Справа № 2а-5/12/1208
Суддя: Жаботинська С.В.
Дата ухвалення: 2014-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Пташкіна А.О.
Суддя-доповідач - Жаботинська С.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2014 року справа №2а-5/12/1208

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького
апеляційного адміністративного суду у
складі:

судді - доповідача: Жаботинської С.В.,
суддів: Лях О.П., Нікуліна О.А., секретар
судового засідання Турко І.Б., за участю
представника відповідача Уру Є.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Луганській області на
постанову Кам'янобрідського районного
суду м. Луганська від 14 лютого 2014 р. у
справі № 2а-5/12/1208 за позовом ОСОБА_3
до Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Луганській
області, Луганського міського
управління Головного Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Луганській області, Головного
управління Державної казначейської
служби України у Луганській області
про визнання неправомірними дій щодо
визначення розміру грошового
утримання, зобов'язання провести
перерахунок суми грошового
забезпечення, стягнення недоплачених
страхових сум в наслідок відшкодування
шкоди спричиненої ушкодженням
здоров'я,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, 14.10.2010 року звернувся до суду з
позовом до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Луганській області, Луганського
міського управління Головного
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Луганській області,
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Луганській області про визнання
неправомірними дій щодо визначення
розміру грошового утримання,
зобов'язання провести перерахунок суми
грошового забезпечення, стягнення
недоплачених страхових сум в наслідок
відшкодування шкоди спричиненої
ушкодженням здоров'я.

Постановою Кам'янобрідського
районного суду м. Луганська від 14
лютого 2014 р. у справі № 2а-5/12/1208 позовні
вимоги задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_3 пропущений строк для
звернення до суду за захистом
порушених прав, свобод та інтересів.

Визнано неправомірними дії
Луганського міського управління ГУМВС
України в Луганській області у зв'язку
з неправильним визначенням ОСОБА_3
розміру його грошового утримання за
останньою посадою на день виплати
страхової суми у 2006 році, яке повинно
обчислюватися при виплаті одноразової
грошової допомоги.

Визнано недійсними обидві довідки № 704
від 19.06.2006 року видані Луганським
міським міським управлінням ГУМВС
України в Луганській області для НАСК
«Оранта», в яких розмір грошового
утримання ОСОБА_3 складає 278,13 гривень
та 2366,10 гривень.

Зобов'язано Головне управління МВС
України в Луганській області провести
перерахунок та виплатити ОСОБА_3
недоплачену суму грошового
забезпечення, а саме страхових сум
відшкодування шкоди внаслідок
ушкодження здоров'я за 4 роки, як
інваліду війни II групи, з урахуванням
грошового утримання, яке на 01.04.2006 року
повинно складатися: з посадового
окладу - 112,50 грн., окладу за військове
звання - 120 грн., надбавки за вислугу
років -69,75 грн., надбавки за особливі
умови - 116,25 грн., 100 % президентської
надбавки - 302,25 грн., надбавки за
безперервну службу - 360,38 грн., премії -
360,02 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено за необґрунтованістю.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції Головне управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Луганській області звернулось з
апеляційною скаргою, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги
вказує, що позивач знав про розмір
належних йому виплат, ще у 01.09.2006 році
(день виплати страхових сум) і не був з
ними згоден, а тому лише 02.11.2007 року
звернувся до Ленінського районного
суду з позовом про стягання на його
думку не отриманих сум страховки.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Луганська від 12.11.2007 р. відкрито
провадження по вказаній справі.
Сторонами по справі були НАСК «Оранта»,
МВС України та УМВС України в
Луганській області.

Ухвалою Ленінського районного суду від
16.02.2009 провадження по справі за позовом
ОСОБА_3 було закрито.

Повторно тобто з аналогічними
позовними вимогами позивач звернувся
14.10.2010 до Кам'янобрідського районного
суду м. Луганська. Після спливу строку
один рік вісім місяців, а загальний
строк який пропустив позивач складає
більше ніж три роки.

Також, апелянт вказує, що розрахунок
позивачу ним зроблено вірно відповідно
до постанови КМУ № 627 від 19.11.1992 р. яка
діяла на момент виплати страхових сум
позивачу.

Зазначає, що суд першої інстанції,
прийшов до необгрунтованого висновоку
щодо періоду за який необхідно
здійснити виплату, а саме 4 роки,
виплата провадиться за вирахуванням
раніше виплачених страхових сум (з
цього виду страхування) за цю ж саму
страхову подію. Тобто позивачу
необхідно сплатити різницю за один рік,
але вказані обставини судом не були
прийняті до уваги, довідку від 19.06.2006 №
704 видано ЛМУ ГУМВСУ, в свою чергу ЛМУ
ГУМВС України у Луганській області є
самостійною юридичною особою тобто
суб'єктом права, здатним від власного
імені набувати права і обов'язки, що має
відокремлене майно, здатною від свого
імені набувати майнових і особистих
немайнових прав і нести обов'язки
згідно з чинним законодавством, але суд
все одно зобов'язав ГУМВСУ здійснити
перерахунок сум, хоча вказані дії
повинні здійснюватися саме ЛМУ ГУМВСУ.

