Справа № 815/2463/13-а
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/2463/13-а

Категорія: 9.2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Свида Л. І.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду, у складі:

головуючого - Яковлєва О.В.,

суддів - Бойка А.В.,
Танасогло Т.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Приморському районі м.Одеси Одеської
області Державної податкової служби на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 15 травня 2013
року, у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Планета"
до Державної податкової інспекції у
Приморському районі м.Одеси Одеської
області Державної податкової служби
про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 15 травня 2013
року задоволено позов та скасовано
податкове повідомлення-рішення
відповідача № від 21.03.2013 року, на
загальну суму 3667 грн.

Не погоджуючись з постановленим у
справі судовим рішенням відповідачем
подано апеляційну скаргу, з якої
вбачається, що рішення у справі
прийнято в порушення норм
матеріального та процесуального права,
а тому просить скасувати постанову
суду та прийняти нову, якою в
задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги
обґрунтовано тим, що судом першої
інстанції неповно встановлено
обставини справи та зроблено
необґрунтований висновок щодо
неправомірності вищевказаного рішення
податкового органу, так як в ході
проведеної перевірки, податковим
органом встановлено, що в порушення
п.п.138.1 ст.138 Податкового кодексу
України та ст.215, 216 Цивільного Кодексу
України - позивачем укладено угоди з
ТОВ "Київград", які не спрямовані на
реальне настання наслідків, тобто є
нікчемними, що призвело до заниження
позивачем податку на додану вартість
за липень 2011 року, а тому податковим
органом правомірно прийнято рішення
про збільшення розміру ПДВ та
застосування штрафних санкцій.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду, а також правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права та правової
оцінки обставин у справі, судова
колегія приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а судове рішення - без
змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що в період з 28.02.2013 року по
06.03.2013 року податковим органом
проведено виїзну позапланову
перевірку позивача з питань
підтвердження його господарських
відносин з ТОВ "Київград", за липень 2011
року, про що складено акт №1137/22-1/20928307,
яким встановлено порушення позивачем
ч.1 ст.203, 215, 228 ЦК України, а саме
укладання правочинів, які не
спрямовані на реальне настання
наслідків, та п.198.3, п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України, що
призвело до заниження суми податкового
зобов'язання з ПДВ, за вказаний період,
у загальному розмірі 2934 грн.

Порушення полягає у тому, що між
позивачем та ТОВ "Київград" укладено
угоди, які не спрямовані на реальне
настання наслідків, тобто є нікчемними,
а тому позивачем неправомірно включено
розмір ПДВ, по господарським операціям
з даними контрагентами, до складу свого
податкового кредиту.

За результатами перевірки
податковим органом прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 21.03.2013
року, яким позивачу збільшено грошове
зобов'язання з ПДВ та застосовано
штрафні (фінансові) санкції, на
загальну суму 3667 грн.

За результатом встановлених
обставин судом першої інстанції
зроблено висновок щодо
обґрунтованості позовних вимог, з яким
погоджується судова колегія з огляду
на наступне.

Статтею 200 Податкового Кодексу
України передбачено, що сума податку,
що підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. При позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, така сума
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету у строки, встановлені цим
розділом.

Правила формування податкового
кредиту визначені ст.198 цього ж Кодексу,
відповідно до якої право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає, зокрема, у разі здійснення
операцій придбання або виготовлення
товарів та послуг. Датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше; або дата списання
коштів з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Пунктом 198.6 ст.198 ПК України
встановлено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Наявність у позивача належно
оформлених документів, необхідних
відповідно до Закону для віднесення
певних сум до валових витрат, не є
безумовною підставою для включення до
валових витрат, якщо податковий орган
доведе, зокрема, що відомості, які
містяться в таких документах, не
відповідають дійсності.

Частиною 2 ст.3 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», бухгалтерський
облік є обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, грунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Згідно з ч.2 ст. 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», первинні
документи, тобто податкові, видаткові
накладні, рахунки, довіреності, акти
виконаних робіт, акти прийому -
передачі товарів, робіт, послуг
оформлені на паперових носіях та при
наявності таких обов'язкових
реквізитів: назва документа (форми);
дата і місце складання; назва
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильності її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Судовою колегією встановлено, що
відповідно до акту перевірки позивачем
занижено розмір ПДВ за липень 2011 року,
на суму 2934 грн.

На формування розміру ПДВ за
вказаний період вплинули господарські
операції позивача з ТОВ "Київград" щодо
придбання послуг монтажу
електропроводки, які виконано на
підставі договору підряду №12 від 01.07.2011
року.

На підтвердження господарських
відносин з даним підприємством, судом
зібрано наступні документи: копія
договору підряду з додатками (а.с.53-62),
акт прийому виконаних робіт (а.с.63-65),
податкова накладна (а.с.66), платіжне
доручення (а.с.67), реєстр виданих та
отриманих позивачем накладних (а.с.29),
ліцензія контрагента на проведення
будівельних робіт (а.с.73).

Судовою колегією досліджено дані
документи та встановлено, що між
позивачем та ТОВ "Київград" укладено
договір підряду щодо монтажу
електропроводки та електрообладнання,
а належними доказами підтверджено
фактичне отримання позивачем даних
послуг, їх оплату та використання у
своїй подальшій господарській
діяльності, тобто позивачем доведено
товарність проведеної операції та
підтверджено право на віднесення сум
за даним договором до складу свого
податкового кредиту.

З огляду на вищевикладене колегія
суддів приходить до висновку, що
оскільки позивачем підтверджено
розмір ПДВ за вказаний період -
оскаржуване рішення податкового
органу є необґрунтованим та правомірно
скасовано судом першої інстанції.

Крім того судова колегія звертає увагу
на пояснення директора
підприємства-контрагента гр.Дягілєвої
І.В., які надано працівникам податкової
міліції 13.10.2011 року, та якими
підтверджено товарність проведених
операцій і реальність самого
підприємства (а.с.139), що також
спростовує посилання апелянта на
фіктивність укладених угод.

Враховуючи вищевикладене судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують, що є підставою для
залишення її без задоволення.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, судова колегія, -

У Х
В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м.Одеси Одеської області
Державної податкової служби - залишити
без задоволення, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 15
травня 2013 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через 5 днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий: Судді:
О.В. Яковлєв
А.В. Бойко

Т.М. Танасогло