Справа № 691/484/14-а
Суддя: Подорога Л. В.
Дата ухвалення: 2014-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 691/484/14-а
провадження № 2-а/691/18/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 року
м. Городище

Городищенський районний суд
Черкаської області у складі:
головуючого судді Подороги Л.В., при
секретарі Мельник Т.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду м. Городище справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення Городищенської
районної державної адміністрації про
визнання протиправними та зобов'язання
вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ
:

ОСОБА_1 звернулася до суду із
адміністративним позовом, в якому
просить визнати протиправними дії
УПСЗН Городищенської
райдержадміністрації щодо нарахування
та виплати допомоги по догляду за
дитиною у розмірі меншому прожиткового
мінімуму за період з 05.10.2013 року по
30.03.2014 року, та зобов'язати останнє
здійснити перерахунок та виплату
державної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у розмірі не меншому прожиткового
мінімуму, встановленого законом, за
період з 05.10.2013 року по 30.03.2014 року, з
урахуванням проведених виплат.

Ухвалою Городищенського районного
суду Черкаської області від 09.04.2014 року,
адміністративний позов ОСОБА_1, в
частині зобов'язання УПСЗН
Городищенської райдержадміністрації
здійснити перерахунок та виплату
державної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у розмірі не меншому прожиткового
мінімуму, встановленого законом, за
період з 05.10.2013 року по 07.10.2013 року, з
урахуванням проведених виплат -
залишено без розгляду.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не
з'явилася, надавши клопотання про
слухання справи без її участі.

Представник відповідача Випна В.П.
позов не визнала, подала письмові
заперечення та зазначила, що УПСЗН
Городищенської райдержадміністрації
виплачує позивачеві державну допомогу
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку належним чином, у
відповідності до вимог ч. 1 ст.15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» та відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 27.12.2001
року № 1751 «Про затвердження Порядку
призначення і виплати державної
допомоги сім'ям з дітьми» в межах
бюджетних асигнувань. У задоволенні
позову просила відмовити.

Вислухавши представника відповідача,
врахувавши доводи позивача, дослідивши
та оцінивши наявні у справі докази в їх
сукупності, суд встановив наступні
обставини.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, позивач по справі
ОСОБА_1, є матір'ю малолітньої ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4), у зв'язку з чим,
перебуває у відпустці по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку та отримує грошову допомогу, як
застрахована особа, у розмірі 130 грн.00
коп., виплату якої здійснює УПСЗН
Городищенської районної державної
адміністрації (а.с. 6).

Відповідно до ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування. їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб,що передбачені Конституцією та
законами України.

Гарантований державою рівень
матеріальної підтримки сімей з дітьми
шляхом надання державної грошової
допомоги з урахуванням складу сім'ї, її
доходів та віку дітей і спрямований на
забезпечення пріоритету державної
допомоги сім'ям з дітьми у загальній
системі соціального захисту населення
встановлений Законом України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми».

Тобто, Закон України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми», є
спеціальним законом, що регулює
правовідносини, пов'язані з
призначення та виплатою державної
допомоги на неповнолітніх дітей.

Статтею 5 цього Закону визначено, що всі
види державної допомоги сім'ям з
дітьми, крім допомоги у зв'язку з
вагітністю та пологами жінкам,
зазначеним у частині другій статті 4
цього Закону, призначають і виплачують
органи соціального захисту населення
за місцем проживання батьків
(усиновителів, опікуна, піклувальника).

Таким чином, відповідач у справі - орган
владних повноважень, на якого чинним

законодавством покладений обов'язок
щодо нарахування та виплати допомоги
сім'ям з дітьми до досягнення нею
трирічного віку,

Статтею 1 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» встановлено,
що громадяни України, в сім'ях яких
виховуються та проживають
неповнолітні діти, мають право на
державну допомогу у випадках та на
умовах, передбачених цим Законом та
іншими законами України.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»,
право на допомогу по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку має
особа, яка фактично здійснює догляд за
дитиною.

Умови призначення допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку передбачені ст. 14
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми», при цьому, зазначений
закон не передбачає обмежень чи
особливих умов або розподілу осіб, що
мають право на отримання такої
допомоги.

Статтею 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» встановлено,
що допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Статтею 1 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» встановлено,
що порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми та
перелік документів, необхідних для
призначення допомоги за цим Законом,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

При цьому, з аналізу цієї норми не
вбачається, що Кабінету Міністрів
України делеговані функції щодо
встановлення розміру допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Правові, організаційні та фінансові
основи загальнообов'язкового
державного соціального страхування
громадян на випадок тимчасової втрати
працездатності, у зв'язку з вагітністю
та пологами, у разі смерті, а також
надання послуг із санаторно -
курортного лікування та оздоровлення
застрахованим особам та членам їх
сімей визначає Закон України «Про
загальнообов'язкове державне
страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням або
похованням» (Закон № 2240).

Статтею 1 Закон України «Про
загальнообов'язкове державне
страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням або
похованням» визначено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням, передбачає матеріальне
забезпечення громадян у зв'язку з
втратою заробітної плати (доходу)
внаслідок тимчасової втрати
працездатності (включаючи догляд за
хворою дитиною, дитиною-інвалідом,
хворим членом сім'ї), вагітності та
пологів, догляду за малолітньою
дитиною, часткову компенсацію витрат,
пов'язаних із народженням дитини,
смертю застрахованої особи або членів
її сім ї, а також надання соціальних
послуг за рахунок бюджету Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, що формується
шляхом сплати страхових внесків
власником або уповноваженим ним
органом, громадянами, а також за
рахунок інших джерел, передбачених цим
Законом.

Згідно ст. 2 Закон України «Про
загальнообов'язкове державне
страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням або
похованням» страховий випадок - подія,
з настанням якої виникає право
застрахованої особи або членів її
сім'ї на отримання матеріального
забезпечення або соціальних послуг за
цим Законом.

Відповідно до ст.ст. 4, 5, 29, 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням», право на матеріальне
забезпечення та соціальні послуги за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням, мають застраховані
громадяни України, іноземці, особи без
громадянства та члени їх сімей, які
проживають в Україні, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України.

Це право виникає з настанням
страхового випадку в період роботи
(включаючи і час випробування та день
звільнення), якщо інше не передбачено
законодавством.

Одним із принципів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням є державні гарантії
реалізації застрахованими особами
своїх прав.

Право на допомогу по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку має
застрахована особа (один із батьків
дитини, усиновитель, баба, дід, інший
родич або опікун), яка фактично
здійснює догляд за дитиною.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України"
було внесено зміни до Закону № 2240-111 та
виключено статті 40-44.

Конституційний Суд України рішенням
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону № 107-VІ, в тому числі й пункт 25
розділу 11 Закону № 107-УІ щодо
виключення статей 40-44 Закону № 2240-111.

Пунктом 2 розділу 111 Закону № 107-VІ було
передбачено, що розділ 11 цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом
України, відновили свою дію
вищезазначені положення Закону № 2240-111,
а 3 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону №
2811-ХІІ.

Статтею 46 Закону України від 26 грудня
2008 № 835-VІ «Про Державний бюджет України
на 2009 рік» та статтею 45 Закону України
від 27 квітня 2010 року № 2154-VІ «Про
Державний бюджет України на 2010 рік»
(далі - Закон № 2154-VІ) передбачено, що у
2009, 2010 роках допомога при народженні
дитини та по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку,
відповідно до Закону № 2240-111,
призначається і здійснюється в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751
саме на виконання Закону № 2811-ХІІ
(пункт 1). Новий акт уряду на виконання
статті 45 Закону № 2154-VІ не приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону № 2240-111 на
виконання статті 45 Закону № 2154-VІ
Кабінетом Міністрів України не
визначалися.

Оскільки, Законом України «Про
Державний бюджет України» на 2011 - 2013
роки, розмір допомоги, іншій, ніж
визначений Законом № 2240-ІІІ не
встановлювався, а положення Постанови
КМУ № 1751 «Про порядок призначення та
виплати державної допомоги сім'ям з
дітьми» від 27.12.2001 року затверджено
саме на виконання Закону № 2811-ХІІ «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми», то
застосовувати зазначену постанову
Кабінету Міністрів України до особи,
яка застрахована в системі
загальнообов'язкового страхування не
можливо, оскільки, на відносини щодо
виплати допомоги такій особі у
зазначеному періоді поширюються норми
закону № 2240-ІІІ, відповідно до статті 43
якого, допомога по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку,
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Аналізуючи встановлені обставини та
приведені норми закону, які
врегульовують спірні правовідносини,
суд вважає, що оскільки спір виник щодо
виплати допомоги особі, яка
застрахована у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, то на
відносини щодо виплати допомоги такій
особі у зазначеному періоді
поширюються норми спеціального Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням або
похованням», відповідно до статті 43
якого, допомога по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Враховуючи наведене, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають до
задоволення.

Керуючись Законом України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»,
ст.ст. 2, 6-11, 69, 71, 159 - 161, 163 КАС України,
суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії управління
праці та соціального захисту населення
Городищенської районної державної
адміністрації щодо нарахування та
виплати ОСОБА_1 державної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, за період з 08.10.2013 року
по 30.03.2014 року.

Управлінню праці та соціального
захисту населення Городищенської
районної державної адміністрації
здійснити перерахунок та виплату
ОСОБА_1 державної допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, за період з 08.10.2013 року
по 30.03.2014 року, в розмірі, передбаченому
ст. 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми», з
урахуванням проведених виплат.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку протягом 10 днів, з
дня отримання її копії.

Повна постанова складена 05.05.2014 року.

Суддя Л. В. Подорога