Справа № 265/1853/14-а
Суддя: Копилова Л. В.
Дата ухвалення: 2014-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 265/1853/14-а
Провадження № 2-а/265/81/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2014 року
місто Маріуполь

Суддя Орджонікідзевського районного
суду міста Маріуполя Донецької області
Копилова Л.В.,

розглянувши у скороченому провадженні
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України в Орджонікідзевському районі
м.Маріуполя про визнання бездіяльності
неправомірною та зобов'язання
нарахувати і сплатити щомісячне
підвищення до пенсії відповідно до
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" за 2014 рік, , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі
м.Маріуполя (далі - управління) про
визнання бездіяльності неправомірною
та зобов'язання нарахувати і сплатити
щомісячне підвищення до пенсії
відповідно до Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" за 2014
рік.

В обґрунтування заявлених вимог
вказувала на те, що відповідно до ст.46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у страрості та інших
випадках, передбачених законом.
Відповідно до абз.2 ст.1 Закону України
№ 2195-1У від 18 листопада 2004 року «Про
соціальний захист дітей війни» вона
має статус дитини війни, оскільки на
02.09.1945 року їй не виповнилося 18 років.
Відповідно до ст.6 цього Закону, дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.
Однак вищевказане підвищення до пенсії
управлінням їй нараховувалося та
сплачувалася не в повному обсязі.
Мінімальна пенсія за віком відповідно
до ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Згідно ст.7 Закону України «Про
державний бюджет України на 2014 рік» з
01.01.2014 року встановлено прожитковий
мінімум для осіб, які втратили
працездатність, в розмірі 949 грн.

Таким чином, розмір підвищення до
пенсії дітям війни у період часу з
01.01.2014 року по 30.06.2014 року складає 949
грн.х 30% = 284,70 грн.

Проте відповідачем їй сплачується
підвищення до пенсії не відповідно до
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», а відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 28.12.2011
року № 1381 «Про підвищення рівня
соціального захисту найбільш
вразливих верств населення», яка
набрала чинності з 01.01.2012 року.

На час подачі позову сума підвищення до
пенсії, що їй фактично сплачується
складає 949 грн.х7%=66,43 грн.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене,
виплата їй підвищення до пенсії не в
повному обсязі, передбаченому статтею 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», є протиправною та такою,
що суперечить Конституції та законам
України. Просить суд визнати
бездіяльність відповідача
неправомірною та зобов'язати
нарахувати і сплатити їй щомісячне
підвищення до пенсії відповідно до
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" з 01 січня 2014 року в розмірі
30 % мінімальної пенсії за віком
(прожиткового мінімуму для осіб, що
втратили працездатність).

Представник відповідача надав суду
свої заперечення проти позову,
вказавши, що позовні вимоги не визнає в
повному обсязі, посилаючись на те, що
ОСОБА_2 перебуває на обліку в
управлінні з 01.09.2012 року, як отримувач
пенсії за віком за Списком №1 та
одержує надбавку «Діти війни».

Відповідно до ст.7 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» № 2195 - ІV
від 18.11.2004 року фінансове забезпечення
державних соціальних гарантій,
передбачених цим Законом, здійснюється
за рахунок коштів Державного бюджету
України.

В своїй позовній заяві позивач
посилається на частину 3 ст.133
Конституції України щодо керування
Кабінетом Міністрів України у своїй
діяльності Конституцією та законами
України, актами Президента України та
вважає, що постанова КМУ № 1381 у 2014 році
в частині розміру підвищення до пенсії
дітям війни суперечить вимогам Закону
№ 2195. Проте, дані висновки є
помилковими з огляду на підтвердження
Рішеннями Конституційного Суду
України від 26.12.2011 року № 20-рп/201 та від
25.01.2012 року № 3-рп/2012 законності
повноважень Кабінету Міністрів
України встановлювати розміри
пенсійних виплат, а отже підстав для
проведення нарахування спірної
доплати іншим способом, ніж це
визначено діючою постановою КМУ № 1381
немає. Отже, управління, в межах своїх
владних повноважень, виплачує пенсію
позивачу в розмірах, встановлених
діючим законодавством України та
переглянутих Конституційним Судом
України.

