Справа № 804/899/14
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
27 лютого 2014 р. Справа № 804/899/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді
представників позивача
Шкарбан Т.В., Чернової А.В.,
представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім
Профіль України» до
Дніпропетровської митниці Міндоходів
України про скасування рішення, картки
відмови та повернення коштів, -
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім
Профіль України» (далі - ТОВ «Торговий
Дім Профіль України», позивач)
звернулось до адміністративного суду з
позовною заявою до Дніпропетровської
митниці Міндоходів (далі -
Дніпропетровська митниця, відповідач),
в якій, з урахуванням уточнених
позовних вимог, просить:
- визнати протиправною та скасувати
картку відмови у митному оформленні
Дніпропетровської митниці;
- визнати протиправним та скасувати
Рішення про коригування митної
вартості товарів № 110100000/2013/200465/1 від
11.10.2013 року Дніпропетровської митниці;

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що на підставі контракту,
укладеного між позивачем та фірмою
«Shandong Keer Imp&Exp Trade Co., Ltd», КНР, від 29.03.2013
року № SK2013/03/29 позивач звернувся до
Дніпропетровської митниці для
здійснення митного оформлення товару -
оцинкована сталь методом гарячого
цинкування, та подав митну декларацію
№ 110100000/2013/232000. Позивачем було подано до
Дніпропетровської митниці документи
для підтвердження митної вартості
товару. 11.10.2013 року Дніпропетровською
митницею відмовлено у здійснені
митного оформлення товару за заявленою
вартістю та прийнято рішення про
коригування митної вартості
№110100000/2013/200465/1, з яким позивач не
погоджується і вважає його
протиправним. Позивачем у
відповідності до вимог митного
законодавства було подано відповідачу
усі необхідні та достатні документи
для підтвердження заявленої митної
вартості товарів. Разом з тим, надання
додаткових документів є необхідним у
разі потреби в підтвердженні
задекларованої позивачем митної
вартості товару за першим методом,
викликаної обґрунтованими сумнівами
митного органу в достовірності
відомостей, які містяться в поданих до
митного оформлення товару документах,
проте сумнівів у митного органу щодо
формування позивачем митної вартості
бути не могло. Представник позивача в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали та просили суд задовольнити
в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні просила відмовити в
задоволенні позову, надала суду
письмові заперечення з наступним
обґрунтуванням. Відповідачем під час
митного оформлення товару було
встановлено, що документи, які
підтверджують числові значення
складових митої вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості, містять розбіжності, а саме:
дати оплати не кореспондуються з датою
фактичного відвантаження відповідно
до дати коносаменту, та не відповідають
умовам доповнення № 7 від 25.07.2013 року до
зовнішньоекономічного контракту,
інвойсу № 8X013072503 від 25.07.2013 року та
прайс-листа від 25.07.2013 року, виписки по
рахунку, надані декларантом в якості
виписок з бухгалтерської документації,
не є бухгалтерськими документами та не
відносяться до системи
бухгалтерського обліку та фінансової
звітності на підприємстві, наданий
прайс-лист має уособлений вигляд та не
відповідає поняттю дійсної вартості,
згідно Угоди про застосування статті VII
Генеральної угоди з тарифів і торгівлі
1994 року. За митними органами
зберігається право перевіряти
інформацію імпортерів щодо визначення
митної вартості, з точки зору її
повноти і правильності. Посадова особа
митниці, відповідно до ст. 55 МК України,
прийняла рішення про коригування
заявленої митної вартості товару від
04.10.2013 року № 125130005/2013/162407, відповідно до
якого митну вартість скориговано до 0,87
доларів США/кг на підставі наявних у
митниці відомостей із застосуванням
методу 2(ґ) відповідно до ст. 60 МК
України. Таким чином, оскаржувані
рішення про визначення митної вартості
товарів та картка відмови прийняті
відповідачем правомірно.

Дослідивши письмові докази по справі,
проаналізувавши чинне законодавство
та заслухавши пояснення представників
сторін, суд приходить до висновку, що
адміністративний позов не підлягає
задоволенню.

Судом встановлено, що між ТОВ «Торговий
Дім Профіль України» (покупець) та
фірмою «Shandong Keer Imp&Exp Trade Co., Ltd», КНР
(продавець) укладено
зовнішньоекономічний контракт на
поставку товару від 29.03.2013 року №
SK2013/03/29.

