Справа № 820/13456/13-а
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2014 р.Справа № 820/13456/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Перцової Т.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Західної об'єднаної Державної
податкової інспекції м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 12.02.2014р.
по справі № 820/13456/13-а

за позовом Західної об'єднаної
Державної податкової інспекції м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інтер-Технологія"
третя особа Реєстраційна служба
Головного управління юстиції у м. Києві

про скасування державної реєстрації
змін до установчих документів,

ВСТАНОВИЛА:

Західна об'єднана державна податкова
інспекція м. Харкова Головного
управління Міндоходів Харківської
області (далі по тексту - позивач,
Західна ОДПІ м.Харкова ГУ Міндоходів
Харківської області) звернулася до
Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Інтер-Технологія"
(далі по тексту - відповідач, ТОВ
"Інтер-Технологія"), третя особа -
реєстраційна служба Головного
управління юстиції у м. Києві, (далі по
тексту - реєстраційна служба ГУЮ у
м.Києві), в якому просила суд скасувати
державну реєстрацію змін до установчих
документів ТОВ "Інтер-Технологія" щодо
внесених даних до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців про зміну юридичної
адреси підприємства на м. Харків, вул.
Котлова, 67.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 12.02.2014 року
по справі №820/13456/14 у задоволенні
адміністративного позову Західної
ОДПІ м.Харкова ГУ Міндоходів
Харківської області відмовлено у
повному обсязі.

Позивач, не погодившись із рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
при винесенні постанови норм
матеріального та процесуального права,
при неповному з`ясуванні обставин, які
мають значення для справи, просить суд
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 12.02.2014 року
по справі №820/13456/13-а скасувати, а справу
направити на новий розгляд.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає про порушення судом
першої інстанції вимог ст.129
Конституції України, ст.159 КАС України,
ст.93 ЦК України, ст.31 Закону України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців" №755-ІV від
15.05.2003 року. Вказав на те, що відповідач
при реєстрації змін щодо
місцезнаходження подав державному
реєстратору Реєстраційної служби ГУЮ
м.Києва недостовірні дані щодо зміни
своєї юридичної адреси, оскільки за
новою адресою ніколи не знаходився, а
отже відомості, що містяться в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб підприємців є
недостовірними. Зазначив, що станом на
20.12.2013 року, звернень посадових осіб
відповідача до Західної ОДПІ м.Харкова
ГУ Міндоходів Харківської області не
надходило, у зв`язку з чим не можливо
взяти на податковий облік вказане
підприємство. Таким чином, вважає
рішення суду першої інстанції,
прийнятим без належної оцінки наявних
у справі доказів.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши, в межах
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції та доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що відповідно до витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців, ТОВ
"Інтер-Технологія" зареєстровано як
юридична особа 04.04.2013 року (а.с.60- 64).

04 грудня 2013 року до Єдиного державного
реєстру внесено запис про зміну
місцезнаходження ТОВ
"Інтер-Технологія" та зазначено
адресу: 61052, м. Харків, вул. Котлова, буд.
67.

Відповідно до довідки позивача про
встановлення місцезнаходження
платника податків за вих. № 3022/7/20-30-07-11
від 17.12.2013 року та повідомлення про
відсутність юридичної особи за
місцезнаходженням за вих. № 961-9-20-33-18-02-31
від 17.12.2013 року, місцезнаходження ТОВ
"Інтер-Технологія" не встановлено.

Вважаючи неправомірною державну
реєстрацію змін до установчих
документів ТОВ "Інтер-Технологія", щодо
внесених даних до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців про зміну юридичної
адреси підприємства на м. Харків, вул.
Котлова, 67, позивач звернувся до суду з
даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з
необґрунтованості та безпідставності
позовних вимог Західної ОДПІ м.Харкова
ГУ Міндоходів Харківської області.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до пункту 67.2 статті 67
Податкового кодексу України, органи
державної податкової служби в
установленому законом порядку мають
право звертатися до суду про винесення
судового рішення щодо: припинення
юридичних осіб або підприємницької
діяльності фізичних осіб-підприємців;
відміни державної реєстрації
припинення юридичних осіб або
підприємницької діяльності фізичних
осіб-підприємців; скасування державної
реєстрації змін до установчих
документів.

Звернення суб'єкта владних повноважень
із позовом у передбачених законом
випадках мають бути обумовлені
необхідністю виконання покладених на
них завдань та функцій, а
використовувати свої повноваження
державні органи можуть лише з метою, з
якою це повноваження надано.

