Справа № 820/13150/13-а
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 р.Справа № 820/13150/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Спаскіна О.А.

Суддів: Сіренко О.І. , Любчич Л.В.

за участю секретаря судового засідання
Бутенко Ю.О.

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Реєстраційної служби
Харківського міського управління
юстиції Харківської області на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 25.02.2014р.
по справі № 820/13150/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України
Мощонської Ірини Володимирівни ,
Реєстраційної служби Харківського
міського управління юстиції
Харківської області третя особа
Державна реєстраційна служба Україна

про визнання незаконним та скасування
рішення та зобов'язання вчинити певні
дії,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 25 лютого 2014
року адміністративний позов ОСОБА_1 до
Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України
Мощонської Ірини Володимирівни,
Реєстраційної служби Харківського
міського управління юстиції, третя
особа - Державна реєстраційна служба
України про визнання незаконним та
скасування рішення та зобов'язання
вчинити певні дії - задоволено у
повному обсязі.

Визнано незаконним та скасовано
рішення про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень від 05
листопада 2013 року № 7624317, що прийняте
державним реєстратором прав на
нерухоме майно Держаної реєстраційної
служби України Мощонською Іриною
Володимирівною.

Зобов'язано Реєстраційну службу
Харківського міського управління
юстиції Харківської області
зареєструвати за ОСОБА_1 право
власності на житловий будинок,
розташований в АДРЕСА_1, до складу якого
входять: 1-й поверх: 1-1 коридор площею 5,0
кв.м, 1-2 ванна площею 5,5 кв.м, 1-3 коридор
площею 5,9 кв.м, 1-4 кухня площею 5,4 кв.м, 1-5
житлова кімната площею 16,1 кв.м, 1-6
житлова кімната площею 15,6 кв.м, 1-7
житлова кімната площею 18,3 кв.м, 1-14
коридор площею 0,5 кв.м, 1-15 кладова
площею 3,6 кв.м, 1-16 кладова площею 1,5 кв.м,
1-17 кладова площею 0,8 кв.м, загальною
площею 78,2 кв.м, житловою площею 50,0 кв.м;
допоміжна площа 28,2 кв.м; мансарду літ.
"Ам", приміщення: 1-8 сходова клітина
площею 4,2 кв.м, 1-9 коридор площею 4,7 кв.м,
1-10 житлова кімната площею 17,5 кв.м, 1-11
кладова площею 13,9 кв.м, 1-12 житлова
кімната площею 19,0 кв.м, 1-13 кладова
площею 6,7 кв.м, загальною площею 66,0 кв.м,
житловою 36,5 кв.м; допоміжна площа 29,5
кв.м; прибудови літ. "а", "а-2" ґанок літ.
"а-1", сараї літ. "Б, Д, Е, Ж", льох літ. "В",
вбиральня літ. "Г", ворота №1, огорожа №2,
хвіртка №3(№1-3).

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати вказану постанову
суду першої інстанції та прийняти нову,
якою повністю відмовити в задоволенні
позовних вимог. Скаржник зазначає, що
приймаючи зазначену постанову суд
першої інстанції дійшов до помилкових
висновків, які призвели до
неправильного вирішення справи,
неповно з'ясував всі обставини справи,
що мають значення при вирішенні спору,
не вірно застосував до спірних
правовідносин положення ч. 3 ст. 3, п. 2 ч. 2
ст. 15 ч. 94 ст. 9 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" від
01.07.2004 р. № 1952-IV, Постанови Кабінету
Міністрів України від 22.06.2011 № 703 "Про
затвердження Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень і Порядку надання інформації
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно" та ст.159 Кодексу
адміністративного судочинства України
щодо повноти та об'єктивності розгляду
справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув
справу в межах доводів апеляційної
скарги відповідно до вимог ст.195 КАС
України та керуючись ч.1 ст.41 КАС
України.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, представників сторін,
вивчивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням Ленінського районного суду м.
Харкова від 19 вересня 2013 р. (справа №
2/642/830/2013) за позивачем визнано право
власності на домоволодіння АДРЕСА_1,
яке складається з житлового будинку
літ. "А-1", до якого входять: 1-й поверх: 1-1
коридор площею 5,0 кв.м, 1-2 ванна площею 5,5
кв.м, 1-3 коридор площею 5,9 кв.м, 1-4 кухня
площею 5,4 кв.м, 1-5 житлова кімната площею
16,1 кв.м, 1-6 житлова кімната площею 15,6
кв.м, 1-7 житлова кімната площею 18,3 кв.м,
1-14 коридор площею 0,5 кв.м, 1-15 кладова
площею 3,6 кв.м, 1-16 кладова площею 1,5 кв.м,
1-17 кладова площею 0,8 кв.м, загальною
площею 78,2 кв.м, житловою площею 50,0 кв.м;
допоміжна площа 28,2 кв.м; мансарду літ.
"Ам", приміщення: 1-8 сходова клітина
площею 4,2 кв.м, 1-9 коридор площею 4,7 кв.м,
1-10 житлова кімната площею 17,5 кв.м, 1-11
кладова площею 13,9 кв.м, 1-12 житлова
кімната площею 19,0 кв.м, 1-13 кладова
площею 6,7 кв.м, загальною площею 66,0 кв.м,
житловою 36,5 кв.м; допоміжна площа 29,5
кв.м; прибудови літ. "а", "а-2" ґанок літ.
"а-1", сараї літ. "Б, Д, Е, Ж", льох літ. "В",
вбиральня літ. "Г", ворота №1, огорожа №2,
хвіртка №3(№1-3).

На підставі даного судового рішення
позивач звернувся до Реєстраційної
служби Харківського міського
управління юстиції Харківської
області із заявою та супровідними
документами для проведення державної
реєстрації права приватної власності
на вищезазначений житловий будинок.

Згідно картки прийому заяви № 7289570
заява була зареєстрована у базі даних
про реєстрацію заяв і запитів
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно 28.10.2013 року за
реєстраційним номером 3647662.

Розглянувши вищезазначену заяву 05
листопада 2013 року Державний реєстратор
прав на нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України
Мощонська Ірина Володимирівна
прийняла рішення № 7624317 про відмову у
державній реєстрації права приватної
власності на житловий будинок,
розташований в АДРЕСА_1 посилаючись на
ту обставину, що позивачем порушено п.10
Порядку прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 13.04.2011 року № 461: у
разі коли на самочинно збудоване
нерухоме майно визнано право власності
за рішенням суду, воно приймається в
експлуатацію згідно з цим Порядком.

Не погодившись з даним рішенням
позивач оскаржив його до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
рішення № 76243170 від 5 листопада 2013 року
державного реєстратора Державної
реєстраційної служби України
Мощонської Ірини Володимирівни про
відмову у державній реєстрації права
приватної власності на житловий
будинок, розташований в АДРЕСА_1
прийнято з порушенням норм чинного
законодавства України.

Позивач в суді апеляційної інстанції
до закінчення апеляційного розгляду
подав заяву про відмову від позову і
просив суд на підставі ст. ст. 51, 157 КАС
України закрити провадження у даній
адміністративній справі у зв'язку з
його відмовою від позову.

Інші учасники судового процесу проти
заявленої заяви не заперечували.

За таких обставин, колегія суддів
зазначає.

Відповідно до ст. 51 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) крім прав та
обов'язків, визначених у статті 49 цього
Кодексу, позивач має право змінити
підставу або предмет
адміністративного позову, збільшити
або зменшити розмір позовних вимог або
відмовитися від адміністративного
позову в будь-який час до закінчення
судового розгляду. Позивач має право
відмовитися від адміністративного
позову й у суді апеляційної чи
касаційної інстанції до закінчення
відповідно апеляційного чи
касаційного розгляду.

Згідно ст. 157 КАС України суд закриває
провадження у справі: 1) якщо справу не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства; 2) якщо
позивач відмовився від
адміністративного позову і відмову
прийнято судом; 3) якщо сторони досягли
примирення; 4) якщо є такі, що набрали
законної сили, постанова чи ухвала суду
з того самого спору і між тими самими
сторонами; 5) у разі смерті або
оголошення в установленому законом
порядку померлою особи, яка була
стороною у справі, якщо спірні
правовідносини не допускають
правонаступництва, або ліквідації
підприємства, установи, організації,
які були стороною у справі.

Про закриття провадження у справі суд
постановляє ухвалу. Ухвала суду про
закриття провадження у справі може
бути оскаржена. Повторне звернення з
тією самою позовною заявою не
допускається.

Частиною 2 ст. 203 КАС України
передбачено, що якщо судом першої
інстанції ухвалено законне та
обґрунтоване судове рішення, а
обставини, які стали підставою для
закриття провадження у справі, виникли
після його ухвалення, суд апеляційної
інстанції визнає таке рішення нечинним
і закриває провадження у справі.

Колегія суддів зазначає, що умови та
порядок здійснення реєстрації прав на
нерухоме майно встановлені Законом
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" (далі Закону) від 01.07.2004 р. №
1952-IV та Постановою Кабінету Міністрів
України від 22.06.2011 № 703 "Про
затвердження Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень і Порядку надання інформації
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно" (далі Порядку).

Згідно з п.26 Порядку: Для проведення
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме майно
необхідними документами є документи,
що підтверджують виникнення, перехід
або припинення права власності та
інших речових прав на нерухоме майно та
інші документи, визначені цим Порядком.

П.27 Порядку передбачає, що одним з
документів, які підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно, є рішення суду, що
набрало законної сили, щодо права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону
державна реєстрація прав проводиться
на підставі рішень судів, що набрали
законної сили.

Відповідно до 4.7 ст.16 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень"
державна реєстрація прав проводиться
на підставі заяви власника, іншого
право набувача, сторони правочину, за
яким виникло право, уповноваженої ними
особи.

Ч. 4 ст. 9 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" визначає, що
державний реєстратор самостійно
приймає рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень або
відмову в такій реєстрації.

П.23 Порядку визначено, що державний
реєстратор приймає рішення про відмову
в державній реєстрації прав та їх
обтяжень виключно за наявності підстав
для відмови в державній реєстрації
прав, що визначені у Законі України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".

Виключний перелік підстав для відмови
у державній реєстрації прав та їх
обтяжень визначений у частині 1 статті
24 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень".

Частиною 4 статті 24 зазначеного вище
Закону прямо забороно відмовляти у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень з підстав, не передбачених цим
Законом.

Аналізуючи посилання відповідача в
рішенні № 7624317 про відмову у державній
реєстрації права приватної власності
на житловий будинок, колегія суддів з
ними не може погодитись, оскільки як
було встановлено в судовим розглядом
позивачем до відповідної заяви були
надані документи щодо прийняття в
експлуатацію домоволодіння АДРЕСА_1.

Крім цього колегія суддів зазначає, що
відповідно до п. 3.2 Інструкції про
порядок проведення технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна, затвердженої Наказом Держбуду
України від 24.05.2001 № 127 індивідуальні
(садибні), житлові будинки, садові,
дачні будинки, господарські,
(присадибні) будівельні будівлі та
споруди, прибудови до них побудовані до
5 серпня 1992 року не належать до
самочинного будівництва (в редакції
Наказу Міністерства регіонального
розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства N 404
від 09.08.2012). Зазначений будинок зводився
дідом позивача ОСОБА_4 з 1956 по 1963 роки.
Згідно акту комісії з прийому знов
збудованого житлового будинку від
05.04.1963 року, затвердженого рішенням
Виконкому Ленінської районної Ради
депутатів трудящих №48/34 від 05.04.1963р.
житловий будинок з надвірними
спорудами був прийнятий до
експлуатації.

Щодо посилання відповідача на
відсутність документа, що посвідчує
речове право на земельну ділянку, то
зазначена посилання колегія суддів
вважає безпідставним, оскільки
позивачем був наданий до заяви Договір
про надання у безстрокове користування
земельної ділянки для будівництва
індивідуального житлового будинку на
праві приватної власності з кількістю
кімнат від однієї до п'яти включно від
12.11.1956 року та Витяг з протоколу № 19
засідання Виконкому Ленінської
районної Ради депутатів трудящих від
11.09.1956 року, що підтверджують надане
право безстрокового користування
зазначеною земельною ділянкою.

Виходячи з вище викладеного колегія
суддів прийшла до висновку, що рішення
№ 76243170 від 5 листопада 2013 року
державного реєстратора Державної
реєстраційної служби України
Мощонської Ірини Володимирівни про
відмову у державній реєстрації права
приватної власності на житловий
будинок, розташований в АДРЕСА_1
прийнято з порушенням норм чинного
законодавства України.

Оскільки, рішення № 76243170 від 5
листопада 2013 року винесено з
порушенням норм чинного законодавства
України, колегія суддів зазначає, що
судом першої інстанції ухвалено
законне та обґрунтоване судове рішення
про визнання незаконним та скасування
рішення про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень від 05
листопада 2013 року № 7624317, що прийняте
державним реєстратором прав на
нерухоме майно Держаної реєстраційної
служби України Мощонською Іриною
Володимирівною, та зобов'язання
Реєстраційної служби Харківського
міського управління юстиції
Харківської області зареєструвати за
ОСОБА_1 право власності на житловий
будинок, розташований в АДРЕСА_1, до
складу якого входять: 1-й поверх: 1-1
коридор площею 5,0 кв.м, 1-2 ванна площею 5,5
кв.м, 1-3 коридор площею 5,9 кв.м, 1-4 кухня
площею 5,4 кв.м, 1-5 житлова кімната площею
16,1 кв.м, 1-6 житлова кімната площею 15,6
кв.м, 1-7 житлова кімната площею 18,3 кв.м,
1-14 коридор площею 0,5 кв.м, 1-15 кладова
площею 3,6 кв.м, 1-16 кладова площею 1,5 кв.м,
1-17 кладова площею ї)98 кв.м, загальною
площею 78,2 кв.м, житловою площею 50,0 кв.м;
допоміжна площа 28,2 кв.м; мансарду літ.
"Ам", приміщення: 1-8 сходова клітина
площею 4,2 кв.м, 1-9 коридор площею 4,7 кв.м,
1-10 житлова кімната площею 17,5 кв.м, 1-11
кладова площею 13,9 кв.м, 1-12 житлова
кімната площею 19,0 кв.м, 1-13 кладова
площею 6,7 кв.м, загальною площею 66,0 кв.м,
житловою 36,5 кв.м; допоміжна площа 29,5
кв.м; прибудови літ. "а", "а-2" ґанок літ.
"а-1", сараї літ. "Б, Д, Е, Ж", льох літ. "В",
вбиральня літ. "Г", ворота №1, огорожа №2,
хвіртка №3(№1-3).

За наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції,
згідно п. 5 ст. 198 КАС України має право
визнати постанову суду нечинною і
закрити провадження у справі.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 205 КАС України,
розглянувши апеляційну скаргу, суд
апеляційної інстанції постановляє
ухвалу в разі визнання судового
рішення нечинним і закриття
провадження у справі.

Враховуючи те, що позивач відмовився
від позову і його відмову від позову
прийнято судом, а інші учасники
судового процесу не заперечують проти
поданої заяви, колегія судів дійшла
висновку, що у зв'язку з відмовою
позивача від позову, на підставі ст. 203
КАС України постанову суду першої
інстанції слід визнати нечинною і
закрити провадження у справі.

Керуючись п. 2 ст. 157, ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 5
ст. 198, 203, 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Заяву ОСОБА_1 про відмову від
адміністративного позову -
задовольнити.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 25 лютого 2014
року по справі № 820/13150/13-а - визнати
нечинною.

Провадження по справі № 820/13150/13-а за
позовом ОСОБА_1 до Державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України Мощонської Ірини
Володимирівни, Реєстраційної служби
Харківського міського управління
юстиції, третя особа - Державна
реєстраційна служба України про
визнання незаконним та скасування
рішення та зобов'язання вчинити певні
дії - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Спаскін
О.А.Судді(підпис) (підпис) Сіренко О.І.
Любчич Л.В.

Повний текст ухвали виготовлений
18.04.2014 р.