Просить: скасувати постанову суду
першої інстанції прийняти нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог у повному обсязі у
зв'язку з необґрунтованістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, представника
відповідача, перевіривши матеріали
справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила
наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України (в
редакції, що діяла на час спірних
правовідносин), для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який,
якщо не встановлено інше, обчислюється
з дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Частиною 2 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
(зі змінами, внесеними розділом XII
„Прикінцеві положення" Закону України
від 07 липня 2010 року № 2453-УІ «Про
судоустрій і статус суддів», який
набрав чинності 30 липня 2010 року)
передбачено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачу у 2006 році встановлено 2 групу
інволідностіі йому 01.09.2006 року
здійснено виплату страхових сум з
якими він не був згоден, разом з тим із
позовом позивач вперше звернувся до
Ленінського районного суду м.
Луганська лише 02.11.2007 року, тобто через 1
рік 2 місяця 1 день.

Після закриття ухвалою Ленінського
районного суду від 16.02.2009 року
провадження по справі, позивач
повторно звернувся до
Кам'янобрідського районного суду м.
Луганська за захистом своїх прав 14.10.2010
року, після спливу строку, майже, 1 рік 8
місяців.

Із історії хвороби позивача
вбачається, що на стаціонарному
лікуванні він знаходився з 23.03.2009 року
по 06.04.2009 року, з 07.04.2009 року по 15.05.2009
року, з 27.05.2009 року по 17.06.2009 року, з 03.09.2009
року по 17.09.2009 року, з 14.12.2009 року по
06.01.2010 року, з 17.03.2010 року по 31.03.2010 року, з
05.10.2010 року по 19.10.2010 року /а.с. 56 - 63/.

Із наведеного вбачається, що позивач не
переодично перебував на лікарняному, а
тому мав вожливість звернутись
своєчасно до суду за захистом своїх
прав.

Крім того, як вбачається із наведеного,
із позовом від звернувся до суду в
період перебування на лікуванні з
05.10.2010 року по 19.10.2010 року (звернувся із
позовом 14.10.2010 року).

Відповідно до п. 1 ст. 100 КАС України (в
редакції чинной на час спірних
правовідносин), пропущення строку
звернення до суду з позовом є підставою
для відмови у задоволенні
адміністративного позову, за умови
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Згідно частини 1 статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
(зі змінами, внесеними розділом XII
„Прикінцеві положення" Закону України
від 07 липня 2010 року № 2453-УІ «Про
судоустрій і статус суддів», який
набрав чинності 30 липня 2010 року,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Колегія суддів, вважає, що звернувшись
до суду 14.10.2010 року, позивачем
пропущено річний строк звернення до
суду із позовом, встановлений частиною
2 статті 99 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Відповідно до пункту 14 постанови
Пленуму ВАСУ № 2 від 06.03.08 р., у разі
відсутності підстав для визнання
поважною причини пропуску строку
звернення до суду та встановлення
факту порушення права суд відмовляє в
його захисті саме з підстав пропуску
строку.

Інститут строків в адміністративному
процесі сприяє досягненню юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах, а також стимулює учасників
адміністративного процесу
добросовісно ставитися до виконання
своїх обов'язків. Ці строки обмежують
час, протягом якого такі
правовідносини можуть вважатися
спірними; після їх завершення, якщо
ніхто не звернувся до суду за
вирішенням спору, відносини стають
стабільними.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що постанва суду першої
інстанції підлягає скасуванню, позовні
вимоги ОСОБА_3 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Луганській області, Луганського
міського управління Головного
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Луганській області,
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Луганській області про визнання
неправомірними дій щодо визначення
розміру грошового утримання,
зобов'язання провести перерахунок суми
грошового забезпечення, стягнення
недоплачених страхових сум в наслідок
відшкодування шкоди спричиненої
ушкодженням здоров'я підлягає
залишенню без розгляду.

Керуючись ст. ст. 99, 100, 198, 202, 205 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Луганській області -
задовольнити частково.

Постанову Кам'янобрідського районного
суду м. Луганська від 14 лютого 2014 р. у
справі № 2а-5/12/1208-
скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_3 - залишити без
розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення і може
бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складання
у повному обсязі.

У повному обсязі ухвала суду складена
05.05.2014 року.

Колегія суддів
С.В. Жаботинська

О.П. Лях

О.А. Нікулін