Справа № 554/12071/13-а
Суддя: Материнко М. О.
Дата ухвалення: 2013-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем
України

Дата документу 26.12.2013

Провадження № 2а/554/396/2013

26 грудня 2013 року Октябрський районний
суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Материнко М.О.,

при секретарі - Парасоцькій О.С.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача -
Павловської А.В.,

представника третьої особи - Панченко
М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Полтави
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Октябрської у м.Полтаві ради, Центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат у Полтавській області, третя
особа Департамент Державної
Казначейської служби у м.Полтаві про
визнання дій відповідача
неправомірними, стягнення на користь
позивача ОСОБА_1 моральної шкоди та
щорічної допомоги на оздоровлення за
2013 рік ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
вищезазначеним позовом, в якому просив
визнати і встановити за ним право на
щорічну допомогу на оздоровлення
згідно з Законом України №796-ХІІ в
розмірі 5 мінімальних заробітних плат
на момент виплати; визнати незаконною
постійну відмову відповідача у виплаті
щорічної допомоги на оздоровлення;
стягтути з відповідача на його користь
щорічну допомогу на оздоровлення за 2013
рік в розмірі 5 мінімальних заробітних
плат на момент виплати; забов'язати
Департамент Державного Казначейства м.
Полтави провести безумовне списання
коштів з рахунку відповідача та
перевести на мій особистий рахунок
щорічну грошову допомогу на
оздоровлення за 2013 рік в розмірі 5
мінімальних заробітних плат на момент
виплати; встановити судовий контроль
відповідно до законодавства за діями,
заявлених в позові осіб по
забезпеченню виконання рішення суду на
виплаті вказаної щорічної допомоги на
оздоровлення за 2013 рік; забов'язати
відповідача нарахувати, надати йому
розрахунок та стягтути на його користь
частину доходу у зв'язку зі зміною
індексу вартості життя та зростання
мінімальної заробітної плати та
стягнути з відповідача на його користь
маральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

На підтвердження своїх вимог вказував,
що головним Управлінням (тепер
Департамент) праці та соціального
захисту населення Полтавської ОДА його
визнано особою, що постраждала
внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії.
Йому видані безстрокові посвідчення
особи, яка постраждала в наслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії
(серія НОМЕР_1) та вкладку до
посвідчення, та інваліда війни 2 групи
(серія НОМЕР_2). Він має право на пільги
та компенсації, що гарантовані
державою та передбачені Законом
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Однак відповідач відмовляється
виплатити йому щорічну допомогу на
оздоровлення, у тому числі і за 2013 рік,
що передбачена ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», що і стало
підставою для звернення до суду з
позовом.

У своїх запереченнях проти позову
Управління праці та соціального
захисту населення Октябрської у
м.Полтаві ради вказувало, що
захворювання ОСОБА_1 пов'язане з
виконанням обов'язку військової служби
на ядерному об'єкту, а тому він не має
права на отримання щорічної допомоги
на оздоровлення відповідно до ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». На думку Управління своєю
відмовою у виплаті допомоги позивачу
моральної шкоди не завдано.

Від Центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат у
Полтавській області також надійшло
заперечення проти позову в якому
вказано, що ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» не
передбачена виплата допомоги на
оздоровлення учасникам ліквідації
наслідків аварії на ядерному об'єкті.
Розгляд справи просили провести без
представника Центру.

Від третьої особи по справі письмових
пояснень чи заперечень проти позову не
надходило.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримував та просив
суд їх задовольнити.

Представник відповідача Павловська
А.В. заперечувала проти позову в
повному обсязі.

Представник третьої особи Панченко М.В.
заперечував проти задоволення
позовних вимог.

Суд, вивчивши матеріали справи,
дослідивши надані докази в їх
сукупності, встановив наступне.

Судом встановлено, що відповідно до
посвідчення серії НОМЕР_1, виданого
15.01.2010 року Полтавською ОДА, позивач є
особою, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи, 1 категорії.
Відповідно до вкладки до посвідчення
він є учасником ЛНА на ЧАЕС.

Також він є інвалідом 2 групи, що
підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_2 від 18.01.2010 року, виданого
Управлінням праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Октябрської районної у м.
Полтаві ради (а.с. 8).

