Справа № 824/1661/14-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2014-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 року м.
Чернівці Справа № 824/1661/14-а

11:50

Чернівецький окружний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Боднарюка О.В.;

за участю секретаря судового
засідання -Антонюка О.В.;

з участю:

позивача - ОСОБА_1;

представника позивача - ОСОБА_2;

представника відповідача - Коломієць
В.К.;

третьої особи - ОСОБА_4;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Відділу державної
виконавчої служби Глибоцького
районного управління юстиції
Чернівецької області, третя особа яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача
ОСОБА_4,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 (далі-позивач), звернувся з
адміністративним позовом до Відділу
державної виконавчої служби
Глибоцького районного управління
юстиції Чернівецької області
(далі-відповідач), третя особа яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача ОСОБА_4, в
якому просив суд: визнати незаконними
дії старшого державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Глибоцького районного управління
юстиції Чернівецької області Михайлюк
Л.Л. щодо винесення постанови від 20.02.2014
року про накладення на ОСОБА_1 штрафу в
розмірі 340 грн. за невиконання рішення
Глибоцького районного суд
Чернівецької області від 05.09.2013 року по
справі №715/1898/13-ц (виконавчий лист
№715/1898/13 від 30.12.2013 року), а постанову
протиправною та скасувати.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що 24 січня 2014 року
відповідачем винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження.

07 лютого 2014 року старшим державним
виконавцем були проведені дії по
виконанню заочного рішення
Глибоцького районного суду
Чернівецької області від 05.09.2013 року, а
саме в присутності понятих ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 позивачем передано ОСОБА_4 ключ
від замка вхідних дверей та зобов'язано
позивача допустити ОСОБА_4 до майна, а
саме 1/2 частини будівельних матеріалів,
конструкцій, які були використані під
час будівництва житлового будинку,
розташованого по АДРЕСА_1, що
підтверджується актом державного
виконавця від 07.02.2014 року який
засвідчено зазначеними особами.

Проте, 20.02.2014 року ВДВС
Глибоцького РУЮ винесено постанову про
накладення штрафу в розмірі 340 грн. за
невиконання рішення суду.

Позивач вважає, що зазначене вище
рішення суду згідно з виконавчим
документом фактично виконано (передано
ключ від замка, зобов'язано допустити
до майна), тому згідно ч.1 ст.49 Закону
України "Про виконавче провадження"
виконавче провадження підлягає
закінченню у разі фактичного виконання
в повному обсязі рішення згідно з
виконавчим документом.

Відповідач заперечення на
позовну заяву не надав.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив суд задовольнити їх у повному
обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позовних вимог, мотивуючи
це тим, що після складання 07 лютого 2014
року акта державного виконавця у ВДВС
Глибоцького РУЮ звернулась з заявою
стягувач - ОСОБА_4 в якому вказала про
невиконання виконавчого документа
боржником. Саме це послужило підставою
для винесення спірного рішення.

Третя особа - ОСОБА_4 в судовому
засіданні заперечила проти
задоволення позовних вимог, пояснивши
при цьому, що 07 лютого 2014 року боржник
ОСОБА_1 згідно виконавчого документа
дійсно передав ключ державному
виконавцю та зобов'язаний був
допустити її до майна, а саме 1/2 частини
будівельних матеріалів, конструкцій,
які були використані під час
будівництва житлового будинку,
розташованого по АДРЕСА_1. Після
передачі ключа державний виконавець
перевірив чи дійсно переданий ключ є
ключем від вхідних дверей в будівлю,
після чого цей ключ передав їй. Пізніше,
ОСОБА_4 прибувши за вказаною адресу,
з'ясувала, що замок у вхідних дверях
замінений, і відповідно переданим
ключем неможливо відімкнути двері. При
цьому ОСОБА_1 вчиняв також дії
направлені на те, щоб не допустити її до
вказаного майна, про що нею було
повідомлено державного виконавця.

