Справа № 814/2464/13-а
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 814/2464/13-а

Категорія: 10.3.4 Головуючий в 1 інстанції:
Марич Є. В.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду, у складі:

головуючого - Яковлєва
О.В.,

суддів - Бойко
А.В., Танасогло Т.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Роздолля" на
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 12 липня 2013
року, у справі за позовом
Миколаївського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Роздолля" про
стягнення адміністративно -
господарських санкцій та пені,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Миколаївського
окружного адміністративного суду від
12.07.2013 року задоволено позов та
стягнуто з відповідача
адміністративно-господарські санкції
за 2012 рік, на загальну суму 14573,31 грн.

Не погоджуючись з постановленим у
справі судовим рішенням, відповідачем
подано апеляційну скаргу, з якої
вбачається, що рішення у справі
прийнято в порушення норм
матеріального та процесуального права,
а тому просить скасувати постанову
суду та прийняти нову, якою в
задоволені позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги
обґрунтовано тим, що судом першої
інстанції невірно дано оцінку
встановленим обставинам у справі, так
як підприємством у 2012 році виконано
норматив з працевлаштування інвалідів
на своєму підприємстві, у кількості
однієї особи, а тому до нього
неправомірно застосовано
адміністративно-господарські санкції
та пеню.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду, а також правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права та правової
оцінки обставин у справі, судова
колегія приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а судове рішення -
скасуванню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що згідно звіту про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів за 2012 рік, середньооблікова
кількість штатних працівників
підприємства відповідача за період з
01.01.2012 року по 31.07.2012 року становила 2
особи (директор та головний бухгалтер),
а в період з 01.08.2012 року по 31.12.2012 року - 26
осіб, а тому відповідно до нормативів з
працевлаштування - на підприємстві, з
01.08.2012 року, повинен працювати 1 інвалід,
та вказану особу й працевлаштовано
відповідачем, проте за результатами
звітного року підприємству нараховано
адміністративно-господарську санкцію
та пеню, в сумі 14573,31 грн., за не
виконання річного нормативу з
працевлаштування інвалідів.

За наслідком встановлених
обставин судом першої інстанції
зроблено висновок щодо
обґрунтованості позовних вимог, з яким
не погоджується судова колегія з
огляду на наступне.

Відповідно до п.1 Положення "Про
Фонд соціального захисту інвалідів",
затвердженого Постановою КМУ № 1434 від
26.09.2002 року, Фонд соціального захисту
інвалідів - є урядовим органом
державного управління, який діє у
складі Мінпраці та підпорядковується
йому.

Основним завданням Фонду
соціального захисту інвалідів,
відповідно до п.3 Положення, є контроль
за виконанням підприємствами,
установами і організаціями, у тому
числі підприємствами і організаціями
громадських організацій інвалідів,
фізичними особами, які використовують
найману працю (далі-підприємства),
нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів,
встановленого Законом України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні».

Частиною 1 ст. 18. Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»
встановлено, що забезпечення прав
інвалідів на працевлаштування та
оплачувану роботу, в тому числі з
умовою про виконання роботи вдома,
здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

Пунктом 4 Положення "Про Фонд
соціального захисту інвалідів"
передбачено, що Фонд, відповідно до
покладених на нього завдань, здійснює
контроль за виконанням підприємствами
нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів та сплатою
ними адміністративно-господарських
санкцій і пені.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»,
підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю,
самостійно розраховують кількість
робочих місць для працевлаштування
інвалідів відповідно до нормативу,
встановленого частиною першою цієї
статті, і забезпечують
працевлаштування інвалідів. При
розрахунках кількість робочих місць
округлюється до цілого значення.

Підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю,
самостійно здійснюють
працевлаштування інвалідів у рахунок
нормативів робочих місць виходячи з
вимог статті 18 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні».

Ст.19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні», передбачено, що
для підприємств, установ, організацій,
у тому числі підприємств, організацій,
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, встановлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Про зайнятість та
працевлаштування інвалідів
роботодавець повідомляє територіальне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів шляхом подання не пізніше 1
березня, наступного після звітного
періоду статистичної звітності
передбаченої Наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 10 лютого 2007 року №42.

Судовою колегією встановлено, що в
період до 01.08.2012 року на підприємстві
відповідача працювало 2 особи, а тому у
даний період підприємство звільнено
від обов'язку працевлаштування
інвалідів (а.с.32-37), а в період з 01.08.2012
року по 31.12.2012 року на підприємстві
відповідача працювало 26 осіб, тобто 4%
норматив для працевлаштування
інвалідів складає 1 особу.

У даний період підприємством
працевлаштовано ОСОБА_1, який є
інвалідом 2 групи, та працював у
відповідача з 01.08.2012 року по 31.12.2012 року,
що не заперечено Фондом.

Разом з тим, позивачем здійснено
розрахунок виконання нормативу
робочих місць на підставі формули
визначення середньорічної кількості
працюючих осіб та у даній формулі
враховано й ті місяці, у яких
підприємство не мало обов'язку
працевлаштовувати інвалідів - 5
(кількість інвалідів з серпня по
грудень) : на 12 (тобто увесь період 2012
року) = 0,42, та округлено дану цифру до
нуля, що вказує на невиконання
відповідачем нормативу протягом
усього року.

Враховуючи, що до серпня 2012 року
відповідач взагалі не зобов'язаний
здійснювати працевлаштування
інвалідів, а з моменту виникнення у
нього такого обов'язку - ним виконано
норматив та фактично працевлаштовано 1
особу - судова колегія вважає, що
штрафні санкції та пеню застосовано
необґрунтовано та із формальним
підходом до вказаних правовідносин, а
тому вони не підлягають стягненню.

Судова колегія зазначає, що
вищевказаним законом зобов'язано
роботодавців здійснювати
працевлаштування інвалідів в межах
відповідного нормативу, а перевищення
такого нормативу та працевлаштування
більшої кількості робітників можливо
лише за ініціативою самого
підприємства, а тому суд не приймає до
уваги посилання позивача щодо
необхідності працевлаштування
підприємством більшої кількості
інвалідів протягом 5 місяців (з серпня
по грудень) для врахування їх у
вищевказаній формулі.

Крім того жодних доказів щодо
направлення інвалідів на підприємство
та відмов відповідача у їх
працевлаштуванні - позивачем не надано.

Враховуючи вищевикладене судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
при вирішенні справи допустив
порушення норм матеріального та
процесуального права, а тому судове
рішення підлягає скасуванню з
прийняттям нової постанови.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 197, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, судова колегія, -

П О С Т
А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Роздолля" -
задовольнити.

Постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду від 12
липня 2013 року - скасувати та прийняти по
справі нову постанову, якою в
задоволені позову Миколаївського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Роздолля" про
стягнення адміністративно -
господарських санкцій та пені -
відмовити.

Постанова апеляційного суду
набирає законної сили через 5 днів
після направлення її копії особам, які
беруть участь у справі та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий: Судді:
О.В. Яковлєв
А.В. Бойко

Т.М. Танасогло