Справа № 803/517/14
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року Справа № 803/517/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання
Грушецькому П.В.,

з участю представника позивачів
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, подану від їх
імені представниками ОСОБА_1, ОСОБА_15 до
заступника начальника управління
Державної казначейської служби
України у місті Рівному Рівненської
області Попельницької І.В. про
визнання протиправним рішення та
зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, (поданого від
їх імені представниками ОСОБА_1,
ОСОБА_15.) звернулись з позовом, до
заступника начальника управління
Державної казначейської служби
України у місті Рівному Рівненської
області Попельницької І.В. про
визнання протиправним рішення та
зобов'язання вчинити дії.

Вказана позовна заява мотивована тим,
що 18.02.2013 року позивачі звернулись із
заявою до Рівненського апеляційного
господарського суду про перегляд за
нововиявленими обставинами судового
рішення від 15.06.2012 року.

До даної заяви додано оригінали
квитанцій від 18.02.2013 року про сплату
судового збору у встановленому Законом
України «Про судовий збір» порядку та
розмірі.

28.02.2013 року суд апеляційної інстанції
постановив ухвалу про повернення даної
заяви представнику позивачів, в тому
числі оригінали квитанцій про сплату
судового збору. Позивачі 17.02.2014 року
звернулися до Управління Державної
казначейської служби у м. Рівному
Рівненської області із вимогою про
повернення сплаченого судового збору.

До цієї вимоги додано оригінали
квитанцій, оригінал ухвали суду від
28.02.2013 року та довіреності на
представників.

Відповідач 19.02.2014 року повернув
позивачам їх документи на
доопрацювання, посилаючись на Закон
України «Про судовий збір» та п.п.6,17
Порядку виконання рішень про стягнення
коштів державного та місцевих бюджетів
або боржників, затверджених Постановою
КМУ України № 845 від 03.08.2011 року (далі -
Порядку).

Вважають таку відмову відповідача
протиправною та такою, що прийнята
всупереч Конституції України, Закону
України «Про судовий збір» та Декрету
КМУ «Про державне мито».

Просять визнати протиправною відмову
відповідача від 19.02.2014 року у
поверненні сплаченого позивачами
судового збору та зобов'язати його
вчинити дії щодо його повернення.

Представники позивачів в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали із
підстав, викладених у позовній заяві,
та просять їх задовольнити.

Відповідач в судове засіданні не
прибув, подав суду клопотання про
розгляд справи за його відсутності.

На адресу суду надіслав письмові
заперечення та додаткові пояснення до
заперечення, в яких позов не визнав та
просить в його задоволенні відмовити.

В запереченнях зазначено про те, що в
позові позивачі просять визнати
нечинним рішення відповідача про
відмову про повернення коштів згідно
вимоги №1 та зобов'язати вчинити певні
дії. В управління Державної
казначейської служби України у м.
Рівному Рівненської області надійшла
вимога № 1 представника позивачів за
довіреністю ОСОБА_1 про повернення
судового збору з наступними додатками:
Ухвала Рівненського апеляційного
господарського суду від 28 лютого 2013
року по справі №5004/1171/11 (копія);
Оригінали квитанцій - 14 примірників;
Копії завірених довіреностей - 14
примірників.

Після розгляду вищезазначених
документів управлінням Державної
казначейської служби України у м.
Рівному листом від 19.02.2014 №02-13/490
повернуто документи про повернення
судового збору згідно вимоги №1 від
17.02.2014 представнику за довіреністю
ОСОБА_1 на доопрацювання, оскільки в
резолютивній частині ухвали
Рівненського апеляційного
господарського суду від 28 лютого 2013
року по справі №5004/1171/11 не зазначено
про повернення з бюджету судового
збору платникам, відсутня інформація
щодо реквізитів банківських рахунків
платників, на який слід перерахувати
кошти (що обов'язковим для повернення
коштів) та ідентифікаційних кодів
платників.

Вказана відмова ґрунтується на вимогах
статті 7 Закону України «Про судовий
збір», пунктів 6, 17 Порядку, Закону
України «Про виконавче провадження».

Враховуючи вищевикладене і було
повернуто на доопрацювання вказану
вимогу із зазначенням, які саме
документи необхідно представити для
повернення судового збору та
роз'ясненням, що таке повернення
можливе за умови дотримання чинного
законодавства.

Суд, заслухавши думку представників
позивачів, дослідивши письмові докази
по справі, приходить до висновку, що
адміністративний позов не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 6 КАС
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 17 КАС
України юрисдикція адміністративних
судів поширюються на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктами владних
повноважень, щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дії
чи бездіяльності.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Судом встановлено, що позивачі 18.02.2013
року звернулись із заявою до
Рівненського апеляційного
господарського суду про перегляд
рішення від 15.06.2012 року за
нововиявленими обставинами у справі №
5004/1171/11.

28.02.2013 року судом постановлено ухвалу
про повернення вказаної заяви
представнику позивачів ОСОБА_1 (в тому
числі, оригіналів квитанцій про сплату
судового збору).

17.02.2014 року ОСОБА_1 від імені позивачів
подав до відповідача вимогу № 1 про
повернення судового збору.

19.02.2014 року за вих. № 04-08-02/490 Управлінням
Державної казначейської служби
України у м. Рівному Рівненської
області повернуто представнику
позивачів ОСОБА_1 документи на
доопрацювання, з посиланням на статті
Закону України «Про судовий збір» та
пунктів 6, 17 Порядку.

