Справа № 757/9791/14-а
Суддя: Кирилюк І. В.
Дата ухвалення: 2014-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
справа № 757/9791/14-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2014 року Печерський районний
суд міста Києва у складі:

головуючого: судді Кирилюк І.В.,при
секретарі:Гурніку А.І.,за участю:
представника
позивача:ОСОБА_2,представника
відповідача:не з'явився,розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Києві адміністративну справу
за позовом ОСОБА_3 до Полку
дорожньо-патрульної служби ДАІ ГУ МВС
України в. м. Києві про скасування
постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (далі - позивач, ОСОБА_3)
звернувся до суду з позовом до Полку
дорожньо-патрульної служби ДАІ ГУ МВС
України в. м. Києві (далі - відповідач,
Полк ДПС), в якому просить скасувати
постанову у справі про адміністративне
правопорушення від 08.04.2014 року серії ПС1
№ 228263, а справу про адміністративне
правопорушення закрити за відсутністю
в діях ОСОБА_3 складу правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 126 Кодексу України
про адміністративні правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3
зазначає, що постановою Інспектора ДПС
5 взводу 1 батальйону ДПС ДАІ ГУМВС
Кобзаренка Олексія Миколайовича від
08.04.2014 року № 228263 його було притягнуто
до адміністративної відповідальності
за вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126
Кодексу України про адміністративні
правопорушення та на нього було
накладено адміністративне стягнення у
виді штрафу у розмірі 425,00 грн.
Постанова є незаконною та підлягає
скасуванню, оскільки її винесено з
порушенням чинного законодавства, а
саме, у постанові не наведено фактичних
даних та доказів, що підтверджують
вчинення позивачем адміністративного
правопорушення, Інспектором не було
складено протокол про адміністративне
правопорушення, не роз'яснено
позивачеві права, про що свідчить
відсутність підпису останнього. Крім
того, постанова складена неповноважною
особою.

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 22.04.2014 року відкрито
провадження у адміністративній справі
за позовом ОСОБА_3 до Полку
дорожньо-патрульної служби ДАІ ГУ МВС
України в. м. Києві про скасування
постанови, справу призначено до
судового розгляду та продовжено
розгляд адміністративної справи на
п'ять днів.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав вимоги позовної
заяви з викладених у ній підстав та
зазначив, що позивач 08.04.2014 року не був
за кермом автомобіля під час його
зупинки Інспектором та винесення
оскаржуваної постанови, оскільки
автомобілем неправомірно заволоділи
невстановлені особи, про що свідчать
письмові пояснення ОСОБА_6 та ОСОБА_3

Представник відповідача - суб'єкта
владних повноважень, в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи в порядку ст. 35 Кодексу
адміністративного судочинства
України, повідомлений належним чином,
причини неявки суду невідомі.

За таких обставин, суд визнав за
можливе провести розгляд справи у
відсутність представника відповідача
на підставі наявних у матеріалах
справи доказів.

Вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши та оцінивши
письмові докази у справі у їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
позов підлягає частковому задоволенню,
враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 08.04.2014 року
Інспектором ДПС 5 взводу 1 батальйону
ДПС ДАІ ГУМВС Кобзаренком Олексієм
Миколайовичем винесено постанову про
адміністративне правопорушення серії
ПС1 № 228263 про притягнення ОСОБА_3 до
адміністративної відповідальності за
ч. 1 ст. 126 Кодексу України про
адміністративні правопорушення та
накладення штрафу в розмірі 425,00 грн.

Як зазначено в постанові про
адміністративне правопорушення, 08.04.2014
року ОСОБА_3 керував автомобілем
«Ауді», номерний знак НОМЕР_1, без
реєстраційних документів на
транспортний засіб та посвідчення
водія, чим порушив п. 2.4 а Правил
дорожнього руху.

Відповідно до пп. а п. 2.4 Правил
дорожнього руху, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
від 10.10.200 року № 1306 (далі - Правила), на
вимогу працівника міліції водій
повинен зупинитися з дотриманням вимог
цих Правил, а також пред'явити для
перевірки документи, зазначені в
пункті 2.1.

Так, відповідно до п. 2.1 Правил, водій
механічного транспортного засобу
повинен мати при собі, зокрема,
посвідчення водія на право керування
транспортним засобом відповідної
категорії; реєстраційний документ на
транспортний засіб (для транспортних
засобів Збройних Сил, внутрішніх
військ МВС, Держприкордонслужби,
Держспецтрансслужби, Держспецзв'язку,
Оперативно-рятувальної служби
цивільного захисту - технічний талон).