10.10.2013 року позивач звернувся до
Дніпропетровської митниці для
здійснення митного оформлення товару:

- оцинкована сталь методом гарячого
цинкування в рулонах товщиною 0,30 мм;

- оцинкована сталь методом гарячого
цинкування в рулонах товщиною 0,33 мм.

Товар надійшов на адресу ТОВ Торговий
дім "Профіль України" від фірми SHANDONG KEER
ІМР&ЕХР TREDE Co.Ltd (КНР), шляхом
електронного декларування (митна
декларація № 110100000/2013/232000).

Митна вартість товару була заявлена
позивачем за ціною договору (основний
метод) відповідно до ст. 58 МК України, а
саме - 0,7834 дол. США/кг.

Для підтвердження заявлених
відомостей про митну вартість товару
позивачем були надані наступні
документи:

- картка обліку особи, яка здійснює
операції з товарами від 03.12.2012 року №
110/2012/0001937;

- залізнична накладна для
внутрішнього сполучення;

- коносамент №QDSW006682 від 14.08.2013
року;

- банківський платіжний документ
№ 405 від 30.09.2013 року;

- банківський платіжний документ
Swift № 1705 від 30.09.2013 року;

- рахунок-фактура (інвойс) від
25.07.2013 № SXD13072502;

- доповнення до
зовнішньоекономічного договору
(контракту) від 25.07.2013 року №7;

- зовнішньоекономічний договір
(контракт) від 29.03.2013 року № SK2013/03/29;

- сертифікат про походження товару
№ССРІТ130567477 від 08.10.2013 року;

- сертифікат якості від 25.07.2013 року;

- копія експортної митної
декларації 70823397 від 23.08.13 року.

Відповідно до Угоди про застосування
статті VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року за митними органами
зберігається право перевіряти
інформацію імпортерів щодо визначення
митної вартості, з точки зору її
повноти і правильності (стаття 17 та
додаток III, параграф 6 Угоди).

Відповідно до статті VII ГATT оцінка
ввезеного товару для митних цілей
повинна ґрунтуватися на дійсній
вартості ввезеного товару або вартості
аналогічного товару.

З метою здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів, митний орган,
відповідно до ч. 5 ст. 54 МК України має
право:

1) упевнюватися в достовірності
або точності будь-якої заяви, документа
чи розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості;

2) письмово запитувати від
декларанта або уповноваженої ним особи
встановлені ст. 53 МК України додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості;

3) здійснювати коригування
заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному
ст. ст. 345 - 354 МК України, перевірки
правильності визначення митної
вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів
інших країн із запитами щодо надання
відомостей, необхідних для
підтвердження достовірності заявленої
митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені
цим Кодексом форми митного контролю.

Статтею 54 МК України передбачено, що
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у ч. 1 ст. 58 МК України.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування.

Відповідно до ст. 337 МК України,
перевірка документів та відомостей,
які подаються митним органам під час
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України,
здійснюється візуально, із
застосуванням інформаційних
технологій шляхом проведення:

- формато-логічного контролю;

- контролю співставлення;

- контролю із застосуванням
системи управління ризиками та в інші
способи, передбачені цим Кодексом.

Обсяги митного контролю, передбачені
главою 49 розділу XI МК України,
визначаються за результатами аналізу
ризиків відповідно до положень глави 52
розділу XI МК України.

Так, за результатами проведеного
контролю із застосуванням системи
управління ризиками Автоматизованою
системою аналізу та управління
ризиками (АСАУР) відповідно до ст. 337 МК
України в автоматизованому порядку
було виявлено ризик щодо можливого
заниження митної вартості та
сформовано повідомлення щодо
необхідності здійснення перевірки
правильності визначення митної
вартості, звернувши увагу на вартість
ідентичних або подібних товарів.

Якщо за результатами аналізу,
виявлення та оцінки ризиків посадовою
особою митного органу встановлено
ризик заявлення неповних та/або
недостовірних відомостей про митну
вартість, у тому числі невірне
визначення митної вартості, або якщо за
результатом розгляду поданих
декларантом або уповноваженою ним
особою документів, які підтверджують
митну вартість товарів, встановлені
підстави для запиту документів,
перелік яких визначений ч.ч.3 та/або 4 ст.
53 МК України.

При електронному декларуванні
посадова особа за допомогою
автоматизованої системи митного
оформлення створює та надсилає
декларанту або уповноваженій ним особі
засвідчене електронним цифровим
підписом електронне повідомлення про
необхідність подання документів
відповідно до ч.ч. 3 та/або 4 ст. 53 МК
України для підтвердження митної
вартості товарів із складанням їх
переліку.

