Справа № 227/3991/13-а
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/62063/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Загороднього А.Ф.,

суддів
Білуги С.В.,

Заїки М.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Добропіллі та Добропільському
районі Донецької області на постанову
Добропільського міськрайонного суду
Донецької області від 22 серпня 2013 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 08 листопада
2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Добропіллі та Добропільському
районі Донецької області про
перерахунок щомісячного грошового
утримання судді у відставці, -

встановила:

ОСОБА_2 звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Добропіллі та Добропільському
районі Донецької області про визнання
незаконною відмови в перерахунку йому
щомісячного довічного грошового
утримання судді та зобов'язання
відповідача зробити перерахунок і
виплачувати йому щомісячне довічне
грошове утримання судді у відставці з 01
січня 2013 року по 02 червня 2013 року з
розрахунку 80% від суддівської
винагороди судді Добропільського
міськрайонного суду Донецької
області, який займає адміністративну
посаду заступника голови суду без
обмеження граничного розміру, та
починаючи з 03 червня 2013 року з
розрахунку 88% без обмеження граничного
розміру.

Постановою Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 22 серпня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 08 листопада
2013 року, позовні вимоги задоволено.
Визнано неправомірними дії
відповідача щодо відмови в перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці ОСОБА_2 в
розмірі 80% від заробітної плати
працюючого судді Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
за період з 01 січня 2013 року по 02 червня
2013 року, та щодо відмови в перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці ОСОБА_2 у
розмірі 88% заробітної плати працюючого
судді Добропільського міськрайонного
суду без обмеження за період з 03 червня
2013 року. Стягнуто з Управління
Пенсійного фонду України в м.
Добропіллі та Добропільському районі
Донецької області на користь позивача
недораховане щомісячне довічне
грошове утримання судді у відставці за
період з 01 січня 2013 року по 02 червня 2013
року в розмірі 30375,55 грн. та зобов'язано
починаючи з 03 червня 2013 року здійснити
перерахунок та виплачувати ОСОБА_2
щомісячне довічне грошове утримання
відповідно до вимог частини 3 статті 138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» у розмірі 88% грошового
утримання працюючого судді
Добропільського міськрайонного суду
Донецької області без обмеження на
підставі довідки Територіального
управляння Державної судової
адміністрації України в Донецькій
області №08-23/35 від 09 січня 2013 року про
заробітну плату для обчислення
щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці у розмірі
17778,50 грн., що становить 15645,08 грн., з
урахуванням виплат, які були здійснені
за цей період і до надходження нової
довідки про підвищення розміру
заробітної плати працюючого судді на
відповідній посаді.

У касаційній скарзі, Управління
Пенсійного фонду України в м.
Добропіллі та Добропільському районі
Донецької області, посилаючись на
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати судові рішення та прийняти
нове, яким в задоволенні позовних вимог
відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає,
оскільки рішення судів першої та
апеляційної інстанцій постановлені з
додержанням норм матеріального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційної скарги
є необґрунтованими і не дають підстав,
які передбачені статтями 225- 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
для зміни чи скасування судових рішень.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що з 23 грудня 2010 року
ОСОБА_2 перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
м. Добропіллі та Добропільському
районі Донецької області як суддя у
відставці, отримує щомісячне довічне
грошове утримання відповідно до Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» у розмірі 88% заробітку судді.
Стаж, що дає йому право на довічне
утримання, становить 24 років 6 місяців 5
днів.

Згідно довідки Територіального
управління Державної судової
адміністрації України Донецької
області від 09 січня 2013 року №08-23/35 про
заробітну плату працюючого судді
Добропільського міськрайонного суду
Донецької області на відповідній
посаді заробіток складає 17778,50 грн., а
саме: посадовий оклад в розмірі 11470 грн.,
доплата за перебування на
адміністративні посаді 5% - 573,50 грн. та
надбавка за вислугу років 50% - 5735 грн.

31 липня 2013 року позивач звернувся до
відповідача із заявою про перерахунок
розміру довічного грошового утримання
виходячи з оплати праці працюючого
судді на відповідній посаді, згідно з
рішенням Конституційного Суду України
від 03 червня 2013 року №3-рп2013.

Однак, листом від 01 серпня 2013 року
№124/Т-39-01-01 Управлінням Пенсійного
Фонду України у м. Добропіллі та
Добропільському району відмовлено
позивачу в проведенні перерахунку
довічного грошового утримання.

Відповідно до частини 3 статті 138 Закону
України від 7 липня 2010 року №2453-VІ «Про
судоустрій і статус суддів» (який
набрав законної сили з 30 липня 2010 року)
щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Із зазначених норм закону ОСОБА_2
нараховане та виплачувалося довічне
грошове утримання.

Проте, Законом України від 8 липня 2011
року №3668-VІ «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи», який
набрав чинності з 01 жовтня 2011 року,
частини 3 та 5 статті 138 Закону України
««Про судоустрій і статус суддів»»
викладено в новій редакції, відповідно
до яких щомісячне довічне грошове
утримання виплачується судді у розмірі
80 відсотків грошового утримання судді,
з якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді.

Максимальний розмір щомісячного
довічного грошового утримання суддів у
відставці (з урахуванням надбавок,
підвищень, додаткової пенсії, цільової
грошової допомоги, пенсії за особливі
заслуги перед Україною, індексації та
інших доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність.

Однак Рішенням Конституційного Суду
України №3-рп/2013 від 3 червня 2013 року
частина 3, перше, друге, третє речення
частини п'ятої статті 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» у
редакції Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи»
втратили чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення.

Аналіз наведених норм Законів та
рішення Конституційного Суду України
свідчить про те, що до 01 жовтня 2011 року
довічне грошове утримання судді у
відставці визначалося у розмірах,
передбачених частиною 3 статті 138 у
редакції Закону України «Про
судоустрій і статус суддів». А з 01
жовтня 2011 року до 03 червня 2013 року
розмір зазначених виплат визначався за
правилами статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» у редакції
Закону України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи».

При цьому, Закон України «Про
судоустрій і статус суддів» від 07 липня
2010 року не пов'язує визначення розміру
щомісячного довічного грошового
утримання судді із розміром заробітної
плати, яку суддя отримував до виходу у
відставку, а визначає у відсотковому
розмірі до грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді.

Тобто, при збільшенні розміру
суддівської винагороди судді, який
працює на відповідній посаді,
перерахунку підлягає розмір
щомісячного довічного утримання судді
для приведення його у відповідність
вимогам частини 3 статті 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів».

Враховуючи викладене, суди першої та
апеляційної інстанцій дійшли вірного
висновку щодо протиправності відмови
Управління Пенсійного фонду України в
м. Добропіллі та Добропільському
районі Донецької області здійснити
позивачу перерахунок щомісячного
довічного утримання судді у
відповідності до вимог частини 3 статті
138 Закону України «Про судоустрій і
статус суддів».

Отже, доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело або могло б призвести до
невірного вирішення спору, а тому
оскаржувані судові рішення є законними
та обґрунтованими і підстави для їх
скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Добропіллі та Добропільському районі
Донецької області залишити без
задоволення, а постанову
Добропільського міськрайонного суду
Донецької області від 22 серпня 2013 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 08 листопада
2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Добропіллі та Добропільському
районі Донецької області про
перерахунок щомісячного грошового
утримання судді у відставці - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.Ф. Загородній

Судді
С.В. Білуга

М.М. Заїка