Справа № 811/3451/13-а
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2013-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
Кіровоград, вул. Велика Перспективна, 40
-----------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
--------------------------------П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
справа № 811/3451/13-а
Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі судді
Жука Р.В., за участю секретаря Бондар
Я.Г. та представників:
позивача: Гугленка Я.О.;
відповідача: Левенця Д.О.
розглянувши у судовому засіданні
клопотання позивача про зупинення
провадження в адміністративній справі
за позовомТовариство з обмеженою
відповідальністю "Вес-Агро
ЛТД"доУправління Укртрансінспекції у
Кіровоградській області проскасування
постанови постанову про застосування
адміністративно-господарського штрафу
№014768 від 16.10.2013 року, - В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Вес-Агро ЛТД"
звернулось до Кіровоградського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Управління Укртрансінспекції у
Кіровоградській області в якому
просить скасувати постанову про
адміністративно-господарського штрафу
№014768 від 16.10.2013 року.
Позивач мотивує вимоги тим, що 15.10.2013
року на автомобільній дорозі
Кіровоград-?Платонове посадовими
особами територіального управління
Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті в
Кіровоградській області проведена
перевірка автомобіля марки «Маз»
державний номер НОМЕР_1 за кермом якого
знаходився водій ОСОБА_3 Посадовими
особами складено акт перевірки в якому
зафіксовано порушення передбачене
абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
а саме: надання послуг з перевезення
вантажів без оформлення документів,
передбачених статтею 48 Закону України
«Про автомобільний транспорт». На
підставі акту винесено постанову про
застосування фінансових санкцій №014768
від 16.10.2013 року в сумі 1700 грн.
Представник відповідача не визнав
позовні вимоги, посилався на те, що
перевірка проведена правомірно,
оскаржуване рішення прийнято на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб визначені чинним
законодавством України.
Заслухавши пояснення позивача,
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, суд доходить
висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню з наступних
Судом встановлено та не заперечувалось
сторонами, що посадовими особами
Управління Укртрансінспекції у
Кіровоградській області 15.10.2013 року
перевірено автомобіль марки «Маз»,
державний номер НОМЕР_1, за кермом якого
знаходився водій ОСОБА_3, що належить
За наслідками перевірки посадовими
особами відповідача складено Акт
проведення перевірки додержання вимог
законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом від 15.10.2013 року, яким було
зафіксовано порушення,
відповідальність за які передбачена
абзацом 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про
автомобільний транспорт» - "надання
послуг з перевезення вантажів без
оформлення документів, перелік яких
визначений статтями 48 Закону України
"Про автомобільний транспорт" (а.с.20).
Постановою про застосування
фінансових санкцій від 16.10.2013 року №014768
до позивача застосовано фінансові
санкції в сумі 1700 грн., на підставі
абзацу 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про
автомобільний транспорт» - "надання
послуг з перевезення пасажирів без
оформлення документів, перелік яких
визначений статтями 48 Закону України
"Про автомобільний транспорт", а саме не
оформлений поліс обов'язкового
страхування водія від нещасних
випадків на транспорті (а.с.7, 23).
Перевіряючи законність та
обґрунтованість прийняття
відповідачем постанови про
застосування фінансових санкцій в
розмірі 1700 грн. суд зазначає наступне.
Згідно зі статтею 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові та службові особи зобов'язані
діяти на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо;
добросовісно; розсудливо; з дотримання
принципу рівності перед законом,
запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Засади організації та діяльності
автомобільного транспорту визначає
Закон України "Про автомобільний
транспорт".

Відповідно до частини першої статті 5
цього Закону України основним
завданням державного регулювання та
контролю у сфері автомобільного
транспорту є створення умов
безпечного, якісного й ефективного
перевезення пасажирів та вантажів,
надання додаткових транспортних
послуг.

Статтею 6 Закону України №2344-ІІІ
передбачено, що державний контроль
автомобільних перевізників
здійснюється шляхом проведення
планових, позапланових і рейдових
перевірок. Не частіше одного разу на
квартал здійснюються рейдові
перевірки дотримання автомобільними
перевізниками вимог законодавчих і
нормативно-правових актів щодо
забезпечення безпеки пасажирських
перевезень та безпеки дорожнього руху.
При проведенні позапланових і рейдових
перевірок автомобільний перевізник, що
буде перевірятися, стосовно терміну
проведення перевірки не інформується.
Порядок здійснення державного
контролю на автомобільному транспорті
визначає Кабінет Міністрів України.

