Справа № 2а-2934/12/2670
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-2934/12/2670
інстанції: Федорчук А.Б.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

03 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Карпушової О.В., Оксененка О.М.,

при секретарі: Колотушко Г.О.,

розглянувши у судовому засіданні
адміністративну справу за апеляційною
скаргою позивача ОСОБА_3 на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 24 травня 2012 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб, треті особи - Відкрите
акціонерне товариство «Європейський
банк розвитку та заощаджень», Приватне
підприємство «Марва» про визнання дій
неправомірними,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2012 року позивач ОСОБА_3
звернувся в суд з адміністративним
позовом до Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб, третя особа: ВАТ
«Європейський банк розвитку та
заощаджень» (надалі - Банк) про
скасування рішення Адміністративної
ради Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб №2 від 23.01.2012 року та
визнання його незаконним; визнання дій
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб щодо відмови у збільшенні виплат
гарантованої суми відшкодування за
вкладами в ВАТ «Європейський банк
розвитку та заощаджень» до 150 000 грн.
неправомірними; стягнення з Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб на
користь громадянина США ОСОБА_3 кошти в
розмірі 100 000 грн. за вкладами в ВАТ
«Європейський банк розвитку та
заощаджень».

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
24 травня 2012 року позивачу відмовлено в
задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з вищезазначеним
судовим рішенням, Позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального і
процесуального права та прийняти нову
постанову, в якій задовольнити вимоги
позивача в повному обсязі.

Сторони в судове засідання не
з'явились, хоча про дату, час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, що згідно з ч. 4 ст. 196 КАС
України не перешкоджає судовому
розгляду справи, в зв'язку з чим
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється
відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду - без
змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається та
встановлено судом першої інстанції, що
між позивачем та Банком - Відкритим
акціонерним товариством «Європейський
банк розвитку та заощаджень» (який є
учасником Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб), було укладено договір
банківського вкладу №37-00775 відповідно
до умов якого позивачем передано 15 120,00
грн.

Постановою Національного банку
України 22.02.2008 року прийнято рішення
про відкликання банківської ліцензії
Банку та ініціювання процедури його
ліквідації. 25.02.2008 року розпочато
ліквідаційну процедура Банку,
внаслідок чого, позивач не може
повернути страховий депозит з річними
відсотками.

Позивачем отримано відшкодування за
вкладом від відповідача у розмірі 50000,00
грн. та повернуто позивачу в процесі
ліквідації банку 2926,11грн.

Зверненням від вкладників Банку від
19.01.2012 року було запропоновано
відповідачу збільшити розмір
відшкодування для вкладників ВАТ
«ЄБРЗ» до 150000 грн..

Рішенням адміністративної ради Фонду
від 23.01.2012 року № 2, в задоволенні даного
звернення було відмовлено у зв'язку з
відсутністю правових підстав.

Апелянт вважає таку відмову
незаконною, оскільки суперечить
чинному законодавству.

Колегія суддів, дослідивши матеріали
справи, доводи сторін та позицію суду
першої інстанції, вважає рішення суду
законним і обґрунтованим, та таким, що
винесене на підставі повного,
всебічного і ґрунтовного вивчення
фактичних обставин справи, виходячи із
наступного.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про
Фонд гарантування вкладів фізичних
осіб» вкладники набувають право на
одержання гарантованої суми
відшкодування коштів за вкладами за
рахунок коштів Фонду в грошовій
одиниці України з дня настання
недоступності вкладів. При цьому,
недоступність вкладів - неможливість
одержання вкладу вкладником
відповідно до умов договору, яка настає
з дня призначення ліквідатора учасника
(тимчасового учасника) Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону
України «Про Фонд гарантування вкладів
фізичних осіб», Фонд гарантує кожному
вкладнику учасника (тимчасового
учасника) Фонду та санаційного банку
відшкодування коштів за його вкладами,
включаючи відсотки, в розмірі вкладів
на день настання недоступності
вкладів, але не більше 1200 гривень по
вкладах у кожному із таких учасників.
Зазначений розмір відшкодування
коштів за вкладами, включаючи відсотки,
за рахунок коштів Фонду може бути
збільшено за рішенням
адміністративної ради Фонду залежно
від тенденцій розвитку ринку ресурсів,
залучених від вкладників учасників
(тимчасових учасників) Фонду.

Таким чином, на підставі
вищевикладеного, колегія суддів
вважає, що збільшення розміру
відшкодування є правом фонду, а не
обов'язком.

Крім того, правовий аналіз Закону
України «Про Фонд гарантування вкладів
фізичних осіб» дозволяє колегії суддів
зробити висновок, що цей закон не
передбачає жодних обов'язків
відповідача щодо врахування певних
обставин при прийнятті рішення про
збільшення сум відшкодування, та не
визначає обов'язок відповідача
надавати оцінку зверненням при
прийнятті такого рішення.

Відповідно до ст. 69 Кодексу
адміністративного судочинства
України, доказами в адміністративній
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін.

Згідно з ч. 4 ст. 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Колегія суддів не знаходить жодних
підстав порушення судом першої
інстанції норм процесуального чи
матеріального права, вважає рішення
суду законним, обґрунтованим та таким,
що винесене на підставі повного і
всебічного з'ясування обставин справи.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які передбачені
ст. ст. 201 - 204 КАС України.

Оскаржуване судове рішення в межах
вимог апеляційної скарги ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 41, 158, 160, 167, 195, 196, 198, 199,
200, 205, 206, 212, 254, КАС України, колегія
суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва
від 24 травня 2012 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки передбаченні ст. 212
КАС України.

Повний текст ухвали суду виготовлено
10.04.2014 року.

Головуючий суддя:
Бистрик Г.М.

Судді:
Карпушова О.В.

Оксененко О.М.

.

Головуючий суддя
Бистрик Г.М.

Судді:
Оксененко О.М.