Справа № 1328/1604/12,2а-1328/225/12
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року
Справа № 876/8007/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Дяковича В.П.,

суддів:
Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Шевченківського відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції на постанову Шевченківського
районного суду м. Львова від 24 квітня 2012
року у справі №1328/1604/12, №2а/1328/225/2012 за
позовом ОСОБА_1 до Шевченківського
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції про визнання неправомірними
дій, -

В С Т А Н О В И В:

22.02.2012 року ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом, в якому просила визнати
неправомірними дії державного
виконавця Шевченківського відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції.

Постановою Шевченківського районного
суду м. Львова від 24 квітня 2012 року
позов задоволено: визнано
неправомірними дії державного
виконавця Шевченківського відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції щодо не надіслання за
належністю копії постанови про
закінчення виконавчого провадження ВП
№16797654 від 15.12.2010 року.

Відповідач, не погодившись із
зазначеним судовим рішенням, подав
апеляційну скаргу, зазначивши, що
оскаржувана постанова винесена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, неповністю
досліджені обставини справи, просить
зазначену постанову скасувати та
прийняти нову, якою відмовити у
задоволенні позову.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що на момент винесення постанови
про закінчення виконавчого
провадження діяв Закон України «Про
виконавче провадження» в редакції від
1999 року, тобто державний виконавець при
винесені та надсиланні постанови про
закінчення виконавчого провадження
від 15 грудня 2010 року керувався ст. 37
Закону України «Про виконавче
провадження» (в старій редакції) згідно
якої державний виконавець виносить
постанову про закінчення виконавчого
провадження, яка затверджується
начальником відділу, якому він
безпосередньо підпорядкований. Копія
постанови у 3-денний строк надсилається
сторонам та суду або іншому органу
(посадовій особі), які видали
виконавчий документ. Із змісту даної
норми Закону випливає, що державний
виконавець скеровує постанову про
закінчення виконавчого провадження
лише сторонам виконавчого провадження,
а не органам, що здійснюють реєстрацію
майна або ведуть реєстр заборони на
його відчуження.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, хоча належним чином були
повідомленні про місце та час розгляду
справи, а тому колегія суддів вважає
можливим розглянути дану справу згідно
з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її задовільнити, а постанову
суду першої інстанції скасувати, та
прийняти нову з наступних підстав.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд
апеляційної інстанції скасовує
постанову суду першої інстанції, та
приймає нову постанову, якщо визнає, що
суд першої інстанції неповно з'ясував
обставини справи, що мають значення для
справи, порушив норми матеріального
права, що призвели до неправильного
вирішення справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 була
поручителем згідно договору поруки від
14 березня 2008 року відносно кредитного
договору №37/2008 від 14 березня 2008 року
при наданні кредиту на суму 10 000 грн.
ОСОБА_2. Виконання кредитних
зобов'язань було здійснено в повному
обсязі, про що свідчить лист Львівської
філії ПАТ «Мегабанк» №02.2/1121 від 28
березня 2011 року. В момент повного
виконання кредитних зобов'язань, на
автомобіль позивача Опель-Зафіра,
державний номерний знак НОМЕР_1, який
належить позивачу на праві приватної
власності було накладено арешт. Згідно
постанови Шевченківського відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції про закінчення виконавчого
провадження ВП №16797654 від 15 грудня 2010
року припинилась чинність арешту майна
та скасувались інші заходи примусового
виконання рішення.

08 січня 2011 року позивач разом з
чоловіком, громадянином Російської
Федерації їхали з святковим візитом до
родичів. У селі Солонка
Пустомитівського району їх зупинив
інспектор ДПС Рак Р.В.. В ході перевірки
документів було виявлено, що
автомобіль перебуває в орієнтуванні в
УДАІ. Транспортний засіб було
затримано та направлено на спеціальний
майданчик тимчасового утримання УДАІ
ГУМВС України у Львівській області, про
що свідчить акт огляду тимчасового
затримання транспортного засобу.

У зв'язку з наведеним позивач
звернулася до прокуратури з
клопотанням про необхідність
проведення службової перевірки щодо
неправомірних дій інспекторів ВДАІ з
ОАТ м. Львова та АТТ при ГУМВС України у
Львівській області. За результатами
проведення службової перевірки було
встановлено, що постанова
Шевченківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції про
закінчення виконавчого провадження ВП
№16797654 від 15 грудня 2010 року надійшла на
адрес УДАІ ГУМВС України у Львівській
області 10 січня 2011 року за вхідним
номером 122 ар, а 19 січня 2011 року в
чергову частину УДАІ ГУМВС України у
Львівській області надійшло
орієнтування про зняття з розшуку на
затримання автомобіля марки «Опель
Зафіра» державний номерний знак
НОМЕР_1.

