Справа № 826/1957/14
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва, 8, корпус 1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17 квітня 2014 року 16 год. 45
хв. № 826/1957/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Данилишина В.М.,
суддів Качура І.А., Келеберди В.І.,
розглянув у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Управління адміністративними
будинками Державного управління
справами до Міністерства оборони
України, треті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, про визнання протиправною
бездіяльності відповідача та
зобов'язання його вчинити певні дії.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду
міста Києва 13 лютого 2014 року надійшов
позов Управління адміністративними
будинками Державного управління
справами (далі - позивач) до
Міністерства оборони України (далі -
відповідач), треті особи: ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (з'ясовано, що
правильним прізвищем є ОСОБА_3), про
визнання протиправною бездіяльності
відповідача щодо не відселення ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 разом з родинами із
приміщень, розташованих у корпусах
АДРЕСА_1, а також зобов'язання
відповідача відселити вказаних осіб
разом з родинами із зазначених
приміщень.

В обґрунтування позову законний
представник позивача зазначив, що
позов підлягає задоволенню, оскільки
розпорядження Кабінету Міністрів
України є обов'язковим до виконання.

Ухвалою суду від 17 лютого 2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі, у якій
призначено попереднє судове засідання,
та, згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 53 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), до участі у справі
як третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору,
допущено ОСОБА_1 (далі - третя особа-1),
ОСОБА_2 (далі - третя особа-2) та ОСОБА_3
(далі - третя особа-3).

Ухвалою суду від 14 березня 2014 року
закінчено підготовче провадження та
справу призначено до розгляду колегією
суддів у судовому засіданні.

Ухвалою суду від 19 березня 2014 року
відмовлено у задоволенні клопотання
представника відповідача про
залишення позову без розгляду у зв'язку
з пропуском процесуального строку для
звернення до суду з позовом, а також
визнано поважними причини пропуску
позивачем процесуального строку для
звернення до суду з позовом та йому
поновлено процесуальний строк для
звернення до суду з позовом.

У ході судового розгляду справи
представник позивача підтримав позов
та просив задовольнити його повністю.

Представник відповідача не визнав
позов та просив відмовити у його
задоволенні повністю з підстав,
зазначених у письмових запереченнях
проти позову, наданих суду у
попередньому судовому засіданні 14
березня 2014 року.

Третя особа-2 та третя особа-3
заперечували проти позову та просили
відмовити у його задоволенні повністю.

Третя особа-1 (його уповноважений
представник) у судові засідання не
прибув, хоча про дати, час та місце
судового розгляду справи він, з
урахуванням ч. 11 ст. 35 КАС України,
повідомлений належним чином, заява про
розгляд справи за відсутності третьої
особи-1 (його уповноваженого
представника) до суду не надійшла.

Враховуючи викладене та зважаючи на
достатність наявних у матеріалах
справи доказів для розгляду та
вирішення справи по суті, у судовому
засіданні 19 березня 2014 року судом,
відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України,
прийнято рішення про подальший розгляд
та вирішення справи у порядку
письмового провадження, про що третю
особу-1 повідомлено письмово.

Оцінивши належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у матеріалах справи доказів у
їх сукупності, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням Кабінету Міністрів
України від 14 травня 1999 року № 418-р
відповідача зобов'язано забезпечити
виконання у місячний строк
розпорядження Кабінету Міністрів
України від 05 серпня 1997 року № 441 щодо
відселення сімей військовослужбовців,
які тимчасово проживають у приміщеннях
на бульварі Лесі Українки, 25 у місті
Києві.

Згідно з ч. 1 ст. 1, ч.ч. 1, 3 ст. 50, ч. 2 ст. 53
Закону України "Про Кабінет Міністрів
України" (у редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин),
Кабінет Міністрів України (Уряд
України) є вищим органом у системі
органів виконавчої влади.

Кабінет Міністрів України на основі та
на виконання Конституції і законів
України, актів Президента України,
щорічного послання Президента України
до Верховної Ради України про
внутрішнє і зовнішнє становище України
видає обов'язкові для виконання акти -
постанови і розпорядження.

Акти Кабінету Міністрів України з
організаційно-розпорядчих та інших
поточних питань видаються у формі
розпоряджень Кабінету Міністрів
України.

Розпорядження Кабінету Міністрів
України набирають чинності з моменту
їх прийняття, якщо цими
розпорядженнями не встановлено
пізніший термін набрання ними
чинності.

Відповідно до п. 4 Регламенту Кабінету
Міністрів України, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 18 липня 2007 року № 950 (950-2007-п) (у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), Кабінет
Міністрів видає на основі і на
виконання Конституції та законів
України, актів Президента України у
межах своєї компетенції постанови і
розпорядження, обов'язкові для
виконання.

Тобто, як вбачається з викладених норм,
розпорядження Кабінету Міністрів
України є обов'язковими до виконання.

Отже, враховуючи викладені норми,
відповідач, як орган виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується та
координується Кабінетом Міністрів
України, повинен виконувати
розпорядження вищого центрального
органу виконавчої влади, які є
обов'язковими до виконання.

Згідно з п. 1 Положення про Міністерство
оборони України, затвердженого Указом
Президента України від 06 квітня 2011 року
№ 406/2011 (у редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин),
Міністерство оборони України
(Міноборони України) є центральним
органом виконавчої влади, діяльність
якого спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України.

У матеріалах справи містяться докази
(відповідні листи) того, що
відповідачем не заперечується факт
необхідності виконання розпорядження
Кабінету Міністрів України та
відселення третіх осіб.

Зокрема, як зазначено у листі
відповідача від 16 лютого 2000 року №
148/у-94, за рішенням Кабінету Міністрів
України виділено кошти тільки на
закупівлю квартир, які перераховано
Головному управлінню житлового
забезпечення Київської міської
державної адміністрації. Шість сімей
із двадцяти трьох отримали житло.
Переселення решти стримується через
відстрочку терміну введення в
експлуатацію будинків, а також
відсутність готових для заселення
квартир.

Аналогічна інформація міститься у
листі відповідача від 23 березня 2000 року
№ 148/у-149.

Таким чином, із системного аналізу
викладених норм та обставин вбачається
необхідність виконання відповідачем
розпорядження Кабінету Міністрів
України та, як наслідок відселення
третьої особи-1, третьої особи-2 та
третьої особи-3 разом з родинами із
приміщень, розташованих у корпусах
АДРЕСА_1.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71
КАС України, розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі,
без поважних причин не надасть докази
на пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

На підставі викладених норм та
обставин суд прийшов до висновку, що
позов Управління адміністративними
будинками Державного управління
справами до Міністерства оборони
України, треті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, про визнання протиправною
бездіяльності відповідача та
зобов'язання його вчинити певні дії є
обґрунтованим та таким, що підлягає
задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони - суб'єкта владних повноважень,
суд присуджує з іншої сторони всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати, пов'язані
із залученням свідків та проведенням
судових експертиз. У зв'язку з
ухваленням судового рішення на користь
суб'єкта владних повноважень та
відсутністю з його сторони судових
витрат, пов'язаних із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз, судові витрати стягненню з
відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 24, 25, 69-71, 86, 122, 158-163, 167
КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність
Міністерства оборони України щодо не
відселення ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3
разом з родинами із приміщень,
розташованих у корпусах АДРЕСА_1.

3. Зобов'язати Міністерство оборони
України відселити ОСОБА_1, ОСОБА_2
та ОСОБА_3 разом з родинами із
приміщень, розташованих у корпусах
АДРЕСА_1.

Копії постанови направити сторонам та
третім особам (вручити їх
уповноваженим представникам) у порядку
та строки, встановлені ст. 167 КАС
України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України,
постанова може бути оскаржена шляхом
подання до Київського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд міста Києва
апеляційної скарги протягом десяти
днів із дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Київського апеляційного
адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України,
постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя
В.М. Данилишин

Суддя
І.А.
Качур

Суддя
В.І.
Келеберда