Справа № 2а-3549/10/0770
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року Справа №
13614/11/9104Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Курильця А.Р., Кухтея Р.В.,

за участю секретаря судового засідання
Лемцьо І.В.,

представника позивача
ОСОБА_1

представника відповідача
Ліуша Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3 на постанову Закарпатського
окружного адміністративного суду від 21
лютого 2011 року у справі за позовом
фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до
Державної податкової інспекції у м.
Ужгороді Закарпатської області ( тепер
Державна податкова інспекція у м.
Ужгороді Головного управління
Міндоходів у Закарпатській області )
про визнання протиправним та
скасування рішення про анулювання
реєстрації платника податку на додану
вартість,

в с т а н о в и в:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3
23.09.2010 року звернувся в суд з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у м. Ужгороді
Закарпатської області, в якому просив
визнати протиправним та скасувати акт
від 23.07.2010 року №35 про анулювання
реєстрації платника податку на додану
вартість та зобов'язати відновити
реєстрацію платника податку на додану
вартість.

В позовній заяві зазначає, що він
здійснював оподатковані поставки
протягом послідовних двадцяти
календарних місяців в період з липня 2009
року по червень 2010 року, а, отже, акт про
анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість є
неправомірним.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 21 лютого 2011
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції ФОП ОСОБА_3 оскаржив
його в апеляційному порядку. В
апеляційній скарзі просить рішення
суду першої інстанції скасувати і
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити.

Апелянт зазначає, що суд у
оскаржуваному рішенні неправильно
визначив поняття «оподатковуваної
поставки», тобто такої, в результаті
якої у платника податку-постачальника
виникає об'єкт оподаткування податком
на додану вартість та, відповідно,
нараховуються податкові зобов'язання з
цього податку.

Згідно з п.1.1 ст.1 Закону України «Про
податок на додану вартість» під
оподатковуваними операціями
розуміється будь які операції
платників податку, які підлягають
оподаткуванню податком на додану
вартість.

Стаття 3 Закону України «Про податок на
додану вартість» містить операції
платників податку, які є об'єктами
оподаткування. Виходячи з гіпотези
цієї статті об'єкт оподаткування - це
операції платника податку на додану
вартість, перелік яких визначено в п. 3.1.
ст. 3 Закону України «Про податок на
додану вартість».

До цього переліку, зокрема належить
поставка товарів або поставки послуг,
місце поставки яких знаходиться на
митній території України (підпункт 3.1.1
пункту 3.1. статті 3 Закону України «Про
податок на додану вартість»).

Відповідно до п. 1.4.ст. 1 Закону України
«Про податок на додану вартість»
Поставка товарів - це будь які операції,
що здійснюються згідно з договорами
купівлі-продажу, міни, поставки та
іншими цивільно-правовими договорами,
які передбачають передачу прав
власності на такі товари за
компенсацію незалежно від строків її
надання, а також операції з безоплатної
поставки товарів (результатів робіт) та
операцій з передачі майна орендодавцем
(лізингодавцем) на баланс орендаря
(лізингоотримувача) згідно з
договорами фінансової оренди (лізингу)
або поставки майна згідно з будь якими
іншими договорами, умови яких
передбачають відстрочення оплати та
передачу права власності на таке майно
не пізніше дати останнього платежу.

Поставка послуг - будь які операції
цивільно-правового характеру з
виконання робіт, надання послуг,
надання права на користування або
розпоряджання товарами, у тому числі
нематеріальними активами, а також з
поставки будь яких інших, ніж товари,
об'єктів власності за компенсацію, а
також операції з безоплатного
виконання робіт, надання послуг.

Із зазначених вище положень Закону
України «Про податок на додану
вартість» можна дійти до висновку, що
поставка товару та поставка послуги,
місце поставки яких знаходиться на
митній території України є об'єктом
оподаткування, оскільки підлягає
оподаткуванню податку на додану
вартість і є автоматично
оподатковуваною поставкою та
оподатковуваною операцією згідно п. 3.1
ст. 3 Закону України «Про податок на
додану вартість».

Представник позивача в судовому
засіданні вимоги апеляційної скарги
підтримав та просить її задовольнити,
долучивши рішення Верховного суду
України.

Представник відповідача вимоги
апеляційної скарги заперечив та
просить залишити її без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового розгляду,
дослідивши наявні в справі матеріали
та доводи апеляційної скарги у їх
сукупності, колегія суддів приходить
до переконання, що подану апеляційну
скаргу належить задовольнити,
постанову суду першої інстанції
скасувати з таких підстав.

Відповідно до п. «ґ» п. 9.8 ст. 9 Закону
України «Про податок на додану
вартість» та пп. «ґ» п. 25 Положення «Про
реєстрацію платників податку на додану
вартість», затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України від 01.03.2000 №79, реєстрація
платника податку на додану вартість
діє до дати її анулювання, яка
відбувається у випадках, якщо особа,
зареєстрована як платник податку не
надає податковому органу декларації з
цього податку протягом дванадцяти
послідовних податкових місяців або
подає таку декларацію (податковий
розрахунок), яка (який) свідчить про
відсутність оподатковуваних поставок
протягом такого періоду, а також у
випадках, визначених законодавством
стосовно порядку реєстрації суб'єктів
господарювання.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідачем проведено перевірку
податкових декларацій з ПДВ, поданих
позивачем за період з липня 2009 року по
червень 2010 року, за результатами якої
складено акт № 35 від 23 липня 2010 року.

При перевірці податковим органом
зроблено висновок, що позивач протягом
12 календарних місяців (з липня 2009 року
по червень 2010 року) подає декларації з
ПДВ, які свідчать про відсутність
оподаткованих поставок протягом
двадцяти послідовних місяців, у зв'язку
з чим прийнято рішення про анулювання
реєстрації вказаного платника ПДВ
відповідно до підпункту «г» пункту 9.8.
ст. 9 Закону України «Про податок на
додану вартість», у зв'язку з чим
платник виключений з чим платник
виключений з Реєстру з 23 липня 2010 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що поняттям «оподатковуваних
поставок» не охоплюються операції
платника податку з придбання товарів і
послуг, у тому числі тих, із яких у
покупця виникає право на податковий
кредит.

Колегія суддів вважає такий висновок
помилковим, так як він не ґрунтується
на вимогах закону.

З матеріалів справи видно і не
заперечується сторонами, що 05 січня 2009
року був укладений договір згідно
якого одна сторона Товариство з
обмеженою відповідальністю «Спільне
підприємство «Терпак-Транс» в
подальшому - «Експедитор», з одного
боку і ФОП ОСОБА_3, названий в
подальшому «Експедитор» уклали
договір (надалі - Договір № 9-А від 05.01.2009
року), згідно якого за даним договором
Експедитор доручає Експедитору
знаходити замовників на транспортні
послуги Замовників відповідного
Замовника. Порядок розрахунків за
надані послуги проводяться згідно
актів прийому - передач на виконані
Експедитором послуги.

Крім того, 15 квітня 2008 року, між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «СП «Терпак-Транс» з
однієї сторони (експедитор-виконавець)
та підприємцем ОСОБА_3 з іншої сторони
(експедитор-замовник) був укладений
договір на транспортно- експедиторське
обслуговування (надалі договір від 15
квітня 2008 року). Згідно договору від 15
квітня 2008 року, експедитор-виконавець
від свого імені в інтересах та за
рахунок експедитора- замовника за
оплату надає Експедитору-Замовнику
експедиційні послуги, на умовах та в
порядку передбаченому даним договором.

Згідно п. 4.2.4. Договору від 15 квітня 2008
року, сторони мають надавати один
одному послуги не менше, ніж на 40 000 грн.
за місяць. Якщо сума в будь якому з
місяців менше ніж 40 000 грн. то в
наступному періоді сума виконаних
робіт має враховуватися різниця між
виконанням робіт і 40 000 грн.

Факт надання
транспортно-експедиційних робіт
підтверджується актами виконаних
робіт та доданими деклараціями: від 21
вересня 2009 року, від 20 січня 2010 року, від
19 лютого 2010 року. Згідно декларації від
21 вересня 2009 року, зокрема, платником
задекларовано за серпень 2009 року обсяг
придбання товару на суму 439035,00 грн.,
внаслідок чого у нього виникло право на
податковий кредит в сумі 87807,00 грн.

В цілому, з матеріалів справи видно, що
також не заперечується податковим
органом, що у позивача в результаті
господарської діяльності за період з
серпня 2009 року по січень 2010 року
сформовано податковий кредит на суму
88310,00 грн..

Закон України «Про податок на додану
вартість» визначає хто є платником
податку на додану вартість, об'єкти,
базу та ставки оподаткування, перелік
неоподатковуваних іа звільнених від
оподаткування операцій, особливості
оподаткування експортних та імпортних
операцій, поняття податкової
накладної, порядок обліку, звітування
та внесення податку до бюджету.

Згідно з пунктом 1.1. статті 1 Закону
України «Про податок на додану
вартість» під оподатковуваними
операціями розуміється будь які
операції платників податку, які
підлягають оподаткуванню податком на
додану вартість.

Стаття 3 Закону України «Про податок на
додану вартість» містить операції
платників податку, які є об'єктами
оподаткування. Виходячи з гіпотези
цієї статті об'єкт оподаткування - це
операції платника податку на додану
вартість, перелік яких визначено в
пункті 3.1. статті Закону України «Про
податок на додану вартість»

До цього переліку, зокрема належить
поставка товарів або поставка послуг,
місце поставки яких знаходиться на
митній території України (пп. 3.1.1 п. 3.1.
ст. 3 Закону України «Про податок на
додану вартість»).

Відповідно до п. 1.4.ст. 1 Закону України
«Про податок на додану вартість»
поставка товарів - це будь які операції,
що здійснюються згідно з договорами
купівлі-продажу, міни, поставки та
іншими цивільно-правовими договорами,
які передбачають передачу прав
власності на такі товари за
компенсацію незалежно від строків її
надання, а також операції з безоплатної
поставки товарів (результатів робіт) та
операцій з передачі майна орендодавцем
(лізингодавцем) на баланс орендаря
(лізингоотримувача) згідно з
договорами фінансової оренди (лізингу)
або поставки майна згідно з будь якими
іншими договорами, умови яких
передбачають відстрочення оплати та
передачу права власності на таке майно
не пізніше дати останнього платежу.

Поставка послуг - будь-які операції
цивільно-правового характеру з
виконання робіт, надання послуг,
надання права на користування або
розпорядження товарами, в тому числі
нематеріальними активами, а також з
поставки будь-яких інших, ніж товари,
об'єктів власності за компенсацію, а
також операції з безоплатного
виконання робіт, надання послуг.
Поставка послуг, зокрема, включає
надання права на користування або
розпорядження товарами у межах
договорів оренди (лізингу), постановки
ліцензування або інші способи передачі
права на патент, авторське право,
торговий знак, інші об'єкти права
інтелектуальної, втому числі
промислової, власності.

Зазначені норми Закону, як і визначення
термінів «поставки товарів та послуг»,
наведені у п. 1.4 ст. 1 Закону України «Про
податок на додану вартість», не дають
підстав для розмежування операцій з
продажу та придбання товарів (послуг)
при визначенні оподатковуваної
поставки для застосування підпункту
«ґ» п. 9.8 ст. 9 цього ж Закону, оскільки
операція з поставки товарів та послуг,
що є об'єктом оподаткування ПДВ, є
двостороннім правочином, і для однієї
сторони така операція є продажем, а для
іншої - придбанням, у результаті чого у
продавця виникає податкове
зобов'язання, а у покупця - право на
податковий кредит. Тобто поняття
оподатковуваної поставки охоплює як
операції з продажу товарів (послуг), так
і операції з їх придбання.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що поняття
оподатковуваної поставки для
застосування пп. «ґ» п. 9.8 ст. 9 Закону
України «Про податок на додану
вартість», охоплює як операції з
продажу товарів (послуг), так і операції
з їх придбання.

Таким чином, висновки суду першої
інстанції про відсутність у позивача,
який у декларації з ПДВ відобразив
податковий кредит, сформований за
наслідками господарської операції з
придбання товарів та послуг,
оподатковуваної поставки та
анулювання його реєстрації як платника
ПДВ ґрунтуються на неправильному
застосуванні норм матеріального права,
а тому позов ОСОБА_3 належить
задовольнити.

Аналогічний висновок щодо правильного
застосування норм матеріального права
міститься, зокрема, у постановах
Верховного Суду України від 22 жовтня 2013
року, 23 травня та 7 жовтня 2011 року (№№
21-376а13,21-43а11, 21-180а11, відповідно).

Відповідно до п.3, 4 ст.202 КАС України
підставою для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення норм матеріального права.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції невірно надано
правову оцінку обставинам справи,
порушено норми матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, висновки суду першої інстанції
не відповідають обставинам справи,
доводи апеляційної скарги висновки
суду спростовують і підлягають
задоволенню із вказаних вище підстав.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198 п.3, 202 п.3, 4,
205 ч.2, 207, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 21 лютого 2011
року у справі №2а-3549/10 скасувати і
прийняти нову постанову, якою позов
фізичної особи - підприємця ОСОБА_3
задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати акт
Державної податкової інспекції у м.
Ужгороді Закарпатської області від 23
липня 2010 року №35 про анулювання
реєстрації платника податку на додану
вартість фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3.

Зобов'язати Державну податкову
інспекцію у м. Ужгороді Закарпатської
області відновити реєстрацію платника
податку на додану вартість фізичної
особи - підприємця ОСОБА_3.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення.

На постанову може бути подано
касаційну скаргу безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили, а в разі складання
постанови в повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України - з дня
складання постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя
Д.М. Старунський

Судді
А.Р. Курилець

Р.В. Кухтей

Постанова у повному обсязі складена
29.04.2014 року.