Справа № 2-а-3009/11/0211
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-3009/11/0211
Головуючий у 1-й інстанції: Сушко О.О.
Суддя-доповідач: Залімський І. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Залімський І. Г.

судді: Граб Л.С. Смілянець Е. С.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
м.Ладижин Вінницької області на
постанову Ладижинського міського суду
Вінницької області від 30 травня 2011 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України у м.Ладижин Вінницької області
про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Ладижинського
міського суду Вінницької області з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
м. Ладижин Вінницької області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії щодо
перерахунку пенсії.

Постановою Ладижинського міського
суду Вінницької області від 30.05.2011 року
позов задоволено: визнано
протиправними дії відповідача;
зобов'язано управління Пенсійного
фонду України у м. Ладижин Вінницької
області здійснити з 13.11.2010 року
перерахунок підвищення (доплати) до
пенсії позивачу відповідно до ст. 39
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
за проживання на території підвищеного
радіоактивного забруднення,
встановивши її на рівні мінімальної
заробітної плати, та здійснити її
виплату з врахуванням проведених
виплат.

Згідно зі ст.ст.183-2, 197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження, при цьому згідно частини 6
статті 12, частини 1 статті 41 КАС України,
повне фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не відбувається.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
Позивач є потерпілим від
Чорнобильської катастрофи, та отримує
пенсію та часткову доплату за шкоду,
заподіяну здоров'ю, призначену у
відповідності до ст. 39 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до частини 1 статті 39
вищевказаного Закону, пенсіонерам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення,
проводиться доплата до пенсії, яка
становить у зоні посиленого
радіоекологічного контролю - одна
мінімальна заробітна плата.

Всупереч ст. 39 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" Позивачу вказані доплати
виплачувалися частково, у фіксованому
розмірі, визначеному Постановою
Кабінету Міністрів України №530 від
28.05.2008 року, Постановою Кабінету
Міністрів України № 654 від 16.07.2008 року,
та Постановою Кабінету Міністрів
України № 836 від 26.07.1996 року, а не в
розмірі, як того вимагає вказаний
Закон.

З огляду на те, що Закон України "Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" має вищу юридичну силу в
порівняні з Постановою Міністрів
України №530 від 28.05.2008 року та
Постановою Кабінету Міністрів України
№654 від 16.07.2008 року, та Постановою
Кабінету Міністрів України № 836 від
26.07.1996 року Відповідач неправомірно
виплачував додаткову пенсію в меншому
розмірі ніж це передбачено ст. 39
зазначеного Закону.

Своїми діями Відповідач допустив
звуження змісту та обсягу прав та
свобод Позивача, передбачених статтею
22 Конституції України, в якій
зазначено, що права і свободи людини і
громадянина, закріплені цією
Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів
не допускається звуження змісту та
обсягу існуючих прав і свобод.

При цьому колегія суддів погоджується
з висновками суду першої інстанції, що
розмір мінімальної пенсії за віком
необхідно обраховувати відповідно до
частини 1 статті 28 Закону України "Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування", оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого частиною першою
цієї статті, мінімального розміру
пенсії за віком.

Отже, доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, тобто
прийнята постанова відповідає
матеріалам справи та вимогам закону і
підстав для її скасування не
вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову -без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, щодо задоволення
заявлених вимог у спосіб, строках та
межах визначених законом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України , суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у м.Ладижин
Вінницької області, -залишити без
задоволення, а постанову Ладижинського
міського суду Вінницької області від 30
травня 2011 року, -без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Залімський І. Г.

Судді
Граб Л.С.

Смілянець Е. С.