В ході судового розгляду справи за
згодою допитано в якості свідка
позивача - ОСОБА_1, який пояснив, що ним
дійсно передано ключ від вхідних
дверей та зобов'язано допустити ОСОБА_4
до майна за адресою АДРЕСА_1, що
відображено в акті державного
виконавця. При цьому ОСОБА_1 на
запитання сторін, представників сторін
в судовому засіданні також пояснив, що
ніколи не чинив перешкод ОСОБА_4 щодо
допуску її до майна, як це визначено у
виконавчому документі.

Заслухавши пояснення позивача,
представника позивача, представника
відповідача, третьої особи,
розглянувши матеріали справи й
проаналізувавши законодавство, яке
регулює спірні правовідносини, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги слід
задовольнити повністю з наступних
підстав.

Судом встановлені такі обставини та
відповідні їм правовідносини.

30 грудня 2013 року на підставі заочного
рішення суду від 05 вересня 2013 року
Глибоцький районний суд Чернівецької
області видав виконавчий лист по
справі №715/1898/13ц. про усунення
перешкоди у користуванні майном, яке
належить ОСОБА_4 на праві особистої
власності, а саме 1/2 частиною
будівельних матеріалів, конструкцій,
які були використані під час
будівництва житлового будинку,
розташованого по АДРЕСА_1, шляхом
зобов'язання ОСОБА_1 допустити її до
майна та передачі їй ключа від замка
вхідних дверей до будинку по АДРЕСА_1
(а.с. 10-12).

24 січня 2014 року державним виконавцем
органу державної виконавчої служби
Глибоцького управління юстиції
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження ВП№41699403(а.с.
39).

07 лютого 2014 року відповідачем складено
акт державного виконавця, яким
встановлено, що ОСОБА_1 передано ключ
від вхідних дверей, що зазначено в
рішенні суду ОСОБА_4 Також ОСОБА_1
зобов'язаний допустити ОСОБА_4 до майна,
а саме 1/2 будівельних матеріалів,
конструкцій, що знаходяться по АДРЕСА_1
(а.с. 13).

20 лютого 2014 року державним виконавцем
органу державної виконавчої служби
Глибоцького управління юстиції
винесено постанову про накладення
штрафу ВП№41699403, згідно якої на ОСОБА_1
накладено штраф у розмірі 340 грн. за не
виконання рішення суду. Згідно
мотивувальної частини постанови,
підставою для її винесення послужила
заява ОСОБА_4 від 07.02.2014 року. (а.с.14).

До вказаних правовідносин суд
застосовує такі положення
законодавства.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення;
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначено Законом України "Про
виконавче провадження" від 21.04.1999 р. №
606-XIV із змінами і доповненнями (далі -
Закон № 606).

Статтею 1 цього Закону визначено, що
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст. 11
Закону № 606).

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону № 606
державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

Судом встановлено, що 24 січня 2014 року
державним виконавцем органу державної
виконавчої служби Глибоцького
управління юстиції винесено постанову
про відкриття виконавчого провадження
ВП№41699403.

07 лютого 2014 року відповідачем складено
акт державного виконавця, яким
встановлено, що ОСОБА_1 передано ключ
від вхідних дверей, що зазначено в
рішенні суду ОСОБА_4 Також ОСОБА_1
зобов'язаний допустити ОСОБА_4 до майна,
а саме 1/2 будівельних матеріалів,
конструкцій, що знаходяться по АДРЕСА_1,
який був складений в присутності
держаного виконавця, стягувача,
боржника та двох понятих.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.49 Закону № 606,
виконавче провадження підлягає
закінченню у разі фактичного виконання
в повному обсязі рішення згідно з
виконавчим документом.

