Справа № 754/4761/14-а
Суддя: Сенюта В. О.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/754/244/14
Справа №754/4761/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2014 року суддя Деснянського
районного суду м. Києва Сенюта В.О.
розглянувши у скороченому провадженні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Києві
державної адміністрації, Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду
з позовом до відповідачів про визнання
дій протиправними. Позивач просив
визнати протиправною бездіяльність та
зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Києві
державної адміністрації і Київській
міський центр по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат
здійснити перерахунок, нарахувати і
виплатити позивачу щорічну допомогу на
оздоровлення, у розмірі 5 мінімальних
заробітних плат, в порядку та на умовах,
визначених положенням ст. 48 ЗУ «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за період
починаючи з 1996 року по 2013 рік включно,
що дорівнює 85 розмірам мінімальних
заробітних плат. Визнати протиправною
бездіяльність та зобов'язати
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянської райнної
у м. Києві державної адміністрації і
Київській міський центр по нарахуванню
та здійсненню соціальних виплат
здійснити перерахунок, нарахувати та
виплатити позивачу одноразову
компенсацію як інваліду ІІ групи з
числа учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС, який став
інвалідом внаслідок Чорнобильської
катастрофи в розмірі 45 мінімальних
заробітних плат. Зобов'язати
відповідачів в подальшому
нараховувати та виплачувати позивачу
щорічну допомогу на оздоровлення у
розмірі 5 мінімальних заробітних плат,
в порядку та на умовах, визначених
полженням ст. 48 ЗУ «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

При відкритті провадження,
ухвалою Деснянського роайнного суду м.
Києва від 26.03.2014 року адміністративний
позов ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Києві
державної адміністрації, Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити дії в період по 24
вересня 2013 року залишено без розгляду
на підставі ч.1, 2 ст. 99, ст. 100 КАС України.

Відповідачами надано суду
заперечення, в яких вказувалось на те,
що їх дії відповідають чинному
законодавству.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС
України скорочене провадження
застосовується у адміністративних
справах про оскарження фізичними
особами рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень щодо
обчислення, призначення, перерахунку,
здійснення, надання, одержання
пенсійних виплат.

Згідно п. 4. ч. 1 ст. 183-2 КАС судя розглядає
справу в порядку скороченого
провадження одноособово, без
проведення судового засідання та
виклику осіб, які беруть участь у
справі. За результатами розгляду
справи у скороченому провадженні
суддя, оцінивши повідомлені позивачем,
відповідачем обставини, за наявності
достатніх підстав приймає законне та
обґрунтоване судове рішення.

Дослідивши обставини справи в їх
сукупності, оцінивши зібрані по справі
докази, суд дійшов висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває
на обліку в Управлінні праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної в м. Києві
державної адміністрації та має статус
інваліда 2 групи, 1 категорії з 01.08.2000
року.

Що стосується одноразової компенсації
за шкоду заподіяну здоров'ю, вказана
виплата у розмірі 45 мінімальних
заробітних плат одноразової
компенсації за шкоду заподіяну
здоров'ю проводиться на момент
встановлення групи інвалідності
учасника ліквідації, які стали
інвалідами ІІ групи внаслідок
Чорнобильської катастрофи. Позивач
перебуває на обліку в Управлінні по
отриманню компенсаційних виплат з
01.08.2000 року, а ІІ група інвалідності
позивачу була встановлена 17.03.1994 році,
однак останній за даним видом
компенсації не звертався. Таким чином,
вказана позовна вимога задоволенню не
підлягає.

Щорічна допомога на оздоровлення
позивачу виплачувалась відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
№ 562 від 12.07.2005 року «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Згідно з частиною першою ст. 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» щорічна
допомога на оздоровлення виплачується
в розмірі 5 мінімальних заробітних
плат.

Згідно з положеннями ч. 4 ст.9 КАС
України у разі невідповідності
нормативно -правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, колегія судді
вважає, що при визначенні розміру
щорічної допомоги на оздоровлення
позивачеві застосуванню підлягає ст.48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», з якої вбачається, що під
час визначення розміру виплат за
основу їх нарахування береться
мінімальна заробітна плата, а не
постанова Кабінету Міністрів України
№ 562 від 12.07.2005 року «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадян, які
постраждали в наслідок Чорнобильської
катастрофи», яка істотно звужує обсяг
встановлених законом прав позивача.

