Справа № 813/2069/14
Суддя: Кравчук Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/2069/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого - судді
за участі секретаря судового засідання
представника позивача
розглянувши справу за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Фірма
"Техніка монтажу" до Львівської митниці
Міністерства доходів і зборів України,
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Львівській області про скасування
рішень № 209000003/2013/900084/2 від 06.09.2013 р., №
209000003/2013/900086/2 від 10.09.2013 р., карток
стягнення надмірно сплачених платежів
06.03.2014 р. Товариство з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Техніка
монтажу" звернулося до суду з позовом
до Львівської митниці Міністерства
доходів і зборів України, Головного
управління Державного казначейства
України у Львівській області, в якому
просить визнати протиправним та
скасувати рішення про коригування
митної вартості товарів № 209000003/2013/900084/2
від 06.09.2013 р., № 209000003/2013/900086/2 від 10.09.2013
сплачених платежів, всього - 178845,54 грн.
В обгрунтування позову ТзОВ "Фірма
"Техніка монтажу" зазначає, що на
підставі контракту від 10.05.2012 р. з
компанією "Shangai Textile Decoration Corp. (Group)"
(Китай) ввозило на територію України
товар (вироби з чорних металів,
оцинковані, гвинт-анкер, шурупи з
чорних металів). Вважає, що ним було
подано митному органу всі документи,
необхідні для митного оформлення та
підтвердження митної вартості. При
цьому ТзОВ "Фірма "Техніка монтажу"
визначало митну вартість товару за
ціною договору. Також декларант
надавав додаткові документи, які
витребовувала митниця, які дають змогу
визначити вартість товару за ціною
договору, а митний орган не вказав
відсутність яких документів зумовило
неможливість визначити митну вартість
за основним методом..
Крім того, вважає, що не відповідають
дійсності твердження митного органу
про деякі розбіжності в документах:
договір на перевезення надано і
розбіжності не впливають на визначення
митної вартості; в коносаменті,
наданому декларантом митниці, та
митній декларації країни відправника
вказано один і той самий номер
контейнера, в якому перевозився товар;
надано додатки до основного договору;
платіжний документ може бути наданий
лише тоді, коли сплачено рахунок.
Рішення про коригування митної
вартості товарів та картки відмови у
прийнятті митної декларації, митному
оформленні виписку чи пропуску товарів
позивач вважає протиправними, оскільки
митницею не взято до уваги наданих
документів, а митну вартість визначено
на підставі ПІК «Цінова інформація про
визначення митної вартості товарів». З
цих підстав просить позов
задовольнити.

Відповідач проти позову заперечив.
Зазначає, що при здійсненні митного
оформлення товару, що ввозився ТзОВ
"Фірма "Техніка монтажу" за ВМД
посадовою особою Львівської митниці
було проведено характеристику товарів,
яка впливає на рівень митної вартості
товару, визначеної декларантом. Так,
було виявлено відхилення рівня
заявленої ТзОВ "Фірма "Техніка монтажу"
митної вартості товарів від рівня цін
на подібні товари, що міститься в базі
даних ЕК ЄАІС ДМСУ "Цінова інформація",
а також неточності та розбіжності у
документах.

У зв'язку з цим було запропоновано
декларанту подати додаткові документи
для визначення митної вартості
(зовнішньоекономічний договір,
банківські платіжні документи,
транспортні документи, виписку з
бухгалтерської документації, каталоги,
специфікації, прейскуранти виробника
товару, висновки про якісні та вартісні
характеристик товарів, експертних
організацій, інформація біржових
організацій про вартість товару), однак
декларантом подано лише контракт з
постачальником, копію додатку про
відтермінування оплати, договір на
перевезення та копію інтернет сторінки
про вартість сировини.

Ці документи не дали можливості
визначити заявлену митну вартість
товарів і тому з декларантом було
проведено консультацію. Роз'яснено
причину витребування додаткових
документів та процедуру застосування
наступних методів визначення митної
вартості товару.

