Справа № 805/3620/14
Суддя: Кірієнко В.О.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2014 р.
Справа №805/3620/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови:

Донецький окружний адміністративний
суд в складі:

Головуючого судді Кірієнка В.О.

при секретарі Шерстюк Н.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду за адресою: м.
Донецьк-52, вул. 50 Гвардійської дивізії,
17, адміністративну справу за позовом
Управління Пенсійного фонду України у
м. Краматорську до Відділу державної
виконавчої служби Краматорського
міського управління юстиції Донецькій
області про визнання протиправною
бездіяльність щодо невиконання
примусового стягнення боргу згідно
постанови про накладення
адміністративного стягнення від
07.08.2013р. № 124 (постанова про відкриття
виконавчого провадження ВП № 39535982 від
29.08.2013р.) на ОСОБА_1 та зобов'язання
провести виконавчі дії з примусового
виконання постанови про накладення
адміністративного стягнення від
07.08.2013р. № 124 (постанова про відкриття
виконавчого провадження ВП № 39535982 від
29.08.2013р.) передбачені ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження», -

В С Т А Н О
В И В:

Управління Пенсійного фонду України у
м. Краматорську звернулось до суду з
позовом до Відділу державної
виконавчої служби Краматорського
міського управління юстиції Донецькій
області про визнання протиправною
бездіяльність щодо невиконання
примусового стягнення боргу згідно
постанови про накладення
адміністративного стягнення від
07.08.2013р. № 124 (постанова про відкриття
виконавчого провадження ВП № 39535982 від
29.08.2013р.) на ОСОБА_1 та зобов'язання
провести виконавчі дії з примусового
виконання постанови про накладення
адміністративного стягнення від
07.08.2013р. № 124 (постанова про відкриття
виконавчого провадження ВП № 39535982 від
29.08.2013р.) передбачені ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження».

В обґрунтування позовних вимог позивач
вказав, що у провадженні відповідача
знаходяться виконавче провадження ВП
№ 39535982 з примусового виконання
постанови УПФУ в м. Краматорську № 124
від 07.08.2013р. про стягнення штрафу у
розмірі 3400,00 грн. з ОСОБА_1. 29.08.2013 року
виконавче провадження за вказаним
рішенням ПФУ було відкрито.

Відповідно до протоколу ознайомлення
зі станом реалізації виконавчого
провадження від 14.02.2014 року позивачем
встановлено, що державним виконавцем у
порушення ст. ст. 11, 27, 32 Закону України
«Про виконавче провадження». Станом на
день подачі позову до суду, сума
заборгованості не стягнута з боржника.

Таким чином, державним виконавцем у
порушення ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» не приймаються
заходи з примусового виконання
вищевказаного виконавчого документа,
не вчиняються у повному обсязі
виконавчі дії.

Просив визнати протиправною
бездіяльність державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Краматорського міського управління
юстиції Донецькій області щодо
невиконання примусового стягнення
боргу згідно постанови про накладення
адміністративного стягнення від
07.08.2013р. № 124 (постанова про відкриття
виконавчого провадження ВП № 39535982 від
29.08.2013р.) на ОСОБА_1 та зобов'язати
провести виконавчі дії з примусового
виконання постанови про накладення
адміністративного стягнення від
07.08.2013р. № 124 (постанова про відкриття
виконавчого провадження ВП № 39535982 від
29.08.2013р.) передбачені ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження».

Представник позивача у судове
засідання в судове засідання не прибув,
про дату, час та місце розгляду справи
повідомлявся судом належним чином.
Причини неявки суду не повідомив. Через
канцелярію суду надав письмову заяву
про розгляд справи у письмовому
провадженні.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлявся
судом належним чином. Причини неявки
суду не повідомив. Через канцелярію
суду надав письмові заперечення проти
позову, в яких вказав, що відповідачем
вжиті достатні заходи у відповідності
до Закону України «Про виконавче
провадження» для стягнення з боржника
боргу. Просив відмовити у задоволенні
позовних вимог та розглянути справу
без його участі.

Дослідивши та оцінивши надані докази
за своїм внутрішнім переконанням, суд
встановив наступне.

