Справа № 2а/1870/8173/11
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/39926/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Весельської Т.Ф.,

Олендера І.Я.,

розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_3 до Управління Міністерства
внутрішніх справ України в Сумській
області, Краснопільського районного
відділу Управління Міністерства
внутрішніх справ України в Сумській
області про скасування наказу та
поновлення на посаді, касаційне
провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 30 січня 2012 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 07 травня 2012
року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2011 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Сумській області, Краснопільського
районного відділу Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Сумській області, в якому Просив
скасувати наказ УМВС України в
Сумській області №170 о/с від 07.09.2011 року
про звільнення його з посади першого
заступника начальника
Краснопільського РВ УМВС України в
Сумській області - начальника
кримінальної міліції та поновити на
посаді першого заступника начальника
Краснопільського РВ УМВС України в
Сумській області - начальника
кримінальної міліції з 07.09.2011 року.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 30 січня 2012
року, залишеною без зміни ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 07 травня 2012
року, позовні вимоги залишені без
задоволення.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, ОСОБА_3 звернувся з касаційною
скаргою, в якій просить рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
скасувати, а в справі прийняти нове
рішення про задоволення позовних
вимог, посилаючись на порушення судами
норм матеріального та процесуального
права.

Заслухавши суддю-доповідача,
здійснивши перевірку доводів
касаційної скарги, матеріалів справи,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій було
встановлено, що з 14 серпня 1997 року
ОСОБА_3 проходив службу в органах
внутрішніх справ України.

Наказом за №67 о/с від 20.04.2011р. УМВС
України в Сумській області ОСОБА_3
призначений на посаду першого
заступника начальника
Краснопільського РВ УМВС України в
Сумській області - начальника
кримінальної міліції.

Згідно наказу № 979 від 29 липня 2011 р. «Про
надзвичайну подію у Краснопільському
РВ та покарання винних», виданого
начальником УМВС України в Сумській
області, ОСОБА_3 звільнений з органів
внутрішніх справ за вчинення
проступку, що дискредитує звання
рядового і начальницького складу.

Відповідно до наказу №170 о/с від 07
вересня 2011р., виданого на підставі
наказу УМВС України в Сумській області
№ 979 від 29 липня 2011 р., ОСОБА_3 звільнений
з органів внутрішніх справ у запас
Збройних Сил України за п. 66 (за вчинок,
що дискредитує звання рядового і
начальницького складу) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 29.07.1991р. за №114.

Підставою для прийняття оскаржуваного
наказу УМВС України в Сумській області
№170 о/с від 07.09.2011 року про звільнення
ОСОБА_3 з органів внутрішніх справ
стало службове розслідування (висновок
службового розслідування затверджено
29.07.2011 р. начальником УМВС України в
Сумській області), а приводом для його
проведення стала постанова слідчого в
ОВС слідчого відділу прокуратури
Сумської області від 26.07.2011 року про
порушення стосовно ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 кримінальної справи за ознаками
злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК
України

Як свідчать наказ №170 о/с від 07.09.2011 року
та висновок службового розслідування,
підставою для звільнення ОСОБА_3 з
органів внутрішніх справ були
встановлені факти на порушення
функціональних обов'язків, Присяги
працівника ОВС України, ігнорування
вимог керівництва МВС України та УМВС
щодо зміцнення дисципліни і законності
серед підлеглих, зокрема, наказу МВС
України від 16.03.2007 р. № 81 «Про заходи
щодо зміцнення дисципліни і законності
в органах внутрішніх справ та
попередження надзвичайних подій,
пов'язаних із загибеллю й травмуванням
особового складу», наказу МВС України
від 26.03.2010 р. № 90 «Про стан дисципліни та
законності в діяльності органів і
підрозділів внутрішніх справ та заходи
щодо його покращення», наказу МВС
України від 15.05.2001р. за №157 «Про
додаткові заходи щодо дотримання
працівниками органів внутрішніх справ
принципів законності, забезпечення
прав і свобод громадян».

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про
міліцію», порядок та умови проходження
служби в міліції регламентуються
Положенням про проходження служби
особовим складом органів внутрішніх
справ, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України.

