Справа № 810/729/14-а
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2014 року м. Київ
810/729/14-а

16:06

Київський окружний адміністративний
суд у складі: головуючого - судді
Панової Г.В., за участю секретаря
судового засідання: Волощук Л.В.,

позивача - ОСОБА_1,

від відповідача - Косарева В.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3

до Управління
Міністерства внутрішніх справ України
на

Південно-Західній
залізниці

про визнання
протиправним і скасування наказу,
поновлення на посаді, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу і моральної шкоди

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного
адміністративного суду звернувся
ОСОБА_1 з позовом до Управління
Міністерства внутрішніх справ України
на Південно-Західній залізниці про (з
урахуванням уточнень позовних вимог)
визнання протиправним і скасування
наказу від 15.11.2013 № 271 о/с про звільнення
з посади оперуповноваженого
кримінальної міліції у справах дітей
ЛВ на ст. Київ-Пасажирський Управління
Міністерства внутрішніх справ України
на Південно-Західній залізниці, наказу
від 05.03.2014 № 39/ос, яким внесено зміни до
наказу від 15.11.2013 № 271 о/с, поновлення
позивача на посаді і стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу і моральної шкоди у сумі 5000,00
грн.

На підставі спірних наказів позивача
звільнено з органів внутрішніх справ у
запас із постановкою на військовий
облік за порушення дисципліни.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що спірні накази прийняті на
підставі висновків службового
розслідування, які є безпідставними та
незаконними, оскільки стан
алкогольного сп'яніння, а також
керування транспортним засобом у
такому стані, не підтверджено
документально.

Позивач вважає протиправними
оскаржувані накази про звільнення, а
тому просить суд поновити його на
попередній посаді в органах внутрішніх
справ.

Під час судового розгляду позивач
позовні вимоги підтримав, просив суд
позов задовольнити.

Відповідач позову не визнав. Його
представник під час розгляд справи
проти задоволення позову заперечував і
зазначив, що позивача звільнено з
органів внутрішніх справ за порушення
дисципліни, що виявилось у керуванні
транспортного засобу у стані
алкогольного сп'яніння, а також
порушення правил професійної етики під
час спілкування з колегами.

Заслухавши пояснення позивача та
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, суд дійшов висновку,
що позов підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_1 з 1999 проходив службу в органах
внутрішніх справ на різних посадах і з
2008 на посаді старшого
оперуповноваженого кримінальної
міліції у справах дітей Лінійного
відділу на станції Київ-Пасажирський
Управління Міністерства внутрішніх
справ Україна на Південно-Західній
залізниці.

Як пояснив під час розгляду справи
позивач, 22.05.2013 після закінчення
виконання службових обов'язків,
приблизно о 18 год. 30 хв., він виїхав з
відділу по своїх справах про що
повідомив свого безпосереднього
керівника - начальника відділу
кримінальної міліції у справах дітей
Лінійного відділу на станції
Київ-Пасажирський Управління
Міністерства внутрішніх справ України
на Південно-Західній залізниці
капітана міліції Васильчук О.В.
Приблизно о 19 год. 00 хв. повернувся до
відділу на власному автомобілі з метою
залишення його на території відділу до
ранку наступного дня.

Заїхавши на територію відділу до
позивача підійшов заступник
начальника відділу державної служби по
боротьбі з економічними злочинами
капітан міліції ОСОБА_5, який вимагав,
щоб позивач назвав своє прізвище, ім'я
та по-баткові та почав на нього кричати,
в результаті чого виникла сварка.

Як вбачається з матеріалів справи,
23.05.2013 капітаном міліції
ОСОБА_5 складено рапорт про події 22.05.2013.

Відповідно до наказу начальника
Управління Міністерства внутрішніх
справ України на Південно-Західній
залізниці призначено службове
розслідування.

У ході службового розслідування
встановлено, що 22.05.2013 приблизно о 19 год.
00 хв. заступник начальника відділу
державної служби по боротьбі з
економічними злочинами капітан
міліції ОСОБА_5 перебуваючи на добовому
чергуванні у якості помічника
відповідального по Управлінню
здійснював перевірку несення служби
добовими нарядами Лінійного відділу на
станції Київ-Пасажирський.

Рухаючись у напрямку чергової частини,
розташованої за адресою: пл. Вокзальна,
1, м. Київ, в районі магазину
«Еко-Маркет» капітан міліції ОСОБА_5
помітив рух автомобіля марки BMW
номерний знак НОМЕР_1, який різко
гальмував та різко набирав швидкість.

Зазначений автомобіль на швидкості
заїхав на територію чергової частини
Лінійного відділу станції
Київ-Пасажирський, після чого із-за
керма автомобіля вийшов старший
оперуповноважений відділення
кримінальної міліції у справах дітей
Лінійного відділу на станції
Київ-Пасажирський майор міліції ОСОБА_1

ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_3,
відрекомендувався і попросив
останнього назвати своє прізвище, ім'я
та по-батькові, на що ОСОБА_1
відреагував неадекватно, почав
висловлюватись нецензурною лайкою в
адресу ОСОБА_5 і рухатись до приміщення
чергової частини.

Під час розмови ОСОБА_5 звернув увагу на
те, що ОСОБА_1 мав явні ознаки
алкогольного сп'яніння.

Крім того, відповідно до висновку
службового розслідування від 21.06.2013,
ОСОБА_1 власноручно склав відповідний
рапорт на ім'я керівництва Управління
Міністерства внутрішніх справ на
Південно-Західній залізниці в якому
зазначив, що відмовляється від
проходження медичного огляду і
алкогольних напоїв не вживав.

Під час розмови із начальником ВКЗ
Управління підполковником міліції
ОСОБА_6, ОСОБА_1 пояснив, що після роботи
неподалік від лінійного відділу на ст.
Київ-Пасажирський він вжив дві пляшки
пива, після чого сів за кермо власного
автомобіля та приїхав на територію
лінійного відділу.

Вказану розмову було зафіксовано на
відео за допомогою мобільного
телефону.

За результатами службового
розслідування начальником Управління
Міністерства внутрішніх справ України
на Південно-Західній залізниці
прийнято наказ від 21.06.2013 № 142 о/с,
відповідно до якого за вчинення
дисциплінарного проступку, який
полягає у керуванні транспортним
засобом із ознаками алкогольного
сп'яніння, порушенні правил поведінки і
професійної етики, що призвело до
невиконання вимог керівництва
Міністерства внутрішніх справ України
і Управління Міністерства внутрішніх
справ України на Південно-Західній
залізниці щодо неухильного дотримання
транспортної дисципліни, порушення п.п.
1, 4, 10 та 11 ч. 1 ст. 7 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України, затвердженого Законом України
від 22.02.2006 і наказу Міністерства
внутрішніх справ України від 22.02.2012 № 155
«Про затвердження Правил поведінки та
професійної етики осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ України», прийнято
рішення звільнити позивача з органів
внутрішніх справ за порушення
дисципліни.

На підставі наказу від 21.06.2013 № 142 о/с
начальником Управління Міністерства
внутрішніх справ України на
Південно-Західній залізниці прийнято
наказ від 15.11.2013 № 271 о/с, згідно з яким
відповідно до Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ ОСОБА_3 звільнено з
органів внутрішніх справ у запас (з
постановкою на військовий облік) за п.
64 «є» (за порушення дисципліни) з 15
листопада 2013.

У подальшому, як пояснив суду
представник відповідача, оскільки було
з'ясовано, що позивач перебував на
лікарняному до 21.11.2013, відповідачем
було прийнято наказ від 05.03.2014 № 39 о/с,
яким внесено зміни до наказу від 15.11.2013
№ 271 о/с в частині дати звільнення з
21.11.2013 з виплатою грошового
забезпечення з 01.08.2013 по 21.11.2013.

Не погоджуючись з прийнятими
відповідачем наказами, позивач
звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
таких положень законодавчих актів.