У відповідності до вимог ст. 2 Закону
України «Про виконавче провадження» №
606-XIV від 21 квітня 1999 року (надалі Закон)
примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Згідно ч. 3 ст. 181 Кодексу
адміністративного судочинства України
відповідачем у справах з приводу
рішень, дій або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби є відповідний орган державної
виконавчої служби.

Тобто, з урахуванням приписів
вищезазначеної норми відповідачем у
даній адміністративній справі є саме
Відділ державної виконавчої служби
Краматорського міського управління
юстиції Донецькій області.

Так, 29.08.2013 року Відділом державної
виконавчої служби Краматорського
міського управління юстиції Донецькій
області було відкрито виконавче
провадження ВП № 39535982 з примусового
виконання постанови УПФУ в м.
Краматорську № 124 від 07.08.2013р. про
стягнення штрафу у розмірі 3400,00 грн. з
ОСОБА_1 (а.с. 9).

Постановою Відділу державної
виконавчої служби Краматорського
міського управління юстиції Донецькій
області від 11.09.2013 року приєднано
виконавче провадження ВП № 39535982 до
зведеного виконавчого провадження ВП
№ 38073669.

В межах зведеного виконавчого
провадження ВП № 38073669 про стягнення
заборгованості з ОСОБА_1, державним
виконавцем були проведені наступні
виконавчі дії.

В матеріалах справи міститься
пояснювальна записка, в якій зазначено,
що підприємства ЦТРІ «Друкарський
дім», ТОВ «Краматорський друкарський
дім», КМП «ЮВВ» не сплачують утримання
на громадянина ОСОБА_1 через
відсутність коштів на розрахунковому
рахунку підприємств та заборгованості
з виплати заробітної плати.
Нарахування утримання з заробітної
плати ОСОБА_1 відбувається з березня
2011р. (а.с. 33).

Відповідно до листа директора ВАТ
«Колхозний ринок» № 66 від 19.04.2011р., дане
підприємство жодних договорів не
зареєстровано з ОСОБА_1 (а.с. 43).

Начальник ВРЕР м. Краматорська при УДАІ
ГУМВСУ в Донецькій області 04.05.2011 року
повідомив, що на транспортний засіб
CHEVROLET AVEO SF69Y, ДНЗ НОМЕР_1, сірого кольору,
яки належить ОСОБА_1, накладено арешт та
він знаходиться в розшуку (а.с. 44).

Управління Держкомзему у місті
Краматорську 16.05.2011р. повідомило, що
інформація щодо наявності земельних
ділянок на право власності або на право
постійного користування за ОСОБА_1 в
управлінні відсутня (а.с. 45).

Державним виконавцем був надісланий
запит від 29.05.2012 року до ВАДР ГУДМС з
метою отримання інформації щодо
отримання ОСОБА_1 паспорта для виїзда
за кордон (а.с. 34).

Згідно відомостей адресно-довідкового
підрозділу ГУДМС в Донецькій області,
ОСОБА_1 зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с. 35).

Державним виконавцем був надісланий
запит від 08.08.2012 року до Управління
Держкомзему у м. Краматорську з метою
отримання інформації щодо
зареєстрованих земельних ділянок за
ОСОБА_1 (а.с. 36).

Згідно акту від 01.03.2013 року, державним
виконавцем було описано і накладено
арешт на майно ОСОБА_1, а саме:
транспортний засіб CHEVROLET AVEO SF69Y, ДНЗ
НОМЕР_1, сірого кольору (а.с 37-38).

Відповідно витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію прав та їх обтяжень, 22.05.2013
року був зареєстровано рішення про
арешт нерухомого майна ОСОБА_1 на
підставі постанови Відділу державної
виконавчої служби Краматорського
міського управління юстиції Донецькій
області про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 15.04.2013 року (а.с. 47, 50).

23.05.2013 року відповідач звернувся до
Краматорського міського суду
Донецької області з поданням про
тимчасове обмеження у праві виїзду
громадянина України ОСОБА_1 (а.с. 51-53).

