Справа № К/9991/49939/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2014 року м. Київ
К/9991/49939/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

розглянувши в порядку касаційного
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
Овруцької районної державної
адміністрації Житомирської області
про стягнення коштів за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
апеляційного суду Житомирської
області від 15 червня 2011 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2009 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з вказаним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала
тим, що вона має статус потерпілої
внаслідок Чорнобильської катастрофи
категорії 1, проживає в АДРЕСА_1, яке
віднесено до зони гарантованого
добровільного відселення. Позивач має
право на виплати, встановлені статтями
37, 39, 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Проте всупереч вимогам
зазначеного Закону, який визначає
розмір цих виплат, виходячи з розміру
мінімальної заробітної плати,
соціальні виплати позивач отримувала у
твердих сумах, визначених постановою
Кабінету Міністрів України «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 26 липня 1996 року №836.
Просила стягнути з управління праці та
соціального захисту населення
Овруцької районної державної
адміністрації Житомирської області
недоплачені кошти доплати до пенсії як
непрацюючому пенсіонеру в розмірі 8556
грн, щомісячної грошової допомоги у
зв'язку з обмеженням споживання
продуктів харчування місцевого
виробництва та особистого підсобного
господарства в розмірі 1743,20 грн та
щорічної допомоги на оздоровлення в
розмірі 1980 грн, передбачених Законом
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
за період з 1 травня 2008 року по 31 грудня
2008 року; визнати неправомірними дії
відповідача щодо неправильного
нарахування коштів, передбачених
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Постановою Овруцького районного суду
Житомирської області від 9 червня
2009 року позов ОСОБА_1 було задоволено.

Визнано неправомірними дії управління
праці та соціального захисту населення
Овруцької районної державної
адміністрації Житомирської області
щодо застосування постанови Кабінету
Міністрів України від 26 липня 1996 року
№836 в частині визначення ОСОБА_1
розміру виплат відповідно до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
статтями 37, 39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за період з
1 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, за
статтею 48 Закону за 2008 рік.

Стягнуто з управління праці та
соціального захисту населення
Овруцької районної державної
адміністрації Житомирської області на
користь ОСОБА_1 щомісячну грошову
допомогу у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства відповідно до
статті 37 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 1 травня 2008 року
по 31 грудня 2008 року в сумі 1711,20 грн,
доплату до пенсії відповідно до статті
39 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 1 травня 2008 року
по 31 грудня 2008 року в сумі 8556 грн та
щорічну допомогу на оздоровлення
відповідно до статті 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за 2008 рік в
сумі 2455 грн.

Постановою апеляційного суду
Житомирської області від 15 червня 2011
року апеляційну скаргу управління
праці та соціального захисту населення
Овруцької районної державної
адміністрації Житомирської області
було задоволено частково. Скасовано
постанову Овруцького районного суду
Житомирської області від 9 червня 2009
року в частині вимог про стягнення
доплати до пенсії, ухваливши в цій
частині нове рішення. Відмовлено
ОСОБА_1 в задоволенні позову до
управління праці та соціального
захисту населення Овруцької районної
державної адміністрації Житомирської
області про стягнення доплати до
пенсії, передбаченої статтею 39 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».
В решті рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

Вказуючи на допущені, на думку ОСОБА_1,
судом апеляційної інстанції порушення
норм чинного процесуального та
матеріального законодавства, що
призвело до постановлення
неправильного судового рішення,
позивач просить скасувати
постановлене судове рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі судове рішення суду першої
інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Судом першої інстанції при розгляді
справи по суті встановлено, що
ОСОБА_1 є непрацюючим пенсіонером, має
статус потерпілої внаслідок
Чорнобильської катастрофи категорії 1
та постійно проживає в АДРЕСА_1, яке
віднесено до зони гарантованого
добровільного відселення.
Компенсаційні виплати позивач
отримував відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 26 липня 1996 року № 836.

Абзацом третім частини першої та
частиною третьою статті 37 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ (у редакції
з 9 липня 2007 року) визначено, що
громадянам, які проживають у зоні
гарантованого добровільного
відселення, виплачується щомісячна
грошова допомога у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства - 40 процентів
від мінімальної заробітної плати. Ця
допомога виплачується щомісячно за
місцем роботи, пенсіонерам - органами,
які виплачують пенсію, непрацюючим
громадянам - місцевими державними
адміністраціями або виконавчими
органами рад за місцем проживання.

Відповідно до положень абзацу третього
частини першої та частини другої
статті 39 Закону № 796-XII пенсії
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають у зоні гарантованого
добровільного відселення,
підвищуються на дві мінімальні
заробітні плати.

Відповідно до вимог статті 63 Закону №
796-XII фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього Закону, здійснюється
за рахунок державного бюджету.

Підпунктом 8 пункту 28 розділу ІІ Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року № 107-VI статтю 37 Закону №
796-XII викладено в новій редакції,
відповідно до положень частини першої
та третьої якої громадянам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення,
виплачується щомісячна грошова
допомога у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України. Ця допомога
виплачується щомісячно органами праці
та соціального захисту населення за
місцем реєстрації.

Підпунктом 9 пункту 28 розділу ІІ Закону
№ 107-VI частини першу та другу статті 39
Закону № 796-XII замінено однією частиною
такого змісту: «Громадянам, які
працюють на територіях радіоактивного
забруднення, провадиться доплата в
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України».

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 положення
пункту 28 розділу ІІ Закону № 107-VI
визнані неконституційними.

Відповідно до частини другої статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Вихідними критеріями обрахунку
спірних сум виплат є мінімальна
заробітна плата, розмір якої
визначається законами України про
державний бюджет на відповідний рік.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними нормативними актами при
вирішенні даного спору, застосуванню
підлягають саме статті 37, 39 Закону №
796-ХІІ та законодавство щодо розміру
мінімальної заробітної плати за
відповідні роки, а не постанова
Кабінету Міністрів України «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 26 липня 1996 року № 836,
положення якої істотно звужують обсяг
встановлених законом прав громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Пунктом 4 Порядку використання коштів
державного бюджету для виконання
програм, пов'язаних із соціальним
захистом громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20 вересня 2005
року № 936 (далі - Порядок) встановлено,
що виплата компенсацій та допомоги
певних видів, передбачених Законом,
проводиться центрами по нарахуванню і
виплаті соціальних допомог,
управліннями праці та соціального
захисту населення районних (міських)
держадміністрацій, виконкомів міських,
районних у містах рад за місцем
реєстрації громадян працюючим і
непрацюючим громадянам та пенсіонерам,
зокрема пенсіонерам та особам
офіцерського складу, прапорщикам і
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ, Державної
кримінально-виконавчої служби та інших
структур, громадянам, що займаються
підприємницькою діяльністю без
утворення юридичної особи, громадянам,
які працюють у громадян, що займаються
підприємницькою діяльністю без
утворення юридичної особи, а саме:

- щомісячна грошова допомога -
громадянам, які проживають на
території зон радіоактивного
забруднення, у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства відповідно до
частини першої статті 37 Закону,
постанови Кабінету Міністрів України
від 26 липня 1996 року № 836 «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»;

- доплата особам за роботу (службу) на
території зон радіоактивного
забруднення відповідно до статей 39, 40
Закону, пункту 2 постанови Кабінету
Міністрів України від 26 липня 1996 року
№ 836.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
частково рішення суду першої інстанції
та відмовляючи у задоволенні позову до
управління праці та соціального
захисту населення Овруцької районної
державної адміністрації Житомирської
області про стягнення коштів за
статтею 39 Закону № 796-XII, обґрунтовано
виходив з того, що Порядком не
покладено обов'язок щодо виплати
спірного підвищення непрацюючим
пенсіонерам. Відповідачами у спорах
щодо здійснення перерахунку
підвищення до пенсій повинні бути
управління Пенсійного фонду в районах,
містах, районах у містах.

Отже, управління праці та соціального
захисту населення Овруцької районної
державної адміністрації Житомирської
області є неналежним відповідачем по
вимогах, що стосуються доплат до пенсій
непрацюючим пенсіонерам.

Згідно з частинами першою та третьою
статті 52 Кодексу адміністративного
судочинства України суд першої
інстанції, встановивши, що з
адміністративним позовом звернулася
не та особа, якій належить право вимоги,
або не до тієї особи, яка повинна
відповідати за адміністративним
позовом, може за згодою позивача
допустити заміну первинного позивача
або відповідача належним позивачем або
відповідачем, якщо це не потягне за
собою зміни підсудності
адміністративної справи. Якщо позивач
не згоден на заміну відповідача іншою
особою, суд може залучити цю особу як
другого відповідача.

Тобто заміна первинного позивача або
відповідача належним позивачем або
відповідачем та залучення іншої особи
як другого відповідача, якщо позивач не
згоден на таку заміну, є правом, а не
обов'язком суду.