Спірні правовідносини регулюються
Законом України від 20.12.1992 № 565-XII «Про
міліцію», Законом України від 22.02.2006
№3460-IV «Про дисциплінарний статут
органів внутрішніх справ України»,
Положенням про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ, затвердженим
Постановою Кабінету Міністрів України
від 29.07.1991 № 114, Етичним кодексом
працівника органів внутрішніх справ
України, схваленим колегією МВС
України 05.10.2000 №7км/8, Кодексом честі
працівника органів внутрішніх справ
України, затвердженим наказом МВС
України від 11.01.1996 № 18, Присягою
працівника органів внутрішніх справ
України, затвердженою постановою
Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 №
382, Інструкцією про порядок проведення
службових розслідувань в органах
внутрішніх справ, затвердженої наказом
Міністерства внутрішніх справ України
від 06.12.1991 № 552.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
міліцію» права і обов'язки, організація
роботи та структура підрозділів
міліції визначаються положеннями, які
затверджуються Міністром внутрішніх
справ України відповідно до цього
Закону. У своїй діяльності міліція
підпорядковується Міністерству
внутрішніх справ України. В областях,
містах, районах міліцією, крім
транспортної, керують відповідно
начальники головних управлінь,
управлінь Міністерства внутрішніх
справ України в області, місті,
начальники міських і районних відділів
(управлінь) головних управлінь,
управлінь Міністерства внутрішніх
справ України в області, місті.

Згідно із статтею 1 Закону України від
22.02.2006 № 3460-IV «Про Дисциплінарний
статут органів внутрішніх справ»
службова дисципліна - дотримання
особами рядового і начальницького
складу Конституції і законів України,
актів Президента України і Кабінету
Міністрів України, наказів та інших
нормативно-правових актів
Міністерства внутрішніх справ України,
підпорядкованих йому органів і
підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

Відповідно до статті 5 Закону України
від 22.02.2006 № 3460-IV «Про Дисциплінарний
статут органів внутрішніх справ» за
вчинення дисциплінарних проступків
особи рядового і начальницького складу
несуть дисциплінарну відповідальність
згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком згідно зі
статтею 2 Закону України від 22.02.2006 №
3460-IV «Про Дисциплінарний статут
органів внутрішніх справ» є
невиконання чи неналежне виконання
особою рядового або начальницького
складу службової дисципліни.

Відповідно до статті 7 зазначеного
Закону службова дисципліна базується
на високій свідомості та зобов'язує
кожну особу рядового і начальницького
складу: дотримуватися законодавства,
неухильно виконувати вимоги Присяги
працівника органів внутрішніх справ
України, статутів і наказів
начальників; захищати і охороняти від
протиправних посягань життя, здоров'я,
права та свободи громадян, власність,
довкілля, інтереси суспільства і
держави; поважати людську гідність,
виявляти турботу про громадян і бути
готовим у будь-який час надати їм
допомогу; дотримуватися норм
професійної та службової етики;
берегти державну таємницю; у службовій
діяльності бути чесною, об'єктивною і
незалежною від будь-якого впливу
громадян, їх об'єднань та інших
юридичних осіб; стійко переносити всі
труднощі та обмеження, пов'язані зі
службою; постійно підвищувати свій
професійний та культурний рівень;
сприяти начальникам у зміцненні
службової дисципліни, забезпеченні
законності та статутного порядку;
виявляти повагу до колег по службі та
інших громадян, бути ввічливим,
дотримуватися правил внутрішнього
розпорядку, носіння встановленої форми
одягу, вітання та етикету; з гідністю і
честю поводитися в позаслужбовий час,
бути прикладом у дотриманні
громадського порядку, припиняти
протиправні дії осіб, які їх учиняють;
берегти та підтримувати в належному
стані передані їй вогнепальну зброю,
спеціальні засоби, майно і техніку.

У разі виявлення порушень
законодавства, зловживань чи інших
правопорушень у службовій діяльності
особа рядового або начальницького
складу повинна вжити заходів щодо
припинення цих порушень та доповісти
про це безпосередньому або старшому
прямому начальникові.

Згідно зі статтею 12 Закону України від
22.02.2006 № 3460-IV «Про Дисциплінарний
статут органів внутрішніх справ» на
осіб рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни можуть
накладатися такі види дисциплінарних
стягнень: 1) усне зауваження; 2)
зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5)
попередження про неповну посадову
відповідність; 6) звільнення з посади; 7)
пониження в спеціальному званні на
один ступінь; 8) звільнення з органів
внутрішніх справ.

