Справа № 2а-5214/11/1270
Суддя: Чебанов О.О.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Пляшкова К. О.
Суддя-доповідач - Чебанов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року
справа №2а-5214/11/1270
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: Чебанова О.О., Гайдара А.В.,
Яковенко М.М., при секретарі судового
засідання Мартакові О.А., за участю
представника Головного управління
юстиції у Луганській області та
Міністерства юстиції України Попадюк
С.П., розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги
Міністерства юстиції України в особі
Головного управління юстиції у
Луганській області та Державної
виконавчої служби України на постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 24 лютого 2014
р. у справі № 2а-5214/11/1270 за позовом
ОСОБА_3 до Міністерства юстиції
України, Державної виконавчої служби
України про визнання дій
протиправними, зобов'язання вчинити
певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до
Міністерства юстиції України,
Державної виконавчої служби України, в
якому просила визнати дії Міністерства
юстиції України за результатами
перевірки скарги, що зазначені у
відповіді за № 562-0-2-10-25 від 16.07.2010 року,
що суперечать судовим рішенням та
окремим ухвалам Кам'янобрідського
районного суду м. Луганська № 4с-9/10р від
13.09.2010 року та № 4с-8/10р від 13.09.2010 року,
які набрали законної сили,
протиправними; зобов'язати керівництво
Міністерства юстиції України
розглянути по суті депутатське
звернення народного депутата України
Касянюка О.Р. та скаргу позивача, що
направлена до відповідача, на яку
надано формальну та недостовірну
відповідь № 562-0-2-10-25 від 16.07.2010 року.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 24 лютого 2014
р. у справі № 2а-5214/11/1270 позовні вимоги
задоволено частково.

Визнано протиправною відповідь
Міністерства юстиції України про
результати розгляду депутатського
звернення народного депутата України
Касянюка Олександра Ростиславовича
від 02.07.2010 № 255 в інтересах ОСОБА_3,
викладену у листі Міністерства юстиції
України № 562-0-2-10-25 від 16.07.2010.

Зобов'язано Державну виконавчу службу
України розглянути депутатське
звернення народного депутата України
Касянюка Олександра Ростиславовича
від 02.07.2010 № 255 в інтересах ОСОБА_3, з
урахуванням обставин, встановлених
судовим рішенням.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідачами подано
апеляційну скаргу, в яких вони просили
постанову суду першої інстанції
скасувати, постановити нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
відмовити, посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, представника
відповідачів, яка підтримала доводи
апеляційних скарг та просила їх
задовольнити, вивчивши матеріали
справи, вважає за необхідне апеляційні
скарги залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції без
змін з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, 31.05.2010 року
ОСОБА_3 звернулася до народного
депутата України Касянюка О.Р. із
скаргою на бездіяльність посадових
осіб Головного управління в Луганській
області та Кам'янобрідського відділу
державної виконавчої служби
Луганського міського управління
юстиції (далі - Кам'янобрідський ВДВС
Луганського МУЮ) щодо невиконання
рішення Кам'янобрідського районного
суду м. Луганська від 16.11.2007 у цивільній
справі за позовом ОСОБА_3 до
Інформаційного агентства
«Паралель-медіа», яким стягнуто з
відповідача на користь позивача
моральну шкоду на суму 50000,00 грн. та
витрати по сплаті судового збору у сумі
5000,00 грн. Також, ОСОБА_3 у зверненні
зазначено, що ухвалою
Кам'янобрідського районного суду м.
Луганська від 21.02.2006, залишеною без змін
ухвалою апеляційного суду Луганської
області, вжито заходів забезпечення
позову шляхом накладення арешту на
кошти та майно Інформаційного
агентства «Паралель-медіа» в сумі 100000,00
грн. Ухвала суду надійшла на примусове
виконання до Кам'янобрідського ВДВС
Луганського МУЮ ще 23.02.2006. У межах
виконавчого провадження державним
виконавцем накладено арешт на майно
боржника, яке було передано на
відповідальне зберігання керівнику
Інформаційного агентства
«Паралель-медіа». Керівництво
агентства майно, на яке накладено
арешт, продало. Разом з тим, у порушення
діючого законодавства, державні
виконавці не вжили жодних дій до
боржника. На підставі викладеного
заявник просив звернутися із
депутатським зверненням до Міністра
юстиції України та Генерального
прокурора України з вимогою виконати
рішення Кам'янобрідського районного
суду м. Луганська від 16.11.2007 року,
притягнути до кримінальної
відповідальності винних осіб
Інформаційного агентства
«Паралель-медіа» за незаконний продаж
арештованого майна та вжити заходів
дисциплінарного реагування до
посадових осіб, що допустили порушення
(а.с.135 т. 1).

02.07.2010 року народний депутат України
Касянюк О.Р. звернувся із депутатським
зверненням до Міністра юстиції
України, у якому просив зобов'язати
керівництво Головного управління
юстиції у Луганській області негайно
виконати виконавчий лист від 27.11.2007
року на підставі рішення
Кам'янобрідського районного суду м.
Луганська від 16.11.2007; вжити заходів
дисциплінарного реагування до винних
осіб Головного управління юстиції у
Луганській області та
Кам'янобрідського ВДВС Луганського МУЮ
за порушення вимог чинного
законодавства; про результати розгляду
депутатського звернення та вжиті
заходи повідомити народного депутата
та заявницю в передбачений законом
термін (а.с.207-208 т. 1).

Відповідно до резолюції Міністра
юстиції України розгляд депутатського
звернення покладено на заступника
Міністра - Директора департаменту
державної виконавчої служби, так як
депутатське звернення стосувалося
виконання судового рішення, що
підтверджено реєстраційно-контрольною
карткою (а.с. 54 т. 2).

Листом від 13.07.2010 № 562-0-2-10-25 заступника
директора департаменту державної
виконавчої служби Головному
управлінню юстиції у Луганській
області надано доручення щодо розгляду
скарги ОСОБА_3 (а.с. 59 т. 2).

Головне управління юстиції у
Луганській області листом від 13.07.2010
року № Б-1048/3-13 повідомило Департамент
державної виконавчої служби про
розгляд звернення ОСОБА_3, у якому
зазначило хід виконання виконавчого
листа № 2-43 від 27.11.2007 року, виданого
Кам'янобрідським районним судом м.
Луганська про стягнення з ІА
«Паралель-медіа» на користь ОСОБА_3
заборгованості у сумі 55000,00 грн., що
надійшов на виконання до
Кам'янобрідського ВДВС Луганського
МУЮ. Так, зокрема, зазначено, що 01.04.2010
року державним виконавцем на підставі
п. 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче
провадження» винесено постанову про
повернення виконавчого документа
стягувачу (а.с. 60-62 т. 2).

16.07.2010 року за № 562-0-2-10-25 на ім'я
народного депутата Касянюка О.Р.
Міністерством юстиції України
направлено відповідь про результати
розгляду депутатського звернення, у
якій викладено хід виконавчого
провадження з примусового виконання
виконавчого листа № 2-43 від 27.11.2007 року,
виданого Кам'янобрідським районним
судом м. Луганська, повідомлено про
повернення виконавчого документа
стягувачу та надання окремої відповіді
заявниці (а.с. 64-65 т. 2).

Відповідь аналогічного змісту надано
ОСОБА_3 листом від 16.07.2010 року за №
562-0-2-10-25 (а.с. 29-30 т. 1).

Закон України № 393/96-ВР від 02.10.1996 року
«Про звернення громадян» регулює
питання практичної реалізації
громадянами України наданого їм
Конституцією України права вносити в
органи державної влади, об'єднання
громадян відповідно до їх статуту
пропозиції про поліпшення їх
діяльності, викривати недоліки в
роботі, оскаржувати дії посадових осіб,
державних і громадських органів. Закон
забезпечує громадянам України
можливості для участі в управлінні
державними і громадськими справами,
для впливу на поліпшення роботи
органів державної влади і місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, для відстоювання своїх прав
і законних інтересів та відновлення їх
у разі порушення (далі - Закон України №
393/96-ВР).

Відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону України №
393/96-ВР громадянин може подати скаргу
особисто або через уповноважену на це
іншу особу.

Обов'язки органів державної влади,
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій незалежно від
форм власності, об'єднань громадян,
засобів масової інформації, їх
керівників та інших посадових осіб
щодо розгляду заяв чи скарг визначено
статтею 19 Закону України № 393/96-ВР.

Так, відповідно до положень цієї статті
органи державної влади і місцевого
самоврядування, підприємства,
установи, організації незалежно від
форм власності, об'єднання громадян,
засоби масової інформації, їх
керівники та інші посадові особи в
межах своїх повноважень зобов'язані,
зокрема: об'єктивно, всебічно і вчасно
перевіряти заяви чи скарги;
скасовувати або змінювати оскаржувані
рішення у випадках, передбачених
законодавством України, якщо вони не
відповідають закону або іншим
нормативним актам, невідкладно вживати
заходів до припинення неправомірних
дій, виявляти, усувати причини та умови,
які сприяли порушенням; забезпечувати
поновлення порушених прав, реальне
виконання прийнятих у зв'язку з заявою
чи скаргою рішень; письмово
повідомляти громадянина про
результати перевірки заяви чи скарги і
суть прийнятого рішення; у разі
визнання заяви чи скарги
необґрунтованою роз'яснити порядок
оскарження прийнятого за нею рішення;
не допускати безпідставної передачі
розгляду заяв чи скарг іншим органам.

Статус (права, обов'язки і
відповідальність) народного депутата
України у Верховній Раді України та за
її межами, правові і соціальні гарантії
здійснення народним депутатом України
своїх депутатських повноважень
встановлює Закон України № 2790-XII від
17.11.1992 «Про статус народного депутата
України» (далі - Закон України № 2790-XII).

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України №
2790-XII народний депутат відповідно до
закону розглядає звернення виборців, а
також від підприємств, установ,
організацій, органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
об'єднань громадян, вживає заходів для
реалізації їх пропозицій і законних
вимог, інформує виборців про свою
депутатську діяльність під час
особистих зустрічей з ними та через
засоби масової інформації.

Статтею 16 Закону України № 2790-XII
визначено право народного депутата
України на депутатське звернення.

Відповідно до ч.1 цієї статті народний
депутат має право на депутатське
звернення до органів державної влади
та органів місцевого самоврядування,
їх посадових осіб, керівників
підприємств, установ і організацій,
незалежно від форм власності та
підпорядкування, об'єднань громадян з
питань, пов'язаних з депутатською
діяльністю, і брати участь у розгляді
порушених ним питань.

Орган державної влади, орган місцевого
самоврядування, їх посадові особи,
керівники підприємств, установ і
організацій, об'єднань громадян, яким
адресовано депутатське звернення,
зобов'язані протягом 10 днів з моменту
його одержання розглянути і дати
письмову відповідь. У разі
неможливості розгляду звернення
народного депутата у визначений строк
його повідомляють про це офіційним
листом з викладенням причин
продовження строку розгляду. Строк
розгляду депутатського звернення, з
урахуванням продовження, не може
перевищувати 30 днів з моменту його
одержання (ч.2 ст.16 Закону України №
2790-XII).

Згідно ч. 4 ст. 16 Закону України № 2790-XII
вмотивована відповідь на депутатське
звернення повинна бути надіслана
народному депутату не пізніш як на
другий день після розгляду звернення.
Відповідь надається в обов'язковому
порядку і безпосередньо тим органом
державної влади чи органом місцевого
самоврядування, до якого було
направлено звернення, за підписом його
керівника чи посадової особи,
керівником підприємства, установи та
організації, об'єднання громадян, крім
випадків, установлених цим Законом.

З огляду на вищевикладене норми Закону
України «Про звернення громадян» є
загальними відносно спеціальних норм
Закону України «Про статус народного
депутата України», які регулюють
питання розгляду депутатського
звернення, і не суперечать загальним
нормам.

З викладеного вбачається, що положення
Закону України «Про звернення
громадян» розповсюджуються на порядок
розгляду депутатського звернення лише
у тій частині, що не врегульована
спеціальним законодавством - Законом
України «Про статус народного депутата
України».

Стаття 16 Закону України № 2790-XII містить
єдину вимогу до відповіді на
депутатське звернення, а саме вона має
бути вмотивованою.

Разом з тим, з огляду на положення
діючого законодавства, відповідь на
депутатське звернення має бути також
обґрунтованою, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення.

Цей критерій відображає принцип
обґрунтованості рішення. Він вимагає
від суб'єкта владних повноважень
враховувати як обставини, що мають
значення у конкретній ситуації. Для
цього він має ретельно зібрати і
дослідити матеріали, що мають доказове
значення. Суб'єкт владних повноважень
повинен уникати прийняття
невмотивованих висновків,
обґрунтованих припущеннями, а не
конкретними обставинами. Несприятливе
для особи рішення повинно бути
вмотивованим.

На думку колегії суддів, відповіді, які
були надані народному депутату (а.с. 64-65
т. 2) та ОСОБА_3(а.с. 29-30 т. 1) є
невмотивованими та необґрунтованими.

Такого висновку суд дійшов з огляду на
те, що у своїй скарзі ОСОБА_3
порушувалися питання щодо незаконного
невиконання рішення суду протягом
тривалого часу та наявності
протиправної бездіяльності з боку
посадових осіб Кам'янобрідського ВДВС
Луганського МУЮ та Головного
управління юстиції у Луганській
області. У депутатському зверненні, у
свою чергу, перед Міністерством
юстиції України порушувалися питання
щодо негайно виконання виконавчого
листа від 27.11.2007 року на підставі
рішення Кам'янобрідського районного
суду м. Луганська від 16.11.2007 року; вжиття
заходів дисциплінарного реагування до
винних осіб Головного управління
юстиції у Луганській області та
Кам'янобрідського ВДВС Луганського МУЮ
за порушення вимог чинного
законодавства.

Натомість відповіді, надані народному
депутату України та ОСОБА_3 містять
тільки хронологічний виклад
виконавчих дій, здійснених у
виконавчому провадженні, повідомлення
про повернення виконавчого документа
стягувачу - ОСОБА_3

Жодної оцінки правомірності винесення
такої постанови Міністерством юстиції
України та Департаментом державної
виконавчої служби Міністерства
юстиції України не надано. Також, не
надано оцінки правомірності дій
посадових осіб Кам'янобрідського ВДВС
Луганського МУЮ та Головного
управління юстиції у Луганській
області, що призвели до невиконання
судового рішення протягом тривалого
часу.

Більш того, незважаючи на те, що у
депутатському зверненні та скарзі
порушувалися питання щодо притягнення
до дисциплінарної відповідальності
винних осіб Головного управління
юстиції у Луганській області, скаргу
ОСОБА_3 та депутатське звернення було
надіслано для розгляду до Головного
управління юстиції у Луганській
області (а.с. 59).

Також слід зазначити, що в ухвалі
Кам'янобрідського районного суду м.
Луганська від 13.09.2010 року у справі №
4с-8/10р. за скаргою ОСОБА_3 на постанову
головного державного виконавця
Кам'янобрідського відділу державної
виконавчої служби Луганського
міського управління юстиції Голубова
А.К. від 01 квітня 2010 року про повернення
виконавчого документа стягувачеві
судом зазначено про встановлення, що
виконавчий документ був повернутий
стягувачеві у порушення вимог п.2 ч.1
ст.40 Закону України «Про виконавче
провадження» у зв'язку з тим, що не були
виконані всі необхідні дії по
виконанню виконавчого листа
Кам'янобрідського районного суду м.
Луганська від 27.11.2007 року, виданого за
рішенням суду від 16.11.2007 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
Інформаційного агентства
«Паралель-медіа», яким стягнуто з
відповідача на користь позивача
моральну шкоду на суму 50000,00 грн. та
витрати по сплаті судового збору у сумі
5000,00 грн., та не вжито достатніх заходів
щодо розшуку підприємства боржника
(а.с. 176-177 т. 1).

Також у вказаній справі судом
постановлено окрему ухвалу від 13.09.2010
року, у якій вказано про встановлення
судом, що посадовими особами
встановлено Кам'янобрідського відділу
державної виконавчої служби
Луганського міського управління
юстиції суттєво порушено права та
законні інтереси учасників
виконавчого провадження, які
підлягають усуненню (а.с. 178-179 т. 1).

В ухвалі Кам'янобрідського районного
суду м. Луганська від 13.09.2010 року у
справі № 4с-9/10р. за скаргою ОСОБА_3 на
постанову старшого державного
виконавця Кам'янобрідського відділу
державної виконавчої служби
Луганського міського управління
юстиції Міхєєва І.М. від 17 січня 2008 року
про закінчення виконавчого
провадження судом зазначено про
встановлення, що виконавче провадження
на виконання ухвали Кам'янобрідського
районного суду м. Луганська від 15.11.2007
року про додаткові заходи забезпечення
позову у цивільній справі за позовом
ОСОБА_3 до Інформаційного агентства
«Паралель-медіа», було закрито у
порушення вимог ст. 37 Закону України
«Про виконавче провадження» (а.с. 180-181 т.
1).

Також у вказаній справі судом
постановлено окрему ухвалу від 13.09.2010
року, у якій вказано про встановлення
судом, що посадовими особами
встановлено Кам'янобрідського відділу
державної виконавчої служби
Луганського міського управління
юстиції суттєво порушено права та
законні інтереси учасників
виконавчого провадження, які
підлягають усуненню (а.с. 182-183 т. 1).

Всі вищевказані судові рішення набрали
законної сили.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України
обставини, встановлені судовими
рішеннями в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

З урахуванням вищевикладеного,
відповідь, яка надана на звернення
народного депутата в інтересах ОСОБА_3
необґрунтованою та невмотивованою, а
відтак - протиправною.

Що стосується визнання протиправними
дій Міністерства юстиції України,
судова колегія зазначає наступне.

Вчинення дій суб'єктом владних
повноважень є способом реалізації
наданої суб'єкту владних повноважень
компетенції. Здійснення дії являє
собою процес реалізації наданих
законом функцій суб'єкту владних
повноважень. Самі по собі дії не
тягнуть за собою будь-яких правових
наслідків для особи. Правові наслідки
для позивача несе акт індивідуальної
дії - відповідь про результати розгляду
депутатського звернення. Саме вона, на
думку суду, має вплив на права та
інтереси позивача. Виходячи із завдань
Кодексу адміністративного судочинства
України, як то захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства,
судовий захист права може бути
здійснений лише за умови наявності
порушення для фізичної особи прав (чи
інтересів).

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів погоджується з вибраним судом
першої інстанції іншого спосібу
захисту порушеного права, визнавши
протиправною відповідь Міністерства
юстиції України про результати
розгляду депутатського звернення
народного депутата України Касянюка
Олександра Ростиславовича від 02.07.2010
року № 255 в інтересах ОСОБА_3, викладену
у листі Міністерства юстиції України №
562-0-2-10-25 від 16.07.2010 року.

Що стосується позовної вимоги щодо
зобов'язання керівництва Міністерства
юстиції України розглянути по суті
депутатське звернення народного
депутата України Касянюка О.Р. та
скаргу позивача, що направлена до
відповідача, на яку надано формальну та
недостовірну відповідь № 562-0-2-10-25 від
16.07.2010, суд зазначає таке.

Позивачем у скарзі та депутатському
зверненні порушувалися питання щодо
виконання судового рішення.

