Справа № 2а-116/11
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року
Справа № 29770/12/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Шавеля Р.М.,

суддів
Костіва М.В. та Савицької Н.В.,

з участю секретаря судового засідання -
Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):

від відповідача -
Адамовський І.М.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м.Бориславі Львівської обл. на
постанову Бориславського міського
суду Львівської обл. від 15.09.2011р. в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
України в м.Бориславі Львівської обл.
про зобов'язання поновити виплату
пенсії по інвалідності та сплатити
виниклу заборгованість, -

В С Т А Н О В И Л А:

12.05.2011р. позивач ОСОБА_4 звернувся до
суду з адміністративним позовом, в
якому, із врахуванням поданого під час
розгляду справи уточненого позову,
просив поновити строк звернення до
суду; зобов'язати відповідача
Управління Пенсійного фонду України в
м.Бориславі Львівської обл. поновити
йому виплату пенсії по інвалідності з
24.03.2011р. і сплатити заборгованість, що
виникне внаслідок такого поновлення
(а.с.1-4, 24-27, 38-39).

Постановою Бориславського міського
суду Львівської обл. від 15.09.2011р.
заявлений позов задоволено; поновлено
строк звернення до суду за вирішенням
даного спору, який пропущений
позивачем з поважних причин;
зобов'язано пенсійний орган поновити
виплату позивачу пенсії по
інвалідності з 24.03.2011р. і сплатити
заборгованість, що виникне внаслідок
такого поновлення (а.с.55-57).

Не погодившись з винесеним судовим
рішенням, постанову суду оскаржив
відповідач Управління Пенсійного
фонду України в м.Бориславі Львівської
обл., який покликаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення,
яким у задоволенні заявленого позову
відмовити (а.с.59-60, 63-66).

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги покликається на те, що 20.01.1996р.
позивач виїхав на постійне місце
проживання в державу Ізраїль, у зв'язку
з чим йому було виплачено пенсію за
шість місяців наперед перед виїздом та
припинено виплату пенсій в подальшому.
Незважаючи на Рішення Конституційного
Суду України № 25-рп/2009 від 07.10.2009р.,
зміни до ст.51 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» законодавцем не
вносилися. Також позивачем не доведено
наявності у нього громадянства
України, що виключає поновлення
виплати пенсії.

Під час апеляційного розгляду справи
на адресу суду надійшли від
відповідача документи, згідно яких
позивач ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1
(а.с.77-80).

Заслухавши суддю-доповідача,
представника відповідача на
підтримання поданої скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає до часткового
задоволення, при цьому постанову суду
належить скасувати, а провадження у
справі - закрити, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, позивачу
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, згідно акту огляду
МСЕК від 05.04.1995р. визначено третю групу
інвалідності загального захворювання
довічно (а.с.45).

Згідно розпорядження відповідача від
06.04.1995р. позивачу призначено пенсію по
інвалідності з 01.05.1995р. довічно.

У зв'язку з оформленням документів на
виїзд на постійне місце проживання в
Ізраїль, позивача в січні 1996 року зняли
з пенсійного обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в м.Бориславі
Львівської обл., виплативши пенсію за
шість місяців з січня 1996 року по
червень 1996 року включно відповідно до
ст.92 Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Після цього нарахування та виплата
пенсії позивачу були припинені.

Окрім цього, позивач був громадянином
України; в Ізраїлі його було взято на
консульський облік у консульському
відділі Посольства України 24.01.2006р., що
стверджується копією його
закордонного паспорта (а.с.40).

24.03.2011р. позивач звернувся із заявою до
Пенсійного фонду України про
поновлення виплати пенсії за віком, на
яку отримав відповідь № 8044/3-11 від
26.04.2011р. про те, що норми Рішення
Конституційного Суду України від
07.10.2009р. № 25-рп/2009 поширюються на осіб,
які виїхали на постійне проживання за
кордон після 07.10.2009р. (а.с.5-6).

Задовольняючи заявлений позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач ОСОБА_4, проживаючи за межами
України, та будучи громадянином
України, має такі ж конституційні
права, як й інші громадяни України,
оскільки Конституція та законодавство
України не допускають обмеження права
на соціальний захист, зокрема, права на
отримання пенсії, за ознакою місця
проживання громадян України.

