Справа № 2а-11882/10/2670
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
інстанції: Шулежко В.П.
Суддя-доповідач: Петрик І.Й.
У Х В А Л А

Іменем України

23 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого суддіПетрика
І.Й.СуддівБорисюк Л.П., Ключковича
В.Ю.,При секретарі судового
засіданняВаляєвій Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційними скаргами Шевченківської
районної в м. Києві державної
адміністрації та ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 13 листопада 2013 року у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до
Шевченківської районної в м. Києві
державної адміністрації, Головного
управління житлового забезпечення
Київської міської державної
адміністрації, за участю третіх осіб -
Служби у справах дітей Шевченківської
районної у м. Києві державної
адміністрації, Публічного
акціонерного товариства «Холдингова
компанія «Київміськбуд» про визнання
дій протиправними, зобов'язання
вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі пред'явили позов до
Шевченківської районної в місті Києві
державної адміністрації (далі -
відповідач 1), Головного управління
житлового забезпечення Київської
міської державної адміністрації (далі -
відповідач 2), Акціонерного товариства
«Холдингова компанія «Київміськбуд»,
за участю третьої особи - Служби у
справах дітей Шевченківської районної
в м. Києві державної адміністрації
(далі - третя особа 1) про визнання дій та
бездіяльності протиправними,
зобов'язання вчинити дії та стягнення
моральної шкоди.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 13
листопада 2013 позовні вимоги задоволено
частково. Зобов'язано Шевченківську
районну в м. Києві державну
адміністрацію на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що визначені
чинним законодавством України
вирішити питання щодо поліпшення
житлових умов позивачів, які
перебувають на квартирному обліку у
першочерговому порядку забезпечення
житлом за категорією «багатодітні
сім'ї» в порядку вимог статтей 42, 43, 45,
50-53 Житлового кодексу Української РСР.
В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції відповідач та
позивачі звернулися з апеляційними
скаргами, в яких просять скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нове рішення. В обґрунтування
апеляційних скарг апелянти вказують,
що судом першої інстанції неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи, судове рішення прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги
підлягають залишенню без задоволення,
а постанова суду - без змін з таких
підстав.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 198, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову або
ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивачі проживають в квартирі
АДРЕСА_1, що підтверджується актом від
27.11.2009 року, затвердженого директором
КП «ЖЕК «Золотоустівська», копія якого
наявна в матеріалах справи.

Розпорядженням Радянської районної
державної адміністрації в м. Києві № 440
від 11.04.2001 року жилий будинок АДРЕСА_1 в
Шевченківському районі м. Києва
визнано непридатним для проживання,
копія якого наявна в матеріалах справи.

З 07.10.1997 року родина позивачів
перебуває на квартирному обліку
(категорія обліку: «багатодітні сім'ї»,
порядок забезпечення житлом -
першочерговий), що підтверджується
довідкою Шевченківської районної в м.
Києві державної адміністрації № 829 від
09.08.2010 року, наявної в матеріалах
справи.

У зв'язку з зазначеним, позивачі
неодноразово звертались до
відповідачів з заявами, в яких просили
вирішити питання про поліпшення їх
житлових умов шляхом відселення з
будинку. Зокрема, позивачі просили
вчинити дії щодо видачі їм ордеру на
АДРЕСА_2

Оскільки, відповідачами за їх
зверненнями не було здійснено
конкретних дій та, вважаючи таку
бездіяльність протиправною і такою, що
порушує їх права, позивачі звернулись
до суду з даним адміністративним
позовом.

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та
матеріалів справи, суд першої
інстанції дійшов висновку про часткове
задоволення позовних вимог.

Із такою правовою позицією суду першої
інстанції колегія суддів може
погодитись із огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивачі перебувають на квартирному
обліку у першочерговому порядку
забезпечення житлом за категорією
«багатодітні сім'ї».

Пунктом 56 розділу 3 Правил обліку
громадян, які потребують поліпшення
житлових умов, і надання їм жилих
приміщень в Українській РСР,
затверджені Постановою Ради Міністрів
УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 року №470
(діючих на час виникнення
правовідносин) (далі - Правила №470)
визначено, що на підставі затверджених
планів розподілу жилої площі, а також
рішень про виділення жилої площі для
надання певним категоріям громадян
(пункти 36 і 48 Правил) за поданням
громадської комісії з житлових питань -
виконавчий комітет місцевої Ради
народних депутатів і за поданням
комісії по житлово-побутовій роботі
профспілкового комітету -
адміністрація підприємства, установи,
організації чи орган кооперативної або
іншої громадської організації і
профспілковий комітет не пізніше
другого кварталу поточного року
проводять роботу по складанню списку
громадян, яким передбачається надати
жилі приміщення в даному році. При
цьому перевіряється, чи збереглись у
вказаних громадян підстави для
одержання жилого приміщення.

