Справа № 814/341/14
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(вступна та резолютивна частини)

27 лютого 2014 року
Справа № 814/341/14

м. Миколаїв

15:05

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі судді
Птичкіної В. В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Єрзікова
О. М.,

позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: Цимбаліста
А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом:ОСОБА_1, АДРЕСА_1 до
відповідача:Реєстраційної служби
Арбузинського районного управління
юстиції Миколаївської області, пл.
Центральна, 1, смт. Арбузинка,
Миколаївська область, 55300 про:визнання
протиправним і скасування рішення від
30.12.2013 № 9671248; зобов'язання відповідача
вчинити певні дії, Керуючись
статтями 11, 71, 94, 158 - 163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним і скасувати
рішення державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Арбузинського районного управління
юстиції Миколаївської області про
відмову ОСОБА_1 у державній реєстрації
прав та їх обтяжень від 30.12.2013 № 9671248.

3. В задоволенні інших позовних вимог
відмовити.

4. Присудити ОСОБА_1 понесені нею судові
витрати (судовий збір) в сумі 73,08 грн. з
Державного бюджету України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
В.В. Птичкіна

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2014 року
Справа № 814/341/14

м. Миколаїв

15:05

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі судді
Птичкіної В. В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Єрзікова
О. М.,

позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: Цимбаліста
А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом:ОСОБА_1, АДРЕСА_1 до
відповідача:Реєстраційної служби
Арбузинського районного управління
юстиції Миколаївської області, пл.
Центральна, 1, смт. Арбузинка,
Миколаївська область, 55300 про:визнання
протиправним і скасування рішення від
30.12.2013 № 9671248; зобов'язання відповідача
вчинити певні дії,

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулася до
суду з адміністративним позовом, в
якому просила визнати протиправним та
скасувати рішення державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Арбузинського
районного управління юстиції
Миколаївської області (надалі -
Реєстраційна служба або відповідач)
від 30.12.2013 № 9671248 про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень та про зобов'язання
відповідача провести за поданою
позивачем 24.12.2013 заявою реєстрацію
права власності на земельну ділянку
площею 0,1500 га, розташовану в районі
Брандербург-2 по вулиці № 13 ділянка № 45
смт. Костянтинівка Арбузинського
району Миколаївської області,
кадастровий номер :04:000:0579 (надалі -
земельна ділянка).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1
вказала, що відмова Реєстраційної
служби суперечить нормам Земельного
кодексу України, Закону України від
01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» (надалі - Закон № 1952),
положенням Порядку реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 22.06.2011 № 703
(надалі - Порядок № 703).

Відповідач надав письмові заперечення
проти адміністративного позову (ар. с.
37-40).

В судовому засіданні позивач вимоги
позову підтримала, представник
відповідача просив у задоволенні
позову відмовити.

27.02.2014 судом було оголошено вступну та
резолютивну частини постанови.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши письмові докази, суд

В С Т А Н О В И В:

24.12.2013 ОСОБА_1 подала до Реєстраційної
служби заяву про державну реєстрацію
виникнення права приватної власності
на земельну ділянку (ар. с. 42), до якої
додала зокрема укладений 20.05.2008 нею і
ОСОБА_3 договір купівлі-продажу
земельної ділянки, призначеної для
будівництва та обслуговування жилого
будинку (ар. с. 47).

30.12.2013 державний реєстратор прав на
нерухоме майно Костаньян Є.І., з
посиланням на Порядок № 703, прийняв
рішення № 9671248 про відмову у
задоволенні заяви позивача (надалі -
рішення, ар. с. 5). Підставою для відмови
відповідач вказав: «… подані документи
не відповідають вимогам або не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують, а саме, у заявника
відсутній державний акт на земельну
ділянку, який відповідно до Земельного
кодексу України від 03.02.2000 року, ст. 126
п.1, є документом, що посвідчував право
власності до 01.05.2009 року».

На думку суду, рішення підлягає
визнанню протиправним і скасуванню.

По-перше, підстави для прийняття
органом державної реєстрації прав
рішення про відмову в державній
реєстрації прав наведені у статті 24
Закону № 1952. Рішення посилань на Закон
№ 1952 не містить.

По-друге, як вказав відповідач у
письмових запереченнях, підставою для
відмови став пункт 4 частини 1 статті 24
Закону № 1952. Згідно з цією нормою, у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено у разі,
якщо подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.
Відповідач не визначив, про що свідчить
відсутність у позивача державного акта
на земельну ділянку, - про
невідповідність поданих документів
вимогам Закону № 1952 чи про те, що подані
документи не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав цим
документам.

По-третє, частиною 1 статті 19 Закону №
1952 встановлено, що державна реєстрація
прав проводиться на підставі:

1) договорів, укладених у порядку,
встановленому законом;

2) свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, виданих відповідно до
вимог цього Закону;

3) свідоцтв про право власності,
виданих органами приватизації
наймачам житлових приміщень у
державному та комунальному житловому
фонді;

4) державних актів на право
власності або постійного користування
на земельну ділянку у випадках,
встановлених законом;

5) рішень судів, що набрали
законної сили;

6) інших документів, що
підтверджують виникнення, перехід,
припинення прав на нерухоме майно,
поданих органу державної реєстрації
прав разом із заявою.

У письмових запереченнях проти
адміністративного позову відповідач
вказав, що ОСОБА_1 «… доцільно
звернутись до місцевого суду за
визнанням права власності на земельну
ділянку, на підставі рішення суду може
бути здійснено державну реєстрацію
права власності на земельну ділянку».

Ці доводи відповідач обґрунтував
таким. Згідно з частиною 1 статті 125
Земельного кодексу України (в редакції,
що була чинною до 01.05.2009), право
власності на земельну ділянку виникало
після одержання її власником
документа, що посвідчує право
власності, та його державної
реєстрації, а відповідно до частини 1
статті 126 Земельного кодексу України (в
редакції, що була чинною до 01.05.2009),
право власності на земельну ділянку
посвідчувалося державним актом. На
думку відповідача, ОСОБА_1 мала право до
01.01.2013 отримати державний акт на
земельну ділянку і зареєструвати право
власності у відповідному органі «…
який здійснював державну реєстрацію
речових прав на земельні ділянки».

Суд вважає, що Реєстраційна служба
безпідставно відмовила ОСОБА_1 в
реєстрації права власності на земельну
ділянку.

Відповідно до статті 182 Цивільного
кодексу України, право власності та
інші речові права на нерухомі речі,
обтяження цих прав, їх виникнення,
перехід і припинення підлягають
державній реєстрації. Порядок
проведення державної реєстрації прав
на нерухомість та підстави відмови в
ній встановлюються законом.

Як вказано у частині 1 статті 2 Закону №
1952, державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно. Права на
нерухоме майно та їх обтяження, які
підлягають державній реєстрації
відповідно до цього Закону, виникають з
моменту такої реєстрації (частина 3
статті 3 Закону № 1952).

ОСОБА_1 звернулася до відповідача у
грудні 2013 року, тому при розгляді її
заяви Реєстраційна служба мала
керуватися чинними нормами
законодавства. До того ж, положення
статей 125 і 126 Земельного кодексу
України стосуються набуття права на
землю із земель державної та
комунальної власності, в той час як за
укладеним позивачем і ОСОБА_3 договором
відбулося відчуження земельної
ділянки приватної власності.

Як зазначено вище, договір, укладений у
порядку, встановленому законом, і
рішення суду, що набрало законної сили,
є самостійними підставами для
державної реєстрації права. Відповідач
не довів, що укладення договору
купівлі-продажу земельної ділянки
відбулося в порушення встановленого
порядку. Отже, доводи відповідача про
«доцільність» звернення ОСОБА_1 до суду
з позовом про визнання права власності
на земельну ділянку, на думку суду, є
такими, що не ґрунтуються на законі.

Позовна вимога про зобов'язання
відповідача провести державну
реєстрацію права власності
задоволенню не підлягає, оскільки
задоволенням такої вимоги суд фактично
вирішить питання про визнання права
власності на нерухоме майно за
позивачем, а це не входить до
компетенції адміністративного суду.
Суд не може підміняти встановлену
законодавством процедуру прийняття
відповідних рішень державними
реєстраторами.

Керуючись статтями 11, 71, 94, 158 - 163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним і скасувати
рішення державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Арбузинського районного управління
юстиції Миколаївської області про
відмову ОСОБА_1 у державній реєстрації
прав та їх обтяжень від 30.12.2013 № 9671248.

3. В задоволенні інших позовних вимог
відмовити.

4. Присудити ОСОБА_1 понесені нею судові
витрати (судовий збір) в сумі 73,08 грн. з
Державного бюджету України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
В.В. Птичкіна

Постанова оформлена у відповідності до
статті160 КАС України

та підписана суддею 04 березня 2014 року