Враховуючи викладене, оскільки
позивачем вимог щодо стягнення
соціальних виплат, передбачених
статтею 39 Закону № 796-XII, до управління
Пенсійного фонду України в Овруцькому
районі Житомирської області не
заявлялося, судом першої інстанції
управління Пенсійного фонду України в
Овруцькому районі Житомирської
області належним відповідачем не
визнавалось та у якості другого
відповідача не залучалось, а суд
апеляційної інстанції такими
повноваженнями не наділений, то
законних підстав для задоволення
позову в цій частині немає.

Зазначені позовні вимоги можуть бути
вирішені шляхом пред'явлення позивачем
до адміністративного суду позову до
управління Пенсійного фонду України в
Овруцькому районі Житомирської
області.

Згідно з положеннями абзацу другого
частини четвертої та частини сьомої
статті 48 Закону № 796-ХІІ (у редакції,
чинній з 9 липня 2007 року) особам, що
стали інвалідами І і ІІ групи внаслідок
Чорнобильської катастрофи,
передбачена щорічна виплата допомоги
на оздоровлення в розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат. Розмір
мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Відповідно до статті 48 Закону № 796-ХІІ
(у редакції підпункту 11 пункту 28
розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року № 107-VI) одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та сім'ям,
які втратили годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12 липня
2005 року № 562 було установлено
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, розмір
щорічної допомоги на оздоровлення,
зокрема, інвалідам І і ІІ групи у
розмірі 120 грн.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 положення
підпункту 11 пункту 28 розділу ІІ Закону
№ 107-VI визнані неконституційними з дня
ухвалення Конституційним Судом
України цього рішення.

Враховуючи приведені обставини, суди
першої та апеляційної інстанцій
прийшли до висновку про протиправність
виплати позивачу коштів на
оздоровлення за 2008 рік у розмірі,
встановленому постановою Кабінету
Міністрів України «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12 липня
2005 року № 562, та про наявність законних
підстав для виплати позивачу коштів на
оздоровлення у розмірі, визначеному
статтею 48 Закону № 796-ХІІ.

Проте суди не дали належної правової
оцінки тій обставині, що кошти на
оздоровлення на 2008 рік були виплачені
позивачу в квітні 2008 року. З наведеного
вбачається, що спірні правовідносини
мали місце між сторонами саме в квітні
2008 року, тобто до постановлення рішення
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року №10-рп/2008.

Та обставина, що підпункт 11 пункту 28
розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» втратив
чинність з 22 травня 2008 року, тобто з
дати ухвалення рішення про це
Конституційним Судом України, дає
підстави для застосування зазначених
положень статті 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» лише після
22 травня 2008 року, оскільки відповідно
до положень частини першої статті 58
Конституції України закони не мають
зворотної дії у часі.

Суб'єкт владних повноважень виплатив
грошову допомогу під час дії
зазначеної норми Закону, тому після
прийняття рішення Конституційним
Судом України у нього не виникло
додаткових зобов'язань щодо
перерахунку раніше виплачених
позивачу суми щорічної допомоги на
оздоровлення за вказаний рік.

Станом на дату виплати позивачу коштів
на оздоровлення в частині визначення
розміру цих коштів чинними були лише
положення постанови Кабінету
Міністрів України «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12 липня
2005 року № 562, на підставі яких і була
проведена відповідна виплата.

Відповідно до вимог частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Згідно зі статтею 225 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
змінити судове рішення, якщо у справі
немає необхідності досліджувати нові
докази або встановлювати обставини, а
судове рішення, яке змінюється, є
помилковим тільки в частині. При цьому
за правилами, встановленими пунктом 4
частини першої статті 223 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення апеляційного
суду підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 225, 229, 230,
232 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову апеляційного суду
Житомирської області від 15 червня 2011
року скасувати.

Постанову Овруцького районного суду
Житомирської області від 9 червня
2009 року змінити. В частині задоволення
позову ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
Овруцької районної державної
адміністрації Житомирської області
про стягнення доплати до пенсії
відповідно до статті 39 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за період з
1 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року в
сумі 8556 грн та щорічної допомоги на
оздоровлення відповідно до статті 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за 2008 рік в сумі 2455 грн
зазначену постанову скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення Овруцької районної
державної адміністрації Житомирської
області про стягнення коштів в цій
частині відмовити.

В решті постанову Овруцького районного
суду Житомирської області від 9 червня
2009 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.