Суд першої інстанції вважав, що дії
державної виконавчої служби щодо
своєчасного повідомлення УДАІ ГУМВС
України у Львівській області про
знаття арешту з автомобіля
неправомірними. Однак з цим погодитися
не можна.

Колегія суддів зазначає, що на момент
винесення постанови про закінчення
виконавчого провадження діяв Закон
України «Про виконавче провадження» в
редакції від 1999 року, тобто державний
виконавець при винесені та надсиланні
постанови про закінчення виконавчого
провадження від 15 грудня 2010 року
керувався ст. 37 Закону України «Про
виконавче провадження» (в старій
редакції) згідно якої державний
виконавець виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому він безпосередньо
підпорядкований. Копія постанови у
3-денний строк надсилається сторонам та
суду або іншому органу (посадовій
особі), які видали виконавчий документ.
Постанова державного виконавця про
закінчення виконавчого провадження
може бути оскаржена сторонами до
начальника відповідного органу
державної виконавчої служби, якому він
безпосередньо підпорядкований або
суду у 10-денний строк.

Такі ж норми викладені і у п. 4.9.2
Інструкції про проведення виконавчих
дій (яка діяла на момент винесення
постанови про закінчення виконавчого
провадження), затверджена Наказом
Міністерства юстиції України від 15
грудня 1999 року №74/5.

Із змісту даної норми Закону випливає,
що державний виконавець скеровує
постанову про закінчення виконавчого
провадження лише сторонам виконавчого
провадження, а не органам, що
здійснюють реєстрацію майна або ведуть
реєстр заборони на його відчуження.

Слід зазначити, що у відповідності до
ст. 38 Закону України «Про виконавче
провадження» (в старій редакції), якщо у
виконавчому провадженні державним
виконавцем був накладений арешт на
майно боржника, у постанові про
закінчення виконавчого провадження,
повернення виконавчого документа
стягувачу або повернення виконавчого
документа до суду або іншого органу
(посадовій особі), який його видав,
державний виконавець зазначає про
скасування арешту, накладеного на
майно боржника.

За заявою боржника державний
виконавець видає йому додаткові копії
постанови про закінчення виконавчого
провадження для її пред'явлення до
органу нотаріату та інших органів, що
здійснюють реєстрацію майна або ведуть
реєстр заборони на його відчуження для
зняття арешту з майна.

Таким чином, висновок суду першої
інстанції про те, що державний
виконавець не надіслав за належністю в
УДАІ ГУМВС України у Львівській
області копію постанови про закінчення
виконавчого провадження є не вірним,
оскільки законом чітко регулюється
процесуальний механізм звільнення
з-під арешту майна боржника, який не
передбачає скерування таких постанов в
УДАІ ГУМВС України у Львівській
області.

Однак, навіть за таких обставин,
державний виконавець в день винесення
постанови про закінчення виконавчого
провадження та зняття арешту з
автомобіля, копію постанови надіслав
сторонам і УДАІ ГУМВС України у
Львівській області, про що свідчить
копія супровідного листа (ст. 9). І не
вина державної виконавчої служби, що
лист до УДАІ ГУМВС України у Львівській
області надійшов із запізненням.

Відтак, дії державного виконавця
Шевченківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції щодо не
надіслання за неналежністю копії
постанови про закінчення виконавчого
провадження ВП №16797654 від 15.12.2010 року є
правомірними, оскільки державний
виконавець скеровує постанову про
закінчення виконавчого провадження
лише сторонам виконавчого провадження,
а не органам, що здійснюють реєстрацію
майна або ведуть реєстр заборони на
його відчуження.

Відтак, колегія суддів приходить до
висновку, що позовні вимоги позивача є
безпідставними і задоволенню не
підлягають.

Судова колегія вважає, що висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, а тому постанову
суду першої інстанції необхідно
скасувати і винести нову, якою в
задоволенні позову відмовити повністю.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 197, 198 п.3, 202,
205, 207, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Шевченківського
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції задоволити.

Постанову Шевченківського районного
суду м. Львова від 24 квітня 2012 року у
справі №1328/1604/12, №2а/1328/225/2012 - скасувати
та прийняти нову постанову, якою в
задоволенні адміністративного позову
ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
В.П. Дякович

Судді:
Л.П. Іщук

Т.В. Онишкевич