Справа № 806/53/14
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 квітня 2014 р.
м.Житомир справа №
806/53/14

категорія 8.3

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Нагірняк М.Ф. ,

при
секретарі - Шкорботун Ю.О.,

за участі представників позивача
Бойцун І.П., Козюн В.Г.,

представника відповідача Ковальчук
А.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у м. Житомирі
адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженої
відповідальністю "Фінансова група
"Мегабуд"

до Новоград-Волинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області

про визнання не чинними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
02.08.2013 р. №0 та №0,-

встановив:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Фінансова група
"Мегабуд" звернулося з позовом до
Новоград-Волинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області про визнання не
чинними та скасування податкових
повідомлень-рішень від 02.08.2013 р. №0
та №0.

В судовому засіданні представники
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фінансова група
"Мегабуд", Позивача по даній справі,
позовні вимоги підтримали в повному
обсязі і зазначили, що Відповідачем
протиправно була проведена планова
виїзна перевірка підприємства з питань
дотримання податкового законодавства
за період з 01.04.2011року по 31.12.2012року, що
підтверджується відповідними судовими
рішеннями. За результатами такої
перевірки, на думку представників
Позивача, податковим органом
безпідставно, до набрання законної
сили судовим рішенням у кримінальному
провадженні про закриття такого
кримінального провадження, винесли
оскаржувані податкові повідомлення -
рішення.

Крім того, як зазначили представники
Позивача, податковий орган також
безпідставно дійшов висновку про
нікчемність господарських операцій
Позивача з ТОВ "ТЕХ-АВТО-ДОР", ТОВ
"Матісс Плюс", ТОВ "Поток 1713", ПП "ВІВУМ",
ТОВ "Універсал Груп Строй", ТОВ "О-ВІЛ"
щодо надання транспортних та
експедиційних послуг. Вказані
господарські операції, як зазначили
представники Позивача, мали реальний
характер і підтверджуються всіма
необхідними документами, а тому у
податкового органу були відсутні
підстави для винесення оскаржуваних
податкових повідомлень - рішень.

Представники Відповідача,
Новоград-Волинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Житомирської області, протягом
судового розгляду справи проти позову
заперечували і пояснили, що дійсно в
період з 10.06.2013року по 21.06.2013року
уповноваженими посадовими особами
інспекції була проведена планова
виїзна перевірка підприємства з питань
дотримання податкового законодавства
за період з 01.04.2011року по 31.12.2012року. За
результатами такої перевірки було
встановлено, що господарські операції
Позивача з ТОВ "ТЕХ-АВТО-ДОР", ТОВ
"Матісс Плюс", ТОВ "Поток 1713", ПП "ВІВУМ",
ТОВ "Універсал Груп Строй", ТОВ "О-ВІЛ"
щодо надання транспортних та
експедиційних послуг є нікчемними
угодами, так як не мають реального
товарного характеру, не відповідають
вимогам ЦК України щодо такого роду
договорів та не підтверджуються
відповідними документами
бухгалтерського та податкового обліку.
Зазначені порушення, на думку
представників Відповідача, стали
підставою для винесення оскаржуваних
податкових повідомлень - рішень щодо
збільшення грошового зобов'язання
Позивача з податку на прибуток та з
податку на додану вартість і
застосування фінансових санкцій.

Розглянувши подані сторонами
документи та матеріали, заслухавши
пояснення представників Позивача та
заперечення представників
Відповідача, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення на них, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд приходить до висновку, що
позов підлягає задоволенню за таких
підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по
даній справі щодо формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість та визначення
платником своїх зобов'язань з цього
податку та з податку на прибуток
регулюються правовими нормами
Податкового кодексу України, що були
чинні на день виникнення таких
відносин.

В судовому засіданні встановлено, що в
період з 10.06.2013року по 21.06.2013року
уповноваженими посадовими особами
податкової інспекції була проведена
планова виїзна перевірка підприємства
з питань дотримання податкового
законодавства за період з 01.04.2011року по
31.12.2012року, про що був складений
відповідний акт перевірки від
09.07.2013року.

При цьому слід зазначити, що дії
податкового органу щодо продовження
строків проведення зазначеної
перевірки та складання і підписання
зазначеного акту перевірки були
предметом судового розгляду в інших
адміністративних справах між цими ж
сторонами.

Відповідно до судових рішень
(постанови Житомирського окружного
адміністративного суду від 20.08.2013року і
Ухвали Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 10.10.2013року),
що набрали законної сили, дії
податкового органу щодо продовження
строків вказаної перевірки визнані
протиправними (а.с.37-39 т.1).

Аналогічно, судовими рішеннями
(постанова Житомирського окружного
адміністративного суду від 26.11.2013року і
Ухвали Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 29.01.2014року),
що набрали законної сили, дії
податкового органу щодо складання,
підписання зазначеного акту перевірки
також визнані протиправними (а.с.
40-41,65-66т.1).

Разом з тим, за результатами такої
перевірки 02.08.2013року податковим
органом було винесено оскаржувані
податкові повідомлення - рішення:

- №0, відповідно до якого платнику
були збільшені грошові зобов'язання з
податку на прибуток в сумі 1370084,00грн. та
застосовані фінансові санкції в сумі
2548,00грн.;

- №0, відповідно до якого платнику
були збільшені грошові зобов'язання з
податку на додану вартість в сумі
278249,00грн. та застосовані фінансові
санкції в сумі 69562,00грн.

Як зазначено в оскаржуваному
податковому повідомленні - рішенні
№0 від 02.08.2013р., підставою для його
винесення щодо збільшення грошових
зобов'язань з податку на прибуток в
сумі 1370084,00грн. та застосування
фінансових санкцій в сумі 2548,00грн., став
акт перевірки від 09.07.2013року, в якому
зафіксовані порушення Позивачем вимог
п.138.2, п.138.8 ст.138 та пп.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України.

Як зазначено в оскаржуваному
податковому повідомленні - рішенні
№0 від 02.08.2013р., підставою для його
винесення щодо збільшення грошових
зобов'язань з податку на додану
вартість в сумі 278249,00грн. та
застосування фінансової санкції в сумі
69562,00грн., став акт перевірки від
09.07.2013року, в якому зафіксовані
порушення Позивачем вимог ст.185 та п.198.1,
п.198.3 і п.198.6 ст.198 Податкового кодексу
України.

Відповідно до висновків, зазначених в
акті перевірки від 09.07.2013року, та
пояснень представників податкового
органу в судовому засіданні за своєю
суттю доводи податкового органу щодо
винесення оскаржуваних податкових
повідомлень - рішень зведені до:

- невизнання податковим органом
валових витрат Позивача на загальну
суму 6211670,00грн. за 2-4 квартали 2011року та 2
квартал 2012року, зумовлених оплатою
транспортних та експедиційних послуг
ТОВ "ТЕХ-АВТО-ДОР", ТОВ "Матісс Плюс", ТОВ
"Поток 1713", ПП "ВІВУМ", ТОВ "Універсал
Груп Строй", ТОВ "О-ВІЛ", що призвели до
заниження податку на прибуток в сумі
1427798,00грн.;

- невизнання податковим органом
податкового кредиту в розмірі
278249,00грн., сформованого за результатами
господарських операцій Позивача з ТОВ
"Матісс Плюс" та ТОВ "Поток 1713" щодо
надання транспортних та експедиційних
послуг, що мали місце в жовтні - грудні
2011року та квітні - травні 2012року, та
призвели до заниження податку на
додану вартість на цю ж суму.

Вказані доводи податкового органу не
знайшли свого підтвердження в судовому
засіданні, так як не відповідають
обставинам справи та не ґрунтуються на
вимогах чинного законодавства, з
огляду на наступне.

Безспірно, в розумінні вимог п.53 ст.53 і
п.58.1 ст.58 Податкового кодексу України
Відповідач, як контролюючий орган, має
право у разі коли дані перевірок
результатів діяльності платника
податків свідчать про заниження або
завищення суми його податкових
зобов'язань надіслати (вручити)
платнику податків податкове
повідомлення - рішення, в якому
самостійно визначити суму грошових
зобов'язань з відповідного податку.

Як вже зазначалося, судовими рішеннями,
що набрали законної сили, встановлено,
що дії податкового органу щодо
продовження строків вказаної
перевірки відносно Позивача, а також
щодо складання і підписання
зазначеного акту перевірки визнані
протиправними.

За приписами ст.72 КАС України зазначені
обставини як такі, що встановлені
судовими рішеннями в адміністративній
справі, не доказуються при розгляді
іншої справи між тими ж сторонами.

Зазначене свідчить про відсутність у
Відповідача, як податкового органу,
правових підстав для винесення
оскаржуваних податкових повідомлень -
рішень про збільшення Позивачу
грошових зобов'язань з податку на
прибуток і з податку на додану вартість
та застосування фінансових санкцій.

Разом з тим, суд вважає безпідставними
доводи представників Позивача про
недотримання Відповідачем при
винесенні зазначених податкових
повідомлень рішень вимог п.86.9 ст.86
Податкового кодексу України, якими
забороняється винесення податкових
повідомлень - рішень до вирішення
питання про закриття кримінального
провадження відносно посадових осіб
Позивача, як платника, що мало місце
21.10.2013року (а.с.63-64т.1).

Вказана перевірка відносно Позивача
(акт перевірки від 09.07.2013р.) була
плановою перевіркою, вона не
проводилася ні на підставі судового
рішення суду (слідчого судді) про
призначення перевірки, ні на підставі
постанови органу, що здійснює
оперативно-розшукову діяльність,
слідчого, прокурора, винесену ними
відповідно до закону, а тому оформлення
результатів такої планової перевірки
не підлягає регулюванню правовими
нормами п.86.9 ст.86 Податкового кодексу
України.

В судовому засіданні встановлено, що
спірні господарські відносини
Позивача з ТОВ "ТЕХ-АВТО-ДОР" були
зумовлені договором про надання послуг
від 19.08.2011року та додатком до нього
(а.с.112-114 т.1).

Спірні господарські відносини
Позивача з ПП "ВІВУМ" були зумовлені
договором про надання послуг,
пов'язаних з перевезенням вантажів, що
належать або відправляються
(одержуються) Позивачем, від 30.03.2011року
(а.с.141-143 т.2).

Спірні господарські відносини
Позивача з ТОВ "О-ВІЛ" були зумовлені
договором транспортного
експедирування від 01.06.2011року
(а.с.50-51т.2).

Спірні господарські відносини
Позивача з ТОВ "МАТІСС ПЛЮС" були
зумовлені договором по наданню
транспортно - експедиційних послуг від
03.09.2011року (а.с.152-153т.2).

Спірні господарські відносини
Позивача з ТОВ "Універсал Груп Строй"
були зумовлені договором про
організацію перевезення та
експедування вантажу від 25.10.2011року
(а.с.31-32 т.3).

Спірні господарські відносини
Позивача з ТОВ "Поток 1731" були зумовлені
договором про транспортні послуги від
24.04.2012року (а.с.71-72т.3).

Про реальність даних господарських
операцій між Позивачем ТОВ
"ТЕХ-АВТО-ДОР", ТОВ "Матісс Плюс", ТОВ
"Поток 1713", ПП "ВІВУМ", ТОВ "Універсал
Груп Строй", ТОВ "О-ВІЛ" щодо надання
транспортних та експедиційних послуг
свідчать наявні в матеріалах справи та
досліджені судом первинні документи
бухгалтерського та податкового обліку
(акти здачі-прийняття робіт (надання
послуг) та специфікації до них,
видаткові та товаро - транспортні
накладні, накладні на перевезення
вантажу жд транспортом, рахунки -
фактури, квитанції про прийняття
вантажу, реєстри вантажних перевезень,
платіжні доручення), які підтверджують
факт надання зазначених послуг та їх
оплату.

Сторони не заперечують, що Позивачем
протягом 2-4 кварталів 2011року та 2
кварталу 2012року були оплачені
транспортні та експедиційні послуги
ТОВ "ТЕХ-АВТО-ДОР", ТОВ "Матісс Плюс", ТОВ
"Поток 1713", ПП "ВІВУМ", ТОВ "Універсал
Груп Строй", ТОВ "О-ВІЛ" на загальну суму
6211670,00грн., які віднесені Позивачем до
своїх валових витрат і відображені у
податковій звітності з податку на
прибуток за відповідні звітні періоди.

Суд вважає безпідставними посилання
податкового органу, що зазначені
правочини, укладені між Позивачем та
його контрагентами не спрямовані на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлене ними, та містять
положення, які суперечать вимогам
чинного законодавства та інтересам
сторін.

Волевиявлення сторін в зазначених
договорах є вільне і відповідає їхній
внутрішній волі, що відповідає
загальним вимогам, встановленим
статтею 203 ЦКУ, додержання яких є
необхідним для чинності правочину.

При цьому встановлено, що за спірними
угодами контрагенти Позивача виконали
повністю взяті на себе зобов'язання, а
Позивач, в свою чергу, провів повний
розрахунок за послуги.

Суд вважає також безпідставними доводи
Відповідача та його представників в
судових засіданнях про те, що
відсутність подорожніх листів
виключає право Позивача на віднесення
зазначених витрат до складу своїх
валових витрат.

Відповідачем не враховано, що
відповідно до вимог Закону України "Про
внесення змін до деяких законів
України щодо впорядкування
міжнародних автомобільних перевезень"
від 22.03.2012року, що набрав чинності з
14.04.2012року, до ст.48 Закону України "Про
автомобільний транспорт" внесено
зміни, відповідно до яких із переліку
документів, на підставі яких
виконуються вантажні перевезення,
виключено подорожній лист.

Більш того, як зазначено в п.6 Положення
(стандарту) бухгалтерського обліку 16
"Витрати", затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від 31
грудня 1999 р. N318, витратами звітного
періоду визнаються або зменшення
активів, або збільшення зобов'язань, що
призводить до зменшення власного
капіталу підприємства (за винятком
зменшення капіталу внаслідок його
вилучення або розподілу власниками), за
умови, що ці витрати можуть бути
достовірно оцінені.

На підставі викладеного суд приходить
до висновку, що дослідженні в судовому
засіданні документи бухгалтерського
та податкового обліку достовірно
оцінюють понесені Позивачем витрати на
загальну суму 6211670,00грн. за 2-4 квартали
2011року та 2 квартал 2012року, зумовлені
оплатою транспортних та експедиційних
послуг ТОВ "ТЕХ-АВТО-ДОР", ТОВ "Матісс
Плюс", ТОВ "Поток 1713", ПП "ВІВУМ", ТОВ
"Універсал Груп Строй", ТОВ "О-ВІЛ".

В розумінні вимог п.138.1 ст.138
Податкового кодексу України зазначені
витрати Позивача на загальну суму
6211670,00грн. є витратами операційної
діяльності і підлягають врахуванню при
обчисленні об'єкта оподаткування
податком на прибуток.

Такі витрати Позивача, що враховуються
для визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, які підтверджують
здійснення таких витрат платником
цього податку, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачено правилами
ведення бухгалтерського обліку.

За приписами п.198.1 та п.198.2 ст.198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до вимог п.198.3 ст.198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Сторони не заперечують, що Позивачем у
вартості транспортних та
експедиційних послуг сплачувався
податок на додану вартість, в тому
числі Позивачем в жовтні - грудні
2011року та квітні - травні 2012року, ТОВ
"Матісс Плюс" та ТОВ "Поток 1713" було
сплачено податку на додану вартість на
загальну суму 278249,00грн.

За приписами п.198.6 ст.198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту лише суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу).

Заперечуючи проти позову Відповідачем
та його представником, всупереч
вимогам ст.71 КАС України, не надано
жодних належних та відповідних доказів
того, що досліджені судом податкові
накладні оформленні з порушенням вимог
статті 201 Податкового кодексу України.

Більш того, судом встановлено та не
заперечується сторонами, що Позивач та
ТОВ "Матісс Плюс" і ТОВ "Поток 1713"
протягом здійснення зазначених
господарських операцій були
платниками податку на додану вартість,
а податкові накладні, видані Позивачу
ТОВ "Матісс Плюс" та ТОВ "Поток 1713"
оформлені у відповідності до вимог ст.
201 Податкового кодексу України.

Відповідачем та його представником в
суді також не надано жодних належних та
відповідних доказів того, що відомості,
які містяться в досліджених судом
документах, неповні, недостовірні та
(або) суперечливі, є наслідком
укладання нікчемних (недійсних)
правочинів або того, що такі відомості
ґрунтуються на інших документах,
недійсність даних яких установлена
судом.

Суд вважає безпідставними доводи
податкового органу про те, що ОСОБА_5, як
засновник та керівник ТОВ "Матісс Плюс",
не підписував жодних документів
бухгалтерської та податкової
звітності. В підтвердження таких
доводів податковим органом не надано
суду жодних належних і допустимих
доказів.

Відповідно до вимог ст.11 КАС України
судом за власною ініціативою вживалися
заходи для перевірки вказаних доводів
податкового органу.

Так, за повідомленням Управління
Державної міграційної служби в
Житомирській області, отриманим на
запит суду, місце проживання ОСОБА_5 не
зареєстровано. Відповідно до ухвали
Окружного адміністративного суду
и.Києва від 03.04.2014року виконати ухвалу
Житомирського окружного
адміністративного суду щодо допиту
ОСОБА_5 в якості свідка не
представилося можливим, так як за
адресою проживання свідка, вказаною
податковим органом, значиться
нежитлове приміщення - кафе.