Проведено порівняння рівня заявленої
митної вартості товарів з рівнем
митної вартості ідентичних та подібних
товарів, митне оформлення яких вже було
здійснено. З причин відсутності у
митного органу та декларанта
інформації про ідентичні та подібні
(аналогічні) товари, Львівська митниця
не змогла застосувати метод № 2 та № 3.
Метод № 4 не був застосований, оскільки
на момент визначення заявленої митної
вартості було відсутнє документальне
підтвердження про ціну одиниці товару,
що були продані на території України.
Метод № 5 не був застосований, оскільки
відсутнє документальне підтвердження
щодо витрат, які включаються в ціні
товару відповідно до ст.63 МК України. У
зв'язку з неможливістю застосувати для
визначення митної вартості товару
послідовно методи № 1-5 (№ 2а-2г),
Львівська митниця відповідно до ст. 64
МК України визначила вартість
ввезеного ТзОВ "Фірма "Техніка монтажу"
з використанням резервного (№ 6) методу.

Крім того, в поданих до митного
оформлення документах було виявлено
розбіжності, а саме: договір на
перевезення стосується іншого суб'єкта
господарювання, наданий до митного
оформлення коносамент не відповідає
коносаменту, вказаному в митній
декларації країни відправника.

З цих підстав відповідач просить в
позові відмовити.

Дослідивши подані сторонами документи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення сторін, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Суд встановив наступні фактичні
обставини та відповідні їм
правовідносини.

Між ТзОВ "Фірма "Техніка монтажу"
(Покупець) та компанією "Shangai Textile Decoration
Corp. (Group)" (Китай) (Продавець) укладено
контракт від 10.05.2012 р. № LM12/006Е274, за
умовами якого Продавець виробляє та
продає товар (метричну продукцію -
згідно специфікацій) на умовах FOB порт
Китаю (п. 1.1 контракту). Назва, сума,
вартість одиниці кожного товару,
загальна сума товару і його вартість
вказується в специфікації (п.1.2).
Вартість товару встановлюється в
доларах США. Сума товару, що може бути
поставлена по даному договору
становить 30000 дол. США. Покупець
зобов'язаний заплатити Продавцю аванс,
та/або за кожен отриманий вантаж
безготівковим банківським переказом
(п. 2.1, 2.3, 5.1 контракту).

23.04.2013 р. між цими ж сторонами було
укладено додаток до контракту.
Відповідно до нього Продавець виробляє
і постачає, а Покупець купує товар
згідно цін, наведених в додатку на
загальну суму 45746,06 дол. США.

23.04.2013 р. ТзОВ "Фірма "Техніка монтажу"
провело розрахунок за товар, що
підлягав поставці згідно з додатком
від 23.04.2013 р. до контракту від 10.05.2012 р.,
що підтверджується платіжним
дорученням в іноземній валюті № 635 від
23.05.2013 р. та платіжним дорученням № 652
від 10.07.2013 р.

23.05.2013 р. між тими ж сторонами було
укладено ще один додаток до основного
контракту від 10.05.2013 р., відповідно до
якого Продавець виробляє і постачає, а
Покупець купує товар згідно цін,
наведених в додатку на загальну суму
43935,06 дол. США.

ТзОВ "Фірма "Техніка монтажу" подало для
митного контролю та митного оформлення
товарів, що ввозились згідно з
контрактом від 10.05.212 р. митну
декларацію № 209120000/2013/832956 від 05.09.2013 р.
на вантаж шурупи з чорних металів для
кріплення дерев'яних елементів з
шестигранною головкою, оцинковані, DIN571,
в асортименті згідно з інвойсом, митна
вартість яких 43 935,06 доларів США та
митну декларацію № 209120000/2013/833487 від
09.09.2013 р. на товар отриманий згідно з
додатком від 23.05.2013 р. до контракту від
10.05.2012 р. митна вартість яких 45746,06
доларів США.

Однак Львівською митницею було
прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів № 209000003/2013/900084/2
від 06.09.2013 р. щодо заявленої вартості
товару у митній декларації №
209120000/2013/832956 від 05.09.2013 р. та рішення №
209000003/2013/900086/2 від 10.09.2013 р. щодо
заявленої вартості товару у митній
декларації № 209120000/2013/833487 від 09.09.2013 р. В
оскаржуваних рішеннях від 06.09.2013 р. та
від 10.09.2013 р. зазначено, що митна
вартість імпортованих товарів не може
бути визнана за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються, у зв'язку з
неподанням декларантом або
уповноваженою особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених в ч. 2-4 ст. 53 МК України.