Так, посадовою особою
Дніпропетровської митниці відповідно
до п.4.1. ст. 54 МК України здійснено
контроль наявності в підтверджуючих
документах усіх відомостей в
кількісному виразі, використаних при
обчисленні митної вартості.

В результаті такого контролю
встановлено, що документи, які
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості, містять розбіжності, а саме:

- дати оплати не кореспондуються з
датою фактичного відвантаження
відповідно до дати коносаменту (14.08.2013
року), та не відповідають умовам
доповнення № 7 від 25.07.2013 року до
зовнішньоекономічного контракту,
інвойсу № 8XD13072503 від 25.07.2013 року та
прайс-листа від 25.07.2013 року.

- виписки по рахунку, надані
декларантом в якості виписок з
бухгалтерської документації, не є
бухгалтерськими документами та не
відносяться до системи
бухгалтерського обліку та фінансової
звітності на підприємстві.

- наданий прайс-лист має
уособлений вигляд та не відповідає
поняттю дійсної вартості. Відповідно
до Угоди про застосування статті VII
Генеральної угоди з тарифів і торгівлі
1994 року за митними органами
зберігається право перевіряти
інформацію імпортерів щодо визначення
митної вартості, з точки зору її
повноти і правильності (стаття 17 та
додаток III, параграф 6 Угоди). Відповідно
до статті VII ГАТТ оцінка ввезеного
товару для митних цілей повинна
ґрунтуватися на дійсній вартості
ввезеного товару або вартості
аналогічного товару.

Проведено консультації декларанта
позивача з митним органом.

Враховуючи вищезазначене, згідно вимог
ст. 53 МК України, декларант зобов'язаний
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи:

- висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями.

Згідно п.6 ст.53 МК України, декларант за
власним бажанням може подати будь-які
додаткові наявні у них документи для
підтвердження заявленої ними митної
вартості товару.

З урахуванням положень ч. 3 ст. 53 МК
України додаткові документи можуть
надаватись протягом 10 календарних
днів.

Відповідно до п. 6 ст. 54 МК України
митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів у
разі неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у ч.ч. 2-4 ст. 53 МК
України, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Листом від 11.10.2013 року декларант
зазначив про неможливість надання
інших додаткових документів, для
підтвердження заявленої митної
вартості товару, у встановлений
законодавством десятиденний термін,
згідно п.6 ст.53 МК України.

Згідно п.3 ст. 337 МК України проведений
контроль співставлення -
автоматизоване порівняння даних, які
містяться в митній декларації, поданої
для митного оформлення, з даними, які
наявні у митного органу.

Рівень заявленої декларантом митної
вартості товару «прокат плоский з
нелегованої сталі, з покриттям цинком
(плакований)» становить 0,7834 дол. США/кг,
рівень митної вартості, раніше
визнаної митними органами, оформленої
за МД від 04.10.2013 року № 125130005/2013/162407, з
урахуванням регіону походження, умов
контракту, у наближений до митного
оформлення час, становить 0,87 дол.
США/кг.

При визначенні митної вартості товару
неможливо було застосувати методи 2 а), 2
б), так як у митного органу відсутня
інформація щодо вартості ідентичних та
подібних (аналогічних) товарів,
враховуючи положення ст. 59, 60, 61 МК
України. Методи на основі віднімання 2
в) та додавання 2 г) вартості (ст.62, ст.63
МК України) неможливо застосувати у
зв'язку із відсутністю об'єктивних,
документально підтверджених даних, які
піддаються обчисленню. Митну вартість
товару, що імпортується, скориговано із
застосуванням другорядного методу
визначення митної вартості 2 ґ), -
резервний метод визначення митної
вартості (ст. 64 МК України).

Враховуючи вищевикладене, у зв'язку з
наявними розбіжностями, відсутністю
обґрунтувань цих розбіжностей,
відмовою декларанта позивача надати
інші додаткові документи, відповідачем
прийнято рішення про коригування
митної вартості від 11.10.2013 року
№1100000/2013/200465/1.

Згідно ст. 55 МК України декларант має
право:

а) на випуск товарів, що
декларуються, у вільний обіг за умови
надання гарантій відповідно до розділу
X МК України;

б) оскаржити рішення про
коригування заявленої митної вартості
до органу вищого рівня відповідно до
глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 58 МК
України метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються, не застосовується, якщо
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально або не
визначені кількісно і достовірні
та/або відсутня хоча б одна із
складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні.