Не заперечуючи вищевказані
висновки у частині гарантованого права
позивача на отримання пенсійних
виплат, колегія суддів приходить до
висновку про те, що позивачем ОСОБА_4 не
було реалізовано вказане право у
встановленому порядку.

Зокрема, питання поновлення
виплати пенсії врегульовано приписами
ч.2 ст.49 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин), згідно яких поновлення
виплати пенсії здійснюється за
рішенням територіального органу
Пенсійного фонду протягом 10 днів після
з'ясування обставин та наявності умов
для відновлення її виплати. Виплата
пенсії поновлюється в порядку,
передбаченому частиною третьою статті
35 та статтею 46 цього Закону.

Разом з тим, позивач ОСОБА_4 до
територіального органу Пенсійного
фонду України (у розглядуваному
випадку - Управління Пенсійного фонду
України в м.Бориславі Львівської обл.) в
установленому порядку із заявою про
поновлення виплати пенсії не
звертався, а відтак відповідачем не
приймалося рішення про відмову у
поновленні виплати пенсії.

Також відповідь Пенсійного фонду
України № 88044/3-11 від 26.04.2011р. не можна
вважати відмовою у поновленні виплати
пенсії в розрізі ч.2 ст.49 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», оскільки така
надана в порядку Закону України «Про
звернення громадян»; будь-якого
рішення про відмову в поновленні
пенсії позивачу Пенсійним фондом
України не приймалося.

За таких обставин суд першої
інстанції прийшов до передчасних
висновків про підставність та
обґрунтованість заявленого позову.

Разом з тим, згідно п.5 ч.1 ст.157 КАС
України суд закриває провадження у
справі, зокрема, у разі смерті або
оголошення в установленому законом
порядку померлою особи, яка була
стороною у справі, якщо спірні
правовідносини не допускають
правонаступництва, або ліквідації
підприємства, установи, організації,
які були стороною у справі.

Відповідно до ст.1227 ЦК України суми
заробітної плати, пенсії, стипендії,
аліментів, допомог у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю,
відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, інших
соціальних виплат, які належали
спадкодавцеві, але не були ним одержані
за життя, передаються членам його сім'ї,
а у разі їх відсутності - входять до
складу спадщини.

Вказана норма стосується нарахованих
сум соціальних виплат, які належали
спадкодавцю, однак не були одержані ним
за життя. У разі нарахування вказаних
сум спадкоємець, який претендує на їх
отримання, вправі вирішити спір про їх
спадкування в порядку цивільного
судочинства шляхом пред'явлення
відповідного позову.

У розглядуваному ж випадку докази
проведення спірних нарахувань пенсії
ОСОБА_4 до часу смерті останнього у
матеріалах справи є відсутніми.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1219 ЦК України до
складу спадщини не входять права та
обов'язки, що нерозривно пов'язані з
особою спадкодавця, зокрема, права на
аліменти, пенсію, допомогу або інші
виплати, встановлені законом.

Виходячи з наведеного, колегія
суддів приходить до переконливого
висновку про те, що розглядувані спірні
правовідносини не допускають
правонаступництва.

Відповідно до ч.1 ст.203 КАС України
постанова або ухвала суду першої
інстанції скасовується в апеляційному
порядку і позовна заява залишається
без розгляду або провадження у справі
закривається з підстав, встановлених
відповідно ст.ст.155 і 157 цього Кодексу.

Оскільки судом першої інстанції
винесено судове рішення з порушенням
норм матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи, на
стадії апеляційного розгляду позивач
ОСОБА_4 помер і доказів наявності
правонаступника останнього суду не
представлено, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу
задоволити частково, скасувати
постанову суду першої інстанції та
закрити провадження у справі.

Керуючись п.5 ч.1 ст.157, ч.3 ст.160, ст.ст.195,
196, п.4 ч.1 ст.198, ч.1 ст.203, п.4 ч.1 ст.205,
ст.ст.206, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Бориславі
Львівської обл. задоволити частково.

Постанову Бориславського міського
суду Львівської обл. від 15.09.2011р.
скасувати та провадження у
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
України в м.Бориславі Львівської обл.
про зобов'язання поновити виплату
пенсії по інвалідності та сплатити
виниклу заборгованість, - закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя:
Р.М.Шавель

Судді:
М.В.Костів

Н.В.Савицька