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» до
потерпілих від Чорнобильської
катастрофи належать:

1) евакуйовані із зони відчуження (в
тому числі особи, які на момент
евакуації перебували у стані
внутріутробного розвитку, після
досягнення ними повноліття), а також
відселені із зон безумовного
(обов'язкового) і гарантованого
добровільного відселення;

2) особи, які постійно проживали на
територіях зон безумовного
(обов'язкового) та гарантованого
добровільного відселення на день
аварії або прожили за станом на 1 січня
1993 року на території зони безумовного
(обов'язкового) відселення не менше
двох років, а на території зони
гарантованого добровільного
відселення - не менше трьох років, та
відселені або самостійно переселилися
з цих територій;

3) особи, які постійно проживають або
постійно працюють чи постійно
навчаються у зонах безумовного
(обов'язкового) та гарантованого
добровільного відселення, за умови, що
вони за станом на 1 січня 1993 року
прожили або відпрацювали чи постійно
навчалися у зоні безумовного
(обов'язкового) відселення не менше
двох років, а у зоні гарантованого
добровільного відселення - не менше
трьох років;

4) особи, які постійно проживають або
постійно працюють чи постійно
навчаються на території зони
посиленого радіоекологічного
контролю, за умови, що вони за станом на
1 січня 1993 року прожили або
відпрацювали чи постійно навчалися у
цій зоні не менше чотирьох років;

5) особи, які працювали з моменту аварії
до 1 липня 1986 року не менше 14
календарних днів або не менше трьох
місяців протягом 1986-1987 років за
межами зони відчуження на роботах з
особливо шкідливими умовами праці (за
радіаційним фактором), пов'язаними з
ліквідацією наслідків Чорнобильської
катастрофи, що виконувалися за
урядовими завданнями. Перелік видів
робіт і місць, де виконувалися
зазначені роботи, встановлюється
Кабінетом Міністрів України;

6) особи, які досягли повноліття, з числа
зазначених у статті 27 Закону, та яким у
дитячому віці встановлено причинний
зв'язок інвалідності з наслідками
Чорнобильської катастрофи, за умови
проходження переогляду у
спеціалізованій медико-соціальній
експертній комісії відповідно до
частини п'ятої статті 17 Закону.

Крім осіб, зазначених у частині першій
цієї статті, до потерпілих від
Чорнобильської катастрофи належать
неповнолітні діти, зазначені у статті
27 Закону.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» причинний
зв'язок між захворюванням,
пов'язаним з Чорнобильською
катастрофою, частковою або повною
втратою працездатності громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, і Чорнобильською
катастрофою визнається встановленим
(незалежно від наявності
дозиметричних показників чи їх
відсутності), якщо його підтверджено
під час стаціонарного обстеження
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи уповноваженою медичною
комісією не нижче обласного рівня
або спеціалізованими медичними
установами Міністерства оборони
України, Міністерства внутрішніх справ
України, Служби безпеки України, які
мають ліцензію Міністерства охорони
здоров'я України.

Згідно з витягом з протоколу
Військово-лікарської комісії
Північного регіону по встановленню
причинного зв'язку захворювань,
поранень, контузій, травм, каліцтв № 168
від 28.12.09 року захворювання капітана
ІІІ рангу у відставці ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, - «Злоякісне
новоутворення судинної оболонки
правого ока (меланома хоріоідеї). Стан
після операції - енуклеації правого
очного яблука (26.11.09 року)», пов'язане з
виконанням обов'язків військової
служби з ліквідації наслідків аварії
на ядерному об'єкті.

Згідно з довідкою МСЕК ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлено групу
інвалідності, захворювання пов'язане з
виконанням обов'язку військової служби
на ядерному об'єкті.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та сім'ям,
які втратили годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.

Отже, суд при ходить до висновку, що
позивач права на отримання щорічної
допомоги на оздоровлення не має,
оскільки вищезазначеною статтею
виплата допомоги на оздоровлення
учасникам ліквідації наслідків аварії
на ядерному об'єкті не предбачена.

З приводу відшкодування моральної
шкоди слід зазначити, що згідно з п. 5
Постанови Пленуму Верховного суду
України № 4 від 31.03.1995 року при
вирішенні спору про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди
підлягають: наявність такої шкоди,
протиправність діяння її заподіювача,
наявність причинного зв'язку між
шкодою і протиправним діянням
заподіювача та вини останнього в її
заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати чи підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить.

З огляду на вищевикладене підстави для
стягнення моральної шкоди відсутні.

Керуючись ст.12 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», ст. ст. 6, 11,
12, 17, 19, 70, 71, 158 - 163, 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Октябрської у м.
Полтаві ради, Центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат у
Полтавській області, третя особа
Департамент Державної Казначейської
служби у м. Полтаві про визнання дій
відповідача неправомірними, стягнення
на користь позивача ОСОБА_1 моральної
шкоди та щорічної допомоги на
оздоровлення за 2013 рік - відмовити в
повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського Апеляційного
адміністративного суду протягом 10
днів.

СуддяМ.О. Материнко