Справа № 2а-4369/11
Суддя: Іщук Л.П.
Дата ухвалення: 2014-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2014 року
Справа № 142309/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Іщук Л.П.,

суддів
Сапіга В.П.,

Онишкевич Т.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в м. Ужгороді на постанову
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області від 21.12.2011 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України в м. Ужгороді
про нарахування підвищення до пенсії,

ВСТАНОВИВ :

12.09.2011 року позивач звернулася до суду з
позовом до відповідача про
зобов'язання нарахувати та виплатити
щомісячне підвищення до пенсії в
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком
за 2011 рік відповідно до ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни".

Ухвалою Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від
15.09.2011року позовні вимоги за період з
01.01.2011року по 12.03.2010року залишені без
розгляду відповідно до ст.99, 100 КАС
України.

Постановою Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 21.12.2011 року позов
задоволено частково. Визнано
неправомірною відмову управління
Пенсійного фонду України в м. Ужгороді
щодо підвищення до пенсії на користь
ОСОБА_2 у розмірі 30% відповідно до ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни". Зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в м. Ужгороді
нарахувати та виплачувати на користь
позивача підвищення до пенсії у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" за
період з 12.03.2011 року по 18.06.2011 року, з
врахуванням виплачених сум.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, управління Пенсійного
фонду України в м. Ужгороді подало
апеляційну скаргу до Львівського
апеляційного адміністративного суду, в
якій просить скасувати оскаржувану
постанову і прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

В апеляційній скарзі апелянт
вказує на те, що судом першої інстанції
порушено норми матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання не зявились, а відтак,
на підставі ст.197 КАС України суд
прийшов до висновку про можливість
розгляду справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
задовольнити частково, а постанову
суду скасувати з наступних підстав.

14 червня 2011 року Верховною Радою
України прийнято Закон України "Про
внесення змін до Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік",
який набрав чинності 19 червня 2011 року.
Пунктом 7 ч.1 цього Закону Прикінцеві
положення Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік"
доповнено п.4, яким установлено, що у 2011
році норми і положення ст.ст. 39, 50, 51, 52, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни", ст.ст. 14, 22, 37 та ч.3
ст.43 Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік. На
виконання вимог Закону України від 14
червня 2011 року "Про внесення змін до
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік", - 06 липня 2011 року
Кабінетом Міністрів України прийнято
постанову № 745 "Про встановлення деяких
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету", яка набрала
чинності 23 липня 2011 року.

Отже, нарахування та виплата за період
до 22.07. 2011 року дітям війни підвищення
до пенсії або щомісячного грошового
довічного утримання чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії, повинні здійснюватися
відповідно до норм Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", а після
23 липня 2011 року відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 06 липня
2011 року № 745 "Про встановлення деяких
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету"

Разом з тим, колегія суддів вважає
підставними заявлені вимоги позивача в
частині зобов'язання відповідача
нараховувати і виплачувати підвищення
до пенсії в розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком за період з 12.03.2011 року
по 22.07.2011 року, оскільки дія норм ст.6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" не була зупинена чи
обмежена іншими нормативними актами.

Стосовно посилань апелянта на те, що
законодавством України не визначено
поняття "мінімальна пенсія за віком" як
розрахункової величини для підвищення
пенсії згідно ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", то
колегія вважає за необхідне вказати
про наступне.

За чинним законодавством України
розмір мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Однак, згідно ч.3 ст. 28
цього Закону мінімальний розмір пенсії
за віком, встановлений абзацом 1
частини 1 цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсії, призначених згідно з цим
Законом. Оскільки законодавством інший
мінімальний розмір пенсії за віком не
визначений, слід застосовувати цей
розмір.

Колегія суддів також вважає за
необхідне зазначити про те, що
відсутність бюджетного фінансування
на виплату, передбачених Законом
України "Про соціальний захист дітей
війни", підвищення до пенсії не може
бути причиною невиконання відповідним
суб'єктом владних повноважень
покладених на нього зобов'язань,
оскільки реалізація особою права, що
пов'язане з отриманням бюджетних
коштів, яке базується на спеціальних та
чинних на час виникнення спірних
правовідносин нормативно-правових
актах національного законодавства, не
може бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі "Кечко проти України").

З огляду на викладене, колегія суддів
відзначає, що невиплата підвищення до
пенсії позивачу заподіяна
протиправною бездіяльністю
відповідача.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що
судом першої інстанції при прийнятті
постанови порушено норми
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
оскільки невірно встановлено кінцеву
дату періоду стягнення відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
№ 745, до дати набрання нею чинності.

Колегія суддів вважає, що вірним
способом відновлення порушеного права
позивача є покладення обов'язку на
відповідача провести належне
нарахування та виплату підвищення до
пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії
за віком, відповідно до ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" з урахуванням виплачених
позивачу сум у розмірі 30 % мінімальної
пенсії за віком за період з 12.03.2011 року
по 22.07.2011 року, що на думку колегії
суддів, відповідає нормам
матеріального права, фактичним
обставинам справи та наявним у ній
доказам.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254,
256 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Ужгороді
задовольнити частково.

Постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 21.12.2011 року по справі №
2а-4369/11 скасувати та прийняти нову
постанову про часткове задоволення
позову.

Визнати бездіяльність управління
Пенсійного фонду України в м. Ужгороді
щодо невиплати на користь ОСОБА_2
підвищення до пенсії у розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком,
передбаченого ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" за
період з 12.03.2011 року по 22.07.2011 року
протиправною.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м. Ужгороді провести
нарахування та виплату на користь
ОСОБА_2 підвищення до пенсії у розмірі 30
% мінімальної пенсії за віком,
передбаченого ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" за
період з 12.03.2011 року по 22.07.2011 року,
виходячи з мінімального розміру пенсії
за віком встановленого абз.1 ч.1 ст.28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" з урахуванням виплачених
сум.

Постанова апеляційного
адміністративного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
до касаційної інстанції протягом
двадцяти днів після набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
Л.П. Іщук

Судді
В.П. Сапіга

Т.В. Онишкевич