Справа № 872/17078/13
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2014 рокусправа № 2а-7852/11(6а/404/74/13)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді
Чередниченко В.Є.

суддів: Коршуна
А.О. Панченко О.М.

розглянувши у письмовому
провадженні апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м. Кіровограді Кіровоградської області
на ухвалу Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 19 листопада 2013 року у
справі за поданням державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції про зміну способу і
порядку виконання судового рішення у
справі № 2а-7852/11 за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Кіровограді Кіровоградської області
про визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

14 лютого 2011 року ОСОБА_1 звернувся
суду з адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
м. Кіровограді Кіровоградської
області, в якому просив визнати
бездіяльність протиправною та
зобов'язати відповідача провести
перерахунок та виплату підвищення до
пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» з
розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
пенсійне страхування» за період з
09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року
по день винесення рішення у справі.

Постановою Кіровського районного
суду м. Кіровограда від 13 травня 2011
року, яку залишено без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 27 листопада
2012 року позов задоволено: визнано
протиправною бездіяльність управління
пенсійного фонду України в м.
Кіровограді Кіровоградської області
та зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок та виплатити ОСОБА_1
підвищення до пенсії згідно ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» з урахуванням ч.1 статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» за
періоди з 14.08.2010 року по 13.05.2011 року, з
урахуванням сум, які були виплачені за
цей період.

15 листопада 2013 року державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції звернувся до суду з
поданням про зміну способу і порядку
виконання судового рішення у справі №
2а-7852/11.

Подання мотивовано тим, що
державна установа (організація), яка
фінансується за рахунок коштів
державного бюджету відповідає за
своїми зобов'язаннями лише при
наявності відповідних бюджетних
призначень, виділених виключно на ці
цілі для погашення певної
заборгованості. Оскільки боржник є
бюджетною установою та не в змозі
виплатити нараховані кошти відповідно
до рішення суду, для повного захисту
прав стягувача необхідно змінити
спосіб і порядок виконання судового
рішення шляхом стягнення з боржника
цих коштів.

Ухвалою Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 19 листопада 2013року
заяву державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
про зміну способу і порядку виконання
судового рішення у справі № 2а-7852/11
задоволено. Змінено спосіб і порядок
виконання рішення суду, на підставі
якого видано виконавчий лист № 2а-7852/11
від 03.10.2013 року Кіровського районного
суду м. Кіровограда про зобов'язання
управління Пенсійного фонду України в
м. Кіровограді провести перерахунок та
виплату підвищення пенсії ОСОБА_1 в
розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії
за віком як це передбачено ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» з урахуванням норм ч.1 ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за період з 14.08.2010 р. по
день винесення рішення суду, а саме по
13.05.2011 р. з урахуванням різниці, яка була
виплачена у цей період та в подальшому
проводити виплати відповідно до
чинного законодавства, шляхом
стягнення з УПФУ в м. Кіровограді на
користь ОСОБА_1 коштів в сумі 1074,47 грн.

Не погодившись з ухвалою суду першої
інстанції управління Пенсійного фонду
України в м. Кіровограді
Кіровоградської області звернулося до
суду з апеляційною скаргою в якій
просить скасувати оскаржувану ухвалу
та постановити нову ухвалу про відмову
у задоволенні заяви.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
суд першої інстанції приймаючи рішення
про зміну способу і порядку виконання
судового рішення шляхом стягнення
фактично змінив саме рішення.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваної ухвали
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, суд апеляційної інстанції
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

З матеріалів справи вбачається, що
постановою Кіровського районного суду
м. Кіровограда від 13 травня 2011 року, яку
залишено без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 27 листопада
2012 року позов задоволено: визнано
протиправною бездіяльність управління
пенсійного фонду України в м.
Кіровограді Кіровоградської області
та зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок та виплатити ОСОБА_1
підвищення до пенсії згідно ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» з урахуванням ч.1 статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» за
періоди з 14.08.2010 року по 13.05.2011 року, з
урахуванням сум, які були виплачені за
цей період.

Судове рішення набрало законної сили
та виконується у порядку встановленому
Законом України «Про виконавче
провадження».

Відповідно до статті 263 Кодексу
адміністративного судочинства України
за наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Суд розглядає питання про відстрочення
або розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення в
десятиденний строк у судовому
засіданні з повідомленням державного
виконавця або сторони виконавчого
провадження, що звернулися із поданням
(заявою), та осіб, які беруть участь у
справі, та у виняткових випадках може
відстрочити або розстрочити виконання,
змінити чи встановити спосіб і порядок
виконання рішення. Неприбуття у судове
засідання осіб, які були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
судовому розгляду.

Аналіз наведеної норми дає підстави
вважати, що суд може змінити спосіб і
порядок виконання рішення лише: 1) у
виняткових випадках; 2) за наявності
обставин, що ускладнюють його
виконання або роблять його неможливим;
3) за умови надання достатніх доказів
наявності таких обставин.

Під зміною способу і порядку виконання
рішення суду слід розуміти прийняття
судом нових заходів реалізації
(виконання) рішення в разі неможливості
його виконання у спосіб і порядок,
встановлений раніше.

Зміна способу і порядку виконання
рішення суду може відбутися шляхом
заміни одного заходу примусового
виконання судового рішення іншим або
коли, при виконанні рішення
адміністративного суду, яким
присуджені певні речі або кошти,
неможливо їх повернути за їх
відсутності, що є підставою для
звернення стягнення на грошові кошти
тощо.

Даючи оцінку матеріалів доданих до
заяви про зміну способу і порядку
виконання рішення суду, судами
попередніх інстанцій не встановлено
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення, а заявником не надано
достатніх доказів наявності таких
підстав.

Вказана заявником підстава
неможливості виконання рішення суду
через відсутність коштів у відповідача
не дає суду можливості застосування
зміни способу і порядку виконання
цього рішення, оскільки не вичерпані
інші встановлені законом заходи
виконання рішення суду, в тому числі
примусового характеру.

Крім того, слід зазначити, що
реалізуючи своє право на захист
позивач має право вимагати від суду
зобов'язання відповідача - суб'єкта
владних повноважень прийняти рішення
або вчинити певні дії, як то
передбачено пунктом 2 частини 4 статті
105 Кодексу адміністративного
судочинства України.

У разі задоволення адміністративного
позову суд, обираючи спосіб захисту
порушених прав позивача, може прийняти
постанову про зобов'язання відповідача
вчинити певні дії, що передбачено
пунктом 2 частини 2 статті 162 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Аналіз наведених норм та статті 263
Кодексу адміністративного судочинства
України дають підстави зробити
висновок про те, що суд, здійснюючи
зміну способу і порядку виконання
рішення суду, не може змінювати зміст
резолютивної частини рішення або
змінити обраний судом спосіб захисту
порушеного права.

Повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій
(статті 198, 223 Кодексу адміністративного
судочинства України).

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що виконання постанови
суду першої інстанції неможливе через
відсутність коштів, виплата яких буде
здійснена за наявності відповідного
фінансування з Державного бюджету
України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов.

Між тим, судом апеляційної інстанції не
встановлено обставин, що
унеможливлюють виконання судового
рішення, а заявником не надано
достатніх доказів наявності таких
підстав. Пунктом 6 частини 1
статті 199 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції
суд апеляційної інстанції має право
скасувати ухвалу суду і постановити
нову ухвалу.

З урахуванням того, що фактичні
обставини справи судом першої
встановлено повно та правильно, але
неправильно застосовано норми
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення, суд апеляційної інстанції
вважає за необхідне ухвалу суду першої
інстанції скасувати та постановити
нову ухвалу про відмову у задоволенні
заяви про зміну способу і порядку
виконання рішення суду.

Керуючись пунктом 6 частини 1 статті 199,
статтями 205, 206 КАС України,
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.
Кіровограді Кіровоградської області -
задовольнити.

Ухвалу Кіровського районного суду м.
Кіроворада від 19 листопада 2013 року у
справі № 2а-7852/11(6а/404/74/13) - скасувати та
постановити нову ухвалу якою відмовити
у задоволенні подання державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції про зміну способу і
порядку виконання судового рішення у
справі № 2а-7852/11.

Ухвала набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун

Суддя:
О.М. Панченко