Справа № 344/18700/13-а 2-а/344/939/13
Суддя: Затолочний В.С.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року
Справа № 1368/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Затолочного В.С.,

суддів
Каралюса В.М., Улицького В.З.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційні
скарги ОСОБА_1 та Управління Пенсійного
фонду України в м.Івано-Франківську на
постанову Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 23.12.2013 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
м.Івано-Франківську про визнання
незаконною відмови, зобов'язання
вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2013 року ОСОБА_1 (далі -
Позивач, ОСОБА_1) звернулася до суду з
позовом до Управління ПФУ Пенсійного
фонду України в м.Івано-Франківську
(далі - Відповідач, Управління ПФУ) про
визнання протиправною відмови УПФ
України в м.Івано-Франківську від 28.10.2013
року №190/І-8 щодо перерахунку та виплати
позивачу пенсії у зв'язку з підвищенням
заробітної плати працівникам
прокуратури відповідно до вимог ст. 50-1
Закону України «Про прокуратуру» в
розмірі 90 відсотків від суми місячного
заробітку та зобов'язати відповідача
виплатити різницю між фактично
отриманою та належною до сплати суми
пенсії, починаючи з 01.07.2012 року,
перерахувавши її на особистий рахунок
позивача.

Позивач мотивує позов тим, що
управління ПФУ безпідставно відмовило
йому у здійсненні перерахунку його
пенсії у розмірі 90 відсотків та
самостійно здійснило перерахунок його
пенсії у розмірі 80 відсотків від суми
заробітної плати станом, посилаючись
на Закон України від 8 липня 2011 року №
3668-VI «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» (далі - Закон № 3668-VІ), яким
внесено зміни до статті 50-1 Закону
України від 5 листопада 1991 року № 1789-ХІІ
«Про прокуратуру» (далі - Закон №
1789-ХІІ), оскільки це суперечить статті 22
Конституції України та порушує його
права.

Постановою Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 23.12.2013 року у задоволенні
позову відмовлено.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що згідно Прикінцевих
та перехідних положень р.ІІ п.1 Закону
№ 3668-VІ, якщо внаслідок прийняття цього
Закону розмір пенсії зменшується,
пенсія виплачується в раніше
встановленому розмірі. З огляду на
прийняту Постанову Кабінету Міністрів
України № 505 від 31.05.2012 року «Про
упорядкування структури та умов оплати
праці працівників органів
прокуратури» (далі - постанова № 505) та
на відсутність у ній положення про
перерахунок щомісячного грошового
утримання працівника прокуратури, а
також на те, що саме на органи ПФУ
покладений обов'язок виплати пенсії у
відповідності до закону, суд вважав, що
немає обґрунтованих підстав для
задоволення адміністративного позову.

Постанову суду першої інстанції
оскаржили ОСОБА_1 та Управління
Пенсійного фонду України в
м.Івано-Франківську, подавши на неї
апеляційну скаргу.

Апелянти зазначають, що не
погоджуються з висновком суду першої
інстанції та вважають, що постанова
підлягає скасуванню.

ОСОБА_1 звертає увагу на те, що судом
неправильно застосовано норми
матеріального права, зокрема не
розмежовано інститути призначення та
перерахунку пенсії.

Сторони правом на участь у судовому
засіданні не скористалися, у зв'язку з
чим справа розглядалася в порядку
письмового провадження.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційні скарги ОСОБА_1 та Управління
Пенсійного фонду України в
м.Івано-Франківську слід задовольнити
частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 є пенсіонером за вислугою років
та отримувала пенсію в управлінні
Пенсійного фонду України в місті
Івано-Франківську з 01.10.2004 року в
розмірі 90%.

14.12.2010 року наказом №875к від 13.12.2010 року
позивача звільнено з посади начальника
відділу захисту майнових, інших
особистих прав і свобод громадян та
інтересів держави прокуратури за
власним бажанням.

Розпорядженням №184698 від 23.05.2013 року
відповідачем проведено перерахунок
пенсії позивача з 01.07.2012 року, внаслідок
якого позивачу почала виплачуватись
пенсія у розмірі 80 відсотків від суми
місячної (чинної) заробітної плати
працівників органів прокуратури.

Позивач вважає, що перерахунки пенсії
проведені відповідачем невірно, тому
22.10.2013 року вона звернулася до
відповідача з приводу проведення
перерахунку в розмірі 90% місячного
заробітку з 01.07.1012 року та виплатою
різниці між отриманою нею пенсією та
належною на її думку до оплати пенсію
за 12 місяців.

Листом від 28.10.2013 року відповідач
повідомив, що з 01.07.2012 року ОСОБА_1
проводилися перерахунки пенсії з
врахуванням внесених змін до
законодавства в розмірі 80% від суми
місячної (чинної) заробітної плати, при
цьому в результаті проведених
перерахунків розмір пенсії збільшився,
що не суперечить ст..22 Конституції
України (а.с.7).

Вірно встановивши обставини справи,
суд першої інстанції неправильно
застосував до правовідносин між
сторонами норми матеріального права.

Умови та порядок пенсійного
забезпечення прокурорів та слідчих
визначено статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ.
Редакція зазначеної статті
змінювалась.

Так, відповідно до частини першої
статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ в редакції, що
діяла на час призначення пенсії ОСОБА_1,
прокурори і слідчі зі стажем роботи не
менше 20 років, у тому числі зі стажем
роботи на посадах прокурорів і слідчих
прокуратури не менше 10 років, мають
право на пенсійне забезпечення за
вислугу років незалежно від віку.
Пенсія призначається в розмірі 80
відсотків від суми їхньої місячної
(чинної) заробітної плати, до котрої
включаються всі види оплати праці, на
які нараховуються страхові внески,
одержуваної перед місяцем звернення за
призначенням пенсії. За кожен повний
рік роботи понад 10 років на цих посадах
пенсія збільшується на 2 відсотки, але
не більше 90 відсотків від суми
місячного (чинного) заробітку.

Законом № 3668-VІ, який набрав чинності з 1
жовтня 2011 року, внесено зміни до статті
50-1 Закону № 1789-ХІІ, зокрема змінено у
відсотках розмір пенсії за вислугу
років, яка призначається прокурорам і
слідчим у разі реалізації ними такого
права.

Так, відповідно до статті 50-1 Закону №
1789-ХІІ у редакції Закону № 3668-VІ
прокурори і слідчі мають право на
пенсійне забезпечення за вислугу років
незалежно від віку за наявності на день
звернення вислуги років. Пенсія
призначається в розмірі 80 відсотків
від суми їхньої місячної (чинної)
заробітної плати, до якої включаються
всі види оплати праці, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, одержуваної перед місяцем
звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, з 1 жовтня 2011 року
положення частини першої статті 50-1
Закону № 1789-ХІІ щодо призначення
прокурорам і слідчим пенсії за вислугу
років у розмірі не більше 90 відсотків
від суми місячного (чинного) заробітку
втратили чинність у зв'язку з внесенням
змін до редакції цієї статті Законом №
3668-VІ.

Разом з тим, підстави та порядок
перерахунку пенсій прокурорам
регулюють частини тринадцята,
вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ,
положення яких щодо перерахунку пенсії
у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ
змін не зазнали (змінилась лише
нумерація частин цієї статті).

Так, відповідно до частини тринадцятої
статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ обчислення
(перерахунок) пенсій провадиться за
документами пенсійної справи та
документами, додатково поданими
пенсіонерами, виходячи з розміру
місячного заробітку за відповідною
посадою, з якої особа вийшла на пенсію,
станом на час звернення за
призначенням або перерахунком.

Згідно з частиною вісімнадцятою статті
50-1 Закону № 1789-ХІІ призначені
працівникам прокуратури пенсії
перераховуються у зв'язку з
підвищенням заробітної плати
відповідних категорій
прокурорсько-слідчих працівників.
Перерахунок призначених пенсій
провадиться з першого числа місяця, що
йде за місяцем, у якому настали
обставини, що тягнуть за собою зміну
розміру пенсії. Якщо при цьому
пенсіонер набув права на підвищення
пенсії, різницю в пенсії за минулий час
може бути виплачено йому не більш як за
12 місяців. Перерахунок пенсій
провадиться з урахуванням фактично
отримуваних працівником виплат і умов
оплати праці, що існували на день його
звільнення з роботи.

Ураховуючи наведене, колегія суддів
апеляційного суду вважає, що при
перерахунку пенсії працівникам
прокуратури має застосовуватися норма,
що визначає розмір пенсії у відсотках,
яка діяла на момент призначення пенсії,
а тому дійшла такого правового
висновку: внесені Законом № 3668-VІ зміни
до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо
розміру пенсії у відсотках стосуються
порядку призначення пенсії прокурорам
і слідчим у разі реалізації ними права
на пенсійне забезпечення, а не
перерахунку вже призначеної пенсії.
Процедури призначення та перерахунку
пенсії різні за змістом і механізмом їх
проведення. Нормами, які визначають
механізм проведення перерахунку
пенсії за вислугу років прокурорам є
частини тринадцята, вісімнадцята
статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які змін у
зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ не
зазнали.

Крім того, вирішуючи питання про
застосування цього Закону в часі,
колегія суддів виходить із того, що
згідно зі статтею 22 Конституції
України закріплені нею права і свободи
не є вичерпними, гарантуються і не
можуть бути скасовані. При прийнятті
нових законів або внесенні змін до
чинних законодавчих актів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України
неодноразово розглядав питання,
пов'язані з реалізацією права на
соціальний захист, і сформулював
правову позицію, згідно з якою
Конституція України виокремлює певні
категорії громадян України, що
потребують додаткових гарантій
соціального захисту з боку держави. До
них, зокрема, належать громадяни, які
відповідно до статті 17 Конституції
України перебувають на службі у
військових формуваннях та
правоохоронних органах держави,
забезпечуючи суверенітет і
територіальну цілісність України, її
економічну та інформаційну безпеку, а
саме: у Збройних Силах України, органах
Служби безпеки України, міліції,
прокуратури, охорони державного
кордону України, податкової міліції,
Управління державної охорони України,
державної пожежної охорони, Державного
департаменту України з питань
виконання покарань тощо (рішення
Конституційного Суду України від 6
липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо
права на пільги та від 20 березня 2002 року
№ 5-рп/2002 у справі щодо пільг,
компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний
Суд України вказав, що необхідність
додаткових гарантій соціальної
захищеності цієї категорії громадян як
під час проходження служби, так і після
її закінчення зумовлена насамперед
тим, що служба у Збройних Силах України,
інших військових формуваннях та
правоохоронних органах держави
пов'язана з ризиком для життя і
здоров'я, підвищеними вимогами до
дисципліни, професійної придатності,
фахових, фізичних, вольових та інших
якостей. Це повинно компенсуватися
наявністю підвищених гарантій
соціальної захищеності, тобто
комплексу організаційно-правових
економічних заходів, спрямованих на
забезпечення добробуту саме цієї
категорії громадян як під час
проходження служби, так і після її
закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях
Конституційного Суду України
розуміння сутності соціальних
гарантій працівників правоохоронних
органів, зокрема працівників
прокуратури, зміст та обсяг досягнутих
ними соціальних гарантій не може бути
звужено шляхом внесення змін до
законодавства.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов
висновку про необхідність задоволення
позовних вимог в частині визнання
протиправною відмови УПФ України в
м.Івано-Франківську від 28.10.2013 року
№190/І-8 щодо перерахунку та виплати
позивачу пенсії у зв'язку з підвищенням
заробітної плати працівникам
прокуратури відповідно до вимог ст.50-1
Закону України «Про прокуратуру» в
розмірі 90 відсотків від суми місячного
заробітку.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
виплатити різницю між фактично
отриманою та належною до сплати суми
пенсії, починаючи з 01.07.2012 року, слід
зазначити наступне.