Відповідно до статті 14 Закону України
від 22.06.2006 № 3460-IV «Про Дисциплінарний
статут органів внутрішніх справ» з
метою з'ясування всіх обставин
дисциплінарного проступку, учиненого
особою рядового або начальницького
складу, начальник призначає службове
розслідування.

При визначенні виду дисциплінарного
стягнення мають враховуватися
тяжкість проступку, обставини, за яких
його скоєно, заподіяна шкода, попередня
поведінка особи та визнання нею своєї
вини, її ставлення до виконання
службових обов'язків, рівень
кваліфікації тощо.

У разі вчинення незначного порушення
службової дисципліни начальник може
обмежитись усним попередженням особи
рядового або начальницького складу
щодо необхідності суворого додержання
службової дисципліни.

У разі притягнення до дисциплінарної
відповідальності осіб рядового і
начальницького складу, які мають
дисциплінарне стягнення і знову
допустили порушення службової
дисципліни, дисциплінарне стягнення,
що накладається, має бути більш
суворим, ніж попереднє.

У разі повторного вчинення особою
рядового або начальницького складу
незначного проступку з урахуванням
його нетяжкості, сумлінного ставлення
цієї особи до виконання службових
обов'язків, нетривалого перебування
на посаді (до шести місяців) та з інших
поважних причин начальник може
обмежитися раніше накладеним на таку
особу дисциплінарним стягненням

Звільнення осіб рядового і
начальницького складу з органів
внутрішніх справ як вид стягнення є
крайнім заходом дисциплінарного
впливу.

Як було зазначено судом і вбачається з
висновку службового розслідування від
21.06.2013 за фактом порушення службової
дисципліни майором міліції
ОСОБА_3, останнього притягнуто до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді звільнення з органів
внутрішніх справ за вчинення
дисциплінарного проступку, який
полягає у керуванні транспортним
засобом із ознаками алкогольного
сп'яніння, порушенні правил поведінки і
професійної етики, що призвело до
невиконання вимог керівництва
Міністерства внутрішніх справ України
і Управління Міністерства внутрішніх
справ України на Південно-Західній
залізниці щодо неухильного дотримання
транспортної дисципліни.

При вирішенні даної справи суд
враховує положення частині другої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України відповідно до якої
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Водночас, висновок відповідача про
керування позивачем 22.05.2013
транспортним засобом у стані
алкогольного сп'яніння не
підтверджується жодними доказами.
Зокрема, відповідачем не було надано
суду відповідного протоколу про
адміністративне правопорушення або
будь-якого іншого належного доказу,
який підтверджує ту обставину, що
позивач перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння керував
транспортним засобом.

Згідно з вимогами частини першої
статті 70 Кодексу адміністративного
судочинства України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмету доказування.

Посилання відповідача на відеозапис,
який зроблено заступником начальника
відділу державної служби по боротьбі з
економічними злочинами капітаном
міліції ОСОБА_5 за допомогою мобільного
телефону, судом не приймаються до
уваги, оскільки по-перше, даний доказ не
є належним, з огляду на те, що на
зазначеному відеозаписі відсутні
відомості щодо дати, часу та місця його
здійснення. По-друге, під час перегляду
даного відеозапису судом не
встановлено наявність на відео запису
з якого видно, що позивач керує
транспортним засобом у стані
алкогольного сп'яніння.

Як було зазначено судом, підставою для
дисциплінарної відповідальності є
дисциплінарний проступок, сутність
якого полягає в невиконанні або
неналежному виконанні працівником
покладених на нього службових
обов'язків.

Проте, відповідачем не було доведено в
ході судового розгляду в чому саме
полягало порушення дисципліни
позивачем та професійної етики,
оскільки в робочий час позивач
перебував на робочому місці, що також
не заперечував представник
відповідача.