25 січня 2012 року Конституційним Судом
України прийнято рішення у справі №
3-рп/2012 за конституційним поданням
правління Пенсійного фонду України
щодо офіційного тлумачення положень
статті 1, частин першої, другої, третьої
статті 95, частини другої статті 96,
пунктів 2,3,6, статті 116, частини другої
статті 124, частини першої статті 129
Конституції України, пункту 5 частини
першої статті 4 Бюджетного кодексу
України, пункту 2 частини першої статті
9 Кодексу адміністративного
судочинства України в системному
зв'язку з окремими положеннями
Конституції України. У мотивувальній
частині рішення, яка є обов'язковою до
виконання, зазначено, що
нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України, якими регулюються
бюджетні відносини, зокрема питання
соціального захисту за рахунок коштів
Державного бюджету України, є
складовою бюджетного законодавства
відповідно до пункту 5 частини першої
статті 4 Бюджетного кодексу України.

Згідно з частиною сьомою статті 20
Бюджетного кодексу України за
бюджетним програмами, здійснення
заходів за якими потребує
нормативно-правового визначення
механізму використання бюджетних
коштів, головні розпорядники коштів
державного бюджету розробляють
проекти порядків використання коштів
державного бюджету та забезпечують їх
затвердження у терміни, визначені
Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи викладене, Кабінет
Міністрів України має всі достатні
правові підстави врегулювати питання
здійснення соціальних виплат та
допомоги в межах фінансових ресурсів,
передбачених Законом України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік».
Тобто, положення статті 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» застосовуються в порядку і
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України на 2014 рік. Особам, які
мають статус «Діти Війни», підвищення
до пенсії з 01.01.2014 року, виплачується в
рамках наявного фінансування. Станом
на звітну дату, підстав для виплати
підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком з 01.01.2014
року, немає.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС
України до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження. Проте, позивач не
звертався до управління із заявою про
проведення нарахування та виплати
підвищення до пенсій, встановленого
ст.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», в розмірі 30 % від
мінімальної пенсії за віком з 01.01.2014
року, а управління не виносило з цього
питання рішення про відмову в
проведенні перерахунку.

Отже, у зв'язку з тим, що відсутній
публічно-правовий спір між управлінням
та позивачем з приводу нарахування та
виплати підвищення «дітям війни» з
01.01.2014 року, відсутні підстави для
розгляду даного питання в судовому
порядку відповідно до норм Кодексу
адміністративного судочинства.
Просить суд відмовити позивачеві в
задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, дослідивши та оцінивши подані
докази, вважає позов таким, що підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» до
дітей війни віднесені особи, які є
громадянами України та яким на час
закінчення Другої світової війни (2
вересня 1945 року) було менше 18 років.

Позивачка ОСОБА_2 відноситься до
категорії дітей війни та знаходиться
на обліку в УПФУ в Орджонікідзевському
районі міста Маріуполя Донецької
області, як така, що отримує пенсію за
віком, що підтверджується копією
пенсійного посвідчення позивачки.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
державні соціальні гарантії дітям
війни, встановлені цим Законом, не
можуть бути обмежені або скасовані
іншими нормативно-правовими актами.

За ст.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» (в редакції від 28
грудня 2007 року на підставі Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України») дітям
війни (крім тих, на яких поширюється дія
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту») до пенсії або щомісячного
довічного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, що
виплачується замість пенсії,
виплачується підвищення у розмірі
надбавки, встановленої для учасників
війни. Ветеранам війни, які мають право
на отримання підвищення до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, відповідно до цього Закону та
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» дане підвищення провадиться
за їх вибором згідно з одним із законів.

Разом з тим Рішенням Конституційного
Суду України від 22 травня 2008 року №
10-рп/2008 визнані неконституційними,
серед іншого, і положення підпункту 2
пункту 41 розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», якими
було змінено редакцію ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни».

Внаслідок цього рішення
Конституційного Суду України була
відновлена редакція ст.6 Закону
«Про соціальний захист дітей війни» в
первинній редакції від 1 січня 2006 року,
за якою дітям війни пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищуються на 30 % від мінімальної
пенсії за віком.

На підставі ст.7 згаданого Закону
фінансове забезпечення соціальних
гарантій, передбачених цим законом,
здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету України.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік» не було визначено
жодних обмежень щодо застосування
положень ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» в
редакції від 1 січня 2006 року.

Тому посилання представника
відповідача на рішення
Конституційного Суду України від 25
січня 2012 року є безпідставними, бо
Законом України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік" не було надано
повноважень Кабінету Міністрів
України визначати розмір та порядок
застосування положень ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету на 2014 рік.

