Справа № 826/14613/13-а
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2014-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
1-й інстанції: Скочок Т.О.
Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

07 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді:
Саприкіної І.В.,

суддів:
Ісаєнко Ю.А., Кучми А.Ю.,

при секретарі:
Погорілій К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві, без фіксації
судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС
України, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 27.03.2014 року по справі
за його позовом до відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції в м. Києві
про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
адміністративним позовом до відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції в м. Києві про визнання
протиправною бездіяльності
відповідача щодо неприйняття
постанови про закінчення виконавчого
провадження; зобов'язання винести
постанову про закінчення виконавчого
провадження № 37298665 та постанову про
скасування розшуку майна боржника.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
27.03.2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
незаконну, на його думку, постанову
суду першої інстанції та постановити
нову про задоволення позову. При цьому
апелянт посилається на незаконність,
необґрунтованість та необ'єктивність
оскаржуваного рішення, неповне
з'ясування всіх обставин, що мають
значення для вирішення справи,
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
що є підставою для скасування
оскаржуваної постанови.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та перевіривши матеріали справи,
колегія суддів знаходить, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку про наявність правових
підстав для задоволення позову.
Апеляційна інстанція повністю
підтримує таку правову позицію з
огляду на слідуюче.

З матеріалів справи вбачається, що
постановою старшого державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у м. Києві
Савчуком К.П. відкрито виконавче
провадження від 01.04.2013 року ВП № 37298665
про примусове виконання постанови
№161297, виданої 09.01.2013 року, про стягнення
на користь держави штрафу у розмірі 510
грн.

14.06.2013 року постановою старшого
державного виконавця Савчука К.П.
оголошено розшук майна з подальшим
вилученням на штраф майданчик всього
рухомого майна. Крім того, зазначено, що
при затриманні вилучити в боржника
ключі та свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу, що належить
боржнику - позивачу.

Постановами від 21.08.2013 року державним
виконавцем постановлено стягнути з
апелянта виконавчий збір у розмірі 51, 00
грн. та витрати на проведення
виконавчих дій у сумі 100 грн.

12.08.2013 року позивач звернувся до
відповідача із заявою про закінчення
виконавчого провадження № 37298665,
оскільки ним було сплачено штраф у
розмірі 255 грн., що підтверджується
квитанцію про сплату штрафу від 25.07.2013
року.

Листом відділу державної виконавчої
служби Шевченківського районного
управління юстиції у м. Києві від 21
серпня 2013 року № 1221/26 позивачу було
відмовлено у закінченні виконавчого
провадження, оскільки не сплачено
штраф в повному обсязі (510 грн.),
виконавчий збір (51 грн.) та витрати на
проведення виконавчих дій (100 грн.).

Вважаючи протиправною бездіяльність
відповідача, яка полягає у невинесенні
постанови про закінчення виконавчого
провадження, позивач звернувся з
позовом до суду.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче
провадження» встановлено, що виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Частиною 1 ст. 49 вищезгаданого Закону
передбачено, що виконавче провадження
підлягає закінченню у разі: …8)
фактичного виконання в повному
обсязі рішення згідно з виконавчим
документом;…

Згідно ч. 3 ст. 49 Закону, про закінчення
виконавчого провадження державний
виконавець виносить постанову з
обов'язковим мотивуванням підстав її
винесення, яка затверджується
начальником відділу, якому він
безпосередньо підпорядкований. Копія
постанови у триденний строк
надсилається сторонам і може бути
оскаржена в десятиденний строк у
порядку, встановленому цим Законом.

У разі закінчення виконавчого
провадження (крім направлення
виконавчого документа за належністю
іншому органу державної виконавчої
служби, офіційного оприлюднення
повідомлення про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури, закінчення виконавчого
провадження за рішенням суду,
винесеним у порядку забезпечення
позову чи вжиття запобіжних заходів, а
також крім випадків нестягнення
виконавчого збору або витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій),
повернення виконавчого документа до
суду або іншого органу (посадовій
особі), який його видав, арешт,
накладений на майно боржника,
знімається, скасовуються інші вжиті
державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення, а також
провадяться інші, необхідні у зв'язку
із завершенням виконавчого
провадження. Завершене виконавче
провадження не може бути розпочате
знову, крім випадків, передбачених цим
Законом (ч. 1 ст. 50 Закону України «Про
виконавче провадження»).

Апеляційна інстанція приймає до уваги
доводи апелянта, що згідно квитанції №
9390 від 25.07.2013 року та квитанції № 69 від
31.01.2014 року штраф позивачем сплачено в
повному обсязі, також сплачено
виконавчий збір та витрати на
проведення виконавчих дій.

В результаті старшим державним
виконавцем Савчуком К.П. винесено
постанову від 11.02.2014 року про
закінчення виконавчого провадження ВП
№ 37298665. Крім того, було припинено
чинність арешту, розшуку майна
позивача та скасовано інші заходи
примусового виконання рішення.

Тобто, фактично позовні вимоги
стосовно зобов'язання винести
постанову про закінчення виконавчого
провадження № 37298665 та скасування
постанови про розшуку майна боржника
на час постановлення оскаржуваного
судового рішення виконані
відповідачем.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів критично оцінює посилання
ОСОБА_2 на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
16.10.2013 року та постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 18.02.2014 року, якими, на його думку,
встановлено факт не направлення
відповідачем постанови щодо відкриття
виконавчого провадження № 37298665, що
унеможливило виконання апелянтом
постанови в добровільному порядку,
проте це не є підставою для задоволення
даного позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції правомірно було
відмовлено позивачу у задоволенні
позову, оскільки штраф в повному обсязі
позивачем було сплачено вже на момент
розгляду справи в суді першої
інстанції, та як наслідок, державним
виконавцем було винесено постанову від
11.02.2014 року про закінчення виконавчого
провадження № 37298665 і скасовано заходи
примусового виконання рішення.

Посилання апелянта на те, що судом
першої інстанції не розглянуто позовні
вимоги щодо визнання протиправними та
скасування постанови про стягнення
виконавчого збору та постанови про
стягнення з боржника витрат на
проведення виконавчих дій від 21.08.2013
року, які були викладені в заяві про
зміну позовних вимог від 13.03.2014 року,
колегією суддів не приймається до
уваги, оскільки ухвалою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
27.03.2014 року вищезгадану заяву було
повернуто позивачу у зв'язку з
невідповідністю її вимогам ст. 106 КАС
України. Дана ухвала в апеляційному
порядку апелянтом не оскаржувалася.

Згідно зі ст.ст. 198, 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку про
необхідність залишення постанови суду
першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 41, 196, 198, 200, 205 та 206 КАС України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 27.03.2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Саприкіна І.В.

Судді:
Ісаєнко Ю.А.

Кучма А.Ю.