Ухвалою Краматорського міського суду
Донецької області від 24 травня 2013 року
задоволене подання Відділу державної
виконавчої служби Краматорського
міського управління юстиції Донецькій
області та тимчасово обмежено право
виїзду за кордон громадянина України
ОСОБА_1 у зв'язку з ухиленням останнього
від виконання фінансового зобов'язання
згідно виконавчих документів, виданих
УПФУ у м. Краматорську про стягнення
заборгованості в сумі 56134,00 грн. Ухвала
набрала законної сили 30 травня 2013 року
(а.с. 54-55).

Відповідачем був направлений запит від
15.02.2014р. до Управлінням Держкомзему у м.
Краматорську про надання інформації
про зареєстровані земельні ділянки за
боржником (а.с. 65).

Управлінням Держкомзему у м.
Краматорську 14.03.2014 року було
повідомлено, що земельні ділянки у
власність ОСОБА_1 та користування
станом на 01.01.2014 року не передавались
(а.с. 58).

31.03.2014 року надійшла відповідь від ДПС
України про те, що ОСОБА_1 не
знаходиться на податковому обліку (а.с.
59).

Суд вважає, що відповідачем підчас
примусового виконання виконавчого
документу - постанови УПФУ в м.
Краматорську № 124 від 07.08.2013р. про
стягнення штрафу у розмірі 3400,00 грн. з
ОСОБА_1 були вчинені достатні дії для
примусового стягнення з ОСОБА_1 суми
боргу з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку визначаються Законом України
«Про виконавче провадження» № 606-XIV від
21.04.1999 (із змінами та доповненнями) (далі
- Закон № 606) та Інструкцією з
організації примусового виконання
рішень, затвердженою Наказом
Міністерства юстиції України 02.04.2012 №
512/5 (далі-Інструкція).

Так, у відповідності до Закону № 606
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно із ч. 1 ст. 6 Закону № 606 державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 Закону № 606,
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із ст. 25 Закону № 606, у постанові
державний виконавець вказує про
необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Відповідно до ст. 27 Закону № 606, у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Згідно із ст. 52 Закону, звернення
стягнення на майно боржника полягає в
його арешті, вилученні та примусовій
реалізації.

Стягнення за виконавчими документами
звертається в першу чергу на кошти
боржника у гривнях та іноземній валюті,
інші цінності, у тому числі кошти на
рахунках і вкладах боржника у банках та
інших фінансових установах, на рахунки
в цінних паперах у депозитаріях цінних
паперів.

Готівкові кошти, виявлені у боржника,
вилучаються.

На кошти та інші цінності боржника, що
знаходяться на рахунках, вкладах та на
зберіганні у банках чи інших
фінансових установах, накладається
арешт. Арешт поширюється також на кошти
на рахунках, які будуть відкриті після
винесення постанови про накладення
арешту.

У разі відсутності у боржника коштів та
інших цінностей, достатніх для
задоволення вимог стягувача, стягнення
звертається також на належне боржнику
інше майно, за винятком майна, на яке
згідно із законом не може бути
накладено стягнення. Звернення
стягнення на майно боржника не зупиняє
звернення стягнення на кошти боржника.
Боржник має право запропонувати ті
види майна чи предмети, на які
необхідно в першу чергу звернути
стягнення. Черговість стягнення на
кошти та інше майно боржника остаточно
визначається державним виконавцем.

Стягнення на майно боржника
звертається в розмірі і обсязі,
необхідних для виконання за виконавчим
документом, з урахуванням стягнення
виконавчого збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, штрафів, накладених на
боржника під час виконавчого
провадження. У разі якщо боржник
володіє майном спільно з іншими
особами, стягнення звертається на його
частку, що визначається судом за
поданням державного виконавця.

У разі якщо сума, що підлягає стягненню
за виконавчим провадженням, не
перевищує десяти розмірів мінімальної
заробітної плати, звернення стягнення
на єдине житло боржника та земельну
ділянку, на якій розташоване це житло,
не здійснюється. У такому разі
державний виконавець зобов'язаний
вжити всіх заходів для виконання
рішення за рахунок іншого майна
боржника.

Згідно зі ст. 57 Закону, арешт майна
боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення.

Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом:

винесення постанови про арешт коштів
та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні у банках або інших
фінансових установах;

винесення постанови про арешт коштів,
що перебувають у касі боржника або
надходять до неї;

винесення постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження;

проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Таким чином, відповідач при
примусовому виконанні виконавчого
документу діяв в межах зведеного
виконавчого провадження № 38073669 діяв на
підставі Закону України «Про виконавче
провадження».

