Справа № 429/1046/14-а
Суддя: Кобзій Т. І.
Дата ухвалення: 2014-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 429/1046/14-а
ПОСТАНОВА

МЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2014 року
смт.
Слов'яносербськ

Суддя Слов`яносербського районного
суду Луганської області Кобзій Т.І.
розглянувши у скороченому провадженні
в сел. Слов`яносербськ адміністративну
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління соціального
захисту населення Слов'яносербської
районної державної адміністрації
Луганської області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку,

В С Т А Н О В И В:

08.04.2014 року позивачка ОСОБА_2
звернулась до суду з даним позовом,
посилаючись на ту обставину, що вона є
матір'ю малолітньої доньки - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в зв'язку з чим перебуває
на обліку в Управлінні соціального
захисту населення Слов'яносербської
райдержадміністрації Луганської
області і отримує грошову допомогу, як
застрахована особа у системі
соціального загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
розмірі 130 гривень на місяць. До
народження дитини вона працювала на
посаді головного спеціаліста відділу
кадрової політики Головного
управління Держземагенства у
Луганській області та з 20.01.2014 року
знаходиться у відпустці по догляду за
дитиною до трьох років, тому має право
на соціальну допомогу відповідно до
Закону України „Про державну допомогу
сім'ям з дітьми". Розмір допомоги
визначений 130,00 грн. на місяць.

04.03.2014 року вона звернулася до
відповідача з заявою про перерахунок
розміру допомоги, але отримала
відповідь про відмову. Вона не згодна з
такими діями відповідача, оскільки
відповідно до ст. 15 Закону України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми"
допомога по догляду за дитиною до
досягнення трирічного віку надається у
розмірі встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років, а відповідно до Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням"
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом. Позивачка просила визнати
неправомірними дії Управління
соціального захисту населення
Слов'яносербської районної державної
адміністрації щодо відмови в
перерахунку та виплаті їй допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку та зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок та
виплату їй допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за період з 20.01.2014 року по 07.10.2016
року у розмірі прожиткового мінімуму
для дітей віком до 6 років на
відповідний період з урахуванням
здійснених виплат, а також стягнути
судові витрати по сплаті судового
збору.

Представник відповідача - Управління
соціального захисту населення
Слов'яносербської районної державної
адміністрації Луганської області
подав до суду заперечення проти
позову, з яких вбачається, що позовні
вимоги не визнає в повному обсязі,
оскільки вони є необґрунтованими. Із
наданих заперечень також вбачається,
що ОСОБА_2 перебуває на обліку та
отримує допомогу по догляду за дитиною
до досягнення нею віку 3 роки в УСЗН з
20.01.2014 року по теперішній час у розмірі
130 грн. на місяць. Заявниця є особою,
застрахованою у системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування. До 1 січня 2008
року - дати набрання чинності Законом
України від 28.12.2007 № 107-VІ "Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України" (далі - Закон № 107-VІ) -
правовідносини щодо виплати допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку регулювалися Законом
України "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми", дія якого поширювалася на осіб,
не застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13) та
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», який поширював свою дію на
застрахованих у зазначеній системі
осіб. Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» встановлено, що допомога
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається
застрахованій особі у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом, а
відповідно до статті 15 Закону України
"Про державну допомогу сім'ям з дітьми",
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років. Законом № 107-VI
були внесені відповідні зміни до
Закону України "Про державну допомогу
сім'ям з дітьми" та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням». Зокрема, змінами до Закону
України "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми" його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» було виключено статті 40-44.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 (далі - рішення
№ 10-рп/2008) визнано неконституційними
низку положень Закону України від
28.12.2007 № 107-VІ "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України».
Проте, цим рішенням визнано такими, що
не відповідають Конституції України
положення пункту 25 розділу П цього
Закону про виключення із Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» зобов'язань
страхувальника щодо здійснення ним
зазначених виплат за рахунок коштів
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності. Ст..50
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» передбачено, що
матеріальне забезпечення та соціальні
послуги за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням,
застрахованим особам призначаються та
надаються за основним місцем роботи за
рахунок сплачених застрахованими
особами страхових внесків. Жодним
нормативним актом не передбачено, що
саме органи соціального захисту
населення повинні призначати та
виплачувати допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у розмірах, що встановлюється
правлінням Фонду, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом, тому просять в позові
відмовити.

Розглянувши матеріали справи суд
прийшов до висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивачка є
матір'ю ОСОБА_3, 07.10.2013 року, що
підтверджується копією свідоцтва про
народження серії НОМЕР_1 (а.с. 11), та
перебуває на обліку в Управлінні
соціального захисту населення
Слов'яносербської районної державної
адміністрації Луганської області, як
одержувач допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку з 20.01.2014 року по теперішній час.
Допомога призначена та виплачується як
особі, що застрахована у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, щомісячно - у
розмірі 130 грн., що підтверджується
довідкою відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Гарантований державою рівень
матеріальної підтримки сімей з дітьми
шляхом надання державної грошової
допомоги з урахуванням складу сім'ї, її
доходів та віку дітей і спрямований на
забезпечення пріоритету державної
допомоги сім'ям з дітьми у загальній
системі соціального захисту населення
встановлений Законом України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми".

Тобто, Закон України "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми" є
спеціальним законом, що регулює
правовідносини, пов'язані з
призначення та виплатою державної
допомоги на неповнолітніх дітей.

Статтею 5 цього Закону визначено, що
всі види державної допомоги сім'ям з
дітьми, крім допомоги у зв'язку з
вагітністю та пологами жінкам,
зазначеним у частині другій статті 4
цього Закону, призначають і виплачують
органи соціального захисту населення
за місцем проживання батьків
(усиновителів, опікуна, піклувальника).

Таким чином, відповідач у справі - орган
владних повноважень, на якого чинним
законодавством покладений обов'язок
щодо нарахування та виплати допомоги
сім'ям з дітьми до досягнення нею
трирічного віку.

Частиною 1 ст. 1 Закону України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми"
встановлено, що громадяни України, в
сім'ях яких виховуються та проживають
неповнолітні діти, мають право на
державну допомогу у випадках та на
умовах, передбачених цим Законом та
іншими законами України.

Статтею 3 Закону України "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми" передбачено,
що право на допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за цим Законом має особа (один з
батьків дитини, усиновитель, опікун,
баба, дід або інший родич), яка фактично
здійснює догляд за дитиною.

Умови призначення допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку передбачені статтею 14
Закону України "Про державну допомогу
сім'ям з дітьми", при цьому зазначений
закон не передбачає обмежень чи
особливих умов або розподілу осіб, що
мають право на отримання такої
допомоги.

Статтею 15 Закону України "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми" встановлено,
що допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Статтею 1 Закону України "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми" встановлено,
що порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми та
перелік документів, необхідних для
призначення допомоги за цим Законом,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

При цьому, з аналізу цієї норми не
вбачається, що Кабінету Міністрів
України делеговані функції щодо
встановлення розміру допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Правові, організаційні та фінансові
основи загальнообов'язкового
державного соціального страхування
громадян на випадок тимчасової втрати
працездатності, у зв'язку з вагітністю
та пологами, у разі смерті, а також
надання послуг із санаторно-курортного
лікування та оздоровлення
застрахованим особам та членам їх
сімей визначає Закон України "Про
загальнообов'язкове державне
страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням або
похованням" (Далі Закон 2240-III).

Статтею 1 Закону № 2240-III визначено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням, передбачає матеріальне
забезпечення громадян у зв'язку з
втратою заробітної плати (доходу)
внаслідок тимчасової втрати
працездатності (включаючи догляд за
хворою дитиною, дитиною-інвалідом,
хворим членом сім'ї), вагітності та
пологів, догляду за малолітньою
дитиною, часткову компенсацію витрат,
пов'язаних із народженням дитини,
смертю застрахованої особи або членів
її сім'ї, а також надання соціальних
послуг за рахунок бюджету Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, що формується
шляхом сплати страхових внесків
власником або уповноваженим ним
органом, громадянами, а також за
рахунок інших джерел, передбачених цим
Законом.

Згідно ст. 2 Закону № 2240-ІІІ
страховий випадок - подія, з настанням
якої виникає право застрахованої особи
або членів її сім'ї на отримання
матеріального забезпечення або
соціальних послуг за цим Законом.

Відповідно до ст.ст. 4, 5, 29, 42 Закону №
2240-ІІІ України, право на матеріальне
забезпечення та соціальні послуги за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням, мають застраховані
громадяни України, іноземці, особи без
громадянства та члени їх сімей, які
проживають в Україні, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України.

Це право виникає з настанням
страхового випадку в період роботи
(включаючи і час випробування та день
звільнення), якщо інше не передбачено
законодавством.

Одним із принципів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням є державні гарантії
реалізації застрахованими особами
своїх прав.

