Справа № 808/2412/14
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року (13 год. 17 хв.)Справа №
808/2412/14 м.ЗапоріжжяЗапорізький окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді О.В.
Конишевої,

за участю секретаря судового засідання
Я.М.Муха

за участю представників

від позивача Рибалко О.В.

від відповідача Маріхін К.В.

розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовною заявою: Публічного
акціонерного товариства
«Запоріжтрансформатор»

до: Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників у м. Запоріжжі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів

про: визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 16.12.2013
р.

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов Публічного
акціонерного товариства
«Запоріжтрансформатор» (далі - позивач)
до Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників у м. Запоріжжі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів (далі - відповідач) в якому
позивач просить суд визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення - рішення № від
16.12.2013 р.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав з підстав
викладених в позовній заяві, вважає, що
податкове повідомлення - рішення
прийняте з порушенням вимог чинного
законодавства. Адміністративний позов
просить задовольнити у повному обсязі,
скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 16.12.2013
р.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечив з
підстав викладених в запереченнях,
просив у його задоволенні відмовити та
пояснив, що вважає висновки акту
перевірки обґрунтованими, а
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення таким, що
прийняте з додержанням вимог діючого
законодавства, у зв'язку з чим просив в
задоволенні позову відмовити в повному
обсязі.

Суд, розглянувши матеріали і з'ясувавши
обставини адміністративної справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши інші наявні у справі
докази у їх сукупності, приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що фахівцями
відповідача в період з 22.11.2013р. по
27.11.2013р. проведено документальну
позапланову виїзну перевірка позивача
з питання дотримання вимог податкового
законодавства при господарських
взаємовідносинах з ТОВ «Комель.ЮА» () за серпень 2013 р., якою
встановлено порушення:

п. 198.3, п.198.6 ст. 198 п. 200.1 п. 200.3 абз. а) п. 200.4
ст.200 Податкового Кодексу України від
02.12.2010р. № 2755-УІ (зі змінами та
доповненнями) позивачем завищено суму
бюджетного відшкодування за вересень
2013р. у розмірі 107 594,61 грн.

За результатами перевірки складено акт
від 28.11.2013р. № 242/25-00/00213428.

Не погоджуючись з висновками
відповідача, викладеними в акті
перевірки, позивач надав до
контролюючого органу письмові
заперечення на акт № 1/11-2723 від 03.12.2013р.,
за результатами розгляду яких висновки
акта перевірки залишено без змін
листом № 3554/10/25-20/20 від 11.12.2013р.

За наслідками перевірки відповідач
надіслав на адресу позивача податкове
повідомлення-рішення від 16.12.2013р. №
про сплату 107 595 грн. 00 коп. податку
на додану вартість та штрафних
(фінансових) санкцій 53 797 грн. 50 коп.
(разом 161 392 грн. 50 коп.), застосованого за
порушення п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1,
п. 200.3, абз. «а» п. 200.4 ст. 200 Податкового
кодексу України.

Не погоджуючись із результатами
документальної перевірки та отриманим
податковими повідомленнями -
рішеннями, позивач звернувся до
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів

Центрального офісу з обслуговування
великих платників податків зі скаргою
№ 1/05-р-160 від 23.12.2013р. про скасування
податкового повідомлення - рішення від
16.12.2013р. № .

Рішенням Міжрегіонального головного
управління Міндоходів № 2218/10/28-10-10-30-34
від 28.01.2014р. скарга №1/05-р-160 від 23.12.2013р.
залишена без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням про
результати розгляду скарги №
2218/10/28-10-10-30-34 від 28.01.2014р. позивач
звернувся зі скаргою № 1/05-р-174 від
12.02.2014р. про скасування податкового
повідомлення - рішення від 16.12.2013р. №
до Міністерства доходів і зборів
України.

Рішенням № 4181/16/99-99-10-01-15 від 04.03.2014р.
розгляд скарги ПАТ
«Запоріжтрансформатор» № 1/05-р- 174 від
12.02.2014р. про скасування податкового
повідомлення - рішення від 16.12.2013р. №
продовжено до 17.04.2014р.

Висновки акту перевірки про допущенні
порушення податкового законодавства,
на підставі яких прийняте оскаржуване
рішення, суд вважає необґрунтованими, у
зв'язку з чим приходить до висновку про
протиправність прийнятого податкового
повідомлення-рішення з наступних
підстав.

Позивач є провідним у світі виробником
силових трансформаторів, в яких
використовується трансформаторне
масло, яке кваліфікується за кодом
УКТЗЕД 2710 19 93 00 «Електроізоляційні
масла». Трансформаторне масло, яке
використовується позивачем, не
виробляється в України, тому він має
імпортувати трансформаторне масло від
провідних зарубіжних компаній.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів
України від 17.12.2012 р. № 1221 «Деякі
питання збирання, видалення,
знешкодження та утилізації
відпрацьованих мастил (олив)» (надалі -
Постанова) передбачено зобов'язання
підприємств, установ та організацій
всіх форм власності, що виробляють або
імпортують для вільного використання
мастила (оливи), внаслідок використання
яких утворюються відпрацьовані
мастила (оливи), самостійно відповідно
до законодавства забезпечувати
збирання, видалення, знешкодження та
утилізацію відпрацьованих мастил
(олив) або укласти договори про
виконання робіт з організації
збирання, видалення, знешкодження та
утилізації відпрацьованих мастил
(олив) з уповноваженим підприємством,
що належить до сфери управління
Міністерства екології та природних
ресурсів, чи іншими суб'єктами
господарювання, що мають ліцензію на
право провадження діяльності у сфері
поводження із зазначеними
небезпечними відходами, з урахуванням
установленої цією Постановою
мінімальної ціни на послуги з
організації збирання, видалення,
знешкодження та утилізації
відпрацьованих мастил (олив).

Пунктом 16 Постанови передбачено, що для
здійснення державного екологічного
контролю в пунктах пропуску через
державний кордон імпортер мастил (олив)
надає державному інспектору з охорони
навколишнього природного середовища
територіального органу
Держекоінспекції (далі - державний
інспектор) завірені печаткою
імпортера:

дві копії договору про виконання робіт
з організації збирання, видалення,
знешкодження та утилізації
відпрацьованих мастил (олив) з
уповноваженим підприємством чи іншими
спеціалізованими підприємствами, що
мають ліцензію на право провадження
діяльності у сфері поводження із
зазначеними небезпечними відходами;

дві копії документів про оплату послуг
з організації збирання, видалення,
знешкодження та утилізації
відпрацьованих мастил (олив) з
урахуванням затвердженої Кабінетом
Міністрів України мінімальної ціни на
послуги з організації збирання,
видалення, знешкодження та утилізації
відпрацьованих мастил (олив).

Отже, на виконання вищевказаних вимог
Постанови, при здійсненні митного
оформлення імпортованої
трансформаторної оливи, позивачем (як
Замовником) 17.07.2013р. з ТОВ «Комель.ЮА»
(як Виконавцем) укладено договір №
ВМ-0296 про виконання робіт з організації
збирання, видалення, знешкодження та
утилізації відпрацьованих мастил
(олив), за умовами якого Замовник
доручив, а Виконавець прийняв на себе
зобов'язання надавати Замовнику
послуги з організації власними силами
або залучення третіх осіб заходів з
переробки відпрацьованих мастил (олив).

Пунктом 2.1 Договору встановлено, що
«оплата послуг Виконавця за Договором
здійснюється шляхом попередньої
оплати у розмірі 100% вартості послуг
безготівковим перерахуванням суми
попередньої оплати на поточний рахунок
Виконавця, зазначений в Договорі, з
призначенням платежу «попередня
оплата у розмірі 100% за виконання робіт
з організації збирання, видалення,
знешкодження та утилізації
відпрацьованих мастил (олив)».

На виконання умов Договору у серпні
2013р. позивачем перераховано на
поточний рахунок ТОВ «Комель.ЮА»: -
платіжним дорученням № 8530 від 13.08.2013р. -
645 567 грн. 65 коп., в т.ч. ПДВ 107594 грн. 61 коп.

Тобто позивачем здійснено передплату
послуг з організації заходів з
переробки відпрацьованих мастил (олив)
на адресу ТОВ «Комель.ЮА» за договором
№ ВМ-0296 від 17.07.2013р. саме на виконання
постанови Кабінету Міністрів України
від 17.12.2012р. № 1221 «Деякі питання
збирання, видалення, знешкодження та
утилізації відпрацьованих мастил
(олив)».

Відповідно до вимог п. 201.7 ст. 201
Податкового кодексу України податкова
накладна складається на кожне повне
або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс).

На підставі здійснених операцій
(сплата грошових коштів на умовах
передплати) ТОВ «Комель.ЮА» на адресу
позивача надано податкову накладну № 47
від 13.08.2013р.

Технологія поводження з
трансформаторним маслом в процесі
виготовлення силових трансформаторів
полягає в тому, що масло, яке надійшло
до підприємства, зливається у
виробничу систему зберігання масла, із
нього видаляється волога, потім масло
заливається в бак трансформатора, в
якому знаходиться активна частина, або
у транспортні ємності, та в такому
вигляді відвантажується покупцю. Тобто
сутністю технології поводження з
трансформаторним маслом є те, що при
виробництві силових трансформаторів
не виникає відпрацьованого масла,
оскільки воно не втрачає свої первісні
якості в процесі виробництва
обладнання та у незмінному вигляді
відвантажується покупцям силових
трансформаторів. При цьому з огляду на
фізико- хімічні та експлуатаційні
властивості електроізоляційних мастил
термін їх служби без заміни може
становити 20-25 років і більше, тобто
необхідність утилізації
відпрацьованих мастил (олив) за
договором № ВМ-0296 від 17.07.2013р. виникне
лише в 2033 році.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
податковий кредит - це сума, на яку
платник податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу. Правила формування
податкового кредиту платниками
податку на додану вартість визначені
статті 198 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198
Податкового кодексу України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається: дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Таким чином, датою виникнення права
платника податку на податковий кредит,
відповідно до п.198.2 ст.198 Податкового
кодексу України вважається дата
списання коштів з банківського рахунку
платника податку на оплату
товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду (пункт 198.3 статті 198
Податкового кодексу України).

Таким чином, позивачем правомірно
віднесено суму податку на додану
вартість у розмірі 107 594 грн. 61 коп. до
складу податкового кредиту за серпень
2013р., оскільки було дотримано правило
«першої події» та факт здійснення
списання коштів з банківського рахунку
підтверджено належним чином
оформленими первинними документами.

Слід зазначити, що висновків про
неправомірність віднесення позивачем
суми податку на додану вартість у
розмірі 107 594 грн. 61 коп. до складу
податкового кредиту за серпень 2013 р.
відповідач доходить з огляду на те, що
кваліфікує ТОВ «Комель.ЮА» як
«податкову яму», яке створено для
проведення ним транзитних фінансових
потоків, спрямованих на здійснення
операцій з надання податкової вигоди
підприємствам- вигодонабувачам (в тому
числі ПАТ «Запоріжтрансформатор») з
метою штучного формування податкового
кредиту та бюджетного відшкодування
податку на додану вартість, вбачаючи
відсутність зв'язку між здійсненням
Позивачем передплати та його
господарською діяльністю.

Проте така позиція відповідача
суперечить загальним принципам
законодавства та не узгоджується з
практикою Європейського суду з прав
людини, який у рішеннях по справам щодо
права платника ПДВ на податковий
кредит/бюджетне відшкодування за
операціями з несумлінними, з
податкової точки зору, зокрема
«Інтерсплав» проти України (2007 рік,
заява № 803/02), «Булвес» АД проти
Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і «Бізнес
Супорт Центр» проти Болгарії (2010 рік,
заява № 6689/03) наголосив, що позбавлення
податковими органами, права платників
ПДВ на податковий кредит/бюджетне
відшкодування з причин виявлення
зловживань з боку їхніх постачальників
є порушенням статті 1 Протоколу 1 до
Конвенції. Адже немає доказів
залучення платника ПДВ до протиправної
діяльності, пов'язаної з незаконним
отриманням бюджетного відшкодування,
чи доказів того, що йому було відомо або
повинно було бути відомо про таку
діяльність його постачальників. В
цьому випадку недотримується принцип
пропорційності, тобто справедливого
балансу між вимогами публічного
інтересу та захистом прав приватних
осіб, у реалізацію яких здійснюється
втручання держави. Крім того, у
згаданих рішеннях Європейського суду з
прав людини зазначено, що враховуючи
своєчасне і повне виконання покупцем
своїх зобов'язань, такий не повинен
відповідати за наслідки невиконання
продавцем своїх податкових зобов'язань
і в результаті чого вдруге сплачувати
податок на додану вартість, а також
пеню.

Відповідач при кваліфікації позивача
як вигодонабувача, який діє з метою
штучного формування податкового
кредиту та бюджетного відшкодування
податку на додану вартість, доказів
залучення позивача до протиправної
діяльності, пов'язаної з незаконним
отриманням бюджетного відшкодування,
чи доказів того, що йому було відомо або
повинно було бути відомо про таку
діяльність з боку ТОВ «Комель.ЮА», не
наводить.

Стосовно того, що контрагенти позивача
або їх посадові особи порушують (за
даними податкових органів) вимоги
податкового та іншого законодавства
суд вважає за необхідне зазначити
наступне.

Відповідно до статті 47 Податкового
кодексу України ведення податкового
обліку покладено на кожного окремого
платника податку. При цьому такий
платник несе самостійну
відповідальність за порушення правил
ведення податкового обліку. Зазначена
відповідальність стосується кожного
окремого платника податку і не може
автоматично поширюватись на третіх
осіб, у тому числі на його контрагентів.

Також на сторінці 9 акту перевірки
зазначено, що з огляду на відсутність
факту надання послуги з організації
заходів з переробки відпрацьованих
мастил (олив), попередньо сплаченої та
зазначеної в договорі № ВМ- 0296 від
17.07.2013р., позивач повинен був провести
відповідне коригування податкового
кредиту.

Можливість коригування сум податкових
зобов'язань та податкового кредиту
постачальника та отримувача
передбачена статтею 192 Податкового
кодексу України, в пункті 192.1 якої
зазначено наступне: «якщо після
постачання товарів/послуг
здійснюється будь-яка зміна суми
компенсації їх вартості, включаючи
наступний за постачанням перегляд цін,
перерахунок у випадках повернення
товарів/послуг особі, яка їх надала, або
при поверненні постачальником суми
попередньої оплати товарів/послуг,
суми податкових зобов'язань та
податкового кредиту постачальника та
отримувача підлягають відповідному
коригуванню».

Враховуючи те, що у цьому випадку не
відбувалось ані зміни компенсації
вартості послуг, ані перегляду цін, ані
повернення послуг або передплати,
підстави для коригування суми
податкового кредиту у Позивача
відсутні.

Таким чином, податковий кредит для
цілей визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість фактично
здійснений Позивачем з дотриманням
правила «першої події», підтверджений
складеними розрахунковими
документами, що підтверджують
правомірність віднесення суму податку
на додану вартість у розмірі 107 594 грн. 61
коп. до складу податкового кредиту за
серпень 2013р.

В акті перевірки Відповідачем не
спростовано достовірності
розрахункових документів, поданих
платником податків, не доведено
неможливості проведення господарських
операцій з урахуванням фізико-хімічних
та експлуатаційних властивостей
електроізоляційних мастил та терміну
їх служби, просторових та часових
факторів, економічних чинників, не
подано доказів відсутності руху
активів у процесі здійснення
господарської операції, доказів
відсутності зміни стану та структури
активів, зобов'язань чи власного
капіталу сторін спірних правочинів,
доказів отримання майнової вигоди чи
права на таку вигоду будь-кого з
учасників операції виключно шляхом
зменшення бази оподаткування з певного
податку та/або отримання коштів із
Державного бюджету України за
одночасної відсутності об'єктивної
можливості отримати майнову вигоду від
цієї операції в інший спосіб.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, відповідачем не доведено
правомірність прийняття спірного
рішення, внаслідок чого суд вважає
вимоги позивача обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 94 КАС України,
присудженню з Державного бюджету
України на користь позивача підлягають
здійснені ним та документально
підтвердженні судові витрати.

Керуючись ст.ст. 69-71, 158, 160- 164 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити у
повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Запоріжжі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів № від 16.12.2013 р.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Публічного акціонерного
товариства «Запоріжтрансформатор»
судовий збір у розмірі 322 грн.79 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України - з дня
складення її в повному обсязі,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова виготовлена в повному обсязі
23.04.2014.

Суддя
О.В. Конишева