Справа № 818/727/14
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2014 р.
Справа № 818/727/14

Сумський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Осіпової О.О.,

за участю секретаря судового засідання
- Мікулінцевої А.П.,

представника відповідача - Стовбира
В.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Суми
адміністративну справу №818/727/14

за позовом Управління Пенсійного фонду
України в Сумському районі

до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Суми

про про зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Управління Пенсійного фонду України в
Сумському районі (далі по тексту -
позивач, УПФУ в Сумському районі)
звернулось до суду з позовною заявою до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Суми (далі по
тексту - відповідач, ВВД ФСС НВВ ПЗУ в м.
Суми) про зобов'язання відповідача
прийняти до відшкодування суми витрат
Управління Пенсійного фонду України в
Сумському районі на виплату та
доставку допомоги на поховання в
розмірі 302 грн.38коп. ОСОБА_2 за лютий 2014
року, про що скласти та підписати акт
звірок розрахунків.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідно
до Закону України "Про пенсійне
забезпечення" та Порядку відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань Пенсійному
фонду України витрат, пов'язаних з
виплатою пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, допомога на поховання
особи, яка отримувала пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання
виплачується органами Пенсійного
фонду України та відшкодовується
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань. Відповідач
відмовився від прийняття до заліку
відшкодування вищезазначених витрат,
посилаючись на п.п. 2 п. 9 ст. 34 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності",
постанову Кабінету Міністрів України
від 11.07.2001 року №826, постанову Правління
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України від
03.10.2008 року №45, якими передбачено, що
залік можливий лише за висновком МСЕК
про причинний зв'язок смерті
потерпілого з одержаним каліцтвом.
Відповідач підписав акт щомісячної
звірки витрат по особовій справі
потерпілого, проте приймати їх до
заліку відмовився, посилаючись на
відсутність причинного зв'язку смерті
з каліцтвом на виробництві.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином (а.с.14), надіслав заяву, в
якій зазначив, що позовні вимоги
підтримує у повному обсязі та просить
розглядати справи у його відсутність
(а.с.15).

В судовому засіданні представник
відповідача у задоволенні позовних
вимог просив відмовити з підстав,
викладених у письмових запереченнях
(а.с.18-19).

Вислухавши пояснення представника
відповідача, розглянувши подані
документи і матеріали, оцінивши докази
в їх сукупності, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги є необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

Стаття 1 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (далі по тексту - Закон
№1105-ХІV) передбачає, що завданням
страхування від нещасного випадку є
відшкодування шкоди, пов'язаної з
втратою застрахованими особами
заробітної плати або відповідної її
частини під час виконання трудових
обов'язків, надання їм соціальних
послуг у зв'язку з ушкодженням здоров'я,
а також у разі їх смерті здійснення
страхових виплат непрацездатним
членам їх сімей.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст. 21 Закону
№1105-ХІV у разі настання страхового
випадку Фонд соціального страхування
від нещасних випадків зобов'язаний у
встановленому законодавством порядку
організувати поховання померлого,
відшкодувати вартість пов'язаних з цим
ритуальних послуг відповідно до
місцевих умов.

Відповідно до ч. 8 ст. 34 Закону №1105-XIV у
разі смерті потерпілого від нещасного
випадку або професійного захворювання
витрати на його поховання несе Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків згідно з порядком, визначеним
Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення витрат на поховання
у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання затверджено
Постановою Кабінету Міністрів України
від 11.07.2001 року №826 (далі по тексту -
Порядок).

Згідно з п. п. 2, 5 Порядку витрати на
поховання провадяться у разі смерті
потерпілого, що настала за обставин, за
яких настає страховий випадок
державного соціального страхування
громадян від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, перелік яких визначено
Кабінетом Міністрів України.
Організація поховання працівника,
який загинув на виробництві або
помер у лікарні під час лікування
отриманої на виробництві травми,
проводиться страхувальником.

Відповідно до абз. 2 ч. 9 ст. 34 Закону
№1105-XIV у разі смерті потерпілого, який
одержував страхові виплати і не
працював, розмір відшкодування шкоди
особам, зазначеним у ст. 33 цього Закону,
визначається виходячи із суми
щомісячних страхових виплат і пенсії,
які одержував потерпілий на день його
смерті, з відповідним коригуванням
щомісячних страхових виплат згідно із
ст. 29 цього Закону. Причинний зв'язок
смерті потерпілого з одержаним
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я має підтверджуватися
висновками відповідних медичних
закладів.

Зі змісту ч. 2 ст. 24 Закону №1105-XIV
вбачається: якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика та
відшкодувати понесені ним витрати.

Аналіз норм Закону №1105-XIV, який
визначає правову основу, економічний
механізм та організаційну структуру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, що призвели
до втрати працездатності або загибелі
застрахованих на виробництві осіб, та
зазначеного вище Порядку,
затвердженого на виконання частини 8
статті 34 цього Закону, дає підстави
вважати, що Фонд зобов'язаний
відшкодовувати виплачені іншими
страховиками суми допомоги на
поховання лише тих осіб, які померли
від нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання, тобто
за умови наявності причинного зв'язку
їх смерті з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я.

Необхідно зазначити, що положення
пункту 4 Порядку відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою Правління Пенсійного фонду
України та Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 року,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 16.05.2003 року №376/7697, яким
зобов'язано Фонд відшкодовувати
Пенсійному фонду витрати на допомогу
на поховання сім'ї померлого або особі,
яка здійснила поховання особи, котра
отримувала пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, суперечить положенням
Закону №1105-XIV.

Стаття 21 Закону №1105-XIV пов'язує
виникнення обов'язку у Фонду
відшкодувати витрати, пов'язані з
виплатою пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсій у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, зі смертю працівника, а
не з отриманням померлим, який не
працював, зазначеної вище пенсії.

Як вбачається із матеріалів справи,
доказів на підтвердження причинного
зв'язку смерті інваліда з одержаним
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я позивачем не надано.

Дана позиція суду узгоджується із
практикою Верховного Суду України,
викладеною в постанові від 30.10.2012 року у
справі №21-228а-12, в постанові від 23.05.2011
року у справі №21-48а11, а також з
практикою Вищого адміністративного
суду України, викладеною в ухвалі від
20.11.2012 року у справі №2а-4621/11/1070, в ухвалі
від 25.04.2013 року у справі №2а/1270/5235/12, в
ухвалі від 23.04.2013 року у справі
№2а-362/10/2270/3, в постанові від 21.12.2011 року
у справі К-30634/10 та в постанові від 18.03.2010
року у справі К-7402/09.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги про зобов'язання Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Суми прийняти
до відшкодування суми витрат
Управління Пенсійного фонду України в
Сумському районі на виплату та
доставку допомоги на поховання в
розмірі 302 грн.38коп. є необґрунтованими
та такими, що не підлягають
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову Управління Пенсійного фонду
України в Сумському районі до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Суми про
зобов'язання вчинити дії -відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через Сумський
окружний адміністративний суд шляхом
подачі апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня
отримання копії повного тексту
постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис)
О.О. Осіпова

З оригіналом згідно

Суддя
О.О. Осіпова

Повний текст постанови складено та
підписано 25.04.2014 року.