22.10.2013 року Позивач звернулася до
відповідача з приводу проведення
перерахунку в розмірі 90% місячного
заробітку з 01.07.1012 року та виплатою
різниці між отриманою нею пенсією та
належною на її думку до оплати пенсію
за 12 місяців.

Відповідно до частини 18 статті 51-1
Закону № 1789-ХІІ, призначені
працівникам прокуратури пенсії
перераховуються у зв'язку з
підвищенням заробітної плати
відповідних категорій
прокурорсько-слідчих працівників.
Перерахунок призначених пенсій
провадиться з першого числа місяця, що
йде за місяцем, в якому настали
обставини, що тягнуть за собою зміну
розміру пенсії. Якщо при цьому
пенсіонер набув права на підвищення
пенсії, різницю в пенсії за минулий час
може бути виплачено йому не більш як за
12 місяців. Перерахунок пенсій
провадиться з урахуванням фактично
отримуваних працівником виплат і умов
оплати праці, що існували на день його
звільнення з роботи.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.11 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд розглядає адміністративні
справи не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог. Суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Задоволення позовних вимог в частині
стягнення різниці є неможливим у разі
відсутності відповідного перерахунку.
За таких умов суд вважає можливим вийти
за межі позовних вимог та зобов'язати
Управління Пенсійного фонду України в
м.Івано-Франківську здійснити
перерахунок позивачу пенсії у зв'язку з
підвищенням заробітної плати
працівникам прокуратури відповідно до
вимог ст.50-1 Закону України «Про
прокуратуру» з урахуванням поданих
позивачем довідок про заробітну плату
в розмірі 90 відсотків від суми
місячного заробітку з 01.07.2012 року та
виплатити різницю між фактично
отриманою та належною до сплати сумою
пенсії, починаючи з 22.10.2012 року.

В задоволенні позовних вимог про
зобов'язання виплатити різницю між
фактично отриманою та належною до
сплати сумою пенсії за період понад 12
місяців до звернення позивача з
відповідною заявою (тобто до 22.10.2012
року) слід відмовити.

Доводи апеляційної скарги Управління
Пенсійного фонду України в
м.Івано-Франківську не відповідають
законодавству України та фактичним
обставинам справи.

З огляду на викладене, оскаржувана
постанова підлягає скасуванню із
ухваленням нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Управління
Пенсійного фонду України в
м.Івано-Франківську задовольнити
частково.

Постанову Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 23.12.2013 року у справі №
344/18700/13-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову
Управління Пенсійного фонду України в
м.Івано-Франківську від 28.10.2013 року
№190/І-8 щодо перерахунку та виплати
ОСОБА_1 пенсії у зв'язку з підвищенням
заробітної плати працівникам
прокуратури відповідно до вимог ст.50-1
Закону України «Про прокуратуру» в
розмірі 90 відсотків від суми місячного
заробітку.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м.Івано-Франківську
здійснити перерахунок ОСОБА_1 пенсії у
зв'язку з підвищенням заробітної плати
працівникам прокуратури відповідно до
вимог ст.50-1 Закону України «Про
прокуратуру» з урахуванням поданих
довідок про заробітну плату в розмірі 90
відсотків від суми місячного заробітку
з 01.07.2012 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м.Івано-Франківську
виплатити ОСОБА_1 різницю між фактично
отриманою та належною до сплати сумою
пенсії, починаючи з 22.10.2012 року.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.С.
Затолочний

Судді В.М. Каралюс

В.З. Улицький