Як вбачається з копії наявного в
матеріалах справи пояснення від 10.06.2013
відібраного у начальника відділу
кримінальної міліції у справах дітей
Лінійного відділу на станції
Київ-Пасажирський Васильчук О.В., який є
безпосереднім керівником позивача,
22.05.2013 майор міліції ОСОБА_1 знаходився
на робочому місці і виконував службові
обов'язки, впродовж робочого дня ознаки
алкогольного сп'яніння не було
помічено, оскільки останній перебував
у тверезому стані.

На запитання суду відносно того, чи
перебував позивач 22.05.2013 на чергуванні
або виконував інші накази чи вказівки
керівництва поза робочим часом, що
могло б призвести до невиконання чи
неналежного виконання службових
обов'язків представник відповідача
надав суду негативну відповідь.

Звільнення є крайнім заходом
дисциплінарного впливу, тобто воно має
відповідати тяжкості вчиненого
проступку і ступеню провини. Також,
характер накладеного покарання
повинен відповідати його наслідкам.

Застосовуючи таке суворе стягнення у
вигляді звільнення з органів
внутрішніх справ, відповідачем не було
надано суду відповідних доказів на
підтвердження тяжкості вчиненого
проступку позивачем та зв'язку
проступку із його наслідками.

Не було належним чином обґрунтовано
відповідачем у зв'язку з чим до
позивача було застосовано саме такий
суворий захід з врахуванням, того що
позивач має стаж роботи в органах
внутрішніх справ понад 14 років.

Посилання відповідача на те, що майор
міліції ОСОБА_1 неодноразово
притягувався до дисциплінарної
відповідальності, суд не приймає до
уваги, оскільки згідно з наданої
відповідачем копії послужного списку
ОСОБА_3, усі дисциплінарні стягнення
знято або відмінено на підставі
відповідних наказів.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про те, що спірні накази про
звільнення позивача з посади за
порушення дисципліни прийняті
безпідставно, тому вони є
протиправними і підлягають скасуванню
в частині звільнення позивача з
органів внутрішніх справ, а позивач
поновленню на посаді старшого
оперуповноваженого відділення
кримінальної міліції у справах дітей
лінійного відділу на станції
Київ-Пасажирський Управління
Міністерства внутрішніх справ України
на Південно-Західній залізниці.

Відносно вимог позивача про
відшкодування моральної шкоди суд
зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 23
Цивільного кодексу України моральна
шкода полягає: у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Проте, позивачем не надано
обґрунтованих пояснень та відповідних
документальних доказів з приводу того,
в чому саме полягає шкода, завдана, на
його думку, протиправними рішеннями,
діями чи бездіяльністю суб'єкта
владних повноважень або іншим
порушенням його прав, свобод та
інтересів суб'єкта публічно-правових
відносин, так як і не доведено
існування причинного зв'язку між
завданою шкодою та протиправними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень. Суд також
звертає увагу на те, що позивачем не
доведено розміру заявленої до
відшкодування шкоди, яка, на думку
позивача, становить 5000,00 грн.

Відтак, зазначена позовна вимога є
необґрунтованою та задоволенню не
підлягає.

Відповідно до статті 235 Кодексу законів
про працю України при винесенні
рішення про поновлення на роботі орган,
який розглядає трудовий спір,
одночасно приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу або різниці в
заробітку за час виконання
нижчеоплачуваної роботи, але не більш
як за один рік. Якщо заява про
поновлення на роботі розглядається
більше одного року не з вини
працівника, орган, який розглядає
трудовий спір, виносить рішення про
виплату середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу.

Вирішуючи питання про відшкодування
позивачу суми середнього заробітку за
час вимушеного прогулу, суд враховує ту
обставину, що ОСОБА_3 було виплачено
грошове забезпечення за період з 01.08.2013
по 21.11.2013, що підтвердив позивач під час
судового розгляду. Отже, на користь
позивача підлягає стягненню заробітна
плата за час вимушеного прогулу за
період з 22.11.2013 по 01.04.2014.

При цьому, суд враховує дані, які
містяться у наданій відповідачем суду
довідці від 02.04.2014 № 37/8-3574, відповідно
до якої сума середньомісячного
заробітку позивача становить 1734,38 грн.

Отже, сума коштів за грудень 2013 року та
січень-березень 2014 року, яка мала бути
виплачена позивачу складає 6937,52 грн.
(1734,38 х 4). У свою чергу, у листопаді 2013
року на користь позивача підлягає
стягненню середній заробіток за 6
робочих днів з 22.11.2013 по 29.11.2013 у розмірі
495,54 грн. (82,59 грн. х 6), з урахуванням того,
що листопад місяць 2013 року налічує 21
робочий день, при цьому, сума коштів за
один день становить 82,59 грн. (1734,38 : 21). У
квітні 2014 року 22 робочих дня, з огляду
на викладене сума заробітку за один
день становить 78,84 грн. (1734,38 : 22). Таким
чином, загальна сума заробітку за
період з 22.11.2013 по 01.04.2014 становить 7511,90
грн. (6937,52 + 495,54+78,84).

Також, з метою виплати позивачу
середньої заробітної плати за один
місяць, суд присуджує позивачу суму
середньої заробітної плати за один
місяць у розмірі 1734,38 грн., яка
відповідно до пункту 2 частини першої
статті 256 Кодексу адміністративного
судочинства України підлягає
стягненню з відповідача у негайному
порядку.

Відповідно до частини першої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Оскільки позивач не поніс судових
витрат, судові витрати на користь
позивача стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 158-163, 167,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати
наказ Управління Міністерства
внутрішніх справ України на
Південно-Західній залізниці від 15.11.2013
№ 271 о/с в частині звільнення з органів
внутрішніх справ у запас майора
міліції ОСОБА_3 старшого
оперуповноваженого відділення
кримінальної міліції у справах дітей
лінійного відділу на станції
Київ-Пасажирський Управління
Міністерства внутрішніх справ України
на Південно-Західній залізниці, з 15
листопада 2013 року.

3. Визнати протиправним та скасувати
наказ Управління Міністерства
внутрішніх справ України на
Південно-Західній залізниці від 05.03.2014
№ 39 о/с в частині внесення змін до
наказу Управління Міністерства
внутрішніх справ України на
Південно-Західній залізниці від 15.11.2013
№ 271 о/с в частині звільнення з органів
внутрішніх справ у запас майора
міліції ОСОБА_3 старшого
оперуповноваженого відділення
кримінальної міліції у справах дітей
лінійного відділу на станції
Київ-Пасажирський Управління
Міністерства внутрішніх справ України
на Південно-Західній залізниці, з 21
листопада 2013 року, з виплатою грошового
забезпечення з 01 серпня по 21 листопада
2013 року.

4. Поновити ОСОБА_3 на посаді старшого
оперуповноваженого відділення
кримінальної міліції у справах дітей
лінійного відділу на станції
Київ-Пасажирський Управління
Міністерства внутрішніх справ України
на Південно-Західній залізниці.

5. Стягнути з Управління Міністерства
внутрішніх справ України на
Південно-Західній залізниці на користь
ОСОБА_3 заробітну плату за час
вимушеного прогулу з 22.11.2013 по 01.04.2014 у
сумі 7511 (сім тисяч п'ятсот одинадцять)
грн. 90 коп.

6. У задоволенні решти позовних вимог, -
відмовити.

7. Звернути постанову до негайного
виконання в частині зобов'язання
Управління Міністерства внутрішніх
справ України на Південно-Західній
залізниці поновити ОСОБА_3 на посаді
старшого оперуповноваженого
відділення кримінальної міліції у
справах дітей лінійного відділу на
станції Київ-Пасажирський Управління
Міністерства внутрішніх справ України
на Південно-Західній залізниці та
стягнення з Управління Міністерства
внутрішніх справ України на
Південно-Західній залізниці
середнього заробітку за один місяць у
сумі 1734 (одна тисяча сімсот тридцять
чотири) грн. 38 коп.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд.

Згідно з частиною другою статті 186
Кодексу адміністративного судочинства
України апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення, а у разі проголошення
лише вступної та резолютивної частини
постанови або прийняття постанови у
письмовому провадженні, - протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
Панова Г. В.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 07 квітня 2014 р.