Враховуючи викладене, з огляду на
положення ч.3 ст.2 КАС України, колегія
суддів зазначає, що звернення органів
державної податкової служби з
позовами, що передбачені, зокрема,
нормами пункту 67.2 статті 67 Податкового
кодексу України, повинно
кореспондувати із покладеними на
податкові органи функціями.

Функції органів державної податкової
служби визначені статтею 19-1
Податкового кодексу України.

Відповідно до підпункту 19-1.1.1
Податкового кодексу України, органи
державної податкової служби
здійснюють контроль за своєчасністю,
достовірністю, повнотою нарахування і
сплати податків та зборів,
установлених цим Кодексом.

За визначенням пункту 61.1 статті 61
Податкового кодексу України,
податковий контроль - це система
заходів, що вживаються контролюючими
органами з метою контролю правильності
нарахування, повноти і своєчасності
сплати податків і зборів, а також
дотримання законодавства з питань
регулювання обігу готівки, проведення
розрахункових та касових операцій,
патентування, ліцензування та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи.

У свою чергу, способи здійснення
податкового контролю встановлені
статтею 62 Податкового кодексу України.
До таких способів належать: ведення
обліку платників податків;
інформаційно-аналітичного
забезпечення діяльності органів
державної податкової служби; перевірки
та звірки відповідно до вимог цього
Кодексу, а також перевірки щодо
дотримання законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, у порядку,
встановленому законами України, що
регулюють відповідну сферу
правовідносин.

Відтак, здійснення податковими
органами повноважень, передбачених
нормами пункту 67.2 статті 67 Податкового
кодексу України, повинно бути
зумовлено виконанням цими органами
функцій щодо податкового контролю.

Враховуючи, що основною метою
податкового контролю є забезпечення
належного виконання податкових
обов'язків щодо визначення та сплати
грошових зобов'язань, звернення
податкового органу із позовом на
підставі норм пункту 67.2 статті 67
Податкового кодексу України повинно
бути спрямоване на запобігання та
припинення податкових правопорушень,
які пов'язані із неналежним
визначенням та сплатою грошових
зобов'язань платником податків або
невиконанням ним інших податкових
обов'язків.

Колегія суддів зазначає, що відносини,
які виникають у сфері державної
реєстрації юридичних осіб, а також
фізичних осіб - підприємців
урегульовано нормами Закону України
"Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб -підприємців"
№755-IV від 15.05.2003 року (далі - Закон №755-IV
).

Як встановлено частиною 1 статті 1
Закону №755-IV, Єдиний державний реєстр
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців - це автоматизована
система збирання, накопичення, захисту,
обліку та надання інформації про
юридичних осіб та фізичних осіб
-підприємців.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України
№755-IV, державна реєстрація юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців -
засвідчення факту створення або
припинення юридичної особи,
засвідчення факту набуття або
позбавлення статусу підприємця
фізичною особою, а також вчинення
інших реєстраційних дій, які
передбачені цим Законом, шляхом
внесення відповідних записів до
Єдиного державного реєстру.

Таким чином, повноваження державного
реєстратора полягають у засвідченні
певних фактів, передбачених чинним
законодавством, при надходженні до
нього певного пакету документів (від
заявника чи поштою). Усі реєстраційні
дії проводяться державним
реєстратором на підставі поданого
уповноваженою особою пакету
документів передбаченого відповідною
статтею Закону №755-IV.

Також колегія суддів зазначає, що
відповідно до вимог ст. 18 Закону
України "Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб
підприємців" відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного
реєстру, були внесені до нього, то такі
відомості вважаються достовірними і
можуть бути використані в спорі з
третьою особою, доки до них не внесено
відповідних змін. Якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, є недостовірними і
були внесені до нього, то третя особа
може посилатися на них у спорі як на
достовірні. Третя особа не може
посилатися на них у спорі у разі, якщо
вона знала або могла знати про те, що
такі відомості є недостовірними. Якщо
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру, не були до
нього внесені, вони не можуть бути
використані в спорі з третьою особою,
крім випадків, коли третя особа знала
або могла знати ці відомості.

Водночас, ч. 7 статті 29 Закону України
"Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців"
державному реєстратору забороняється
вимагати документи для проведення
державної реєстрації змін до
установчих документів юридичної особи,
якщо вони не передбачені частинами
першою - шостою цієї статті.

Крім того, колегія суддів зауважує, що
Законом України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців" не передбачено права
державного реєстратора надавати
оцінку документам, що подаються до
Департаменту державної реєстрації
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців, з огляду на факти, що
викладені в позовній заяві в
обґрунтування позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону в разі
зміни місцезнаходження юридичної
особи, якщо нове місцезнаходження
юридичної особи розташоване на
території іншої
адміністративно-територіальної
одиниці, здійснюється передача
реєстраційної справи такої юридичної
особи.

У разі державної реєстрації зміни
місцезнаходження юридичної особи,
державний реєстратор протягом десяти
робочих днів з дати реєстрації зміни
місцезнаходження зобов'язаний
передати за описом реєстраційну справу
державному реєстратору за новим
місцезнаходженням юридичної особи (ч. 2,
4 ст. 14 Закону).

Державний реєстратор, який отримав
реєстраційну справу, зобов'язаний
протягом десяти робочих днів з дати її
прийому повідомити рекомендованим
листом юридичну особу про зміну
місцезнаходження реєстраційної справи
та внести до Єдиного державного
реєстру запис про зміну
місцезнаходження реєстраційної справи
(ч. 6 ст. 14 Закону).

Таким чином, взяття на облік
реєстраційної справи, переданої з
іншого органу державної реєстрації в
зв'язку з реєстрацією зміни
місцезнаходження юридичної особи, є
обов'язком державного реєстратора.
Стаття 14 Закону не передбачає підстав
для відмови у взятті на облік
реєстраційної справи.

Записи про зняття з обліку та взяття на
облік реєстраційної справи в органі
державної реєстрації вносяться до
Єдиного державного реєстру довідковою,
не мають статусу окремої реєстраційної
дії, їм не присвоюється відповідний
номер.

Частиною 1 ст. 29 Закону №755-IV
встановлено, що для проведення
державної реєстрації змін до
установчих документів юридична особа
повинна подати (надіслати поштовим
відправленням з описом вкладення) такі
документи: заповнену реєстраційну
картку на проведення державної
реєстрації змін до установчих
документів юридичної особи; примірник
оригіналу (ксерокопію, нотаріально
засвідчену копію) рішення про внесення
змін до установчих документів.
Документ, що підтверджує правомочність
прийняття рішення про внесення змін до
установчих документів; оригінали
установчих документів юридичної особи
з відміткою про їх державну реєстрацію
з усіма змінами, чинними на дату подачі
документів, або копія опублікованого в
спеціалізованому друкованому засобі
масової інформації повідомлення про
втрату всіх або частини зазначених
оригіналів установчих документів; два
примірники змін до установчих
документів юридичної особи у вигляді
окремих додатків або два примірники
установчих документів у новій
редакції; документ, що підтверджує
внесення реєстраційного збору за
проведення державної реєстрації змін
до установчих документів.

Крім того, колегія суддів зауважує, що
Законом України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців" не передбачено права
державного реєстратора надавати
оцінку документам, що подаються до
Департаменту державної реєстрації
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців, з огляду на факти, що
викладені в позовній заяві в
обґрунтування позовних вимог.

У відповідності до ч.3 ст.8 Закону
України "Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців" відповідальність за
відповідність установчих документів
законодавству несуть засновники
(учасники) юридичної особи.

Колегія суддів зазначає, що проведення
державної реєстрації змін до
установчих документів юридичної особи
здійснюється за процедурами у
відповідності з ч.1-5 ст.25, ч.2,3 ст.27
Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців".

Колегія суддів вказує, що підстави для
Скасування державної реєстрації змін
до установчих документів юридичної
особи визначені статтею 31 Закон № 755-ІV.

Так, у разі постановлення судового
рішення щодо скасування рішення
засновників (учасників) юридичної
особи або уповноваженого ними органу
про внесення змін до установчих
документів юридичної особи, або про
визнання повністю або частково
недійсними змін до установчих
документів юридичної особи суд у день
набрання законної сили судовим
рішенням надсилає його державному
реєстратору для внесення запису про
судове рішення щодо скасування
державної реєстрації змін до
установчих документів юридичної особи.

Дата надходження відповідного
судового рішення вноситься до журналу
обліку реєстраційних дій.

Колегія суддів зазначає, що позивачем
не надано інформації про наявність
судового рішення щодо скасування
рішення засновників (учасників)
юридичної особи або уповноваженого
ними органу про внесення змін до
установчих документів юридичної особи,
або про визнання повністю або частково
недійсними змін до установчих
документів юридичної особи.

Крім того, відповідно до п. 12.5 Розділу XII
Порядку якщо за результатами
заходів щодо встановлення фактичного
місцезнаходження юридичної особи
підрозділами податкової міліції буде
підтверджено відсутність такої особи
за місцезнаходженням або встановлено,
що фактичне місцезнаходження
юридичної особи не відповідає
зареєстрованому місцезнаходженню,
керівник (заступник керівника) органу
державної податкової служби приймає
рішення про направлення до
відповідного державного реєстратора
повідомлення про відсутність
юридичної особи за місцезнаходженням
за ф. N 18-ОПП (додаток 24) для вжиття
заходів, передбачених частиною
дванадцятою статті 19 Закону України
"Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців".

Відповідно до абз. 2 ч. 12 статті 19 Закону
України "Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців" у разі надходження
державному реєстратору від органу
доходів і зборів повідомлення
встановленого зразка про
відсутність юридичної особи за її
місцезнаходженням державний
реєстратор зобов'язаний надіслати
поштовим відправленням протягом п'яти
робочих днів з дати надходження
зазначеного повідомлення юридичній
особі повідомлення щодо необхідності
подання державному реєстратору
реєстраційної картки.

Колегія суддів вважає необхідним
зазначити, що юридичною особою ТОВ
"Інтер-Технологія" було надано повний
пакет документів, передбачений
вимогами чинного законодавства, на
підставі яких Реєстраційна служба
Головного управління юстиції міста
Києва провела державну реєстрацію змін
до установчих документів щодо зміни
юридичної адреси ТОВ
"Інтер-Технологія", про що у Державному
реєстрі вчинений запис.

Як вбачається з матеріалів справи,
зміна місцезнаходження ТОВ
"Інтер-Технологія" на адресу "61052, місто
Харків, Ленінський район, вулиця
Котлова, будинок 67" підтверджується
витягом з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців (а.с.60-64).

02.12.2013 року ТОВ "Інтер-Технологія"
укладено договір оренди №А-46к від
02.12.2013 року, приміщення, розташованого
за адресою: 61052, м.Харків, вул.Котлова,
б.67 (а.с.29).

Крім того, на підтвердження
місцезнаходження ТОВ
"Інтер-Технологія" за адресою: 61052,
м.Харків, вул.Котлова, б.67, матеріали
справи містять: акт приймання-передачі
нежилих приміщень від 02.12.2013 року (а.с.30),
додаткову угоду про надання
комунальних послуг від 02.12.2013
року(а.с.31-32), акт приймання-передачі
фактично наданих послуг від 31.12.2013 року
(а.с.33), квитанція про сплату оренди від
15.01.2014 року (а.с.34)

Колегія суддів зазначає, що у
відповідності до ст. 45 Податкового
кодексу України платник податків
зобов'язаний самостійно визначити свою
податкову адресу. При цьому згідно з
пунктом 45.2 статті 45 Податкового
кодексу України податковою адресою
юридичної особи є місцезнаходження
такої юридичної особи, відомості про що
містяться в Єдиному державному
реєстрі. Отже, обрання податкової
адреси і, відповідно, місцезнаходження,
здійснюється платником податків
самостійно, без узгодження із
податковим органом.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про необґрунтованість
позовних вимог позивача.

Відповідно до частини другої 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно частини третьої статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З огляду на встановлені у справі
фактичні обставини та досліджені
докази, колегія суддів вважає, що
державний реєстратор, при вчиненні
державної реєстрації змін до
установчих документів шляхом внесення
даних до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців про зміну юридичної
адреси підприємства, діяв на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Законом України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців", з
дотриманням вимог ч.3 ст.2 КАС України.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
підстав для скасування державної
реєстрації змін до установчих
документів ТОВ "Інтер-Технологія", щодо
внесених даних до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців про зміну юридичної
адреси підприємства..

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що при прийнятті
судового рішення у справі суд першої
інстанції дійшов вичерпних юридичних
висновків щодо встановлення обставин
справи і правильно застосував до
спірних правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справа
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, п.1 ч.1
ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Західної об'єднаної
Державної податкової інспекції м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області
залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 12.02.2014р. по
справі № 820/13456/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Жигилій
С.П.Судді(підпис) (підпис) Дюкарєва С.В.
Перцова Т.С.