Справа № К/9991/3510/12-С
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2014 року
м. Київ К/9991/3510/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Весельської Т.Ф.,

Олендера І.Я.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Рубіжному Луганської
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії, касаційне провадження в якій
відкрито за касаційною скаргою
Управління Пенсійного фонду України в
м. Рубіжному Луганської
області на постанову Рубіжанського
міського суду Луганської області від 16
травня 2011 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 02 листопада 2011 року, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2011 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в м. Рубіжному
Луганської області про визнання дій
протиправними, зобов'язання виплатити
одноразову грошову допомогу у розмірі
10 посадових окладів.

Постановою Рубіжанського міського
суду Луганської області від 16 травня 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 02 листопада
2011 року, позов задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, Управління Пенсійного фонду
України в м. Рубіжному Луганської
області звернулося з касаційною
скаргою, в якій просить рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
скасувати та прийняти нове рішення,
яким відмовити позивачу у задоволенні
позову, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_3 до 01 березня 2011
року працювала на посаді головного
спеціаліста відділу виплат пенсії
Управління Пенсійного фонду України в
м. Рубіжному Луганської області і має
стаж державної служби більше 16 років,
що підтверджується копією трудової
книжки, загальний стаж роботи
становить більш 35 років.

У зв'язку з погіршенням стану здоров'я
позивачем до Управління Пенсійного
фонду України в м. Рубіжному Луганської
області надано довідку ЛКК
Рубіжанської міської поліклініки № 169
від 17 лютого 2011 року та заяву з
проханням звільнити її із займаної
посади за невідповідністю займаної
посаді за станом здоров'я.

Відповідно до наказу Управління
пенсійного фонду України в місті
Рубіжне Луганської області № 8-о від 28
лютого 2011 року позивача звільнено з
роботи у зв'язку з виявленою
невідповідністю займаній посаді за
станом здоров'я, який перешкоджає
виконанню службових обов'язків, пункт 2
статті 40 КЗпП України, що
підтверджується копією наказу № 8-о від
28 лютого 2011 року.

На момент звільнення ОСОБА_3 досягла
віку, який гарантує їй достроковий
вихід на пенсію, відповідно до стаття 21
Закону України «Про основні засади
соціального захисту ветеранів праці та
інших громадян похилого віку в
Україні»

З 01 березня 2011 року ОСОБА_3 отримує
пенсію згідно Закону України «Про
державну службу» і 01 березня 2011 року
вона звернулася до відповідача із
заявою про виплату грошової допомоги в
розмірі 10 місячних посадових окладів у
зв'язку з призначенням їй пенсії
відповідно до ст. 37 Закону України «Про
державну службу»

Однак листом Управління пенсійного
фонду України в місті Рубіжне
Луганської області від 09 березня 2011
року № 1155/10, ОСОБА_3 було відмовлено у
виплаті такої допомоги. Відмова
мотивована тим, що звільнення за п. 2 ст.
40 КЗпП України не вважається виходом на
пенсію.

Задовольняючи позов, суди попередніх
інстанцій, виходили з того, що позивач
має право на отримання грошової
допомоги при звільненні в розмірі 10
посадових окладів відповідно до
частини 2 статті 37 Закону України «Про
державну службу».

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з такими висновками судів
попередніх інстанцій з огляду на
наступне.

Відповідно до частини 2 статті 37 Закону
України «Про державну службу» на
одержання пенсії державних службовців
мають право особи, які досягли
встановленого законодавством
пенсійного віку, за наявності
страхового стажу для чоловіків - не
менше 25 років, для жінок не менше 20
років, у тому числі стажу державної
служби - не менше 10 років, та які на час
досягнення пенсійного віку працювали
на посадах державних службовців, а
також особи, які мають не менше 20 років
стажу роботи на посадах, віднесених до
категорій посад державних службовців, -
незалежно від місця роботи на час
досягнення пенсійного віку. Пенсія
державним службовцям призначається в
розмірі 80 відсотків від сум їх
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, а
особам, які на час звернення за
призначенням пенсії не є державними
службовцями, - у розмірі 80 відсотків
заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі.

Частиною 13 статті 37 вищенаведеного
Закону передбачено, що державним
службовцям у разі виходу на пенсію при
наявності стажу державної служби не
менше 10 років виплачується грошова
допомога в розмірі 10 місячних
посадових окладів.

Згідно статті 21 Закону України «Про
основні засади соціального захисту
ветеранів праці та інших громадян
похилого віку в Україні» встановлено,
що особам передпенсійного віку,
трудовий договір з якими було
розірвано з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу у зв'язку зі
змінами у організації виробництва і
праці, а також у зв'язку з виявленою
невідповідністю працівника за станом
здоров'я, гарантується право на
достроковий вихід на пенсію за півтора
року до встановленого законодавством
строку, якщо вони мають страховий стаж
для чоловіків - 25 років, для жінок - 20
років, а для осіб, які мають право на
пенсію на пільгових умовах - стаж
роботи що дає право на даний вид пенсії.

Разом з цим, згідно висновку
викладеному в рішенні Конституційного
Суду України від 26 листопада 2013 року №
11-рп/2013 у справі за конституційним
зверненням ОСОБА_4 щодо офіційного
тлумачення положення частини
тринадцятої статті 37 Закону України
«Про державну службу» в системному
зв'язку з положеннями пункту 2 частини
першої, частини другої статті 40 Кодексу
законів про працю України, статті 21
Закону України «Про основні засади
соціального захисту ветеранів праці та
інших громадян похилого віку в
Україні» необхідно розуміти так, що у
разі дострокового виходу на пенсію
державного службовця з посади в
органах державної влади відповідно до
чинного законодавства державний
службовець за наявності стажу
державної служби не менше 10 років і
страхового стажу, необхідного для
призначення пенсії за віком у
мінімальному розмірі, передбаченого
абзацом першим частини першої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», має право на отримання
грошової допомоги в розмірі 10 місячних
посадових окладів, яке не пов'язане з
досягненням пенсійного віку,
визначеного в частині першій статті 37
Закону України «Про державну службу».

Таким чином, задовольняючи позовні
вимоги, суди попередніх інстанцій
дійшли правильного висновку, що ОСОБА_3
має право на отримання грошової
допомоги в розмірі 10 місячних
посадових окладів, оскільки позивач за
своїм віком, страховим стажем та стажем
державної служби набула права на
достроковий вихід на пенсію відповідно
до ст. 21 Закону України « Про основні
засади соціального захисту ветеранів
праці та інших громадян похилого віку в
Україні» та реалізувала це право,
припинивши з відповідачем трудові
відносини.

Відповідно до частини третьою
статті 2201 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає, оскільки
судові рішення постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги є
необґрунтованими.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Рубіжному
Луганської області відхилити, а
постанову Рубіжанського міського суду
Луганської області від 16 травня 2011 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 02 листопада
2011 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: