Справа № 816/923/14
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2014 р.Справа № 816/923/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калитки О. М.

Суддів: Бондара В.О. , Кононенко З.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_2
на ухвалу Полтавського окружного
адміністративного суду від 18.03.2014р.
по справі № 816/923/14

за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2

до Київського відділу державної
виконавчої служби Полтавського
міського управління юстиції

про визнання дій незаконними та
зобов'язання повернення майна,

ВСТАНОВИЛА:

Позивачі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, звернулись
до Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом, в якому
просили суд визнати дії відповідача
незаконними та зобов'язати повернути
належне їм майно: телевізор марки
"Panasonik", серійний номер DA 0321501 модель ТС
2158R, пилосос марки "LG" модель 3833,
серійний номер 909КВ00157 та пральну
машину "Indesit" модель MOD/WISN100(CB) № 5/N 209 2890
166.

В обґрунтування своїх вимог посилалися
на те, що не є боржниками у виконавчому
провадженні, натомість відповідачем 28
лютого 2014 року описано та накладено
арешт на майно, яке належить їм на праві
власності.

Ухвалою Полтавського окружного
адміністративного суду від 18.03.2014 р. по
справі № 816/923/14 закрито провадження у
справі.

Роз'яснено позивачам право звернення
із позовом до загального місцевого
суду в порядку, встановленому
Цивільним процесуальним кодексом
України.

Позивачі не погодились з рішенням суду
першої інстанції та подали апеляційні
скарги, в яких просять скасувати ухвалу
Полтавського окружного
адміністративного суду від 18.03.2014 р. по
справі № 816/923/14 та направити справу для
продовження розгляду.

Колегія суддів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши ухвалу суду, дослідивши
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Закриваючи провадження у справі, суд
першої інстанції виходив з того, що
справу не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що
03.06.2013 року державним виконавцем
Київського відділу державної
виконавчої служби Полтавського
міського управління юстиції відкрито
виконавче провадження ВП № 38202641 із
примусового виконання виконавчого
листа № 2/552/247/2013 від 27.03.2013, виданого
Київським районним судом м. Полтави про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
"Акцент-банк" заборгованості в сумі 117
187,64 грн.

28.02.2014 державним виконавцем Київського
ВДВС Полтавського МУЮ Мельником Ю.В. з
метою примусового виконання
виконавчого листа № 2/552/247/2013 від 27.03.2013
здійснено вихід за адресою, де
зареєстрований боржник ОСОБА_3 -
АДРЕСА_1, в ході якого описано та
арештовано майно, що знаходилося у
квартирі: телевізор марки "Panasonik",
серійний номер DA 0321501 чорного кольору,
пилосос марки "LG" модель 3833, серійний
номер 909КВ00157 та пральна машина "Indesit"
модель MOD/WISN100.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посилаючись
на те, що арештоване майно належить їм
на праві власності, звернулися до
адміністративного суду про визнання
дій Київського ВДВС незаконними та
повернення їм майна.

На підтвердження факту належності
майна на праві власності позивачами
надано копії чеків щодо придбання
техніки та гарантійну документацію,
копію довідки фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 щодо придбання
пральної машини "Indesit" ОСОБА_1

Разом з тим, із вказаних документів
неможливо встановити право власності
позивачів на вказані предмети техніки,
оскільки із них не вбачається якою
особою сплачено кошти та отримано
товар, а номер моделі пральної машину у
довідці фізичної особи-підприємця
ОСОБА_5 не відповідає номеру у
гарантійній документації. Крім того, за
адресою знаходження майна також
зареєстрований боржник ОСОБА_3, який
також може претендувати на відповідне
майно.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
15 Цивільного процесуального кодексу
України суди розглядають у порядку
цивільного судочинства справи щодо
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин;

За таких обставин право власності на
арештоване майно підлягає
встановленню судом у порядку
цивільного судочинства, а спосіб
захисту прав позивачів визначений у
статті 60 Закону України "Про виконавче
провадження".

За змістом частини другої статті 4
Кодексу адміністративного судочинства
України від 6 липня 2005 року N 2747-IV (далі -
КАС України) юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлений
інший порядок судового вирішення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3
КАС України справа адміністративної
юрисдикції - це переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України
визначено, що до адміністративних
судів можуть бути оскаржені будь-які
рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів
владних повноважень, крім випадків,
коли щодо таких рішень, дій чи
бездіяльності Конституцією чи
законами України встановлено інший
порядок судового провадження.

Згідно частини 1 статті 82 Закону
України "Про виконавче провадження"
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця та інших
посадових осіб державної виконавчої
служби можуть бути оскаржені
стягувачем та іншими учасниками
виконавчого провадження (крім
боржника) до начальника відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або до керівника
відповідного органу державної
виконавчої служби вищого рівня чи до
суду.

Статтею 60 вказаного Закону
передбачено, що особа, яка вважає, що
майно, на яке накладено арешт, належить
їй, а не боржникові, може звернутися до
суду з позовом про визнання права
власності на це майно і про зняття з
нього арешту. У разі прийняття судом
рішення про зняття арешту з майна арешт
з майна знімається за постановою
державного виконавця не пізніше
наступного дня, коли йому стало відомо
про такі обставини.

У пункті 20 постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від
20.05.2013 № 8 "Про окремі питання
юрисдикції адміністративних судів"
звернуто увагу судів, що під час
вирішення спору про визнання права
власності на майно і про зняття з нього
арешту з'ясуванню підлягають обставини
щодо підстав набуття права власності
на спірне майно, у зв'язку з чим
зазначені вимоги є приватноправовими.

Публічно-правовими є спори між особою,
на майно якої накладено арешт у
виконавчому провадженні і яка не є
боржником у цьому провадженні, та
органом державної виконавчої служби -
суб'єктом владних повноважень з
приводу рішень, дій чи бездіяльності,
прийнятих (вчинених) під час проведення
опису та арешту майна, що не пов'язані з
визнанням права власності на
арештоване майно.

З аналізу вищенаведених положень
вбачається, що в порядку
адміністративного судочинства можуть
бути розглянуті лише ті спори осіб із
органом державної виконавчої служби з
приводу рішень, дій чи бездіяльності,
прийнятих (вчинених) під час проведення
опису та арешту майна, що не пов'язані з
визнанням права власності на
арештоване майно.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов правомірного висновку, що спір,
із якими звернулися позивачі,
пов'язаний з визнанням права власності
на арештоване майно, а відтак він не
підлягає розгляду в порядку
адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
оскільки доводи апеляційної скарги їх
не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла до висновку, що ухвала
Полтавського окружного
адміністративного суду від 18.03.2014 р. по
справі № 816/923/14 прийнята у
відповідності до норм чинного
матеріального та процесуального права,
а тому підстави для її скасування
відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2
залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 18.03.2014р. по
справі № 816/923/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Калитка
О.М.Судді(підпис) (підпис) Бондар В.О.
Кононенко З.О.