Разом з тим, відповідно до статті 51
Житлового кодексу Української РСР від
30.06.1983 р. № 5464-X жилі приміщення в
будинках житлового фонду місцевих Рад
народних депутатів надаються
громадянам виконавчим комітетом
районної, міської, районної в місті,
селищної, сільської Ради народних
депутатів за участю громадської
комісії з житлових питань, створюваної
при виконавчому комітеті з депутатів
Рад, представників громадських
організацій, трудових колективів.

Жилі приміщення в будинках
громадського житлового фонду
надаються громадянам за спільним
рішенням органу відповідної
організації та її профспілкового
комітету з наступним повідомленням
виконавчому комітетові відповідно
районної, міської, районної в місті,
селищної, сільської Ради народних
депутатів про надання жилих приміщень
для заселення (стаття 53 Житлового
кодексу Української РСР).

Тобто, з наведеного вбачається, що
питання стосовно розподілу житлової
площі для надання певним категоріям
громадян вирішується виконавчим
комітетом місцевої Ради народних
депутатів за поданням комісії по
житлово-побутовій роботі та за участю
народних депутатів, а також -
громадської комісії з житлових питань.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно з розпорядженням Київської
міської державної адміністрації від
12.07.2004 року № 1253 «Про затвердження
переліків будинків, які підлягають
реконструкції або реставрації в м.
Києві у 2004 році» будинок АДРЕСА_1
включено до переліку будинків, які
підлягають реконструкції або
реставрації.

З метою відселення мешканців в інше
помешкання для забезпечення належних
умов їх проживання та запобігання
можливих нещасних випадків
Шевченківською районною в м. Києві
державною адміністрацією проведено
конкурс по вибору інвестора з
реконструкції будинку АДРЕСА_1, за
результатами якого визначено
інвестором ТОВ «Компанія Агроінтер
Холдинг».

Враховуючи непридатність зазначеного
будинку для нормальної експлуатації,
Київською міською державною
адміністрацією прийнято розпорядження
від 15.12.2005 року № 2321/1 «Про будівництво
жилого будинку на АДРЕСА_1».

Відповідно до п. 1 вищевказаного
розпорядження, Головному управлінню
житлового забезпечення виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) доручено забезпечити в
установленому порядку відселення
громадян із неприватизованих квартир
(за їх згодою), які проживають та
зареєстровані в будинку АДРЕСА_1, на
інше постійне місце проживання за
кошти інвестора, а п. 2 зазначеного
розпорядження зобов'язано ТОВ
«Компанія Агроінтер Холдинг» в
установленому порядку забезпечити
відселення мешканців із
приватизованих квартир (за їх згодою)
вказаного будинку. У зв'язку з цим було
укладено інвестиційний договір.

Однак, інвестором не було вчинено
жодних дій, направлених на відселення
мешканців з аварійних приміщень, не
було виконано зобов'язань по
інвестиційному договору, що було
істотним порушенням умов договору та
підставою для його розірвання.

Непридатність та аварійність квартири
підтверджується наявними в матеріалах
справи документами.

Судом встановлено, що після
неодноразових скарг та звернень
позивачів відповідач 1 звернувся з
листом № 171-К-1436/2,3,4,5 від 30.11.2009 року до
Головного управління житлового
забезпечення виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації), в
якому зазначив про аварійність
квартири позивачів та запропонував
надання мешканцям квартири АДРЕСА_1
рівноцінного житла.

Проте, як зазначив відповідач 1
відповіді на вказаний лист не
отримував.

Крім того, як вбачається з листа від
30.10.2012 року №19-Ко-732/6, відповідач 1
повідомив відповідача 2 про
необхідність вирішення житлових
питань мешканців житлового будинку
АДРЕСА_1, які перебувають на
квартирному обліку відповідно до
статті 43 Житлового кодексу або після
передачі Головним управлінням
житлового забезпечення виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) житлової площі для
відселення родин з будинку,
непридатного для проживання.

Позивачам для відселення на інше
постійне місце проживання
пропонувались Головним управлінням
житлового забезпечення в 2005 році -
двокімнатна квартира №100 (на 3 осіб) на
вул. Алма-Атинській, 39-а, жилою площею 29,9
кв.м., в 2006 році - трикімнатна квартира
АДРЕСА_3, жилою площею 50,7 кв.м., від яких
вони відмовились.

Квартира АДРЕСА_2 у розпорядженні
Головного управління житлового
забезпечення не знаходилась, про що
повідомлялось позивачів листом від
25.12.2009 №044/114/8-457/5.

Відповідно до рішення Київської
міської ради від 09.09.2010 року № 7/4819 «Про
питання організації управління
районами в місті Києві», з 31.10.2010 року
вирішено припинити шляхом ліквідації
діяльність районних у м. Києві рад,
зокрема Шевченківської районної у м.
Києві ради та її виконавчого органу -
Шевченківської районної в м. Києві
державної адміністрації.

Водночас, рішенням виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) від
30.09.2010 року № 787 «Про
організаційно-правові заходи,
пов'язані з виконанням рішення
Київської міської ради від 09.09.2010 року
№ 7/4819», утворено з 31.10.2010 року у районах
міста Києва районні в місті Києві
державні адміністрації,
підпорядковані Київській міській
державній адміністрації, зокрема
Шевченківську районну в м. Києві
державну адміністрацію.

Відповідно до п. 1 розпорядження
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) № 121
від 31.01.2011 року доручено районним в
місті Києві державним адміністраціям
реалізовувати окремі повноваження
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації), надані виконавчому
органу Київської міської ради
(Київській міській державній
адміністрації) згідно з Законом
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», іншими актами законодавства
згідно з додатками 1-11.

Так, відповідно до додатку 4 вказаного
розпорядження від 31.01.2011 року № 121,
визначено перелік повноважень у галузі
житлово-комунального господарства,
побутового, торговельного
обслуговування, громадського
харчування, транспорту і зв'язку, до
якого, зокрема, входять повноваження
щодо обліку громадян, які відповідно до
законодавства потребують поліпшення
житлових умов; розподіл та надання
відповідно до законодавства житла, що
належить до комунальної власності;
обліку відповідно до закону житлового
фонду, здійснення контролю за його
використанням; прийняття рішень про
надання відповідно до закону
громадянам житла з житлового фонду
соціального призначення.

Крім того, відповідно до статті 15
Житлового кодексу Української РСР
виконавчі комітети районних, міських,
районних у містах Рад народних
депутатів у межах і в порядку,
встановлених законодавством Союзу РСР,
цим Кодексом та іншими актами
законодавства Української РСР, на
території району, міста, району в місті,
крім іншого, здійснюють державний
контроль за використанням і
схоронністю житлового фонду (частина 1
статті 30); здійснюють управління
житловим фондом місцевих Рад (частина 1
статті 18); приймають рішення про
надання жилих приміщень у будинках
житлового фонду місцевої Ради (стаття
51), затверджують спільні рішення
адміністрації і профспілкового
комітету підприємства, установи,
організації про надання жилих
приміщень у будинках відомчого
житлового фонду (стаття 52).

Тобто, до повноважень Шевченківської
районної в м. Києві державної
адміністрації віднесено здійснення
контролю, управління та обліку
громадян, які відповідно до
законодавства потребують поліпшення
житлових умов; розподіл та надання
відповідно до законодавства житла, що
належить до комунальної власності,
прийняття рішень щодо надання
відповідно до закону громадянам житла
з житлового фонду соціального
призначення, здійснення управління
житловим фондом місцевих Рад.

Відповідно до ст. 113 ЖК України -
надаване громадянам у зв'язку з
виселенням інше благоустроєне жиле
приміщення повинно знаходитись у межах
даного населеного пункту і відповідати
вимогам статті 50 цього Кодексу.
Громадянам, які займали окрему
квартиру, повинно бути надано окрему
квартиру. Якщо наймач займав більш як
одну кімнату, йому надається жиле
приміщення, що складається з того ж
числа кімнат. За розміром жиле
приміщення має бути не меншим за те, яке
займав наймач, однак у межах норми
жилої площі. Якщо наймач або член сім'ї,
що проживає разом з ним, має право на
додаткову жилу площу і фактично
користується нею, жиле приміщення
надається з урахуванням норми
додаткової жилої площі. У разі
виселення з жилого приміщення, меншого
за розміром, ніж це передбачено для
надання жилого приміщення в даному
населеному пункті, виселюваному
надається жиле приміщення відповідно
до встановленого розміру.

Окрім цього, відповідно до рішення
Київської міської ради «Про утворення
виконавчого органу Київської міської
ради та затвердження його структури і
загальної чисельності» від 20.06.2002 р.
№28/28 з метою приведення положення про
Головне управління житлового
забезпечення у відповідність до
законодавства розпорядженням від
10.06.2003 р. №1000 затверджено Положення про
Департамент будівництва та житлового
забезпечення виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації).

Вказаним Положенням визначено, що
Департамент будівництва та житлового
забезпечення виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) є
структурним підрозділом виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації), створюється Київською
міською радою та є підзвітним та
підконтрольним Київському міському
голові.

Згідно з пунктом 5 Положення
Департамент відповідно до покладених
на нього завдань здійснює, зокрема,
аналіз стану черги квартирного обліку
і внесення пропозицій на розгляд
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) щодо забезпечення
житлом громадян різних категорій
обліку.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 51
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» від 21.05.1997
року №280/97-ВР, виконавчими органами
сільських, селищних, міських, районних
у містах (у разі їх створення) рад є їх
виконавчі комітети, відділи,
управління та інші створювані радами
виконавчі органи. Виконавчі органи
сільських, селищних, міських, районних
у містах рад є підконтрольними і
підзвітними відповідним радам, а з
питань здійснення делегованих їм
повноважень органів виконавчої влади -
також підконтрольними відповідним
органам виконавчої влади.

У статті 30 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» визначено,
що до відання виконавчих органів
сільських, селищних, міських рад
належать власні (самоврядні)
повноваження, зокрема: облік громадян,
які відповідно до законодавства
потребують поліпшення житлових умов;
розподіл та надання відповідно до
законодавства житла, що належить до
комунальної власності; вирішення
питань щодо використання нежилих
приміщень, будинків і споруд, що
належать до комунальної власності; - та
делеговані повноваження, зокрема:
облік відповідно до закону житлового
фонду, здійснення контролю за його
використанням; надання відповідно до
закону громадянам, які потребують
соціального захисту, безоплатного
житла або за доступну для них плату;
здійснення контролю за станом
квартирного обліку та додержанням
житлового законодавства на
підприємствах, в установах та
організаціях, розташованих на
відповідній території, незалежно від
форм власності.

З матеріалів справи вбачається, що
Шевченківська районна в м. Києві
державна адміністрація неодноразово
зверталась до Київської міської
державної адміністрації з проханням
розглянути питання щодо поліпшення
житлових умов позивачів шляхом
відселення.

Зазначене спростовує твердження
позивачів про бездіяльність
Шевченківської районної в м. Києві
державної адміністрації, яка полягає у
невирішенні питання щодо забезпечення
житловими приміщеннями для постійного
користування позивачів.

Разом з тим, позивачі просять
зобов'язати Шевченківську районну в м.
Києві державну адміністрацію видати
позивачам ордер на квартиру АДРЕСА_2 та
визнати протиправною бездіяльність
щодо відмови у видачі ордеру на вказану
квартиру та зобов'язати Головного
управління житлового забезпечення
Київської міської державної
адміністрації передати орден на право
вселення у жиле приміщення в АДРЕСА_2
або іншій новобудові в межах
мікрорайону відносно будинку АДРЕСА_1.

Так, згідно розпорядження Київської
міської державної адміністрації від
15.12.2005 року № 3221/1, мешканці
неприватизованих квартир підлягали
відселенню за рахунок коштів інвестора
- ТОВ «Компанія Агроінтер Холдінг».

Проте, у зв'язку з невиконанням
інвестором своїх зобов'язань, рішенням
Господарського суду м. Києва від 20.12.2005
року, укладений між Шевченківською
районною в м. Києві державною
адміністрацією та ТОВ «Компанія
Агроінтер Холдінг» інвестиційний
договір було розірвано. Водночас, як
було встановлено судом, будинок
АДРЕСА_2, у якому позивачі просять
надати житло, побудований на кошти
громадян і адміністрації району
житлова площа в цьому будинку не
передавалась.

Крім того, якщо позивачі вважають, що у
них є право власності чи користування
зазначеним житлом, то його захист
повинен здійснюватися у порядку
цивільного судочинства.

Постановою Виконавчого комітету
Київської міської ради народних
депутатів, Президії Київської міської
ради профспілок від 15 липня 1985 року №582
"Про порядок застосування в м. Києві
Правил обліку громадян, які потребують
поліпшення житлових умов, і надання їм
жилих приміщень в Українській PCP" (зі
змінами) встановлено, що в місті Києві
жилі приміщення надаються не більше 13,65
кв.м. та не менше 9,0 кв.м. жилої площі на
одну особу.

Враховуючи, що до складу родини
позивача ОСОБА_5, які проживають,
зареєстровані будинку АДРЕСА_1 та
перебувають на квартирному обліку,
відноситься 4 особи (вона, син 2006 р.н.,
дочка 1995 р.н., дочка 1997 р.н.),
запропоновані квартири відповідали
встановленим законодавством нормам.

Вимоги Позивачів щодо надання житла в
будинках АДРЕСА_2 або в іншій
новобудові в межах мікрорайону не
ґрунтуються на нормах чинного
законодавства.

У зв'язку з невиконанням інвестором
своїх зобов'язань, рішенням
Господарського суду м. Києва
інвестиційний договір від 20.12.2005 року
№24/05, укладений між Шевченківською
районною у м. Києві державною
адміністрацією та ТОВ «Компанія
Агроінтер Холдинг, було розірвано.

У зв'язку з відсутністю інвестора
реконструкції будинку АДРЕСА_1, Головне
управління житлового забезпечення
(зараз -Департамент будівництва та
житлового забезпечення) не має на
сьогоднішній день можливості
здійснити відселення позивачів, про що
неодноразово повідомлялось позивачів
у відповідях на їх звернення (від 10.07.2012
№044/К-83-1206/6/5/4; від 24.02.2011 №044/114/8-88/2) та на
особистому прийомі в управлінні.
Департамент будівництва та житлового
забезпечення не має права діяти в
супереч розпорядженню Київської
міської державної адміністрації від
15.12.2005 року №2321/1 та здійснювати
відселення в іншому порядку ніж за
рахунок коштів інвестора.

Законом України «Про комплексну
реконструкцію кварталів (мікрорайонів)
застарілого житлового фонду», який
набрав чинності 16.01.2007 року також
передбачено відселення мешканців
будинків, які підлягають
реконструкції, за рахунок
інвестора-забудовника за умови згоди
власників (наймачів) жилих приміщень та
на підстав укладених з ними
відповідних договорів.

Визначення інвестора-забудовника
реконструкції будинків не відноситься
до компетенції Департаменту
будівництва та житлового забезпечення.

Щодо здійснення будівництва житлових
будинків ПАТ ХК «Київміськбуд» поряд з
будинком 312 на вул. Полтавській,
Департаментом будівництва та
житлового забезпечення не надавались
дозволи на будівництво даних об'єктів,
не погоджувалась проектна
документація, оскільки зазначені
повноваження не відносяться до
компетенції Департаменту.

Відповідно до автоматизованого банку
даних «Квартоблік» на даний час
позивачка ОСОБА_5 перебуває на
квартирному обліку родиною з 4 осіб
(вона, син, дві дочки) з 07.10.1997 року у
загальній черзі, а з 20.02.2006 року - у
пільгові черзі за категорією
«багатодітні сім'ї».

Станом на 15.07.2013 рік номер черги в
районі становить на загальних
підставах - 3940, в першочерговому списку
- 1881, за категорією «багатодітні сім'ї» -
156 .

Відповідно до статті 43 Житлового
кодексу Української PCP жилі приміщення
надають в порядку черговості.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
Департамент будівництва та житлового
забезпечення діяв в межах та у спосіб
визначений чинним законодавством.
Правові підстави для передачі
Департаментом будівництва та
житлового забезпечення до
Шевченківської районної в місті Києві
державної адміністрації квартири
АДРЕСА_2 та іншого жилого приміщення
для відселення сім'ї позивачів
відсутні.

Крім того, з прийняттям законів України
«Про запобігання світовій фінансовій
кризі на розвиток будівельної галузі
та житлового будівництва» від 25.12.2008
року та «Про регулювання містобудівної
діяльності» (чинний з 12.03.2011)
забудовники звільнені від передачі
місцевим органам влади частки житлової
площі за збудоване житло для
забезпечення житлом черговиків
квартирного обліку, що призвело до
припинення обсягу надходжень
загальної площі від забудовників.