Судом встановлено, що неможливість
застосування першого методу
визначення митної вартості обумовлена
наступним.

Відповідно до ст. 52 МК України
декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

Статтею 49 МК України передбачено, що
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті.

Відповідно до п. 4 та п. 5 ч. 2 ст. 53 МК
України до переліку документів, які
підтверджують митну вартість товарів,
належать:

якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару:

за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару.

Під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митним органом, було
встановлено, що умови оплати згідно
Доповнення № 7 від 25.07.2013 року до
контракту - 100% передоплата.

В інвойсі від 25.07.2013 року № SХD13072502
загальна сума складає 39 136,95 дол. США.

Відповідно до платіжного доручення від
№ 405 за рахунком від 25.07.2013 року №
SХD13072502 оплата здійснена 30.09.2013 року, що
не можна вважати передоплатою.

Умовами Доповнення № 7 від 25.07.2013 року
передбачено, що строк відвантаження:
протягом 15 днів від дати передплати.
Таким чином, передплата повинна бути
здійсненна до відвантаження товару. З
огляду на це 100% платіж за товар повинен
бути здійснений до дати коносаменту
(14.08.2013 року). Проте платіжне доручення
№ 405, яке посилається на інвойс від
25.07.2013 року № SХD13072502, виписано пізніше,
ніж передбачено контрактом (30.09.2013
року).

Виписки по рахунку, надані декларантом
в якості виписок з бухгалтерської
документації, не є бухгалтерськими
документами та не відносяться до
системи бухгалтерського обліку та
фінансової звітності на підприємстві.

Наданий прайс-лист має уособлений
вигляд та не відповідає поняттю
дійсної вартості, відповідно до Угоди
про застосування статті VII Генеральної
угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за
митними органами зберігається право
перевіряти інформацію імпортерів щодо
визначення митної вартості, з точки
зору її повноти і правильності (стаття
17 та додаток III, параграф 6 Угоди).
Відповідно до статті VII ГАТТ оцінка
ввезеного товару для митних цілей
повинна ґрунтуватися на дійсній
вартості ввезеного товару або вартості
аналогічного товару.

Згідно з ч. 1 ст. 55 МК України рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
митним органом у письмовій формі під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості цих товарів
як до, так і після їх випуску, якщо
митним органом у випадках,
передбачених ч. 6 ст. 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України
митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у ч.ч. 2-4 ст. 53 цього
Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

У зв'язку із неможливістю застосування
першого методу (неподання затребуваних
документів,), посадовою особою
Дніпропетровської митниці було
послідовно перейдено до наступного
методу визначення митної вартості.

Відповідно до ст. 59 МК України, у разі
якщо митна вартість імпортованих
товарів не може бути визначена згідно з
положеннями ст. 58 МК України, за основу
для її визначення береться вартість
операції з ідентичними товарами, що
продаються на експорт в Україну з тієї
ж країни і час експорту яких збігається
з часом експорту оцінюваних товарів
або є максимально наближеним до нього.

При застосуванні цього методу
визначення митної вартості за основу
береться прийнята митним органом
вартість операції з ідентичними
товарами з дотриманням умов,
зазначених у цій статті. При цьому під
ідентичними розуміються товари,
однакові за всіма ознаками з
оцінюваними товарами, у тому числі за
такими, як:

1) фізичні характеристики;

2) якість та репутація на ринку;

3) країна виробництва;

4) виробник.

Відсутність інформації про продаж
ідентичних товарів унеможливила
застосування цього методу для
визначення митної вартості товару.

Відповідно до ст. 60 МК України - (метод
визначення митної вартості за ціною
договору щодо подібних (аналогічних
товарів), у разі якщо митна вартість
оцінюваних товарів не може бути
визначена згідно з положеннями ст. ст. 58
і 59 МК України, за митну вартість
береться прийнята митним органом
вартість операції з подібними
(аналогічними) товарами, які продано на
експорт в Україну і час експорту яких
збігається з часом експорту оцінюваних
товарів або є максимально наближеним
до нього.

Під подібними (аналогічними)
розуміються товари, які хоч і не є
однаковими за всіма ознаками, але мають
схожі характеристики і складаються зі
схожих компонентів, завдяки чому
виконують однакові функції порівняно з
товарами, що оцінюються, та вважаються
комерційно взаємозамінними.