Також, судом встановлено, що до
компетенції Міністерства юстиції
України на час розгляду
адміністративної справи вже не
відноситься здійснення державного
нагляду та контролю за додержанням
законодавства про виконавче
провадження, правильністю,
своєчасністю та повнотою вчинення
виконавчих дій державними виконавцями.

Так, відповідно до п. 1 Положення про
Міністерство юстиції України,
затвердженого Указом Президента
України від 06.04.2011 року № 395/2011, Мін'юст
України є головним органом у системі
центральних органів виконавчої влади з
формування та забезпечення реалізації
державної правової політики, політики
з питань банкрутства та використання
електронного цифрового підпису, з
формування та забезпечення реалізації
політики у сфері архівної справи,
діловодства та створення і
функціонування державної системи
страхового фонду документації, у сфері
нотаріату, у сфері виконання
кримінальних покарань, у сфері захисту
персональних даних, у сфері
організації примусового виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), з питань державної
реєстрації актів цивільного стану, з
питань державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно та їх обтяжень, з
питань державної реєстрації юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців, з
питань реєстрації (легалізації)
об'єднань громадян, інших громадських
формувань, статутів, друкованих
засобів масової інформації та
інформаційних агентств як суб'єктів
інформаційної діяльності.

Згідно п.п. 30 п. 4 Положення від 06.04.2011
року № 395/2011 організовує розгляд
звернень громадян з питань, пов'язаних
з діяльністю Мін'юсту України, його
територіальних органів, підприємств,
установ та організацій, що належать до
сфери його управління, а також стосовно
актів, які ним видаються.

Натомість, Указом Президента України
від 09.12.2010 року № 1085/2010 «Про оптимізацію
системи центральних органів
виконавчої влади» з метою усунення
дублювання їх повноважень утворено
Державну виконавчу службу України,
поклавши на цю Службу, зокрема, функції
з реалізації державної політики у
сфері організації виконання рішень
судів та інших органів (посадових осіб)
відповідно до законів.

Відповідно до п. 1 Положення про
Державну виконавчу службу України,
затвердженого Указом Президента
України від 06.04.2011 року № 385/2011, Державна
виконавча служба України (ДВС України)
є центральним органом виконавчої
влади, діяльність якого спрямовується
і координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра юстиції
України, входить до системи органів
виконавчої влади і забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
організації примусового виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб) (далі - виконання
рішень) відповідно до законів.

ДВС України відповідно до покладених
на неї завдань, зокрема: здійснює
державний нагляд та контроль за
додержанням законодавства про
виконавче провадження, правильністю,
своєчасністю та повнотою вчинення
виконавчих дій державними виконавцями
(п.п. 6 п. 4 Положення від 06.04.2011 року №
385/2011); організовує розгляд звернень
громадян та юридичних осіб з питань,
пов'язаних із діяльністю ДВС України,
структурних підрозділів
територіальних органів Мін'юсту
України, що забезпечують реалізацію
повноважень ДВС України (п.п. 10 п. 4
Положення від 06.04.2011 року № 385/2011).

Отже, судом першої інстанції вірно
встановлено, що на час розгляду
адміністративної справи вирішення по
суті скарги позивача та депутатського
звернення щодо неналежного виконання
судового рішення належить до
компетенції Державної виконавчої
служби України.

З огляду на наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції спір по суті вирішений вірно,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, тому підстави для
задоволення апеляційної скарги та
зміни або скасування постанови суду
першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211,
212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства
юстиції України в особі Головного
управління юстиції у Луганській
області на постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 24
лютого 2014 р. у справі № 2а-5214/11/1270 -
залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Державної
виконавчої служби України на постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 24 лютого 2014
р. у справі № 2а-5214/11/1270 - залишити без
задоволення.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 24 лютого 2014
р. у справі № 2а-5214/11/1270 - залишити без
змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками апеляційного перегляду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після складення
у повному обсязі.

У повному обсязі ухвала складена 29.04.2014
року.

Головуючий
О.О. Чебанов

Судді
А.В. Гайдар

М.М. Яковенко