Справа № 1570/1896/2012
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 1570/1896/2012

Категорія: 8.2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Федусик А. Г.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді -Кравець О.О.судді
-Домусчі С.Д.судді -Турецької І.О.

за участю секретаря Левицької
З.Срозглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Ренійському
районі Одеської області Державної
податкової служби на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 23.10.2012 р. по справі за
адміністративним позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 до Державної
податкової інспекції у Ренійському
районі Одеської області Державної
податкової служби про визнання
незаконними та скасування податкових
повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

19.03.12 року ФОП ОСОБА_5 звернувся до суду
з позовом до Державної податкової
інспекції у Ренійському районі
Одеської області Державної податкової
служби та після уточнення позовних
вимог просив визнати незаконним та
відмінити податкові повідомлення -
рішення від 18.11.2011 року № ,№ ,
№ за результатами
документальної перевірки з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.10.2008 року по 30.09.2011 року, та
податкове повідомлення - рішення від
11.01.2012 року № 000006170.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 22 жовтня 2012
року позовом задоволено частково.
Визнано незаконним та скасовано
податкові повідомлення рішення ДПІ у
Ренійському районі Одеської області
ДПС від 18.11.2011 №, та від 11.01.2012року
№ , а у задоволенні позовних
вимог в іншій частині було відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
представник відповідача подав
апеляційну скаргу, в якій вважає
вказану постанову прийнятою з
порушенням норм процесуального права,
просив її скасувати та прийняти нову ,
якою у задоволенні позову відмовити
повністю.

Особи, що беруть участь у справі, про
дату , час і місце судового розгляду
були сповіщені належним чином
відповідно до ст.34 -39 КАС України.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 11.12.2013 року
відповідача було замінено
правонаступником ДПІ у Ренійському
районі ГУ Міндоходів в Одеській
області.

Особи, що беруть участь у справі, про
час і місце судового розгляду були
сповіщені належним чином відповідно до
ст.34 -39 КАС України.

Апеляційний суд, заслухавши
доповідача, вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скаргу, вважає, що вона підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав:

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та місцевого
самоврядування зобов'язані діяти
тільки на підставі ,в межах повноважень
та у спосіб ,що передбачені
Конституцією й законами України

Судом 1-ої інстанції було встановлено,
що ФОП ОСОБА_5 24.12.2008 року отримав
свідоцтво про сплату єдиного податку
серії НОМЕР_1 на 2009 рік. Крім цього,
22.12.2009 року позивач отримав свідоцтво
про сплату єдиного податку серії
НОМЕР_2 на 2010 рік.

В період з 10.10.2011 року по 21.10.2011 року ДПІ
у Ренійському районі Одеської області
було проведено невиїзну планову
документальну перевірку господарської
діяльності позивача з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.10.2008 року по 30.09.2011 року.

За результатами перевірки було
складено акт №328/17- від 04.11.2011
року,згідно з яким було встановлено ,що
у перевіряємому періоді ФОП ОСОБА_5, в
порушення вимог ст.1 Указу Президента
України „Про спрощену систему
оподаткування обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва" у 2-му
кварталі 2010 року перевищив
встановлений цим Указом Президента
максимальний обсяг виручки від
реалізації товарів 500000 грн. на 82857,48
грн., в порушення ст.5 зазначеного Указу
він не перейшов на загальну систему
оподаткування з третього кварталу 2010
року, внаслідок чого було занижено
валовий дохід у 2010 році на 96557,67 грн., в
тому числі у 2 кв. 2010 року в сумі 82857,48
грн., у 3 кв. на суму 7155,76 грн. та у 4 кв.2010
року на суму 6544,43 грн.; позивачем не
надавалися до ДПІ декларації про
доходи, внаслідок чого було занижено
валові витрати у 2010 році в сумі 4827,88
грн., що призвело до заниження чистого
доходу за 2-4 кв. 2010 року на суму 91729,79 грн.
та відповідно податку з доходів від
підприємницької діяльності за
вказаний період на суму 13759,47 грн.. Крім
цього, у зв'язку з перевищенням у червні
2010 року встановленого зазначеним
Указом Президента максимального
обсягу виручки та обов'язком у зв'язку з
цим перейти на загальну систему
оподаткування, позивачем були занижені
податкові зобов'язання по ПДВ в
загальній сумі 55521,44 грн. за період з
червня 2010 року по серпень 2011 року, що
призвело до заниження ПДВ до сплати на
вказану суму. Також в ході перевірки
було встановлено порушення позивачем
вимог ст.ст.44, 85 ПК, що виразилося у
ненаданні перевіряючим у повному
обсязі усіх документів, що належать до
предмета перевірки або пов'язані з ним,
а також первинних та бухгалтерських
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

На підставі акту перевірки , за
порушення Указу Президента України від
03.07.1998 року №727 (в редакції Указу
Президента України від 28.06.1999 року №746)
„Про спрощену систему оподаткування
обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва", Декрету КМУ "Про
прибутковий податок з громадян", Закону
України "Про податок з доходів фізичних
осіб", Закону України "Про податок на
додану вартість", Закону України "Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами", ст.ст.44,
85, 177, 187, 193, 200, 203 ПК, Порядку видачі
свідоцтва про сплату єдиного податку,
передбаченого наказом ДПА України №599
від 29.10.1999 року, Положення про
реєстрацію платників ПДВ,
затвердженого наказом ДПА України №79
від 01.03.2000 року, Положення про ведення
касових операцій в національній валюті
в Україні"№637 від 15.12.2004 року, ДПІ у
Ренійському районі м.Рені були
прийняті податкові
повідомлення-рішення № від 18.11.2011
року, яким позивачу були донараховані
податкові зобов'язання по ПДВ в сумі
61929,27 грн., в тому числі 55521,46 грн. за
основним платежем та 6407,81 грн. за
штрафними санкціями, № від 18.11.2011
року, яким було донараховано податкові
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб -суб'єктів
підприємницької діяльності в сумі 13759,47
грн., та рішення № від 18.11.2011, яким
йому були нараховані штрафні санкції в
сумі 510 грн. за порушення вимог ст.ст.44, 85
ПК

За наслідками адміністративного
оскарження податкове
повідомлення-рішення № від 18.11.2011
року було скасовано в частині
застосування штрафних санкцій на суму
2720 грн. та прийнято нове податкове
повідомлення-рішення № про
донарахування позивачу податкових
зобов'язань по ПДВ в сумі 59209,27 грн., в
тому числі 55521,46 грн. за основним
платежем та 3687,81 грн. за штрафними
санкціями, а в іншій частині вказані
податкові повідомлення-рішення були
залишені без змін.

Згідно п.22.10 ст.22 Прикінцевих положень
Закону України „Про податок з доходів
фізичних осіб" до набрання чинності
спеціальним законом з питань
оподаткування фізичних осіб -суб'єктів
підприємницької діяльності, діє розділ
ІV Декрету Кабінету Міністрів України
„Про прибутковий податок з громадян",
який застосовується з урахуванням
положень п.9.12 ст.9 Закону.

Відповідно до ч.1 ст.13 Декрету Кабінету
Міністрів України „Про прибутковий
податок з громадян" згідно з цим
розділом Декрету оподаткуванню
підлягають доходи громадян, одержані
протягом календарного року від
здійснення підприємницької діяльності
без створення юридичної особи, а також
інші доходи громадян, не передбачені як
об'єкти оподаткування у розділах II та III
цього Декрету.

Згідно п.9.12.1. ст.9 Закону України „Про
податок з доходів фізичних осіб"
оподаткування доходів, отриманих
фізичною особою від продажу нею
товарів (надання послуг, виконання
робіт) у межах її підприємницької
діяльності без створення юридичної
особи, а також фізичною особою, яка
сплачує ринковий збір, здійснюється за
правилами, встановленими спеціальним
законодавством з цих питань, з
урахуванням норм цього пункту.

Згідно п.9.12.2.цієї статті , якщо фізична
особа - суб'єкт підприємницької
діяльності або фізична особа, яка
сплачує ринковий збір, отримує інші
доходи, ніж визначені у підпункті 9.12.1
цього пункту, то такі доходи
оподатковуються за загальними
правилами, встановленими цим Законом
для платників податку, що не є такими
суб'єктами підприємницької діяльності.

Спеціальним законодавством, зокрема, є
Указ Президента України "Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва", яким запроваджено
спеціальний режим оподаткування,
обліку та звітності, спрямований на
підтримку суб'єктів малого
підприємництва.

Положеннями статті 1 зазначеного Указу
(в редакції на момент виникнення
спірних правовідносин) передбачено, що
спрощена система оподаткування, обліку
та звітності запроваджується, у тому
числі, для фізичних осіб, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і у
трудових відносинах з якими, включаючи
членів їхніх сімей, протягом року
перебуває не більше 10 осіб та обсяг
виручки яких від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) за рік не
перевищує 500 тис. гривень.

Отже, реалізація права суб'єкта малого
підприємництва на запровадження
спрощеної системи оподаткування,
обліку та звітності залежить від
виконання останнім установлених
Указом вимог.

При цьому єдиний податок сплачується
виключно з доходів, одержаних фізичною
особою - суб'єктом підприємницької
діяльності з додержанням вимог Указу
Президента України "Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва", зокрема, якщо виручка
платника єдиного податку за рік не
перевищує 500 тис. гривень.

Водночас порушення умов запровадження
спрощеної системи оподаткування,
визначених статтею 1 Указу Президента
України "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва" (в
редакції на момент виникнення спірних
правовідносин), у тому числі
перевищення граничного обсягу виручки
за рік, є юридичним фактом, який
виключає можливість застосування до
суб'єкта малого підприємництва правил
оподаткування, передбачених для
платників єдиного податку.

Приписами статті 6 Указу Президента
України "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва" (в
редакції на момент виникнення спірних
правовідносин) визначено, що суб'єкт
малого підприємництва, який сплачує
єдиний податок, не є платником податку
на доходи фізичних осіб, оскільки
вказаний податок сплачується ним у
складі єдиного податку.

Відповідно до статті 2 Указу Президента
України "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва" (в
редакції на момент виникнення спірних
правовідносин) фізична особа,
зареєстрована як платник єдиного
податку, сплачує такий податок за
ставкою, встановленою місцевими радами
за місцем державної реєстрації
платника, залежно від виду його
діяльності. При цьому, лише за умов
додержання приписів зазначеного Указу,
доходи, отримані від здійснення
підприємницької діяльності, що
обкладаються єдиним податком, не
включаються до складу сукупного
оподатковуваного доходу за підсумками
звітного року такого платника податку
та осіб, що перебувають з ним у трудових
відносинах, а сплачена сума єдиного
податку є остаточною і не включається
до перерахунку загальних податкових
зобов'язань як самого платника податку,
так і осіб, які перебувають з ним у
трудових відносинах, включаючи членів
його сім'ї, які беруть участь у
підприємницькій діяльності.

Зважаючи на викладене, несплата
податку з доходів фізичних осіб, як це
передбачено для платників єдиного
податку, можлива лише в разі дотримання
суб'єктом малого підприємництва умов
перебування на спрощеній системі
оподаткування. Зазначене стосується
також і відповідності граничного
обсягу виручки платника єдиного
податку розмірам, визначеним Указом.

Згідно ст.4 Указу відмову від
застосування спрощеної системи
оподаткування, обліку та звітності і
повернення до раніше встановленої
системи оподаткування суб'єкти малого
підприємництва можуть здійснювати з
початку наступного звітного
(податкового) періоду (кварталу) у разі
подання відповідної заяви до органів
державної податкової служби не пізніше
ніж за 15 днів до закінчення
попереднього звітного (податкового)
періоду (кварталу).

Згідно зі статтею 5 Указу Президента
України "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва" (в
редакції на момент виникнення спірних
правовідносин) в разі порушення вимог,
установлених статтею 1 цього Указу,
платник єдиного податку повинен
перейти на загальну систему
оподаткування, обліку та звітності
починаючи з наступного звітного
періоду (кварталу).

Судом 1-ої інстанції встановлено, що
перевищення позивачем максимального
обсягу виручки від реалізації товарів
500000 грн. на загальну суму 82857,48 грн.
відбулось у 2 кв. 2010 року, а саме у
квітні-червні цього року

Таким чином, апеляційний суд вважає, що
оподаткування сумм, що перевищують
граничний обсяг виручки від реалізації
товарів 500000 грн., встановлений
законодавцем, отриманих платником
єдиного податку з порушенням умов
перебування на спрощеній системі
оподаткування, повинно здійснюватися
із застосуванням правил загальної
системи оподаткування. А наявність
хоча б однієї з таких підстав як:
загальна сума від здійснення операцій
з поставки товарів (послуг), що
перевищує допустимий розмір для
платників єдиного податку; здійснення
операцій або укладання угод на суму, що
перевищує допустимий розмір для
підприємців -платників єдиного
податку; перевищення обсягу виручки,
максимально встановленого для
платників єдиного податку;
недотримання форми розрахунків
-передбачають перереєстрацію платника
єдиного податку платником податків на
загальних підставах. Недотримання
строків такої перереєстрації тягне за
собою встановлену законом
відповідальність.

Зазначена позиція міститься також в
постанові Верховного Суду України від
28.02.2012 р. № 21-828 во 10.

Апеляційний суд доходить до висновку ,
що визначаючи позивачу податкові
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб -суб'єктів
підприємницької діяльності в сумі 13759,47
грн. у податковому
повідомленні-рішенні № від 18.11.2011
року, відповідачем було обґрунтовано
включено до розрахунку цього
зобов'язання виручку в сумі 82857,48 грн.
(що складає суму перевищення
максимального обсягу виручки від
реалізації товарів 500000 грн.).та
обґрунтовано включено до розрахунку
податкових зобов'язань по ПДВ коштів,
отриманих позивачем у 2-4 кв. 2010 року.

Судом 1-ої інстанції встановлено, що
при розрахунку податкових зобов'язань
позивача по ПДВ за період з 21.05.2010 року
по 30.09.2011 року відповідачем було
включено до складу цих зобов'язань
кошти, отримані позивачем як
винагорода за договором доручення від
26.01.2009 року, укладеним з ЗАТ "Страхова
Група "ТАС", відповідно до якого позивач
-"Повірений", який є страховим агентом,
прийняв на себе обов'язок виконувати
від імені та за дорученням ЗАТ
"Страхова Група "ТАС" - "Доверитель" дії,
пов'язані зі здійсненням страхової
діяльності, а також за договором від
16.11.2009 року між цими ж сторонами про
надання послуг щодо дослідження
кон'юнктури ринку та виявлення
суспільної думки .

Відповідно до п.п.3.2.3. п.3.2 ст.3 Закону
України "Про податок на додану
вартість"не є об'єктом оподаткування
операції з надання послуг із
страхування, співстрахування або
перестрахування особами, які мають
ліцензію на здійснення страхової
діяльності відповідно до закону, а
також пов'язаних з такою діяльністю
послуг страхових (перестрахових)
брокерів та страхових агентів, та
надання послуг із
загальнообов'язкового соціального та
пенсійного страхування, недержавного
пенсійного забезпечення, залучення та
обслуговування пенсійних вкладів.

Аналогічні норми містяться у п.196.1.3
ст.196 ПК України ,згідно з якою не є
об'єктом оподаткування операції з
надання послуг із страхування,
співстрахування або перестрахування
особами, які мають ліцензію на
здійснення страхової діяльності
відповідно до закону, а також
пов'язаних з такою діяльністю послуг
страхових (перестрахових) брокерів та
страхових агентів;

надання послуг із
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (у тому числі
пенсійного страхування), недержавного
пенсійного забезпечення, залучення та
обслуговування пенсійних вкладів та
рахунків учасників фондів
банківського управління,
адміністрування недержавних пенсійних
фондів;

Апеляційний суд погоджується із
висновком суду 1-ої інстанції, що
податкові повідомлення-рішення №
№ про донарахування позивачу
податкових зобов'язань по ПДВ в сумі
59209,27 грн., в тому числі 55521,46 грн. за
основним платежем та 3687,81 грн. за
штрафними санкціями є неправомірним,
так як у перевіряємому періоді ФОП
ОСОБА_5 здійснював діяльність,
пов'язану зі страховою діяльностю, у
якості страхового агента, і відповідно
до п.п.3.2.3. п.3.2 ст.3 Закону України "Про
податок на додану вартість"та п.196.1.3
ст.196 ПК України така діяльність не є
об'єктом оподаткування ,незалежно від
наявності чи відсутності ліцензії, але
вважає ,що винагорода ,отримана
позивачем від надання вказаних послуг -
є об'єктом оподаткування з ПДВ, а тому
податковий орган в межах строків
позовної давності , встановлених
відповідним Законом ,не позбавлений
права донарахування позивачу вказаних
податкових зобов'язань ,із врахуванням
вірно встановленого об'єкту
оподаткування.

Відповідно до ст.159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно п.3 ч.1 ст. 198 КАС України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Відповідно до п. 3. ч.1. ст. 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
доходить до висновку, про необхідність
скасувати постанову суду, та прийняти
нову постанову про часткове
задоволення позову.

Відповідно до ст.94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа), а якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Апеляційним судом встановлено , що
позивачем ,у зв'язку зі сплатою
судового збору за звернення із
позовною заявою, понесені судові
витрати у розмірі 730 грн.

Керуючись ст. 94,195,196, 198, 202, ч.2 ст. 205, ч.1
ст.207, ст. 210, ст.211, ст. 212 , ч. 5 ст. 254 КАС
України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Ренійському
районі Одеської області Державної
податкової служби - задовольнити
частково , а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від
23.10.2012 р. - скасувати.

Прийняти нову постанову:

Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5
- задовольнити частково

Визнати неправомірним та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Ренійському районі Одеської області
№ про донарахування позивачу
податкових зобов'язань по ПДВ в сумі
59209,27 грн., в тому числі 55521,46 грн. за
основним платежем та 3687,81 грн.

У задоволенні решти позову - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ФОП ОСОБА_5 судові витрати у
розмірі 550 грн.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя
Кравець О.О.

Суддя
Домусчі С.Д.

Суддя
Турецька І.О.