Право на допомогу по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку має
застрахована особа (один із батьків
дитини, усиновитель, баба, дід, інший
родич або опікун), яка фактично
здійснює догляд за дитиною.

Законом України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України"
було внесено зміни до Закону № 2240-III та
виключено статті 40-44.

Конституційний Суд України рішенням
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону № 107-VI, в тому числі й пункт 25
розділу II Закону № 107-VI щодо
виключення статей 40-44 Закону № 2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI
було передбачено, що розділ II цього
Закону діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію
вищезазначені положення Закону №
2240-III, а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15
Закону № 2811-ХІІ.

Статтею 46 Закону України від 26 грудня
2008 № 835-VI "Про Державний бюджет України
на 2009 рік" та статтею 45 Закону України
від 27 квітня 2010 року № 2154-VI "Про
Державний бюджет України на 2010 рік"
(далі - Закон № 2154-VI) передбачено, що у
2009, 2010 роках допомога при народженні
дитини та по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до Закону № 2240-ІІІ
призначається і здійснюється в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751
саме на виконання Закону № 2811-ХІІ
(пункт 1). Новий акт уряду на виконання
статті 45 Закону № 2154-VIне приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону № 2240-III на
виконання статті 45 Закону № 2154-VI
Кабінетом Міністрів України не
визначалися.

Оскільки ні Законом України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік", ні
іншими Законами не встановлювалось на
2014 р. іншій, ніж у Законі № 2240-III
розмір допомоги, а положення
Постанови КМУ № 1751 "Про порядок
призначення та виплати державної
допомоги сім`ям з дітьми" від 27.12.2001р.
було затверджене саме на виконання
Закону № 2811-ХІІ "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми" (п.1), то
застосовувати зазначену постанову
Кабінету Міністрів України до особи,
яка застрахована в системі
загальнообов'язкового страхування не
можливо, оскільки на відносини щодо
виплати допомоги такій особі у
зазначеному періоді поширюються норми
спеціального Закону (яким є Закон №
2240-III), відповідно до статті 43 якого,
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Аналогічна позиція висловлена
Верховним судом України в постанові
від 25 грудня 2012 року.

За приписами частини другої статті
244-2 КАС України рішення Верховного
Суду України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України.

Суди зобов'язані привести свою судову
практику у відповідність з рішенням
Верховного Суду України.

Аналізуючи встановлені обставини та
приведені норми закону, які
врегульовують спірні правовідносини,
суд дійшов висновку, що спір виник щодо
виплати допомоги особі, яка
застрахована у системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, то на
відносини щодо виплати допомоги такій
особі у зазначеному періоді
поширюються норми спеціального Закону
(яким є Закон № 2240-III), відповідно до
статті 43 якого допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Враховуючи наведене, суд вважає, що
позовні вимоги про зобов'язання
відповідача нарахувати та сплатити
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
розмірі прожиткового мінімуму з
урахуванням фактично виплачених сум
підлягають задоволенню, але лише за
період з 20.01.2014 року по день винесення
судового рішення по справі, оскільки
суд розглядає справу лише щодо вже
порушених прав позивачки.

Згідно ст. 94 КАС України, судові витрати
підлягають стягненню на користь
позивача з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.8,9,69, 94, 104, 159-160, 163, 183-2 КАС України,
суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління
соціального захисту населення
Слов'яносербської районної державної
адміністрації щодо призначення,
нарахування і виплати не в повному
обсязі ОСОБА_2 допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за період з 20.01.2014 року по день
винесення постанови, тобто по 29.05.2014
року.

Зобов'язати Управління соціального
захисту населення Слов'яносербської
районної державної адміністрації
здійснити перерахунок та виплатити
ОСОБА_2 державну допомогу по догляду за
дитиною, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до
досягнення нею трирічного віку, згідно
з вимогами ст. 43 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням", в розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років, за період з 20.01.2014
року по день винесення постанови, тобто
по 29.05.2014 року, з урахуванням
проведених виплат.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_2 судовий збір у
розмірі 73,08 грн. (сімдесят три грн.. 08
коп.).

Постанова може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Слов`яносербський районний суд.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів. Строк для подання
апеляційної скарги обчислюється з
моменту отримання копії постанови.
Постанова набирає законної сили після
закінчення строку на апеляційне
оскарження.

Постанова прийнята у скороченому
провадженні, крім випадків її
оскарження в апеляційному порядку, є
остаточною.

Суддя
Кобзій Т.І.