Згідно ч.1 ст.89 Закону № 606, у разі
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

Частиною 1 та 2 ст.75 Закону №606
визначено, що після відкриття
виконавчого провадження за виконавчим
документом, що зобов'язує боржника
вчинити певні дії або утриматися від їх
вчинення, державний виконавець
перевіряє виконання рішення не пізніше
ніж на наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог
без поважних причин державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону і
не пізніше п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів справи
державним виконавцем 20 лютого 2014 року
накладено на позивача штраф виходячи
із заяви ОСОБА_4 від 07 лютого 2014 року,
яка зареєстрована в органі ДВС 11 лютого
2014 року. У вказаній заяві стягувач
просив зобов'язати боржника надати
доступ до користування майном.

Як зазначалось вище, актом державного
виконавця від 07 лютого 2014 року ОСОБА_1
був зобов'язаний вчинити певні дії. При
цьому будучи допитаним в якості свідка
останній вказав, що не чинив ніяких
перешкод щодо виконання вказаного
зобов'язання.

Частиною 1 ст. 74 КАС України визначено,
що суд забезпечує докази (в тому числі)
допитом свідків.

В ході судового розгляду справи
представником відповідача не
спростовано належними та допустимими
доказами показання свідка ОСОБА_1

На думку суду, приймаючи рішення про
накладення штрафу на позивача,
державний виконавець діяв всупереч
вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, оскільки
діяв і прийняв спірне рішення не
обґрунтовано, тобто без урахування
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення; упереджено та без
урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення.

Іншими словами, вчиняючи виконавчі дії,
і приймаючи спірне рішення, відповідач
процесуально не відобразив факт
невиконання позивачем покладених
зобов'язань жодним документом,
виклавши при цьому свої висновки у
мотивувальній частині спірного
рішення про недотримання норм Закону
№606 виключно посилаючись на заяву
стягувача (а.с.70).

Згідно ч.1 ст.6 Закону №606 державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

З урахуванням викладеного вище суд
приходить до висновку, що дії
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Глибоцького районного управління
юстиції Чернівецької області щодо
винесення постанови від 20.02.2014 року про
накладення на позивача штрафу в
розмірі 340 грн. за невиконання рішення
Глибоцького районного суду (виконавчий
лист №715/1898/13 від 30.12.2013 року) є
незаконними, а відтак прийнята
постанова про накладення штрафу
ВП№41699403, як протиправна підлягає
скасуванню.

Згідно ч.1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

У відповідності до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В ході судового розгляду відповідач, як
суб'єкт владних повноважень, не довів
належним чином правомірність
прийнятого ним рішення, а тому суд
вважає за доведені ті обставини, на які
посилається позивач, а
адміністративний позов як
обґрунтований підлягає задоволенню
повністю.

Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійсненні нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України. Тому слід
стягнути на користь позивача понесені
ним судові витрати - судовий збір в сумі
255,78 грн. з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 2, 8, 11, 71, 76, 79, 86, 94, 158-163, 167 КАС
України, суд , -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити
повністю.

2. Визнати незаконними дії старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Глибоцького районного управління
юстиції Чернівецької області Михайлюк
Л.Л. щодо винесення постанови від 20.02.2014
року про накладення на ОСОБА_1 штрафу в
розмірі 340 грн. за невиконання рішення
Глибоцького районного суд
Чернівецької області від 05.09.2013 року по
справі №715/1898/13-ц (виконавчий лист
№715/1898/13 від 30.12.2013 року).

3.Визнати протиправною та скасувати
постанову від 20.02.2014 року про
накладення штрафу ВП№41699403.

4. Стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_1 судові
витрати - судовий збір в сумі 255,78 грн.

Порядок і строки оскарження постанови
визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, а також особи, які не
брали участі у справі, якщо суд вирішив
питання про їхні права, свободи,
інтереси чи обов'язки, мають право
оскаржити в апеляційному порядку
постанови суду першої інстанції
повністю або частково, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень
у випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
О.В.
Боднарюк

Постанова у повному обсязі
складена 30 квітня 2014 року.