На підтвердження заявленої митної
вартості товарів до митної декларації
№ 209120000/2013/832956 від 05.09.2013 р. та №
209120000/2013/833487 від 09.09.2013 р. декларант
надав такі документи: картка обліку
особи, яка здійснює операції з товарами
№ 209/2012/0000968 від 28.11.2012 р.; акт про
проведення огляду (переогляду) товарів,
ТЗ, ручної поклажі, та багажу №
500060702/2013/006944 від 25.07.2013 р. та №
500060702/2013/005711 від 17.06.2013 р.; міжнародну
автомобільну накладну № 260317 від 04.09.2013
р. та № 0605850 від 06.09.2013 р., № 0605863 від
06.09.2013 р.; іменний коносамент № СNNGBO25818
від 03.05.2013 р. та № CNSHA036452 від 14.04.2013 р.;
комерційний інвойс № STE13/07B13029 від 26.04.2013
р. та № STE13/07B13022 від 27.03.2013 р.;
пакувальний лист від 26.04.2013 р. та від
23.05.2013 р.; додаток № 2/2 від 23.04.2013 р. до
контракту № LM12/006Е274 від 10.05.2012 р. та
контракт № LM12/006Е274 від 10.05.2012 р.; договір
№ 00/15 від 12.08.2009 р. на
транспортне-експедиційне
обслуговування; інформацію про
позитивні результати здійснення фіто
санітарного контролю товару;
сертифікат походження № ССРІТ124500575 від
26.04.2013 р. та № ССРТ110533905 від 01.04.2013 р. із
зазначенням країни походження товару і
зазначенням відправника та отримувача;
витяги з бухгалтерської документації;
витяги про вартість сировини від 05.09.2013
р.4 довідку на транспортні послуги № 6003
та № 6004 від 05.09.2013 р.; прас від 27.03.2013 р. та
від 22.04.2013 р.; митну декларацію країни
відправника № 10250799 від 28.04.2013 р.
та № 11149188 від 10.04.2013 р.

Крім того, в оскаржуваному рішенні від
06.09.2013 р. та від 10.09.2013 р. вказано, що
декларанту був наданий перелік
додаткових документів, на підставі
яких митна вартість може бути визнана
(зовнішньоекономічний договір, якщо
рахунок сплачено,- банківські платіжні
документи, інші платіжні документи, що
підтверджують вартість товару, що
містять реквізити для ідентифікації
товару, транспортні документи, виписку
з бухгалтерської документації,
каталоги, специфікації, прейскуранти
виробника товару, висновки про якісні
та вартісні характеристик товарів,
підготовлені експертними
організаціями, інформація біржових
організацій про вартість товару або
сировини).

Також в рішенні № 209000003/2013/900084/2 від
06.09.2013 р. митний орган зазначив, що ним
виявлено розбіжності: печатка та
підпис відправника в сертифікаті про
походження товарів відрізняється від
печатки та підпису відправника у
фактурі, контракті, підписи в інвойсі
відрізняються від підписів в контракті
та прас-листі, прас-лист виданий 22.04.2013
р. терміном на 15 днів, а тому на момент
подання митної декларації прас-лист
недійсний; не подано договір на
перевезення, платіжний документ. А в
рішенні № 209000003/2013/900086/2 від 10.09.2013 р.
вказано про такі розбіжності, як підпис
відправника в сертифікаті про
походження товарів відрізняється від
підпису відправника у фактурі,
контракті, специфікації, пакувальному
листі, підписи відправника в додатку до
контракту та в контракті
відрізняються.

Декларант визнає, що 05.09.2013 р. та 10.09.2013 р.
ним були отримані електронні
повідомлення митного органу про
необхідність подання додаткових
документів. Однак не наведено переліку
документів, які слід надати згідно з ст.
53 МК України.

Декларантом відносно вартості товару,
вказаної у митній декларації №
209120000/2013/832956 від 05.09.2013 р. додатково було
надано банківські платіжні документи
про оплату вартості товару, договір №
00/15 від 12.08.2009 р. на
транспортне-експедиційне
обслуговування, копії податкових
накладних. Додатково щодо митної
вартості товару, визначеної у
декларації № 209120000/2013/833487 від 09.09.2013 р.,
було надано контракт № LM12/006Е274 від
10.05.2012 р., договір № 00/15 від 12.08.2009 р. на
транспортне-експедиційне
обслуговування, копії податкових
накладних, відомості з
інтернет-сторінки про вартість
сировини. Окрім того, зазначив, що у
декларанта є наявна інформація про
проведення митного оформлення в м.
Одесі ідентичного товару з рівнем
митної вартості 1,55 доларів США за 1 кг.

За результатами перевірки митних
декларації та у зв'язку з прийняттям
рішень про коригування митної вартості
товарів було винесено картку відмови у
прийнятті митної декларації, митному
оформленні, випуску чи пропуску
товарів, ТЗ комерційного призначення №
209120000/2013/00426, № 209120000/2013/00431 з причин
неможливості завершення митного
оформлення по причині необхідності
внесення змін у гр. 12 , 43 44, 45, 46, митної
декларації (у зв'язку з прийняттям
рішень про коригування митної вартості
товарів). ВМД не відкликана.

Таким чином, митним органом було
визначено митну вартість ввезеного
товару не за ціною договору, а за третім
(рішення № 209000003/2013/900084/2 від 06.09.2013 р.) та
шостим (резервним) методом з
врахуванням вимог ст. 64 МК України
(рішення № 209000003/2013/900086/2 від 10.09.2013 р.).
Коригування митної вартості
ґрунтується на раніше визначених
митними органами митних вартостях МД №
209160000/ від 26.07.2013 р. При цьому
джерелом визначення митної вартості
товару слугувала цінова база даних
ЄАІС ДМСУ ПІК "Цінова інформація про
визначення митної вартості" за період з
06.06.2013 р. по 06.09.2013 р., де митна вартість
товару, що відповідає по опису
ввезеному декларантом товару
становить 2,69 доларів США за 1 кг.

ТзОВ "Фірма "Техніка монтажу" сплатило
до бюджету суму мита в розмірі 34 393,38
грн. та суму ПДВ 144 452,16 грн. та 42023,19
гривень від заявленої до митного
оформлення митної вартості товару, які,
на думку позивача, повинні бути йому
повернуті як надміру сплачені платежі.

Вирішуючи спір, Суд виходив з
наступного. Правовідносини сторін
регулюються Митним кодексом України
від 13.03.2012 року (надалі - МК України).
Відповідно до статті 246 МК України
метою митного оформлення є
забезпечення дотримання встановленого
законодавством України порядку
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України, а також
забезпечення статистичного обліку
ввезення на митну територію України,
вивезення за її межі і транзиту через
її територію товарів.

Відповідно до статті 248 МК України
митне оформлення розпочинається з
моменту подання митному органу
декларантом або уповноваженою ним
особою митної декларації або
документа, який відповідно до
законодавства її замінює, та
документів, необхідних для митного
оформлення.

Згідно зі ст. 257 МК України декларування
здійснюється шляхом заявлення за
встановленою формою (письмовою, усною,
шляхом вчинення дій) точних відомостей
про товари, мету їх переміщення через
митний кордон України, а також
відомостей, необхідних для здійснення
їх митного контролю та митного
оформлення, зокрема: код товару згідно
з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів;
митна вартість товарів та метод її
визначення; суми митних платежів;
спосіб забезпечення сплати митних
платежів (у разі застосування заходів
гарантування їх сплати).

Статтями 4 9, 50 МК України визначено, що
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.
Відомості про митну вартість товарів
використовуються, зокрема, для
нарахування митних платежів.

Частинами 4 та 5 статті 58 МК України
також передбачено, що митною вартістю
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за товари, якщо вони продаються на
експорт в Україну, скоригована в разі
потреби з урахуванням положень частини
десятої цієї статті. При цьому, ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

Відповідно до статті 57 МК України
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за основним методом (тобто за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції) та
другорядними: за ціною договору щодо
ідентичних товарів; за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); за резервним.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 53 МК України встановлено, що у
випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає митному органу
документи, що підтверджують заявлену
митну вартість товарів і обраний метод
її визначення. Документами, які
підтверджують митну вартість товарів,
зокрема, є: декларація митної вартості
та документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару.

Відповідно до ч. 5 статті 53 МК України
забороняється вимагати від декларанта
або уповноваженої ним особи будь-які
інші документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті.

Таким чином, МК України передбачено
вичерпний перелік документів, що
подається декларантом митному органу
для підтвердження заявленої митної
вартості товарів та обраного методу її
визначення.

Відповідно до статті 54 МК України
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості. Контроль
правильності визначення митної
вартості товарів за основним методом -
за ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

Фактичними підставами для прийняття
оскаржуваних рішень та карток відмови
стали неможливість для митного органу
визначити митну вартість товару за
основним методом за ціною договору
через ненадання декларантом
додаткових документів на підставі яких
можливо визначити митну вартість
товару згідно з переліком та
відповідно до умов, зазначених в ч. 2-4
ст. 53 МК України та розбіжностей в
документах, наданих для митного
оформлення товару.

Зокрема, статтею 58 МК України
передбачено, що метод визначення
митної вартості за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо щодо
продажу оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів. Метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути
визначена за основним методом,
застосовуються другорядні методи.
Відповідно до частини шостої статті 54
МК України митний орган може відмовити
у митному оформленні товарів за
заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обгрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі: невірно
проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості; неподання декларантом
або уповноваженою ним особою
документів згідно з переліком та
відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

Як вбачається з матеріалів справи,
зокрема з електронних повідомлень
Львівська митниця пропонувала
декларанту надати додаткові документи
на підставі яких може бути перевірена
та визначена митна вартість товару, що
ним ввозився (зовнішньоекономічний
договір, якщо рахунок сплачено,-
банківські платіжні документи, інші
платіжні документи, що підтверджують
вартість товару, що містять реквізити
для ідентифікації товару, транспортні
документи, виписку з бухгалтерської
документації, каталоги, специфікації,
прейскуранти виробника товару,
висновки про якісні та вартісні
характеристик товарів, підготовлені
експертними організаціями, інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини).І такі документи,
як вважає митний орган, не було надано.
З цим не можна погодитись з огляду на
встановлені Судом обставини.

Відповідно ст. 53 МК України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
органу доходів і зборів документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу органу
доходів і зборів зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: 1) договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має
обґрунтовані підстави вважати, що
існуючий взаємозв'язок між продавцем і
покупцем вплинув на заявлену
декларантом митну вартість, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів, крім
документів, зазначених у частинах
другій та третій цієї статті, подає (за
наявності) такі документи: 1) виписку з
бухгалтерських та банківських
документів покупця, що стосуються
відчуження оцінюваних товарів,
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; 2) довідкову інформацію щодо
вартості у країні-експортері товарів,
що є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам; 3)
розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта
або уповноваженої ним особи будь-які
інші документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа
за власним бажанням може подати
додаткові наявні у них документи для
підтвердження заявленої ними митної
вартості товару.

Як вбачається з картки відмови №
209120000/2013/00426 декларантом було подано
банківські платіжні документи про
оплату вартості товару, договір № 00/15
від 12.08.2009 р. на
транспортне-експедиційне
обслуговування, копії податкових
накладних, відомості з
інтернет-сторінки. З картки відмови №
209120000/2013/00431 вбачається, що декларантом
було подано контракт № LM12/006Е274 від
10.05.2012 р., договір № 00/15 від 12.08.2009 р. на
транспортне-експедиційне
обслуговування, копії податкових
накладних, відомості з
інтернет-сторінки про вартість
сировини.

Відповідно до п.5.1 контракту від 10.05.2012
р., Покупець зобов'язаний заплатити
Продавцю за кожен отриманий вантаж
безготівковим банківським переказом в
доларах США на рахунок, вказаний у
договорі. Покупець зобов'язаний
заплатити вартість кожної партії
товару не пізніше терміну, вказаного в
додатку, специфікації.