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції про необґрунтованість та
безпідставність позовних вимог про
зобов'язання відповідачів видати
позивачам ордер на квартиру АДРЕСА_2,
передати ордер на право вселення у
вказане жиле приміщення або іншій
новобудові в межах мікрорайону, а також
відсутність підстав для задоволення
позовної вимоги про ігнорування
відповідачем 2 проживання багатодітної
сім'ї в перенаселеній та аварійній
квартирі, оскільки укладений
інвестиційний договір було розірвано в
судовому порядку.

Разом з тим, згідно Рекомендацій
Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2
стосовно здійснення адміністративними
органами влади дискреційних
повноважень, прийнятої Комітетом
Міністрів 11.09.1980 року на 316-й нараді - під
дискреційними повноваженнями слід
розуміти повноваження, які
адміністративний орган, приймаючи
рішення, може здійснювати з певною
свободою розсуду, тобто, коли такий
орган може обирати з кількох юридично
допустимих рішень те, яке він вважає
найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи
рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта
владних повноважень на відповідність,
закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
критеріям, не втручається у дискрецію
(вільний розсуд) суб'єкта владних
повноважень поза межами перевірки за
названими критеріями. Завдання
адміністративного судочинства полягає
не у забезпеченні ефективності
державного управління, а в
гарантуванні дотримання вимог права,
інакше було б порушено принцип
розподілу влади.

Таким чином, позовна вимога щодо
зобов'язання відповідача 1 надати
позивачам ордери на право вселення в
житлові приміщення шести сімей в межах
мікрорайону відповідно до Закону
України «Про комплексну реконструкцію
кварталів (мікрорайонів) застарілого
житлового фонду»; видати у
встановленому законом порядку ордер на
чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2, або
іншої рівноцінної за нормою площі
квартири, в межах мікрорайону, що
складається з чотирьох кімнат, згідно
до Закону України «Про комплексну
реконструкцію кварталів (мікрорайонів)
застарілого житлового фонду» є формою
втручання в дискреційні повноваження
та виходить за межі завдань
адміністративного судочинства, а отже
задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст.11 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд розглядає адміністративні справи
не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог. Суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Враховуючи викладене, з метою
належного захисту прав, свобод та
інтересів позивачів та відповідно до
вимог ч.2 ст. 162, ч. 2 ст.11 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд першої інстанції
обґрунтовано захистив порушені права
позивачів шляхом зобов'язання
відповідача 1 відповідно до покладених
на нього обов'язків та в межах своїх
повноважень вирішити питання щодо
поліпшення житлових умов позивачів,
які перебувають у пільговій черзі
відповідної категорії в порядку
статтей 42, 43, 45, 50-53 Житлового кодексу
Української РСР.

Щодо позовних вимог про відшкодування
моральної шкоди колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до пункту 5 постанови
Пленуму Верховного Суду від 31.03.1995 № 4
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», обов'язковому з'ясуванню при
вирішенні спору про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди
підлягають: наявність такої шкоди,
протиправність діяння її заподіювача,
наявність причинного зв'язку між
шкодою і протиправним діянням
заподіювана та вини останнього в її
заподіянні. У позовній заяві про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди має бути зазначено, в чому
полягає ця шкода, якими неправомірними
діями чи бездіяльністю її заподіяно
позивачеві, з яких міркувань він
виходив, визначаючи розмір шкоди, та
якими доказами це підтверджується.

Позивачами не обґрунтовано, якими
діями чи бездіяльністю Департаменту
будівництва та житлового забезпечення
було завдано моральну шкоду, не надано
жодних доказів на підтвердження
заподіяння такої шкоди.

Оскільки в матеріалах справи відсутні
докази, які б підтверджували наявність
причинно-наслідкового зв'язку між
моральними стражданнями позивачів і
діями або бездіяльністю відповідачів,
позовні вимоги в частині стягнення
моральної шкоди задоволенню не
підлягають.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки, доводи апеляційних скарг
висновків суду не спростовують, то
колегія суддів апеляційної інстанції
підстав для його скасування не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 41, 160, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Шевченківської
районної в м. Києві державної
адміністрації та ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 13 листопада 2013 року залишити
без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 13 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
в порядку ст. 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
Петрик І.Й.

Судді:
Борисюк Л.П.

Ключкович В.Ю.

.

Головуючий суддя
Петрик І.Й.

Судді:
Борисюк Л.П.

Ключкович В.Ю.