Справа № 2а-1035/11
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року
Справа № 31860/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Носа С. П.

суддів:
Клюби В. В., Рибачука А. І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Галицькому районі м. Львова
на постанову Галицького районного суду
м. Львова від 04 жовтня 2011 року у справі
за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м. Львова про зобов'язання
провести нарахування підвищення до
пенсії як дитині війни, -

ВСТАНОВИВ :

В серпні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м. Львова про зобов'язання
здійснити нарахування щомісячного
підвищення до пенсії за 2007-2010 роки по
30.06.2011 року і до дати набрання сили
Постановою суду, зазначивши, що
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
передбачено виплату такого у розмірі 30
% мінімальної пенсії за віком.
Незважаючи на це, відповідач його не
виплачує.

Постановою Галицького районного суду
м. Львова від 04 жовтня 2011 року позов
задоволено частково. Зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
Галицькому районі м. Львова провести
перерахунок та виплатити позивачу
щомісячне підвищення до пенсії згідно
ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» у розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком, розмір
якої визначається відповідно до ч. 1 ст.
28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за період з 11.02.2011 року по
30.06.2011 року з врахуванням виплачених
сум. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, управління Пенсійного
фонду України в Галицькому районі м.
Львова подало апеляційну скаргу до
Львівського апеляційного
адміністративного суду, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою в задоволенні
позовних вимог відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що встановлений ч.1 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
мінімальний розмір пенсії за віком
застосовується виключно для
визначення розміру пенсій, призначених
відповідно до зазначеного Закону, і не
може використовуватися для обчислення
надбавок або підвищень інших пенсій;
приписами Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
передбачено проведення фінансування з
Державного бюджету України, а не з
коштів Пенсійного фонду України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга підлягає
до часткового задоволення, з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
виходив з того, що позивач належить до
категорії громадян, на яких
поширюються державні соціальні
гарантії дітей війни, а тому має право
на встановлене ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
підвищення до пенсії, оскільки дія
статті не зупинялась, а тому вимоги за
вказані періоди є підставними, з
врахуванням рішень Конституційного
суду України від 09.07.2007р. та від 22.05.2008р.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів погоджується
частково з наступних підстав.

Безспірно встановлено, що позивач є
дитиною війни та відповідно до ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни»(у редакції, що була чинною
на час виникнення спірних
правовідносин) мав право на отримання
підвищення виплачуваної йому пенсії за
віком.

В частині дотримання строку звернення
до суду колегія суддів приходить до
висновку про те, що позивачем пропущено
шестимісячний строк звернення до суду,
передбачений ст. 99 КАС України,
останнім не наведено поважних причин
його пропуску, також обґрунтовані
підстави для поновлення вказаного
строку не наведені судом першої
інстанції у судовому рішенні.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи
до уваги приписи ст.100 КАС України,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що позовні вимоги про визнання
дій протиправними, зобов'язання
пенсійного органу нарахувати та
виплатити пенсію підлягають
задоволенню за період з 11.02.2011 року по
22.07.2011 року включно з урахуванням
проведених виплат за вказаний період.

Стосовно позовних вимог щодо
здійснення позивачу нарахування та
виплати недоплаченого підвищення до
пенсії за 2011 рік, колегія суддів вважає,
що такі підлягають задоволенню, так як
Законом України «Про Державний бюджет
на 2011 рік» дію ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей» не зупинено.
Відповідно до Закону України «Про
Державний бюджет на 2011 рік» розміри
державних соціальних гарантій на 2011
рік, що визначаються залежно від
прожиткового мінімуму, встановлюються
відповідними законами України, цим
Законом, та нормативно-правовими
актами Кабінету Міністрів України.
Таким чином, відповідач у 2011 році,
повинен діяти у відповідності з
приписами діючої норми ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни».

Достатніх правових підстав чи
застережень щодо неможливості
підвищення пенсії позивачу в
передбаченому ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» розмірі
за вказаний період, колегія суддів не
вбачає.

У зв'язку з тим, що функції з
призначення, нарахування та виплати
пенсії позивача здійснює Управління
Пенсійного фонду, а також виходячи з
вимог п.15 Положення про Пенсійний фонду
України, затв. постановою КМ України №
1261 від 24.10.2007р., відповідний обов'язок
слід покласти на відповідача у справі.