Відповідно до додатку № 2/2 від 23.05.2013 р.
до основного контракту, Покупець
сплати аванс в розмірі 9000 доларів США, а
решту вартості товару в розмірі 34935,06
доларів США Покупець зобов'язаний
сплатити до 30.10.2012 р.

Декларант надав платіжні доручення №
635 від 23.05.13 р. та № 652 від 10.07.13 р., а також
податкові накладні. Таким чином,
декларант надав наявні в нього
бухгалтерські та банківські документи
на ті суми, які фактично було сплачено
за придбаний товар згідно з контрактом
від 10.05.2012 р. та додатками до нього.
Заборгованість за товар (а договором
передбачено повну оплату до 30.10.2013 р.) не
може бути визнано як ненадання
декларантом банківських чи
бухгалтерських документів, тим більше
фактично в декларанта такі відсутні,
оскільки повністю вартість товару на
момент ввезення ще не було сплачено.

Також в рішенні № 209000003/2013/900084/2 від
06.09.2013 р. вказано, що даний платіжний
документ не можна ідентифікувати з
товаром. Таке твердження Суд вважає
необгрутованими, оскільки
найменування всього переліку
придбаного товару не вказується в
платіжному дорученні, а в тих платіжних
дорученнях, які були надані, є
посилання на договір, згідно з яким
придбано товар, найменування платника
та отримувача.

Відтак, митному органу було надані
наявні в декларанта бухгалтерські та
банківські платіжні документи, які
стосуються ввезеного товару. Таким
чином, твердження відповідача про
ненадання цих документів є
безпідставним.

В оскаржуваному рішенні № 209000003/2013/900084/2
від 06.09.2013 р. вказано про ненадання
договору на перевезення, а той, що
наданий стосується іншого суб'єкта.
Декларант надав Суду договір № 00/15 від
12.08.2009 р. на транспортне-експедиційне
обслуговування, укладений між ТОВ
«Глобал Оушен Лінк» та ТзОВ "Фірма
"Техніка монтажу", за яким товар
поставлявся з Китаю до м. Одеса, де
знаходиться експедитор. Транспортні
витрати підтверджено. Відповідно ці
доводи відповідача є безпідставними.

Твердження про те, що наданий до
митного оформлення коносамент №
СNNGBO25818 від 03.05.2013 р. не відповідає
вказаному в митній декларації країни
відправника (Китай) № 10250799 від
28.04.2013 р. спростовуються, оскільки в
коносаменті, наданому декларантом та
митній декларації відправника,
вказаний той самий номер контейнера, в
якому перевозився товар, інвойсу.

Запитувані митним органом документи, -
банківські, бухгалтерські документи,
договір перевезення, сторінка з
інтернету були надані декларантом, а
підстави за яких їх не прийнято, Суд
вважає безпідставним.

Щодо виявлених митним органом
розбіжностей про які вказано в
оскаржуваних рішеннях (печатка та
підпис відправника в сертифікаті про
походження товарів відрізняється від
печатки та підпису відправника у
фактурі, контракті; підписи в інвойсі
відрізняються від підписів у контракті
та прас-листі; прас-лист виданий 22.04.13 р.
терміном на 15 днів, тому на момент
подання митної декларації є недійсним),
слід зазначити, що продавцем та
виробником товару є підприємство
Республіки Китай. Покупець не може не
приймати товар лише з тих причин,
продавець ставить іншу печатку чи
підпис, тим більше, що фактично товар на
територію України прибув, що
підтверджується відповідними
документами. Тому надано ті документи,
які є в нього наявності і отримані від
продавця, а не інші документи. Як
пояснив представник позивача,
розбіжності у підписах зумовлені тим,
що укладення контракту та підписання
документів на його виконання
відбувається різними працівниками,
відповідно до їх трудових обов'язків.
Суд звертає увагу, що ця
невідповідність не впливає на числові
значення задекларованих сум та
ідентифікацію товару.

Щодо стосується недійсності
прайс-листа, то слід відзначити, що в
ньому зазначено, що пропозиція на
вартість товару дійсна протягом 15 днів
з дня його видачі, однак це означає, що
такий є недійсним на момент ввезення
товару, оскільки декларантом було
подано такий прас-лист з тим, що
підтвердити ціну товару, який було
запропоновано продавцем на день
укладення договору. Пропозиція на ціну
товару була зроблена раніше, тобто до
фактичного ввезення товару. Сторони
вправі про це домовлятись, тому і було
подано цей лист, який підтверджував
запропоновану вартість товару. Крім
того, митний орган не пояснив, яким
чином формальні зауваження до деяких
документів впливають йому на
можливість визначити митну вартість
товару за ціною договору, визначеною
покупцем.

Відтак, Суд вважає, необґрунтованою
відмову митного органу в митному
оформленні товару з причин ненадання
деяких документів.

Як вбачається з електронних
повідомлень, які отримував декларант,
останній кожен раз надавав запитувані
документи, ті які в нього були. Також
просив в такому випадку здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією в межах процедури
консультацій. Просив підтвердити хто, в
якій кількості і який товар ввозив
раніше, за яким методом розмитнював.
Пояснив та надав докази, що в нього
наявна інформація про проведення
митного оформлення ідентичного товару
по рівню цін 1,56 доларів США/кг. В
березні 2013 р. проводилось митне
оформлення ідентичного товару і митний
орган підтвердив митну вартість на
рівні 1,2 доларів США/кг. Вважає
незрозумілими причини різкої зміни
наявної у митного органу інформації.
Вартість сировини складає приблизно 600
дол. США/1000 кг. Товар необроблено
термічно. Вартість цинкового покриття
становить приблизно 180 дол. США/100 кг.
Товар виробляється на двох станках по
одній операції на кожному. Решта витрат
є несуттєвими. З цих причин просив
визначити митну вартість товару за
ціною договору. Декларантом визначено
митну вартість товару за ціною
договору і така за його визначенням
становить 1,56 доларів США/кг.

Приймаючи рішення про визначення
митної вартості імпортованого товару
№ 209000003/2013/900084/2 від 06.09.2013 р. за третім
методом, митний орган виходив з митної
вартості подібних товарів, наведеній у
митний декларації № 400050001/2013/12351 від
06.08.2013 р. За цією декларацією іншим
імпортером ввозилися болти без гайок з
чорних металів завтовшки більше як 6 мм,
з некорозостійкої сталі з нанесеною
різьбою по всій довжині, для
виробництва меблів. Однак товари, що
імпортувалися позивачем (вироби з
чорних металів, оцинковані,
гвинт-анкери з метричною різьбою, з
головкою, з хрестоподібним шліцом), не є
подібними до тих, які зазначені у
вищенаведеній декларації.

Приймаючи рішення про визначення
митної вартості імпортованого товару
№ 209000003/2013/900086/2 від 10.09.2013 р. за шостим
(резервним) методом, митний орган
покликається на неможливість
застосування попередніх методів,
оскільки декларантом не подано
додаткових документів, а з наданих не
вбачається можливості визначити митну
вартість товару. Тому митна вартість
була визначена на підставі цінової
бази даних ЄАІС ДМСУ ПІК "Цінова
інформація про визначення митної
вартості", зокрема на підставі цін,
наведених у МД № 209160000/ від 26.07.2013
р., за якою імпортувалися вироби зі
сталі з нарізною різьбою-шурупи для
дерева з шестигранною головкою
(глухарі).

Перевіряючи правомірність
застосування методів визначення
митної вартості, Суд керується
наступним.

Відповідно до ст. 57 МК України
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами: основний - за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);
другорядні: за ціною договору щодо
ідентичних товарів; за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

За приписами ч.2 та 3 ст. 58 МК України
метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні. У разі якщо митна вартість
не може бути визначена за основним
методом, застосовуються другорядні
методи, зазначені у п. 2 ч.1 ст. 57 цього
Кодексу.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
ст. 59 і 60 цього Кодексу за основу для її
визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до ст.. 62 цього Кодексу, або
вартість товарів, обчислена відповідно
до ст. 63 цього Кодексу. При цьому кожний
наступний метод застосовується, якщо
митна вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи. У разі якщо неможливо
застосувати жоден із зазначених
методів, митна вартість визначається
за резервним методом відповідно до
вимог, встановлених ст. 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 64 МК України у
разі якщо митна вартість товарів не
може бути визначена шляхом
послідовного використання методів,
зазначених у статтях 58 - 63 цього
Кодексу, митна вартість оцінюваних
товарів визначається з використанням
способів, які не суперечать законам
України і є сумісними з відповідними
принципами і положеннями Генеральної
угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна
вартість, визначена згідно з
положеннями цієї статті, повинна
ґрунтуватися на раніше визнаних
(визначених) митними органами митних
вартостях.

З огляду на те, що Суд надав правову
оцінку вимогам митниці щодо надання
додаткових документів для
підтвердження заявленої митної
вартості товарів і вирішив, що такі
було надано, тобто виконано, відповідно
Суд приходить до висновку, що митна
вартість товару могла бути визначена
за ціною угоди (основний метод) згідно
ст. 58 МК України.

Також Суд вважає, що митний орган не
достатньо під час процедури
консультацій з декларантом опрацював
надані документи до митного оформлення
товару, оскільки жодних запитів щодо
правильності визначення митної
вартості ним не направлялось, хоча
митний орган наділений повноваженнями
для з'ясування можливої вартості
товару. Митна вартість визначалася
митним органом на підставі даних
цінової бази даних ДМС України ПІК (ПІК
"Цінова інформація при визначенні
митної вартості") за останніх 90 днів, що
передували оцінці (06.06.2013 р. по 06.09.2013 р.).
Було враховано ціну на товари,
зазначені у ВМД, що відповідає по опису
товару, що ввозився іншим декларантом в
липні. Однак не проведено порівняння з
ціною, яка заявлена декларантом в
поданій ним інформації з інтернету,
інформації про митне оформлення товару
іншим декларантом в березні 2013 р., не
взято до уваги подані документи з
формальних причин. Також митний орган
не пояснив, яким чином встановлені ним
розбіжності не дозволяють визначити
митну вартість товару за ціною
договору.

За таких обставин Суд вважає, що вимога
визнати протиправним та скасувати
рішення про коригування митної
вартості товарів № 209000003/2013/900084/2 від
06.09.2013 р., № 209000003/2013/900086/2 від 10.09.2013 р.,
карток відмови № 209120000/2013/00426, №
209120000/2013/00431 та стягнення надмірно
сплачених платежів всього 178845,54 грн. є
правомірною. За таких обставин Суд
вважає, що позовні вимоги є
обґрунтованими, а позов слід
задовольнити.

Відповідно до ст. 94 КАС України на
користь позивача слід присудити з
державного бюджету судовий збір.

Керуючись ст. ст. 17-19, 86, 94, 160-163 КАС
України, Суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Скасувати рішення Львівської митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів №209000003/2013/900084/2 від
06.09.2013 року.

Скасувати картку відмови у прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення №209120000/2013/00426, яка
оформлена Львівською митницею
Міндоходів.

Скасувати рішення Львівської митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів №209000003/2013/900086/2 від
10.09.2013 року.

Скасувати картку відмови у прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення №209120000/2013/00431, яка
оформлена Львівською митницею
Міндоходів.

Стягнути з Державного бюджету України
через Головне управління Державної
казначейської служби України у
Львівській області (,
МФО 825014, 79005, м. Львів, вул. Левицького, 18)
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Техніка
Монтажу" (79021, м. Львів, вул. Садова, 2А,
) суму мита у розмірі
34393,38 (тридцять чотири тисячі триста
дев'яносто три грн. 38 коп.) грн. та суму
податку на додану вартість із ввезених
на митну територію України товарів в
розмірі 144452,16 (сто сорок чотири тисячі
чотириста п'ятдесят дві грн. 16 коп.) грн.,
а всього в розмірі 178845,54 (сто сімдесят
вісім тисяч вісімсот сорок п'ять грн. 54
коп.) грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Техніка
Монтажу" судовий збір в розмірі 650,01 грн.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через Львівський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови складено 28
квітня 2014 р.

Суддя
В.М.Кравчук