Справа № 2а-2129/11
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/76928/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі :

Пасічник С.С.,

Кочана В.М.,

Стародуба О.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Нахімовському районі м.Севастополя на
постанову Нахімовського районного
суду м.Севастополя від 24 травня 2011 року
та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 27 вересня
2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
Нахімовському районі м.Севастополя про
визнання протиправним та скасування
рішення і зобов'язання призначити
пенсію державного службовця,

в с т а н о в и л а :

В лютому 2011 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в
Нахімовському районі м.Севастополя, в
якому просила визнати протиправним та
скасувати рішення комісії Управління
Пенсійного фонду України в
Нахімовському районі м.Севастополя з
питання призначення пенсії, викладене
в протоколі №1 від 04.02.2011р. про відмову у
призначенні позивачці пенсії
державного службовця, та зобов'язати
відповідача призначити та виплачувати
позивачці пенсію державного службовця
відповідно до ст.37 Закону України «Про
державну службу», починаючи з 30.11.2010р.,
враховуючи при її обчисленні заробітну
плату за останні два роки перед
зверненням за пенсією.

Постановою Нахімовського районного
суду м.Севастополя від 24 травня 2011 року,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 27 вересня 2012 року, позов задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями судів,
відповідач звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального і процесуального
права, просив рішення судів першої та
апеляційної інстанцій скасувати.

Позивачка в письмових запереченнях на
касаційну скаргу проти доводів та
вимог останньої заперечила, вважаючи
їх безпідставними та такими, що не
підлягають задоволенню, а рішення
судів першої та апеляційної інстанцій,
які вона просила залишити без змін, -
обґрунтованими та законними.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 працює
суддею Севастопольського апеляційного
адміністративного суду, досягла
пенсійного віку та має необхідний стаж
державного службовця.

30.11.2010р. позивачка звернулась до
Управління Пенсійного фонду України в
Нахімовському районі м.Севастополя із
заявою про призначення пенсії
відповідно до ст.37 Закону України «Про
державну службу».

Рішенням комісії Управління
Пенсійного фонду України в
Нахімовському районі м.Севастополя з
питання призначення (відмови в
призначенні) пенсії, оформленим
протоколом №1 від 04.02.2011р., позивачці
було відмовлено в призначенні пенсії
відповідно до ст.37 Закону України «Про
державну службу» з посиланням на
неподання позивачкою всупереч вимогам
абзацу першого ч.4 ст.43 Закону України
«Про статус суддів» документів про її
відставку.

Статтею 6 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» визначено, що особам, які
мають одночасно право на різні
державні пенсії, призначається одна
пенсія за їх вибором, за винятком
пенсій інвалідам внаслідок поранення,
контузії або каліцтва, що їх вони
дістали при захисті Батьківщини чи при
виконанні інших обов'язків військової
служби, або внаслідок захворювання,
пов'язаного з перебуванням на фронті чи
з виконанням інтернаціонального
обов'язку.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про
державну службу» пенсія за віком
призначається при досягненні
пенсійного віку, передбаченого ст. 26
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Згідно з положеннями ст.26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин) особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення чоловіками 60 років, жінками
- 55 років та наявності страхового стажу
не менше п'яти років.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» звернення за
призначенням пенсії може
здійснюватися у будь-який час після
виникнення права на пенсію; при цьому,
пенсії за віком і по інвалідності
призначаються незалежно від того,
припинено роботу на час звернення за
пенсією чи вона продовжується.

Частиною 6 статті 45 Закону України «Про
статус суддів» визначено, що пенсія чи
довічне грошове утримання судді
виплачується йому повністю незалежно
від заробітку, одержуваного після
виходу у відставку або на пенсію.

Згідно зі ст.15 Закону України «Про
статус суддів» для відставки судді
передбачений більший віковий ценз ніж
для виходу на пенсію в загальному
порядку й, зокрема, позивачка має право
займати посаду судді до досягнення нею
65 років.

Таким чином, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій про те, що
законодавство України не містить
застережень щодо можливості
призначення пенсії державного
службовця працюючому судді, який досяг
пенсійного віку, та не встановлює
інших, ніж стаття 37 Закону України «Про
державну службу», умов для нарахування
пенсії державним службовцям-суддям,
які після досягнення пенсійного віку
продовжують працювати на посаді судді,
а тому відмова відповідача у
призначенні позивачці пенсії, як
державному службовцю, суперечить
вимогам вищенаведених Закону України
«Про державну службу» та Закону
України «Про статус суддів», є
протиправною та підлягає скасуванню, а
позовні вимоги, як наслідок, -
задоволенню.

Аналогічна правова позиція викладена і
в постанові Верховного Суду України
від 02.07.2013р. у справі №21-186а13.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Доводи ж касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело або могло призвести до
неправильного вирішення спору, а тому
підстав для скасування постанови
Краматорського міського суду
Донецької області в частині, залишеній
без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду,
та самої ухвали Донецького
апеляційного адміністративного суду
судових рішень колегія суддів не
вбачає.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Нахімовському районі м.Севастополя
залишити без задоволення, а постанову
Нахімовського районного суду
м.Севастополя від 24 травня 2011 року та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 27 вересня
2012 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Пасічник С.С.

Кочан В.М.

Стародуб О.П.