Справа № 812/1289/14
Суддя: С.М. Чиркін
Дата ухвалення: 2014-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 квітня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/1289/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого судді:
Чиркіна С.М.

при секретарі: Гаркуші
Ю.О.

за участю:

представника позивача:
Адамовіч І.О.

представника відповідача:
Герасимчук І.О.

представника 3-ї особи: Карцева
Г.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
адміністративним позовом
Стахановської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Луганській
області до Кіровського міського
комунального підприємства " Виробниче
управління житлово-комунального
господарства", третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача, -
Кіровська міська рада, про надання
дозволу на реалізацію майна,-

ВСТАНОВИВ:

24 лютого 2014 року Стахановська об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Луганській області (далі - позивач)
звернулась з позовом до Кіровського
міського комунального підприємства
"Виробниче управління
житлово-комунального господарства"
(далі - відповідач) про надання дозволу
на реалізацію майна.

Ухвалою суду від 11 березня 2014 року
залучено в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача, -
Кіровську міську раду.

З урахуванням уточнення позовних
вимог, позивач просив надати дозвіл на
погашення податкового боргу
Відповідача, код 02132295 у розмірі 163380 грн.
68 коп. за рахунок майна, яке
знаходиться у податковій заставі
зокрема: будівлі котельної по вулиці
Петровського; теплотраси по вулиці
Петровського, теплотраси по вулиці
Неделина, будівлі котельної по вулиці
Фурманова, будівлі котельної № 3 по
вулиці Профсоюзній, тепломережі по
вулиці Депутатській, будівлі ремонтної
майстерні, тепломережі по вулиці
Профсоюзній, Лазні.

В обґрунтування позову послався на
наявність у відповідача податкового
боргу підтвердженого постановою
Луганського окружного
адміністративного суду від 02.07.2013 р. по
справі № 812/5550/13-а., який відповідач не
сплачує. На виконання постанови
Луганського окружного
адміністративного суду від 02.07.2013 р. по
справі № 812/5550/13-а до банків, що
обслуговують відповідача було
направлено платіжні доручення, які
були повернуті без виконання у зв'язку
з відсутністю грошових коштів.

Відповідач та третя особа заперечували
проти задоволення позову, оскільки
описане майно не належить відповідачу
та індивідуально не визначено.

В судовому засідання представник
позивача підтримав позовні вимоги,
надав пояснення тотожні даним,
викладеним в позовній заяві.

Представник відповідача та третьої
особи послались на знаходження
відповідача в стадії ліквідації,
фактичній відсутності заставного
майна у власності відповідача та його
індивідуальній невизначеності.
Представник третьої особи додатково
пояснив, що фактично позивач
намагається реалізувати майно
територіальної громади з метою його
продажу на будівельні матеріали без
дотримання норм рекультивації
земельних ділянок на яких розташовані
об'єкти нерухомості.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах позовних
вимог і наданих сторонами доказів,
оцінивши докази відповідно до вимог
ст.ст.69-72 КАС України , суд прийшов до
наступного.

Пунктом 20.1.28 ст. 20 Податкового кодексу
України, який набрав чинності з 01.01.2011
року, визначено, що органи державної
податкової служби, окрім іншого, мають
право стягувати до бюджетів та
державних цільових фондів суми
грошових зобов'язань та/або
податкового боргу у випадках, порядку
та розмірі, встановлених цим Кодексом,
стягувати суми простроченої
заборгованості суб'єкта
господарювання перед державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) за
кредитом (позикою), залученим державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) або під
державну (місцеву) гарантію, а також за
кредитом з бюджету в порядку,
визначеному цим Кодексом.

Таким чином, позивач є органом
державної влади, уповноваженим
здійснювати функцію контролю за
визначенням та сплатою платником
податків, повноваження якого на
звернення до суду із позовом про
стягнення податкового боргу прямо
визначені законодавством України.

Податковий кодекс України який регулює
відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування,
повноваження і обов'язки посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства.

Відповідач - зареєстрований в якості
юридичної особи здійснював
фінансово-господарську діяльність на
підставі Статуту і є самостійним
суб'єктом, який має права юридичної
особи, внесений до Єдиного державного
реєстру підприємств та організацій
України №02132295 (а.с. 88,89, 103-107).

Відповідно до п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16
Податкового кодексу України, платник
податків зобов'язаний сплачувати
податки та збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

Відповідно до п. 14.1.175 ст. 14 Податкового
кодексу України, податковий борг -це
сума грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), самостійно узгодженого
платником податків або узгодженого в
порядку оскарження, але не сплаченого у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 02.07.2013 року
стягнуто з Відповідача суму
податкового боргу у загальному розмірі
202138,38 грн. (двісті дві тисячі сто
тридцять вісім гривень тридцять вісім
копійок), з яких 141258 грн. 11 коп.(сто сорок
одна тисяча двісті п'ятдесят вісім
гривень одинадцять копійок) - основного
платежу, 46185 грн. 92 коп. (сорок шість
тисяч сто вісімдесят п'ять гривень
дев'яносто дві копійки) - штрафні
санкції, 14694 грн. 35 коп. (чотирнадцять
тисяч шістсот дев'яносто чотири гривні
тридцять п'ять копійок) - пеня, шляхом
стягнення коштів з рахунків у банках,
що його обслуговують (а.с.82-87).

Сторонами визнається, що зазначена
постанова набрала чинності та не
виконана відповідачем у розмірі 163380
грн. 68 коп.

Позивачем були складені та направлені
до банківських установ платіжні
вимоги, інкасові доручення
(розпорядження) про сплату боргу (а.с.
12.13).

Вказані інкасові доручення були
повернуті без виконання, у зв'язку з
відсутністю коштів для виконання
даного документу (а.с. 13).

Стаття 67 Конституції України
передбачає, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

Згідно до п. 87.2 ст. 87 ПК України,
джерелами погашення податкового боргу
платника податків є будь-яке майно
такого платника податків з урахуванням
обмежень, визначених цим Кодексом, а
також іншими законодавчими актами.

Пунктом 88.1 ст. 88 Податкового кодексу
України передбачено, що з метою
забезпечення виконання платником
податків своїх обов'язків, визначених
цим Кодексом, майно платника податків,
який має податковий борг, передається у
податкову заставу.

За правилами, встановленими п.п. 89.1.1,
89.1.2 п. 89.1 ПК України, право податкової
застави виникає у разі: несплати у
строки, встановлені цим Кодексом, суми
грошового зобов'язання, самостійно
визначеної платником податків у
податковій декларації, - з дня, що
настає за останнім днем зазначеного
строку; несплати у строки, встановлені
цим Кодексом, суми грошового
зобов'язання, самостійно визначеної
контролюючим органом, - з дня
виникнення податкового боргу
(відповідачем визнається сума
податкового боргу зазначена в рішенні
суду та податкових деклараціях (а.с. 14-81,
135-151).

Відповідно п. 95.2 ст. 95 ПК України,
стягнення коштів та продаж майна
платника податків провадяться не
раніше ніж через 60 календарних днів з
дня надіслання (вручення) такому
платнику податкової вимоги.

У 2001 році позивачем були винесені та
вручені відповідачу перша та друга
податкові вимоги (а.с. 7, 8).

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 ПК України,
орган державної податкової служби
здійснює за платника податків і на
користь держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Приписами п. 95.3 ст. 95 ПК України,
передбачено, що стягнення коштів з
рахунків платника податків у банках,
обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
органам державної податкової служби, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини.

Орган державної податкової служби
звертається до суду щодо надання
дозволу на погашення усієї суми
податкового боргу за рахунок майна
платника податків, що перебуває у
податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного
дозволу є підставою для прийняття
органом державної податкової служби
рішення про погашення суми податкового
боргу у розмірі 163380 грн. 68 коп.

З огляду на системний аналіз положень
норм податкового законодавства,
надання дозволу на погашення суми
податкового боргу за рахунок майна
платника податків можливе за умови,
якщо таке майно належить саме боржнику
і саме це майно підлягає реалізації з
метою погашення боргу.

Статтею 78 Господарського кодексу
України встановлено, що комунальне
унітарне підприємство утворюється
компетентним органом місцевого
самоврядування в розпорядчому порядку
на базі відокремленої частини
комунальної власності і входить до
сфери його управління.

Орган, до сфери управління якого
входить комунальне унітарне
підприємство, є представником власника
- відповідної територіальної громади і
виконує його функції у межах,
визначених цим Кодексом та іншими
законодавчими актами.

Майно комунального унітарного
підприємства перебуває у комунальній
власності і закріплюється за таким
підприємством на праві господарського
відання (комунальне комерційне
підприємство) або на праві
оперативного управління (комунальне
некомерційне підприємство).

Статутний капітал комунального
унітарного підприємства утворюється
органом, до сфери управління якого воно
належить. Розмір статутного капіталу
комунального унітарного підприємства
визначається відповідною місцевою
радою.

Особливості господарської діяльності
комунальних унітарних підприємств
визначаються відповідно до вимог,
встановлених цим Кодексом щодо
діяльності державних комерційних або
казенних підприємств, а також інших
вимог, передбачених законом.

29.09.2010 року третьою особою прийнято
рішення про ліквідацію відповідача
(а.с.101, 111).

На даний час ліквідація відповідача не
завершена у зв'язку з наявністю
податкового боргу. Зазначений факт
визнається сторонами та
підтверджується документально.

З посиланням на вимоги ст. 89 ПК України
18.04.2011 року позивачем прийнято рішення
про опис майна боржника (а.с.11).

Як вбачається з Акту опису майна №503/9/24
від 19.04.2011 року у податкову заставу
було описано нерухоме та рухоме майно
із зазначенням його належності
відповідачу на суму 222285,17грн. ( далі -
акт № 503 а.с.10).

До державного реєстру обтяжень внесено
рухоме майно (а.с.9). У зв'язку з
ліквідацією відповідача, третьою
особою нерухоме майно передано на
баланс Управління житло-комунального
господарства та капітального
будівництва виконкому Кіровської
міськради (а.с.157). Про даний факт
позивач обізнаний (а.с.159).

При цьому частина нерухомого майна
третьою особою «списана» (ас.156).

У зв'язку із списанням та частковою
передачею майна, позивач просив
звернути стягнення лише на частину
нерухомого майна, зазначеного в акті
опису.

Відповідно до вимог ст. 182 ЦК України
наказу Фонду Державного майна України
№ 461 від 15.03.2006 року нерухоме майно
підлягає державній реєстрації.

Таким чином надання дозволу на
реалізацію нерухомого майна
передбачає обов'язкове встановлення
власника майна.

Сторонами визнано відсутність
правовстановлюючих документів, які-б
свідчили про належність заставного
майна Відповідачу та його відповідну
державну реєстрацію.

На виконання вимог статей 11, 71 КАС
України, судом приймались заходи щодо
встановлення права власності
відповідача на описане заставне майно,
у тому числі шляхом витребовування
інвентарних карток, актів прийому -
передавання, тощо.

На підставі рішень про прийняття у
власність № 193 від 23.06.1999 р., № 199 від
16.07.1999р., актів прийому - передавання,
інвентарних карток, неможливо
встановити власника нерухомого майна
та неможливо здійснити його
ідентифікацію з майном, зазначеним в
акті опису № 503, внаслідок відсутності
правовстановлюючих документів,
державної реєстрації нерухомого
майна, відсутності індивідуальних
ознак, оскільки у зазначених
документах не зазначена не лише повна
адреса, а навіть місто в якому повинно
знаходитись заставне майно (а.с.180-209).

Таким чином, в розумінні вимог ст. 70 КАС
України акт № 503, рішення про прийняття
у власність № 193 від 23.06.1999 р., № 199 від
16.07.1999р., акти прийому- передавання,
інвентарні картки, не є належними та
допустимими доказами наявності у
власності відповідача заставного
майна.

В розумінні вимог ст. 96 ПК України
позивач не звертався до третьої особи з
метою вчинення дій, передбачених п.96.1.1.,
96. 3 зазначеної статті.

З урахуванням викладеного суд
приходить до висновку про
необґрунтованість позовних вимог.

На підставі частини 3 статті 160 КАС
України у судовому засіданні 29 квітня
2014 року проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.
Складення постанови у повному обсязі
відкладено, про що згідно вимог частини
2 статті 167 КАС України повідомлено
після проголошення вступної та
резолютивної частин постанови у
судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 2, 17, 18, 94, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені позову Стахановської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Луганській області до
Кіровського міського комунального
підпримства " Виробниче управління
житлово-комунального господарства",
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача, - Кіровська міська рада,
про надання дозволу на реалізацію
майна відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Повний текст постанови складено та
підписано 05 травня 2014 року.

Суддя
С.М. Чиркін