На виконання статті 6 Закону України
№2344-ІІІ постановою Кабінету Міністрів
України від 8 листопада 2006 року №1567
затверджено Порядок здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті (далі - Порядок №1567), який
визначає процедуру здійснення
державного контролю за додержанням
суб'єктами господарювання, які
провадять діяльність у сфері
автомобільного транспорту (далі -
суб'єкти господарювання), вимог
законодавства про автомобільний
транспорт, норм та стандартів щодо
організації перевезень пасажирів і
вантажів автомобільним транспортом,
норм міжнародних договорів про
міжнародне автомобільне сполучення,
наявністю відповідних ліцензій і
ліцензійних карток, виконанням ними
ліцензійних умов, а також процедуру
здійснення державного нагляду за
забезпеченням такими суб'єктами
господарювання безпеки автомобільних
перевезень.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.48 Закону України
"Про автомобільний транспорт"
автомобільні перевізники, водії
повинні мати і пред'являти особам, які
уповноважені здійснювати контроль на
автомобільному транспорті та у сфері
безпеки дорожнього руху, документи, на
підставі яких виконують вантажні
перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх
перевезень вантажів є: для
автомобільного перевізника - документ,
що засвідчує використання
транспортного засобу на законних
підставах, інші документи, передбачені
законодавством; для водія - посвідчення
водія відповідної категорії,
реєстраційні документи на
транспортний засіб,
товарно-транспортна накладна або інший
визначений законодавством документ на
вантаж, інші документи, передбачені
законодавством.

Статтею 12 Закону України "Про
транспорт" зазначено, що страхування на
автомобільному транспорті
здійснюється відповідно до
законодавства.

Згідно ст.19 Закону України "Про
транспорт" умова і порядок страхування
працівників, які здійснюють
експлуатацію транспортних засобів,
пасажирів, багажу і вантажів на
транспорті визначаються чинним
законодавством України.

Суд зазначає, що законодавство
визначає обов'язкові види особистого
страхування від нещасних випадків. До
особливої категорії обов'язкового
страхування відносять обов'язкове
страхування від нещасних випадків на
транспорті. Його дія регулюється
Постановою Кабінету Міністрів України
"Про затвердження Положення про
обов'язкове особисте страхування від
нещасних випадків на транспорті" від 14
серпня 1996 р. № 959. Згідно з цим
документом обов'язковому страхуванню
від нещасних випадків на транспорті
підлягають: пасажири залізничного,
морського, внутрішнього водного,
автомобільного й електротранспорту,
крім внутрішнього міського, під час
поїздки або перебування на вокзалі, в
порту, на станції, пристані; працівники
транспортних підприємств незалежно
від форм власності та видів діяльності,
які безпосередньо зайняті на
транспортних перевезеннях.

Об'єктом обов'язкового страхування від
нещасних випадків на транспорті є
майнові інтереси, пов'язані з життям,
здоров'ям та працездатністю
страхувальника (застрахованої особи).

Застрахованими особами вважаються
пасажири з моменту оголошення посадки
в транспортний засіб до моменту
завершення поїздки, а також водії
тільки на час обслуговування поїздки.

Пунктом 4 Положення передбачено, що
страхувальниками водіїв є юридичні
особи або дієздатні громадяни -
суб'єкти підприємницької діяльності,
які є власниками транспортних засобів
чи експлуатують їх і уклали із
страховою компанією договір
страхування.

Суд зазначає, що обов'язкове особисте
страхування від нещасних випадків на
транспорті відноситься до
обов'язкового страхування, оскільки це
пов'язано з тим, що транспорт є джерелом
підвищеної небезпеки щодо осіб, які
експлуатують транспортні засоби, та
пасажирів, які ним користуються. Саме
тому, за вищезазначеними чинними в
Україні умовами, обов'язковому
страхуванню від нещасних випадків
підлягають

працівники транспортних підприємств
незалежно від форм власності та видів
діяльності, які безпосередньо зайняті
на транспортних перевезеннях

Суд, виходячи з аналізу наведених норм
права дійшов висновку, що основна мета
обов'язкового страхування від нещасних
випадків на транспорті це - страховий
захист громадян у разі втрати здоров'я
або смерті внаслідок нещасного
випадку, є обов'язковою і пов'язана із
життям, здоров'ям і працездатністю
застрахованої особи.

Не забезпечення ТОВ "Вес-Агро ЛТД" водія
ОСОБА_3 полісом обов'язкового
особистого страхування призводить до
порушення його прав, а у випадку
нещасного випадку виключає в нього
право на отримання страхового
відшкодування.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Частиною 6 статті 71 КАС України
встановлено, що якщо особа, яка бере
участь у справі, без поважних причин не
надасть докази на пропозицію суду для
підтвердження обставин, на які вона
посилається, суд вирішує справу на
основі наявних доказів.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку, що відповідач у справі як
суб'єкт владних повноважень, діяв на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачений законом, у зв'язку
із чим доводи адміністративного позову
суд вважає безпідставними, а позовні
вимоги про скасування постанови
Управління Укртрансінспекції у
Кіровоградській області №014768 від
16.10.2013 року про застосування фінансових
санкцій в сумі 1700 грн. такими, що не
підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 158 - 163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Вес-Агро ЛТД" -
відмовити.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня її складання в повному
обсязі за правилами, встановленими
статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подання через суд
першої інстанції заяви про апеляційне
оскарження з наступним поданням
протягом двадцяти днів апеляційної
скарги. Апеляційна скарга може бути
подана без попереднього подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо скарга
подається у строк, встановлений для
подання заяви про апеляційне
оскарження.

Повний текст постанови складений
04.12.2013р.

Суддя
Р.В.
Жук