Згідно ч. 1 ст. 126 Кодексу України про
адміністративні правопорушення,
керування транспортним засобом особою,
яка не має при собі або не пред'явила
для перевірки посвідчення водія
відповідної категорії, реєстраційного
документа на транспортний засіб, а у
випадках, передбачених законодавством,
ліцензійної картки на транспортний
засіб, а також поліса (договору)
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів (страхового сертифіката
"Зелена картка"), - тягне за собою
накладення штрафу від двадцяти п'яти до
п'ятдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про
адміністративні правопорушення,
доказами в справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 Кодексу
адміністративного судочинства
України, доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно ст. 70 Кодексу адміністративного
судочинства України, належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмету доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмету доказування. Сторони мають
право обґрунтовувати належність
конкретного доказу для підтвердження
їхніх вимог або заперечень. Докази,
одержані з порушенням закону, судом при
вирішенні справи не беруться до уваги.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Так, представником позивача надано
письмові пояснення ОСОБА_6 та ОСОБА_3,
відібрані у останніх адвокатом 25.04.2014
року та 29.04.2014 року відповідно, проте,
зазначені пояснення не є належними та
допустимими доказами, оскільки при
надані пояснень особа не
попереджається про кримінальну
відповідальність за надання завідомо
неправдивих свідчень та вказані
пояснення відібрані не вдень вчинення
правопорушення, а через значний
проміжок часу. Крім того, не зрозуміло,
хто такий ОСОБА_6 та яким чином він може
надавати пояснення щодо вчиненого
ОСОБА_3 адміністративного
правопорушення 08.04.2014 року.

Також суд не приймає до уваги надані
представником позивача клопотання про
направлення матеріалів та відомостей
до слідчого органу від 14.04.2014 року та
клопотання про залучення до
кримінального провадження як
потерпілого на підтвердження того, що
08.04.2014 року невідомими особами було
здійснено протиправне заволодіння
транспортним засобом «Ауді», номерний
знак НОМЕР_1, який на праві власності
належить позивачу, оскільки вони не є
належними доказами, а представником
позивача не надано заяви ОСОБА_3 про
вчинення кримінального
правопорушення, прийнятої
правоохоронними органами, а також
витягу з Єдиного реєстру досудових
розслідувань, на підтвердження факту
неправомірного заволодіння
автомобілем «Ауді», номерний знак
НОМЕР_1, третіми особами.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Так, згідно ст. 283 Кодексу України про
адміністративні правопорушення,
розглянувши справу про
адміністративне правопорушення, орган
(посадова особа) виносить постанову по
справі. Постанова виконавчого органу
сільської, селищної, міської ради по
справі про адміністративне
правопорушення приймається у формі
рішення. Постанова повинна містити:
найменування органу (посадової особи),
який виніс постанову, дату розгляду
справи; відомості про особу, щодо якої
розглядається справа; опис обставин,
установлених при розгляді справи;
зазначення нормативного акта, який
передбачає відповідальність за дане
адміністративне правопорушення;
прийняте по справі рішення. Постанова
по справі про адміністративне
правопорушення підписується посадовою
особою, яка розглянула справу, а
постанова колегіального органу -
головуючим на засіданні і секретарем
цього органу.

Оскаржувана постанова серії ПС1 № 228263
від 08.04.2014 року, винесена Інспектором
ДПС 5 взводу 1 батальйону ДПС ДАІ ГУМВС
Кобзаренком Олексієм Миколайовичем за
формою відповідає вимогам ст. 283
Кодексу України про адміністративні
правопорушення.

Згідно ст. 285 Кодексу України про
адміністративні правопорушення,
постанова оголошується негайно після
закінчення розгляду справи. Копія
постанови протягом трьох днів
вручається або висилається особі, щодо
якої її винесено. Копія постанови в той
же строк вручається або висилається
потерпілому на його прохання. Копія
постанови вручається під розписку. У
разі якщо копія постанови висилається,
про це робиться відповідна відмітка у
справі.

Аналогічне положення міститься в
Інструкції з оформлення матеріалів про
адміністративні правопорушення в
органах внутрішніх справ, затвердженої
Наказом Міністерства внутрішніх справ
України від 04.10.2013 року № 950,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 29.10.2013 року за № 1829/24361 (далі -
Інструкція).

Згідно вимог чинного законодавства
постанова про адміністративне
правопорушення серії ПС1 № 228263 від
08.04.2014 року була направлена ОСОБА_3
поштою рекомендованим листом, про що у
постанові зроблено відповідний запис.

Разом з тим, згідно ст. 284 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення, про вчинення
адміністративного правопорушення
складається протокол уповноваженими
на те посадовою особою або
представником громадської організації
чи органу громадської самодіяльності.
Протокол про адміністративне
правопорушення, у разі його оформлення,
складається у двох екземплярах, один з
яких під розписку вручається особі, яка
притягається до адміністративної
відповідальності. Протокол не
складається у випадках, передбачених
статтею 258 цього Кодексу.

Однак, адміністративне правопорушення,
передбачене ч. 1 ст. 126 Кодексу України
про адміністративні правопорушення, не
входить до передбаченого ст. 258 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення переліку.

Проте, в матеріалах справи відсутній
протокол про адміністративне
правопорушення.

Крім того, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213
Кодексу України про адміністративні
правопорушення, справи про
адміністративні правопорушення
розглядаються, зокрема, органами
внутрішніх справ, органами державних
інспекцій та іншими органами
(посадовими особами), уповноваженими на
те цим Кодексом.

Як визначено у ч. 1 ст. 222 Кодексу України
про адміністративні правопорушення,
органи внутрішніх справ (міліція)
розглядають справи про такі
адміністративні правопорушення,
зокрема, про порушення громадського
порядку, правил дорожнього руху,
правил, що забезпечують безпеку руху
транспорту, правил користування
засобами транспорту, правил,
спрямованих на забезпечення
схоронності вантажів на транспорті, а
також про незаконний відпуск і
незаконне придбання бензину або інших
паливно-мастильних матеріалів (в тому
числі стаття 126).

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 222 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, від
імені органів внутрішніх справ
(міліції) розглядати справи про
адміністративні правопорушення і
накладати адміністративні стягнення
мають право, зокрема, за
адміністративні правопорушення,
передбачені частиною першою статті 126
цього Кодексу, - працівники відповідних
підрозділів Міністерства внутрішніх
справ України, що забезпечують безпеку
дорожнього руху, які мають спеціальні
звання.

Перелік спеціальних звань для осіб
начальницького та рядового складу
органів внутрішніх справ, встановлено
Постановою Верховної Ради України «Про
спеціальні звання, формений одяг та
знаки розрізнення в органах внутрішніх
справ України» від 22.04.1993 року.

Разом з тим, постанова про
адміністративне правопорушення серії
ПС1 № 228263 винесена Інспектором ДПС 5
взводу 1 батальйону ДПС ДАІ ГУМВС
Кобзаренком Олексієм Миколайовичем,
тобто працівником підрозділу
Міністерства внутрішніх справ України,
що забезпечує безпеку дорожнього руху,
проте, в постанові не зазначено
спеціальне звання інспектора.

Згідно ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Належних та допустимих доказів на
підтвердження того, що постанова у
справі про адміністративне
правопорушення серії ПС1 № 228263 від
08.04.2014 року винесена працівником ДПС 5
взводу 1 батальйону ДПС ДАІ ГУМВС, який
має спеціальне звання, відповідач не
надав.

За таких обставин, суд вважає, що
постанова про адміністративне
правопорушення серії ПС1 № 228263 від
08.04.2014 року винесена неповноважною
особою.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади, їх посадові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Аналізуючи викладене, суд вважає дії
Інспектора ДПС 5 взводу 1 батальйону ДПС
ДАІ ГУМВС Кобзаренка Олексія
Миколайовича протиправними, а
постанову у справі про адміністративне
правопорушення серії ПС1 № 228263 від
08.04.2014 року про притягнення ОСОБА_3 до
адміністративної відповідальності за
ч. 1 ст. 126 Кодексу України про
адміністративні правопорушення та
накладення на нього адміністративного
стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00
грн. необґрунтованою та прийнятою з
порушенням норм чинного законодавства.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_3 щодо
скасування постанови у справі про
адміністративне правопорушення серії
ПС1 № 228263 від 08.04.2014 року є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Разом з тим, позивач також просить
закрити провадження у справі.

Згідно п. 4 ст. 105 Кодексу
адміністративного судочинства
України, адміністративний позов може
містити вимоги про: скасування або
визнання нечинним рішення відповідача
- суб'єкта владних повноважень повністю
чи окремих його положень; зобов'язання
відповідача - суб'єкта владних
повноважень прийняти рішення або
вчинити певні дії; зобов'язання
відповідача - суб'єкта владних
повноважень утриматися від вчинення
певних дій; стягнення з відповідача -
суб'єкта владних повноважень коштів на
відшкодування шкоди, завданої його
незаконним рішенням, дією або
бездіяльністю; виконання зупиненої чи
невчиненої дії; встановлення наявності
чи відсутності компетенції
(повноважень) суб'єкта владних
повноважень; примусове відчуження
земельної ділянки, інших об'єктів
нерухомого майна, що на ній розміщені, з
мотивів суспільної необхідності.

Відтак, вказані вимоги позивача про
закриття провадження у справі є
неналежним способом захисту, отже, не
підлягають задоволенню.

При цьому, суд роз'яснює, що процедура
закриття провадження у справі
передбачена Кодексом України про
адміністративні правопорушення, а
саме, ст. 247 Кодексу України про
адміністративні правопорушення.

Враховуючи викладене, керуючись
Постановою Кабінету Міністрів України
від 10.10.2001 року № 1306 «Про затвердження
Правил дорожнього руху України», ст.ст.
126, 213, 222, 251, 258, 283, 285 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, ст.ст.
2, 71, 105, 158-163, 167, 171-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Полку
дорожньо-патрульної служби ДАІ ГУ МВС
України в. м. Києві про скасування
постанови - задовольнити частково.

Постанову у справі про адміністративне
правопорушення від 08.04.2014 року серії ПС1
№ 228263 - скасувати.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя
І.В.Кирилюк