської районної державної
адміністрації Тернопільської області
здійснити виплату ОСОБА_1
Романівнізаборговану доплату за
поданими Заводською селищною радою
розрахунковими документами у розмірі
однієї мінімальної заробітної плати,
як громадячнину, що працює на
території радіоактивного забруднення
у зоні посиленого радіоекологічного
контролю щомісяця відповідно до ст. 39
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», Закону України «Про
внесення змін і доповнень до Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
щомісячно, починаючи з 12.05.2011 року, з
врахуванням виплачених сум до
виникнення обставин, з якими закон
пов'язує виникнення, зміну чи
припинення спірних правовідносин.
Виплату заборгованої доплати
здійснити за місцем роботи позивача.

Не погодившись із постановою її
оскаржило УПСЗН, яке вважає, що судом
при винесенні рішення допущено
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Просить скасувати рішення суду
першої інстанції та винести нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому колегія суддів, у
відповідності до ч.1 ст.197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
апеляційний суд приходить до
переконання, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_1 є особою яка постійно проживає
та працює на території зони посиленого
радіоекологічного контролю, а тому має
право на доплату передбачену ст.39
Закону №796-ХІІ.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі №796-ХІІ.

Згідно з ст.39 Закону №796-ХІІ (в редакції,
що діяла на момент виникнення спірних
правовідносин) громадянам, які
працюють на територіях радіоактивного
забруднення, провадиться доплата в
таких розмірах: у зоні безумовного
(обов'язкового) відселення - три
мінімальні заробітні плати; у зоні
гарантованого добровільного
відселення - дві мінімальні заробітні
плати; у зоні посиленого
радіоекологічного контролю - одна
мінімальна заробітна плата. Пенсії
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на цих територіях, і
стипендії студентам, які там
навчаються, підвищуються у розмірах,
встановлених частиною першою цієї
статті.

Всупереч ст.39 Закону №796-ХІІ позивачу
вказана доплата виплачувалася
частково, у фіксованому розмірі,
визначеному Постановою Кабінету
Міністрів України №836 від 26.07.1996р., а не
в кратному відношенні до мінімальної
заробітної плати, як того вимагає
вказаний Закон.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з положеннями ч.4 ст.9 КАС України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції зробив вірний висновок, що
при визначенні розміру пенсій
позивачеві застосуванню підлягають
положення ст.39 Закону №796-ХІІ, а не
вказана постанова Кабінету Міністрів
України, яка істотно звужує обсяг
встановлених законом прав.

За таких обставин, апеляційний суд
приходить до переконання про
підставність позовних вимог позивача
щодо нарахування та виплати доплати до
пенсії як пенсіонеру який проживає на
території зони посиленого
радіоекологічного контролю починаючи
з 12.05.2011 року до настання обставин, з
якими Закон пов'язує зміну чи
припинення спірних правовідносин,
однак зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 20.09.2005р. №936 затверджений «Порядок
використання коштів державного
бюджету для виконання програм,
пов'язаних із соціальним захистом
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (далі -
Порядок), який визначає механізм
використання, обліку, звітності і
контролю за використанням коштів
державного бюджету для виконання
програм, пов'язаних із соціальним
захистом громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
головним розпорядником яких є
Мінпраці.

Відповідно до пп.5 п.4 зазначеного
Порядку доплата особам за роботу
(службу) на території зон
радіоактивного забруднення відповідно
до статей 39, 40 Закону №796-ХІІ, п.2
постанови Кабінету Міністрів України
від 26.07.1996р. №836 «Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
проводиться управліннями праці та
соціального захисту населення
районних (міських) держадміністрацій,
виконкомів міських, районних у містах
рад за місцем реєстрації громадян
працюючим.

Відповідно до п.5 Порядку соціальні
доплати передбачені ст.39, 40 Закону
№796-ХІІ, проводяться за місцем основної
роботи (служби) громадян
підприємствами, установами,
організаціями відповідно до
розрахункових даних, поданих до
уповноваженого органу за формою,
затвердженою Мінпраці.