За п.4 постанови Кабінету Міністрів
України від 28 грудня 2011 року № 1381 «Про
підвищення рівня соціального захисту
найбільш вразливих верств населення»
було встановлено, що дітям війни (крім
тих, на яких поширюється дія Законів
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» і
«;Про жертви нацистських
переслідувань») до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, підвищення, встановлене ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», провадиться у розмірі 7 %
прожиткового мінімуму, встановленого
законом, для осіб, які втратили
працездатність.

Однак суд відхиляє посилання
представника відповідача на
необхідність застосування до спірних
правовідносин положень Постанови
Кабінету Міністрів України від 28
грудня 2011 року № 1381 «Про підвищення
рівня соціального захисту найбільш
вразливих верств населення», бо вищу
юридичну силу над підзаконними актами,
яким є зазначена Постанова КМУ № 1381,
мають закони, яким є Закон України «Про
соціальний захист дітей війни».

На підставі переліченого при
визначенні розміру доплати до пенсії
дитині війни слід керуватися розміром
надбавки, визначеним у ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», внаслідок чого розмір пенсії
позивачці з 1 січня 2014 року повинен
підвищуватись на 30% від мінімальної
пенсії за віком.

На час виникнення спірних
правовідносин розмір мінімальної
пенсії за віком визначений ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», згідно
якої мінімальна пенсія за віком
дорівнює розміру, визначеного законом,
прожиткового мінімуму, встановленому
для осіб, що втратили працездатність.

За ст.2 Закону України «Про прожитковий
мінімум» прожитковий мінімум
застосовується, крім іншого, для
встановлення розмірів мінімальної
пенсії за віком.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
державний бюджет України на 2014 рік»
було встановлено на 2014 рік прожитковий
мінімум в розрахунку на місяць на
особу, що втратила працездатність: з 1
січня - 949 грн.

Враховуючи, що фактично позивачка
отримує підвищення до пенсії у розмірі,
визначеному п.4 постанови Кабінету
Міністрів України від 28 грудня 2011 року
№ 1381 «Про підвищення рівня соціального
захисту найбільш вразливих верств
населення», замість розміру,
визначеного ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», то суд
вважає встановленим, що заявлені
позовні вимоги підлягають задоволенню
на підставі викладеного вмотивування
шляхом визнання протиправною
бездіяльність відповідача та
зобов'язанням УПФУ в
Орджонікідзевському районі міста
Маріуполя провести позивачці
нарахування та виплату щомісячної
доплати до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком, з
урахуванням встановленого
законодавством розміру прожиткового
мінімуму для осіб, що втратили
працездатність.

При цьому суд зазначає, що у заявлених
позовних вимогах позивачкою не
обмежено кінцевим строком поновлення
її порушених прав, внаслідок чого суд
вважає за необхідне задовольнити її
вимоги та поновити порушене право
останньої на пенсійне забезпечення,
починаючи з 1 січня 2014 року та по момент
ухвалення судового рішення у справі -06
травня 2014 року, оскільки вирішувати
наперед правовідносини, які ще не стали
спірними, суд не має компетенції.

Згідно до ст. 94 КАС України, якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України.

На підставі зазначеного з державного
бюджету України підлягає стягненню
судовий збір на користь позивачки у
розмірі 73,08 грн., сплачений нею при
поданні позову до суду.

Керуючись ст. ст. 8-11, 17, 18, 71, 86, 94, 159-167 КАС
України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі
м.Маріуполя про визнання бездіяльності
неправомірною та зобов'язання
нарахувати і сплатити щомісячне
підвищення до пенсії відповідно до
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" за 2014 рік, задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність та
зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Орджонікідзевському
районі міста Маріуполя Донецької
області провести ОСОБА_2 нарахування та
виплату щомісячної доплати до пенсії в
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком,
з урахуванням встановленого
законодавством прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність,
за період з 1 січня 2014 року по 06 травня
2014 року, з відрахуванням фактично
проведених виплат.

Стягнути на користь ОСОБА_2 з
державного бюджету України витрати по
сплаті судового збору в сумі 73,08 грн.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня її проголошення, а особами що не
були присутні при проголошенні -
протягом 10 днів з дня отримання копії
постанови, до Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя Донецької області.

Суддя ______________________