Ціна договору щодо подібних
(аналогічних) товарів береться за
основу для визначення митної вартості
товарів, якщо ці товари ввезено
приблизно в тій же кількості і на тих же
комерційних рівнях, що й оцінювані
товари.

Відсутність інформації про продаж
подібних (аналогічних) товарів
унеможливила застосування цього
методу для визначення митної вартості
товару.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (ст. ст. 62, 63 МК
України) повинні ґрунтуватися на даних,
які є об'єктивними, підтверджуються
документально, піддаються обчисленню
та належать до вартості витрат,
понесених виробником при виробництві
оцінюваних товарів. Відсутність
необхідних документів унеможливила
застосування зазначених методів.

Тому під час перевірки заявленої
митної вартості товару та здійсненні
митної оцінки виникла потреба у
використанні різних джерел її
обґрунтування та була необхідність
застосування різних підходів до оцінки
товарів.

Застосований Дніпропетровською
митницею резервний метод визначення
митної вартості (ст. 64 МК України)
базується на світовій практиці, згідно
якої в рамках цього методу
допускається розумна гнучкість в
підходах до застосування попередніх
методів визначення митної вартості.

З урахуванням викладеного, посадова
особа Дніпропетровської митниці,
відповідно до ст. 55 МК України, прийняла
рішення про коригування заявленої
митної вартості товару від 04.10.2013 року
№ 125130005/2013/162407, відповідно до якого
митну вартість скориговано до 0,87
доларів США/кг на підставі наявних у
митниці відомостей із застосуванням
методу 2(ґ) відповідно до ст. 60 МК
України.

При цьому, посадовою особою
Дніпропетровської митниці у графі 33
рішення про коригування заявленої
митної вартості, відповідно до Правил
заповнення рішення про коригування
митної вартості товарів, затверджених
наказом Міністерства фінансів Україні
від 24.05.2012 року № 598, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 01.06.2012
року за № 883/21195 зазначено причини,
через які митна вартість імпортованих
товарів не може бути визначена за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються, (вартість операції).
Також посадовою особою
Дніпропетровської митниці зазначено,
про проведення консультацій з
декларантом та про здійснення
коригування митної вартості товару із
застосуванням другорядного методу 2(ґ)
відповідно до ст. 60 МК України.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що оскаржуване Рішення про коригування
митної вартості товарів прийняте
митницею відповідно до норм чинного
законодавства.

У зв'язку з прийняттям митницею рішення
про визначення митної вартості товару,
за вантажною митною декларацією було
відмовлено в митному оформленні та
видано картку відмови № 110100000/2013/00564.

Відповідно до ст. 264 МК України, у разі
відмови у прийнятті митної декларації
посадовою особою митного органу
заповнюється картка відмови у
прийнятті митної декларації за формою,
встановленою центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
політику у сфері фінансів. Інформація
про відмову у прийнятті для оформлення
електронної митної декларації
надсилається декларанту електронним
повідомленням, засвідченим
електронним цифровим підписом
посадової особи митного органу.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що оскаржувана Картка відмови прийнята
митницею відповідно до норм чинного
законодавства.

Відповідно до п. 7 ст. 55 МК України, у
випадку незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів
митний орган за зверненням декларанта
або уповноваженої ним особи випускає
товари, що декларуються, у вільний обіг
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю цих товарів,
визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом,
шляхом надання гарантій відповідно до
розділу X цього Кодексу. Строк дії таких
гарантій не може перевищувати 90
календарних днів з дня випуску товарів.

Товар випущено у вільний обіг за
бажанням позивача під фінансову
гарантію декларанта зі сплатою
податків і зборів до Держбюджету
України.

Зважаючи на вищевикладене, суд
приходить до висновку, що при прийнятті
оскаржуваного рішення № 110100000/2013/00465/1
від 11.10.2013 року про визначення митної
вартості товарів та прийнятті картки
відмови у митному оформленні товарів №
110100000/2013/00564 від 11.10.2013 року відповідач
діяв на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені чинним
законодавством України.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку що позовні вимоги не
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони - суб'єкта владних повноважень,
суд присуджує з іншої сторони всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати, пов'язані
із залученням свідків та проведенням
судових експертиз.

Оскільки позов не підлягає
задоволенню, суд не вбачає підстав для
відшкодування судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку та
строки, визначені ст. 186 КАС України та
набирає законної сили відповідно до ст.
254 КАС України.

Постанова в повному обсязі виготовлена
04 березня 2014 року.

Суддя М.В.
Бондар