Покликання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування передбачених
Законом України «Про соціальний захист
дітей війни» доплат до пенсії як на
причину невиконання покладених на
нього зобов'язань до уваги не
приймаються, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України»).

Доводи апелянта про неправильне
застосування судом вимог ч.1 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
колегія суддів до уваги не приймає,
оскільки розмір мінімальної пенсії за
віком визначається за правилами лише
цього Закону, чинним законодавством
інший мінімальний розмір пенсії за
віком не визначений, тому слід
застосовувати цей розмір.

З огляду на положення ст.ст.21, 105, 162 КАС
України адміністративний позов може
містити вимоги щодо визнання
незаконними рішення, дії чи
бездіяльності відповідача,
зобов'язання його вчинити певні дії,
відшкодувати шкоду, заподіяну
незаконними рішенням, дією або
бездіяльністю. Встановивши, що
відповідач порушив норми права, які
регулюють спірні правовідносини,
адміністративний суд повинен був
визнати такі дії незаконними і
зобов'язати відповідача провести
нарахування та виплату належних сум
відповідно до закону.

Законом України від 14.06.2011р. «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011рік»
внесено зміни до Прикінцевих положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» та делеговано КМ
України визначення порядку та розмірів
виплат підвищення до пенсії дітям
війни. Постановою КМ України від
06.07.2011р. № 745 «Про встановлення деяких
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету», яка
набрала чинності 23.07.2011р., обмежено
виплату спірного підвищення до пенсії
дітям війни.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку про те, що
заявлений позов підлягає до часткового
задоволення, при цьому належить
визнати дії Управління Пенсійного
фонду щодо нездійснення нарахування та
виплати позивачу підвищення до пенсії
в розмірі 30 відсотків мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» за період з 11.02.2011 року по
22.07.2011 року (згідно позовних вимог), із
урахуванням вимог ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», протиправними;
зобов'язати відповідача провести
нарахування і виплату позивачу
підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період з 11.02.2011 року по 22.07.2011 року, із
урахуванням вимог ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та проведених
виплат за вказаний період.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до
уваги дату звернення позивача до суду
із розглядуваним позовом, відсутність
поважних причин для поновлення строку,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що в частині позовних вимог
позивача про визнання незаконними дії
відповідача щодо обмеження виплати
державної соціальної допомоги як
дитині війни; зобов'язання пенсійний
орган провести нарахування та виплату
підвищення до пенсії у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» за період з 01.01.2007
року по 10.02.2011 року включно - залишити
без розгляду.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційної скарги є суттєвими і
складають підстави для висновку про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, через
що постанова суду підлягає скасуванню
з прийняттям нового рішення про
часткове задоволення заявленого
позову з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.ст. 94, 100, 160, 195, 197, п.3 ч.1
ст.198, п.4 ст.202, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м. Львова задоволити частково.

Постанову Галицького районного суду м.
Львова від 04 жовтня 2011 року у справі
№2а-1035/11 скасувати та прийняти нову,
якою позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Адміністративний позов в частині
позовних вимог про визнання
протиправними дій відповідача щодо
обмеження виплати державної
соціальної допомоги як дитині війни;
зобов'язання пенсійний орган провести
нарахування та виплату підвищення до
пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком відповідно до ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" за період з 01.01.2007 року по 10.02.2011
року включно - залишити без розгляду.

Визнати дії управління Пенсійного
фонду України в Галицькому районі м.
Львова щодо нездійснення нарахування
та виплати на користь ОСОБА_1
підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період з 11.02.2011 року по 22.07.2011 року, із
урахуванням вимог ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», протиправними.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Галицькому районі м.
Львова провести на користь ОСОБА_1
нарахування і виплату підвищення до
пенсії в розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» за період з 11.02.2011
року по 22.07.2011 року, із урахуванням
вимог ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та проведених виплат за
вказаний період.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Постанова може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя:
С.П. Нос

Судді:
В.В.
Клюба

А.І.
Рибачук