Даючи правову оцінку рішенню суб'єкта
владних повноважень від 19.02.2014 року про
відмову в поверненні судового збору
позивачам суд вважає, що відповідач,
приймаючи таке рішення, діяв в межах
наданих повноважень із дотриманням
вимог чинного законодавства, виходячи
із наступного.

Із довідки відповідача від 02.04.2014 року
вбачається, що кошти сплачені
позивачем як судовий збір зараховані
до державного бюджету.

Частиною 2 статті 3 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено, що
рішення про стягнення коштів з
державних органів, державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ виконуються органами, що
здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7
Закону України «Про судовий збір»
сплачена сума судового збору
повертається за ухвалою суду в разі:
повернення заяви або скарги.

Пунктом 1 Порядку визначено, що він
визначає механізм виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників (далі -
рішення про стягнення коштів),
прийнятих судами, а також іншими
державними органами (посадовими
особами), які відповідно до закону
мають право приймати такі рішення.

Згідно пункту 6 Порядку у разі
прийняття рішення про стягнення коштів
стягувач подає органові Казначейства в
установлений зазначеним органом
спосіб:заяву про виконання такого
рішення із зазначенням реквізитів
банківського рахунка, на який слід
перерахувати кошти, або даних про
перерахування коштів у готівковій
формі через банки або підприємства
поштового зв'язку, якщо зазначений
рахунок відсутній;оригінал
виконавчого документа;судові рішення
про стягнення коштів (у разі
наявності);оригінал або копію
розрахункового документа (платіжного
доручення, квитанції тощо), який
підтверджує перерахування коштів до
відповідного бюджету. До заяви можуть
додаватися інші документи, які містять
відомості, що сприятимуть виконанню
рішення про стягнення коштів (довідки
та листи органів, що контролюють
справляння надходжень бюджету, або
органів місцевого самоврядування,
рішення органів досудового
розслідування та прокуратури тощо).

Виконавчі документи пред'являються до
виконання протягом одного року з дня,
що настає за днем набрання рішенням про
стягнення коштів законної сили, якщо
інше не передбачено законом.

Як встановлено пунктом 17 Порядку,
стягувачі, на користь яких прийняті
судові рішення про стягнення
надходжень бюджету, подають до органу
Казначейства, на рахунки в якому
зараховані надходження бюджету,
документи, зазначені у пункті 6 цього
Порядку, крім випадків, передбачених
пунктом 23 цього Порядку.

Виходячи із системного аналізу даних
норм законодавства вбачається, що
судовий збір повертається у випадку
повернення позовної заяви позивачу.

Підставою для повернення сплаченого
судового збору є відповідна ухвала
суду для його повернення.

Тобто суд вважає, що для повернення
судового збору повинно бути прийнято
відповідне рішення, яке у порядку,
визначеному вищезазначеними
нормативними документами , підлягає до
виконання органами Державної
казначейської служби.

Це чітко закріплено статтею 3 Закону
України «Про виконавчу службу»,
статтею 7 Закону України «Про судовий
збір», пунктами 6, 17 Порядку.

У даному випадку ухвалою Рівненського
апеляційного господарського суду від
28.02.2013 року було повернуто представнику
позивача заяву про перегляд судового
рішення за ново виявленими обставинами
у справі № 5004/1171/11, із оригіналами
квитанцій про сплату судового збору.

Рішення про повернення судового збору
позивачам судом не приймалось.

Тому, дослідивши подані суду докази,
суд приходить до висновку про те, що
враховуючи ту обставину, що жодного
рішення про повернення судового збору
позивачам не приймалось, а саме по собі
повернення судом позовної заяви
позивачам без вирішення ним питання
про повернення судового збору не дає
підстав для його повернення, тому
відповідач у даному випадку діяв у
відповідності до вимог статті 7 Закону
України «Про судовий збір» та пунктів
6,17 Порядку і відповідно до пункту 9
Порядку правомірно повернув
представнику позивача документи на
доопрацювання.

Відтак, рішення відповідача від 19.02.2014
року є правомірним та таким що не
підлягає до скасування, а позов в цій
частині не підлягає до задоволення.

Суд також зазначає, що для того, щоб
зобов'язати відповідача вчинити певні
дії, слід констатувати перед цим
наявність в його діях, бездіяльності
чи прийнятих рішеннях ознак
протиправності, чого на думку в даному
випадку немає, а тому в задоволені
позову в цій частині позовних вимог
позивача слід також відмовити.

Що стосується посилань представників
позивачів на Декрет КМУ «Про державне
мито», то суд їх до уваги не приймає,
оскільки із прийняттям Закону України
«Про судовий збір» його положення в
частині судового збору втратили
чинність.

Також, не є обґрунтованими посилання
представників позивачів на
неправомірність застосування
відповідачем Порядку, оскільки
Постанова КМ України №845, якою її
затверджено, є чинною на даний час і
безпосередньо регламентує порядок та
підстави повернення судового збору, в
тому числі органами казначейської
служби.

Інші твердження позивача не
спростовують висновків суду, зроблених
в даному судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 11, 17, 158, 160 ч.3, 162, 163, 186
КАС України, на підставі Закону
України «Про судовий збір», Порядку
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників, затверджених Постановою КМУ
України № 845 від 03.08.2011 року суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені позову ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, подану від їх імені
представниками ОСОБА_1, ОСОБА_15 до
заступника начальника управління
Державної казначейської служби
України у місті Рівному Рівненської
області Попельницької І.В. про
визнання протиправним рішення та
зобов'язання вчинити дії відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого ст. 186 КАС
України. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови, яка буде
складена у повному обсязі до 29 квітня
2014 року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Головуючий
Р.С.Денисюк