Положення про проходження служби
визначає порядок проходження служби
особами рядового і начальницького
складу органів внутрішніх справ, їх
права і обов'язки.

Відповідно до пункту 23 Положення про
проходження служби, особи рядового і
начальницького складу несуть
дисциплінарну, адміністративну,
матеріальну та кримінальну
відповідальність згідно з
законодавством.

Згідно ст. 1 Дисциплінарного статуту,
затвердженого Законом України від
22.02.2006 р. за № 3460-ІV, службова дисципліна
- це дотримання особами рядового і
начальницького складу Конституції і
законів України, актів Президента
України і Кабінету Міністрів України,
наказів та інших нормативно-правових
актів Міністерства внутрішніх справ
України, підпорядкованих йому органів
і підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

Частиною 1 ст. 14 Дисциплінарного
статуту передбачено, що з метою
з'ясування всіх обставин
дисциплінарного проступку, учиненого
особою рядового або начальницького
складу, начальник призначає службове
розслідування.

Встановлені службовим розслідуванням
порушення, допущені позивачем під час
виконання службових обов'язків, тобто
дії, які дискредитують звання
працівника міліції, знайшли своє
підтвердження під час розгляду справи
в суді першої інстанції та не
спростовані позивачем та його
представником ні в суді першої, ні в
суді апеляційної інстанції і стали
достатньою підставою для звільнення
позивача за п. 66 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ.

Отже, посилання позивача на
відсутність обвинувального вироку є
безпідставним, оскільки він звільнений
не за скоєння злочину, а з інших
підстав.

Згідно ст. 12 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ, на осіб
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни можуть
накладатися дисциплінарні стягнення,
одним з яких є звільнення з органів
внутрішніх справ.

Відповідно до ст. 13 Дисциплінарного
статуту, такі дисциплінарні стягнення,
як звільнення з органів внутрішніх
справ, звільнення з посади, пониження в
спеціальному званні на один ступінь,
накладаються начальниками, яким надано
право прийняття на службу до органів
внутрішніх справ, призначення на
посаду, присвоєння спеціального
звання.

Згідно ст. 14 Дисциплінарного статуту,
при визначенні виду дисциплінарного
стягнення мають враховуватися
тяжкість проступку, обставини, за яких
його скоєно, заподіяна шкода, попередня
поведінка особи та визнання нею своєї
вини, ставлення до виконання службових
обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Відповідно до пункту 66 Положення про
проходження служби, особи рядового і
начальницького складу, які скоїли
вчинки, що дискредитують звання
рядового і начальницького складу,
звільняються з органів внутрішніх
справ.

Суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
доведеність факту вчинення ОСОБА_3
вчинку, який дискредитує звання
рядового і начальницького складу;
вважаючи, що службове розслідування
проведено у визначений строк та
належним чином, правомірно вважав, що
рішення про застосування крайнього
заходу дисциплінарного впливу -
звільнення з органів внутрішніх справ
та оскаржувані накази кореспондуються
з вимогами ст. 16,18 Дисциплінарного
статуту.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України погоджується з висновком суду
першої інстанції, з яким погодився й
суд апеляційної інстанції, щодо
правомірності прийняття відповідачем
рішення про застосування крайнього
заходу впливу - звільнення позивача з
органів внутрішніх справ на підставі п.
66 Положення про проходження служби, за
вчинок, який дискредитує звання
рядового і начальницького складу,
оскільки наказ УМВС України в Сумській
області №170 о/с від 07.09.2011 року таким
прийнятий з дотриманням вимог чинного
законодавства, яке регулює порядок
прийняття на службу, її проходження та
звільнення зі служби, та відповідає ч.3
ст.2 КАС України

Згідно з ч. 3 ст. 159 КАС України
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Повно та всебічно дослідивши всі
обставини справи та давши належну
правову оцінку доказам, суди першої та
апеляційної інстанцій обґрунтовано
відмовили у задоволенні позову,
оскільки дії суб'єкта оскарження
відповідають чинному законодавству.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що касаційну скаргу слід
залишити без задоволення, оскільки
судові рішення постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги є
необґрунтованими.

Керуючись статтею 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
30 січня 2012 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 07 травня 2012
року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: