Справа № 2а-1606/09/1819
Суддя: Гаманко О.І.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/75138/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Гаманка
О.І.

суддів Білуги С. В.

Загороднього А.Ф.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 15 червня 2010
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Державної Податкової Адміністрація в
Сумській області, Головного управління
Пенсійного фонду України в Сумській
області про перерахунок пенсії, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2009 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Державної Податкової
Адміністрація в Сумській області,
Головного управління Пенсійного фонду
України в Сумській області про
перерахунок пенсії.

Постановою Шосткинського
міськрайонного суду Сумської області
від 30 грудня 2009 року позовні вимоги
задоволені частково.

Визнано дії Головного управління
Пенсійного фонду України в Сумській
області щодо нарахування розміру
пенсії ОСОБА_2 неправомірними.

Зобов'язано Головне управління
Пенсійного фонду України в Сумській
області здійснити перерахунок пенсії
ОСОБА_2 у відповідності до вимог ст. 43
Закону України „Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців та
осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ" з розміру
грошового забезпечення за останньою
штатною посадою перед звільненням,
здійснити виплату перерахованої
пенсії з моменту звільнення з
військової служби, виходячи з розміру
грошового забезпечення за останньою
штатною посадою перед звільненням,
отриманого у листопаді 2008 року,
перерахування обчисленого розміру
пенсії здійснити з 01 грудня 2008 року.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 15 червня 2010
року скасовано рішення суду першої
інстанції та прийнято нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням
апеляційного суду, ОСОБА_2 звернувся з
касаційною скаргою, в якій просить його
скасувати та залишити в силі постанову
суду першої інстанції, посилаючись на
порушення апеляційним судом норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування апеляційним
судом норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі в межах, визначених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що наказом № 371-0 Державної
податкової адміністрації в Сумській
області від 25 листопада 2008 року ОСОБА_2
на підставі рапорту звільнено з посади
та органів податкової міліції в запас
через хворобу.

На підставі Закону України „Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб" позивачу з 01 грудня 2008 року
призначена пенсія за вислугу років.

При обчисленні пенсії враховано
наступне грошове забезпечення:
посадовий оклад - 1316, оклад за військове
звання - 125 грн., процентна надбавка за
вислугу років 30% - 432 грн. 30 коп.,
середньомісячна сума додаткових видів
ГЗ у т.ч. надбавка за роботу в умовах
режимних обмежень 15% та за виконання
особливо важливих завдань 50% - 1272 грн. 49
коп. і премія, всього 3145 грн. 79 коп.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позову, апеляційний суд обґрунтовано
керувався наступним.

Згідно з положеннями частини 3 статті 43
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» від 19.04.92 № 2262-ХП (надалі - Закон №
2262-ХІІ) в редакції з урахуванням
рішення Конституційного суду України
від 22.05.2008 року у справі № 128/2008, пенсії
особам офіцерського складу,
прапорщикам і мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам, які мають право на
пенсію за цим законом та членам їх
сімей, обчислюються з відповідних
окладів за посадою, військовим
(спеціальним) званням, процентної
надбавки за вислугу років, щомісячних
додаткових видів грошового
забезпечення (надбавкок, доплат,
підвищення) та премії, в розмірах
встановлених законодавством.

Таким чином, частиною 3 статті 43 Закону
№ 2262-ХП передбачено лише, що розмір
пенсії зазначеній вище категорії осіб
обчислюється з грошового забезпечення,
що складається з основних та
додатковий видів грошового
забезпечення та встановлює що
додаткові види забезпечення
враховуються в розмірах визначених
законодавством.

Апеляційним судом зроблено правильний
висновок, що Законом не встановлено
порядку обчислення пенсії, а частиною 3
статті 43 Закону № 2262-ХП не встановлено
порядку визначення грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою, і не визначено, що пенсія
обчислюється з грошового забезпечення
за останній місяць перед звільненням.

Правовим актом, що регламентує порядок
визначення та обчислення додаткових
видів грошового забезпечення є
постанова Кабінету Міністрів України
«Про порядок обчислення вислуги років,
призначення та виплати пенсій і
грошової допомоги особам офіцерського
складу, прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ та членам їхніх сімей» від 17
липня 1992 N 393 . Саме цією постановою
керувалося Головного управління
Пенсійного фонду України в Сумській
області при призначенні пенсії
позивачу.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Згідно статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій. Не може
бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення норм процесуального
права, якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело або могло призвести до
неправильного вирішення спору.

За таких обставин, оскаржуване судове
рішення апеляційної інстанції є
законним та обґрунтованим, підстав для
його скасування немає.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 15 червня 2010 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Державної Податкової
Адміністрація в Сумській області,
Головного управління Пенсійного фонду
України в Сумській області про
перерахунок пенсії - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.І. Гаманко

Судді
С.В. Білуга

А.Ф.
Загородній