Справа № 595/2419/13-а
Суддя: Кухтей Р.В.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року

Справа № 876/1236/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді:
Кухтея Р.В.

суддів:
Гінди О.М., Старунського Д.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Бучацькому районі
Тернопільської області на постанову
Бучацького районного суду
Тернопільської області від 12 грудня 2013
року за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в Бучацькому
районі Тернопільської області про
стягнення та перерахунок соціальних
виплат,

в с т а н о в и в :

В листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернувся в
суд із позовом до Управління
Пенсійного фонду України в Бучацькому
районі Тернопільської області про
визнання протиправними дій та
розпорядження відповідача щодо
відмови у проведенні перерахунку йому
пенсії в розмірі 90% суми заробітної
плати за останні 24 місяці роботи перед
звільненням із роботи з 05.04.2013 р. та
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок та виплату позивачу пенсії
в такому розмірі згідно довідки
прокуратури ТО №18/39/ від 01.11.2013 р. з
05.04.2013 р.

Постановою Бучацького районного суду
Тернопільської області від 12.12.2013 р.
позов задоволено повністю. Суд першої
інстанції виходив з положення ст.58
Конституції України, тому вважав
правильним застосування старої
редакції Закону України «Про
прокуратуру», яка передбачала
збільшення розміру пенсії у
відсотковому значення залежно від
стажу роботи понад 10 років.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, її оскаржило
Управління Пенсійного фонду України в
Бучацькому районі Тернопільської
області. Апеляційну скаргу мотивує
тим, що суд першої інстанції невірно
застосував норми матеріального права.
Апелянт вказує на те, що на час
звернення позивача із заявою про
перерахунок пенсії, діяла нова
редакція ст.50-1 Закону України «Про
прокуратуру», якою передбачено пенсія
у розмірі 80 %, а розмір виплат
визначається, виходячи з будь-яких
календарних місяців роботи підряд
перед звільненням.

Особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання не прибули, хоча вони
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання,
клопотань про розгляд справи за їх
участю не подали, тому відповідно до п.2
ч.1 ст.197 КАС України колегія суддів
вважає можливим здійснювати розгляд
справи у письмовому провадженні за
наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги в їх сукупності, суд
дійшов висновку, що апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову - без змін з
наступних підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної
інстанції вважає, що суд першої
інстанції повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі, надані
сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

З матеріалом справи видно,
підтверджено матеріалами справи, що
11.02.2008 р. ОСОБА_1 призначено пенсію за
вислугу років на підставі статті 50-1
Закону України «Про прокуратуру» (у
редакції, чинній на час призначення
пенсії) у розмірі 90 відсотків від суми
заробітної плати.

З 1 жовтня 2011 року вступив у силу Закон
України «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» від 08 липня 2011 року, яким
внесено зміни до Закону України «Про
прокуратуру», зокрема до статті 50-1,
відповідно до яких прокурорам і
слідчим пенсія за вислугу років
призначається в розмірі 80 відсотків
від суми їхньої місячної (чинної)
заробітної плати, до якої включаються
всі види оплати праці, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, одержуваної перед місяцем
звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 31 травня 2012 року
№ 505 «Про упорядкування структури та
умов оплати праці працівників органів
прокуратури», якою затверджено нові
схеми посадових окладів працівників
прокуратури, у позивача виникло право
на перерахунок пенсії з 1 липня 2012 року.

05 квітня 2013 року управління Пенсійного
фонду України в Бучацькому районі
Тернопільської області здійснило
позивачу перерахунок пенсії виходячи з
розміру 80 відсотків від суми
заробітної плати, що зазначена у
наданій ним довідці, на підставі статті
50-1 Закону України «Про прокуратуру» зі
змінами, внесеними Законом України
«Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи».

Суд апеляційної інстанції за зазначає,
що умови та порядок пенсійного
забезпечення прокурорів і слідчих
визначено статтею 50-1 Закону України
«Про прокуратуру».

Згідно з ч.1 ст. 50-1 Закону України «Про
прокуратуру» (у редакції, чинній на час
призначення пенсії позивачу) прокурори
і слідчі зі стажем роботи не менше 20
років, у тому числі зі стажем роботи на
посадах прокурорів і слідчих
прокуратури не менше 10 років, мають
право на пенсійне забезпечення за
вислугу років незалежно від віку.
Пенсія призначається в розмірі 80
відсотків від суми їхньої місячної
(чинної) заробітної плати, до котрої
включаються всі види оплати праці, на
які нараховуються страхові внески,
одержуваної перед місяцем звернення за
призначенням пенсії. За кожен повний
рік роботи понад 10 років на цих посадах
пенсія збільшується на 2 відсотки, але
не більше 90 відсотків від суми
місячного (чинного) заробітку.

Законом України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» який
набрав чинності з 1 жовтня 2011 року,
внесено зміни до статті 50-1 Закону
України «Про прокуратуру», зокрема
змінено у відсотках розмір пенсії за
вислугу років, яка призначається
прокурорам і слідчим у разі реалізації
ними такого права.

Так, відповідно до статті 50-1 Закону
України «Про прокуратуру» у редакції
Закону України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи»
прокурори і слідчі мають право на
пенсійне забезпечення за вислугу років
незалежно від віку за наявності на день
звернення вислуги років. Пенсія
призначається в розмірі 80 відсотків
від суми їхньої місячної (чинної)
заробітної плати до якої включаються
всі види оплати праці, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, одержуваної перед місяцем
звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, з 1 жовтня 2011 року
положення ч.1 ст. 50-1 Закону України «Про
прокуратуру» щодо призначення
прокурорам і слідчим пенсії за вислугу
років у розмірі не більше 90 відсотків
від суми місячного (чинного) заробітку
втратили чинність у зв'язку з внесенням
змін до редакції цієї статті Законом
України «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи».

Разом з тим підстави та порядок
перерахунку пенсії прокурорам
регулюють частини тринадцята та
вісімнадцята статті 50-1 Закону України
«Про прокуратуру», положення яких щодо
перерахунку пенсії у зв'язку із
прийняттям Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» не
зазнали змін, змінилася лише нумерація
частин цієї статті.

Так, відповідно до частини тринадцятої
статті 50-1 Закону України «Про
прокуратуру» обчислення (перерахунок)
пенсій провадиться за документами
пенсійної справи та документами,
додатково поданими пенсіонерами,
виходячи з розміру місячного заробітку
за відповідною посадою, з якої особа
вийшла на пенсію, станом на час
звернення за призначенням або
перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури
пенсії перераховуються у зв'язку з
підвищенням заробітної плати
відповідних категорій
прокурорсько-слідчих працівників.
Перерахунок призначених пенсій
провадиться з першого числа місяця, що
йде за місяцем, в якому настали
обставини, що тягнуть за собою зміну
розміру пенсії. Якщо при цьому
пенсіонер набув права на підвищення
пенсії, різницю в пенсії за минулий час
може бути виплачено йому не більш як за
12 місяців. Перерахунок пенсій
провадиться з урахуванням фактично
отримуваних працівником виплат і умов
оплати праці, що існували на день його
звільнення з роботи (ч.18 ст.50-1 Закону
України «Про прокуратуру»).

Ураховуючи наведене, апеляційний суд
вважає, що при перерахунку пенсії
працівникам прокуратури має
застосовуватися норма, що визначає
розмір пенсії у відсотках, яка діяла на
момент призначення пенсії, а тому
дійшла такого правового висновку:
внесені Законом України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» зміни
до статті 50-1 Закону України «Про
прокуратуру» щодо розміру пенсії у
відсотках стосуються порядку
призначення пенсії прокурорам і
слідчим у разі реалізації ними права на
пенсійне забезпечення, а не
перерахунку вже призначеної пенсії.
Процедури призначення та перерахунку
пенсії різні за змістом та механізмом
їх проведення. Нормами, які визначають
механізм проведення перерахунку
пенсії за вислугу років прокурорам є
частини тринанадцята та вісімнадцята
статті 50-1 Закону України «Про
прокуратуру».

Крім того, вирішуючи питання про
застосування цього Закону у часі, суд
апеляційної інстанції виходить із
того, що згідно зі статтею 22
Конституції України закріплені нею
права і свободи не є вичерпними,
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних
законодавчих актів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод.

Конституційний Суд України
неодноразово розглядав питання,
пов'язані з реалізацією права на
соціальний захист, і сформулював
правову позицію, згідно з якою
Конституція України виокремлює певні
категорії громадян України, що
потребують додаткових гарантій
соціального захисту з боку держави. До
них, зокрема, належать громадяни, які
відповідно до статті 17 Конституції
України перебувають на службі у
військових формуваннях та
правоохоронних органах держави,
забезпечуючи суверенітет і
територіальну цілісність України, її
економічну та інформаційну безпеку, а
саме - у Збройних Силах України, органах
Служби безпеки України, міліції,
прокуратури, охорони державного
кордону України, податкової міліції,
Управління державної охорони України,
державної пожежної охорони, Державного
департаменту України з питань
виконання покарань тощо (рішення
Конституційного Суду України від 6
липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо
права на пільги та від 20 березня 2002 року
№ 5-рп/2002 у справі щодо пільг,
компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний
Суд України вказав, що необхідність
додаткових гарантій соціальної
захищеності цієї категорії громадян як
під час проходження служби, так і після
її закінчення зумовлена насамперед
тим, що служба у Збройних Силах України,
інших військових формуваннях та
правоохоронних органах держави
пов'язана з ризиком для життя і
здоров'я, підвищеними вимогами до
дисципліни, професійної придатності,
фахових, фізичних, вольових та інших
якостей. Це повинно компенсуватися
наявністю підвищених гарантій
соціальної захищеності, тобто
комплексу організаційно-правових
економічних заходів, спрямованих на
забезпечення добробуту саме цієї
категорії громадян як під час
проходження служби, так і після її
закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

Виходячи з висловленого у рішеннях
Конституційного Суду України
розуміння сутності соціальних
гарантій працівників правоохоронних
органів, зокрема працівників
прокуратури, зміст та обсяг досягнутих
ними соціальних гарантій не може бути
звужено шляхом внесення змін до
законодавства, а правовідносини щодо
їхнього пенсійного забезпечення
виникають на момент звернення за
призначенням пенсії.

Аналогічна правова позиція була
висловлена Верховним Судом України у
постановах від 10.12.2013 року № 21-420а13,
№21-348а13 та від 17.12.2013 року №21-445а13.

Частиною 1 статті 244-2 КАС України
передбачено, що Рішення Верховного
Суду України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції вважає, що постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, а доводи апелянта на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. 195, п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197, 198, 200,
205, 206, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Бучацькому
районі Тернопільської області -
залишити без задоволення, а постанову
Бучацького районного суду
Тернопільської області від 12 грудня 2013
року по справі № 595/2419/13-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий :
Р.В.Кухтей

Судді :
О.М. Гінда

Д.М.Старунський