Положеннями п.6 Порядку передбачено, що
підприємства реєструються
уповноваженим органом, для чого
подають не пізніше ніж за два місяці до
початку кожного бюджетного року
відомості про підприємство з
визначенням кількості постраждалих
осіб за категоріями отримувачів
компенсацій та допомоги певних видів
за формою, затвердженою Мінпраці, і
списки громадян із зазначенням
прізвища, імені та по батькові,
категорії, серії та номера посвідчення,
місця реєстрації, ідентифікаційного
номера. До 25 числа місяця, за який
здійснюється нарахування,
підприємства подають до
уповноваженого органу документи щодо
розрахункових витрат, пов'язаних з
виплатою компенсацій та допомоги
певних видів, за затвердженою Мінпраці
формою та реєстр отримувачів
компенсаційних виплат і допомоги
певних видів, де зазначаються прізвище,
ім'я та по батькові, категорія, номер
посвідчення, ідентифікаційний номер,
відомості про нараховані виплати, суму
компенсацій та вид допомоги. Керівники
підприємств несуть персональну
відповідальність за своєчасність
подання розрахункових документів до
уповноваженого органу та правильність
призначення і нарахування
компенсаційних виплат та допомоги
певних видів. Уповноважений орган
перевіряє, реєструє, обліковує
розрахунки та подає органам Державного
казначейства платіжні документи для
здійснення відповідних видатків, що
провадяться в установленому
законодавством порядку.

Таким чином, УПСЗН відшкодовує
підприємствам, установам та
організаціям, які зареєстровані та
заходяться в нього на обліку, доплати,
які вони проводять своїм працівникам
за роботу на території радіоактивного
забруднення, а не особисто позивачу,
який не перебуває на обліку в УПСЗН та
жодних доплат за роботу на території
радіоактивного забруднення особисто
від УПСЗН не отримує.

Встановивши обставини справи,
апеляційний суд приходить до
переконання, що УПСЗН не може
відповідати за заявленими вимогами
позивача щодо стягнення сум доплати як
громадянину, який працює на території
радіоактивного забруднення відповідно
до ч.1 ст.39 Закону №796-ХІІ, оскільки
фактично зазначена сума повинна
сплачуватись підприємством, де працює
позивач.

Слід зазначити, що звернення особи за
захистом порушеного права у сфері
публічно-правових відносин з
зазначенням способу, який, на думку
суду, не призводить до захисту права, не
може бути підставою для відмови в
позові, тобто захисті права, що
порушується. Суд, установивши
порушення вимог законодавства, має
захистити права та охоронювані законом
інтереси, самостійно обравши спосіб,
який би гарантував дотримання і захист
прав, свобод, інтересів від порушень з
боку суб'єктів владних повноважень,
коли ці порушення ще не припинені
(ст.ст.7,8,11, ч.4 ст.112, ст.162 КАС України).

Тому, для повного захисту прав, свобод
та інтересів позивача, суд апеляційної
інстанції вважає за необхідне
зобов'язати Заводську селищну раду
провести ОСОБА_1 нарахування доплати до
пенсії у розмірі однієї мінімальної
заробітної плати за період з 03.12.2010 року
до настання обставин, з якими Закон
пов'язує зміну чи припинення спірних
правовідносин та подати розрахункові
документи щодо такого нарахування до
УПСЗН, якому слід перевірити, провести
реєстрацію та облік розрахунку
Заводської селищної ради та подати
органу Державного казначейства
платіжні документи для здійснення
видатків для виплати позивачу доплати
до пенсії як особі яка постійно
проживає на території зони посиленого
радіоекологічного контролю за період з
03.12.2010 року до настання обставин, з
якими Закон пов'язує зміну чи
припинення спірних правовідносин.

Покликання УПСЗН на відсутність
бюджетного фінансування передбачених
Законом України №796-ХІІ доплат до
пенсії як на причину невиконання
покладених на нього зобов'язань до
уваги не приймаються, оскільки
реалізація особою права, що пов'язане з
отриманням бюджетних коштів, яке
базується на спеціальних та чинних на
час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

Також помилковим є посилання позивача
на ст.625 ЦК України, оскільки відповідно
до цієї статті, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3% річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.
Однак, у даному випадку спірні
правовідносини між сторонами у справі
виникли не з договірних грошових
зобов'язань, а тому норми Цивільного
кодексу України в частині
відповідальності за порушення
грошового зобов'язання боржника перед
кредитором не можуть застосовуватися.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги в
цілому суттєвими не являються і не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, а
також відсутня невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Чортківської районної державної
адміністрації залишити без
задоволення, а постанову Чортківського
районного суду Тернопільської області
від 23 червня 2011 року у справі №
2а-10906/11/1916 - без змін.

Ухвала апеляційного адміністративного
суду набирає законної сили через п'ять
днів після направлення її копій особам,
які беруть участь у справі та може бути
оскаржена до касаційної інстанції
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили.

Головуючий суддя
В.М.
Каралюс

суддя
О.І. Довга

суддя
З.М. Матковська