Крім того, розмір виплат, передбачений
вище вказаною постановою Кабінету
Міністрів України, не відповідає
визначеному Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» розміру,
кратному мінімальній заробітній платі,
яка збільшувалась в різні часи
Законами України «Про встановлення
мінімальної заробітної плати» на
відповідні роки.

При цьому надання законодавцем
Кабінету Міністрів України права
визначати порядок виплат особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, не означає, що останній,
встановлюючи такий порядок, може
допустити звуження змісту та обсягу
прав таких осіб, встановлених цим же
Законом.

Тобто, Кабінет Міністрів України
повинен був встановити зазначений
порядок не порушуючи положень цього
Закону.

Отже, дії відповідача щодо невиплати у
повному розмірі щорічної допомоги на
оздоровлення, відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України № 562 від
12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали
внаслідокЧорнобильськоїкатастрофи» є
неправомірними.

Таким чином, позовні вимоги позивача
підлягають задоволенню та слід визнати
неправомірними дії та зобов'язати
відповідача провести перерахунок та
виплатити позивачу щорічну допомогу на
оздоровлення в розмірі 5 мінімальних
заробітних плат відповідно до ст.48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Разом з тим, судом встановлено, що
позивачу встановлено ІІ группа
інвалідності у 2008 році.

Позивач у березні звернувся до
відповідача з заявою про виплату йому
одноразової компенсації. Відповідач
виплатив суму одноразової компенсації
у розмірі 284,40 грн.

У відповідності до ст. 49 Закону пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
одноразова компенсація учасникам
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС,
які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи та сім'ям,
які втратили годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, встановлена, зокрема, для
інвалідів ІІ групи в розмірі 45
мінімальних заробітних плат.

Таким чином, сума компенсації, що
виплачена відповідачем, значно менша,
ніж передбачена чиним законодавством,
таким чином, суд прийшов до висновку
про задоволення позову в цій частині.

У відповідності до Положення про
управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної в м. Києві державної
адміністрації від 01.12.2006 року
Управління приймає заяви та інші данні
одержувачів виплат. Функції по
здісненню виплат покладено на
Київській міський центр по нарахуванню
та здійсненню соціальних виплат, тому
вимоги позову підлягають задоволенню в
межах повноважень відповідачів.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання
відповідачів в подальшому
нараховувати та виплачувати позивачу
щорічну допомогу на оздоровлення у
розмірі 5 мінімальних заробітних плат,
в порядку та на умовах, визначених
полженням ст. 48 ЗУ «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», вказана вимога не
підлягає задоволенню, оскільки вказана
вимога є на майбутнє.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України
судовий збір суд відносить на рахунок
держави.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
ст. 17, 158-162, 183-2 КАС України, ст.48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Києві
державної адміністрації, Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити дії - задовольнити
частково.

Визнати дії Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Києві
державної адміністрації щодо відмови у
проведенні перерахунку та виплаті
ОСОБА_1 за 2013 рік щорічної допомоги на
оздоровлення у відповідності
доположень ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в розмірі 5
мінімальних заробітних плат -
неправомірними.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Києві
державної адміністрації видати
розпорядження про нарахування та
виплату ОСОБА_1 щорічної допомоги на
оздоровлення у відповідності до
положень ст.48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в розмірі 5
мінімальних заробітних плат за 2013 рік з
урахуванням проведених виплат.

Зобов'язати Київський міський центр по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат здійснити виплату ОСОБА_1 за
розпорядженням Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Києві
державної адміністрації щорічної
допомоги на оздоровлення у
відповідності до положень ст. 48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в розмірі 5 мінімальних заробітних плат
за 2013 рік з урахуванням проведених
виплат.

Віншій частині позовних вимог -
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Деснянський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови, шляхом подачі
апеляційної скарги.

Головуючий: