Справа № 703/1949/13-а
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/65534/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Загороднього А.Ф.,

суддів
Білуги С.В.,

Заїки М.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 19 листопада
2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Смілі та Смілянському районі
Черкаської області про перерахунок
пенсії, -

встановила:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Смілі та Смілянському районі
Черкаської області про перерахунок
пенсії.

Постановою Смілянського
міськрайонного суду Черкаської
області від 15 липня 2013 в позов ОСОБА_2
задоволено. Визнано дії Управління
Пенсійного фонду України в м. Смілі та
Смілянському районі Черкаської
області неправомірними та скасовано
рішення відповідача від 22 березня 2013
року № 24 про припинення виплати пенсії
ОСОБА_2. Зобов'язано відповідача
відновити виплату пенсії позивачу з 01
вересня 2009 року, яка була йому
призначена відповідно до протоколу від
04 вересня 2009 року № 3703, як працівнику
освіти за вислугу років.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 19 листопада
2013 року скасовано рішення суду першої
інстанції та прийнято нову постанову
про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі, ОСОБА_2, не
погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, посилаючись на
допущені судом порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає,
оскільки рішення суду апеляційної
інстанції постановлено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, правова оцінка обставинам у
справі дана вірно, а доводи касаційної
скарги є необґрунтованими і не дають
підстав, які передбачені статтями 225-229
Кодексу адміністративного судочинства
України для зміни чи скасування
судового рішення.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що з 29 серпня 1984 року по 01
вересня 1985 року ОСОБА_2 працював у
Ватутінській дитячо-юнацькій
спортивній школі на посаді
тренера-викладача; з 01 вересня 1985 року
по 31.08.1998 року у Богачевській
восьмирічній школі Звенигородського
району на посаді вчителя фізичного
виховання; з 01 вересня 1998 року по 02
січня 2002 року у дитячо-юнацькому клубі
фізичної підготовки в м. Сміла на
посаді керівника гуртка; з 02 січня 2002
року по 01 вересень 2005 року у
дитячо-юнацькій спортивній школі
«Юність» м. Сміла на посаді
тренера-викладача по футболу; з 01
вересня 2005 року по 31 серпня 2009 року у
Малосмілянській загальноосвітній
школі Смілянського району на посаді
вчителя фізкультури; з 01 вересня 2009
року по 28 квітня 2011 року у
фізкультурно-оздоровчому клубі «Спорт
для всіх» на посаді тренера-викладача.

Починаючи з 01 вересня 2009 року ОСОБА_2
було призначено пенсію за вислугу
років, яку останній отримував до
березня 2013 року.

Рішенням Управління Пенсійного фонду
України в м. Смілі та Смілянському
районі Черкаської області від 22
березня 2013 року № 24 позивачу припинено
виплату пенсії, оскільки Переліком
закладів і установ освіти, охорони
здоров'я та соціального захисту і
посад, робота на яких дає право на
пенсію за вислугу років, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 04 листопада 1993 року № 909 у розділі
«Позашкільні навчальні заклади»
посада тренера-викладача не
передбачена, а тому відсутні підстави
для врахування стажу роботи позивача
за цією посадою для призначення пенсії
за вислугу років на підставі пункту «е»
статті 55 Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали на
посадах, що дають право на призначення
пенсії за віком на пільгових умовах або
за вислугу років, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше, мали
право на пенсію на пільгових умовах або
за вислугу років, здійснюється згідно з
окремим законодавчим актом через
професійні та корпоративні фонди.

Вимогами пункту «е» статті 55 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
право на пенсію за вислугу років мають
працівники освіти, охорони здоров'я та
соціального забезпечення при
наявності спеціального стажу роботи
від 25 до 30 років за переліком, що
затверджується Кабінетом Міністрів
України, незалежно від віку.

Розділом «Освіта» «Позашкільні
навчальні заклади» зазначеного в
Переліку закладів і установ освіти,
охорони здоров'я та соціального
захисту і посад, робота на яких дає
право на пенсію за вислугу років,
затверджено постановою Кабінету
Міністрів України від 04 листопада 1993
року №909 (в редакції, на час припинення
виплат пенсії позивачу) передбачені
такі посади, робота на яких дає право на
пенсію за вислугу років: директори, їх
заступники з навчально-виховної,
навчальної, виховної роботи, завідуючі
відділами (лабораторіями, кабінетами),
художні керівники, керівники гуртків,
секцій, студій та інших форм гурткової
роботи. Посада тренера-викладача
зазначеним переліком не передбачена.

Крім того, постановою Кабінету
Міністрів України від 14 червня 2000 року
№ 963 затверджено Перелік посад
педагогічних та науково-педагогічних
працівників також не передбачено
педагогічну посаду таку як тренер
викладач.

Також, колегія суддів вважає
безпідставність посилання позивача на
доручення Кабінету Міністрів України
від 06 січня 1996 року № 397/21, оскільки
згідно з листом Міністерства
соціального захисту населення від 01
лютого 2005 року № 01-3/133-02-2 за дорученням
Кабінету Міністрів України від 06 січня
1996 року № 397/21 дію постанови Кабінету
Міністрів України від 04 листопада 1993
року № 909 поширено на викладачів
музичних, художніх, хорових,
хореографічних шкіл, шкіл мистецтв та
інших шкіл естетичного виховання, а не
на тренерів-викладачів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд апеляційної інстанції дійшов
вірного висновку про відмову у
задоволенні позову, оскільки
спеціальний трудовий стаж
тренера-викладача не відноситься до
такого, що дає право на призначення
пенсії за вислугу років.

Враховуючи викладене, доводи
касаційної скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом апеляційної інстанцій норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело або могло б призвести до
невірного вирішення спору, а тому
оскаржуване судове рішення є законним
та обґрунтованим і підстави для його
скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 19 листопада 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в м. Смілі та
Смілянському районі Черкаської
області про перерахунок пенсії - без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.Ф. Загородній

Судді
С.В. Білуга

М.М. Заїка