При цьому слід зазначити, що податковим
органом. незважаючи на невизнання
господарських операцій Позивача щодо
отримання транспортних та
експедиційних послуг від інших
суб'єктів господарювання (ТОВ
"ТЕХ-АВТО-ДОР", ПП "ВІВУМ", ТОВ "Універсал
Груп Строй", ТОВ "О-ВІЛ"), визнається
правомірність сплати у вартості таких
послуг податку на додану вартість та
віднесення його до податкового кредиту
Позивача з цього податку.

Таку алогічність дій податкового
органу представники Відповідача не
змогли пояснити в судовому засіданні.

На підставі викладеного суд приходить
до висновку про правомірність
визначення Позивачем своїх валових
витрат за 2-4 квартали 2011року та 2
квартал 2012року та включення до них
витрат на загальну суму 6211670,00грн.,
зумовлених оплатою транспортних та
експедиційних послуг ТОВ "ТЕХ-АВТО-ДОР",
ТОВ "Матісс Плюс", ТОВ "Поток 1713", ПП
"ВІВУМ", ТОВ "Універсал Груп Строй", ТОВ
"О-ВІЛ".

Позивач правомірно сформував свій
податковий кредит за жовтень, листопад
і грудень 2011року та за квітень і
травень 2012року, включивши до його
складу податок на додану вартість в
розмірі 278249,00грн., сплачений ТОВ "Матісс
Плюс" та ТОВ "Поток 1713" у вартості
наданих транспортних та експедиційних
послуг, що мали місце в жовтні - грудні
2011року та квітні - травні 2012року.

Правомірність визначення Позивачем
свої зобов'язань з податку на прибуток
та з податку на додану вартість у
взаємовідносинах з ТОВ "ТЕХ-АВТО-ДОР",
ТОВ "Матісс Плюс", ТОВ "Поток 1713", ПП
"ВІВУМ", ТОВ "Універсал Груп Строй", ТОВ
"О-ВІЛ" виключає можливість
застосування до нього жодних
фінансових санкцій.

Суд вважає безпідставними посилання
податкового органу на ч. 5 ст. 203, ч. ч. 1, 2
ст. 215, ст. 228 ЦК України щодо нікчемності
укладених позивачем правочинів з
контрагентами, оскільки доказів
наявності умислу у сторін на
здійснення правочину його з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства (вирок суду про
притягнення сторін до кримінальної
відповідальності тощо) Відповідачем не
надано.

Разом з тим, суд зазначає, що Відповідач
як орган державної податкової служби,
може на підставі підпункту 20.1.30 пункту
20.1 ст.20 Податкового кодексу України
звертатися до підприємств, установ,
організацій та фізичних осіб, в тому
числі Позивача і його контрагентів,
щодо визнання оспорюванних правочинів
недійсними та застосування визначених
законодавством заходів, пов'язаних із
визнанням правочинів недійсними, а
також щодо стягнення в дохід держави
коштів, отриманих за нікчемними
договорами;

На підставі викладеного суд приходить
до висновку, що податкові повідомлення
- рішення Новоград-Волинської
об'єднаної державної податкової
інспекції від 02.08.2013 р. №0,
відповідно до якого платнику були
збільшені грошові зобов'язання з
податку на прибуток в сумі 1370084,00грн. та
застосовані фінансові санкції в сумі
2548,00грн., та №0, відповідно до
якого платнику були збільшені грошові
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 278249,00грн. та
застосовані фінансові санкції в сумі
69562,00грн. винесені не на підставі вимог
чинного законодавства та без
врахування всіх обставин, що мали
значення для їх винесення, а тому є
протиправними та підлягають
скасуванню, а позов - задоволенню.

Відповідно до вимог ст.94 КАС України
судові витрати Товариства з обмеженої
відповідальністю "Фінансова група
"Мегабуд" у вигляді 459,00грн. судового
збору підлягають відшкодуванню за
рахунок державного бюджету.

Керуючись ст.ст.2,86,94,159-163,167,186,254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

постановив:

Позов задовольнити, визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення - рішення
Новоград-Волинської об'єднаної
державної податкової інспекції від
02.08.2013 р. №0 та №0.

Судові витрати Товариства з обмеженої
відповідальністю "Фінансова група
"Мегабуд" у вигляді 459,00грн. судового
збору підлягають відшкодуванню за
рахунок державного бюджету.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Головуючий суддя
М.Ф. Нагірняк

Повний текст постанови виготовлено: 28
квітня 2014 р.