Згідно ч. 2 ст. 30 Закону № 606 державний
виконавець зобов'язаний провести
виконавчі дії з виконання рішення
протягом шести місяців з дня винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження, а з виконання рішення
немайнового характеру - у двомісячний
строк. Строк здійснення зведеного
виконавчого провадження обчислюється
з моменту приєднання до такого
провадження останнього виконавчого
документа.

Отже, оскільки по ВП № 38073669 приєднано
до зведеного виконавчого провадження
11.09.2013 року, а позивач звернувся до суду
з даним позовом 26.02.2014 року, тому
шестимісячний строк для проведення
державним виконавцем виконавчих дій з
виконання рішення ще не сплинув, суд
дійшов висновку, що з боку відповідача
відсутня без діяльність при
примусовому виконанні виконавчого
документу.

Таким чином, враховуючи наведені
приписи Закону, суд дійшов висновку, що
відповідачем вжиті достатні заходи для
стягнення з боржника боргу.

Так, на протязі всього часу виконання
постанови УПФ відповідачем постійно
вживалися передбачені Законом заходи
примусового виконання рішення.

Відповідачем були здійснені необхідні
заходи передбачені Законом щодо
своєчасного і повного виконання
вищевказаного виконавчого документу.

Позивачем не доведено неналежне
здійснення відповідачем своїх
обов'язків, з наданих суду відомостей
не вбачається, що виконавчі документи
не виконаний протягом встановленого
законом строку з вини відповідача.

З огляду на досліджені у судовому
засіданні матеріали виконавчого
провадження вбачається, що невиконання
виконавчих документів на користь
позивача пов'язано не з будь-якими
протиправними діями чи бездіяльністю
відповідача, а з недостатністю
грошових коштів та майна в боржника.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов
висновку, що докази, надані
відповідачем у якості заперечень проти
позову, є належними доказами у справі,
адже вони містять вичерпну інформацію,
яка об'єктивно спростовує
обґрунтованість позовних вимог.

З урахуванням викладеного, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги про
визнання бездіяльності державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Краматорського
міського управління юстиції Донецькій
області протиправною є безпідставними.

Що стосується позовних вимог в частині
зобов'язання відповідача провести
виконавчі дії з примусового виконання
постанови про накладення
адміністративного стягнення від
07.08.2013р. № 124 (постанова про відкриття
виконавчого провадження ВП № 39535982 від
29.08.2013р.) передбачені ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»,
суд вважає їх необґрунтованим і такими,
що не підлягають задоволенню, оскільки
такий обов'язок вже покладено на
відповідача чинним законодавством.

Таким чином, суд дійшов висновку про
відмову у задоволенні позовних вимог
Управління Пенсійного фонду України у
м. Краматорську.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 8, 9, 10, 11, 51, 69, 70, 71, 72, 86, 158, 159, 160, 161,
162, 163, 164, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н
О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову Управління Пенсійного фонду
України у м. Краматорську до Відділу
державної виконавчої служби
Краматорського міського управління
юстиції Донецькій області про визнання
протиправною бездіяльність щодо
невиконання примусового стягнення
боргу згідно постанови про накладення
адміністративного стягнення від
07.08.2013р. № 124 (постанова про відкриття
виконавчого провадження ВП № 39535982 від
29.08.2013р.) на ОСОБА_1 та зобов'язання
провести виконавчі дії з примусового
виконання постанови про накладення
адміністративного стягнення від
07.08.2013р. № 124 (постанова про відкриття
виконавчого провадження ВП № 39535982 від
29.08.2013р.) передбачені ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження» -
відмовити.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті
та проголошена її вступна та
резолютивна частини 10 квітня 2014 року.

Постанова виготовлена у повному обсязі
15 квітня 2014 року.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі відкладення складання постанови у
повному обсязі, апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною 4 статті 167 цього Кодексу, було
повідомлено про можливість отримання
копії постанови суду безпосередньо в
суді, то десятиденний строк на
апеляційне оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Кірієнко В.О.