Справа № 811/3055/13-а
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2013-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
Кіровоград, вул. Велика Перспективна, 40
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 листопада 2013 року
справа №
Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі судді
Жука Р.В., розглянувши у порядку
письмового провадження
адміністративну справу
за позовомФізичної особи-підприємця
ОСОБА_1доКіровоградської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Кіровоградській областіпровизнання
протиправними та скасування
податкового повідомлення - рішення, - В
Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
звернувся до Кіровоградського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби
про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення від 26.04.2013 року №.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на
думку позивача, відповідачем у
порушення норм діючого податкового
законодавства України, було прийнято
протиправне податкове
повідомлення-рішення, якими позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість, що
призвело до порушення його прав та
законних інтересів.

Ухвалою суду від 19.11.2013 року було
здійснено заміну відповідача -
Кіровоградську ОДПІ Кіровоградської
області ДПС на правонаступника
Кіровоградську ОДПІ Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області.

Відповідачем подано до суду письмові
заперечення, позов не визнається,
вказується, що оскаржуване рішення
прийнято на підставі, в межах
повноважень та у спосіб визначені
Податковим кодексом України, Законом
України "Про державну податкову службу
в Україні" у зв'язку з порушення
позивачем законодавства під час
здіснення господарських операцій без
мети настання реальних наслідків, а
тому прийняте податкове
повідомлення-рішення є правомірним.

Доводи відповідача, викладені в
письмовому запереченні проти позову,
повністю співпадають з висновками акта
перевірки.

Позивач та представник відповідача у
судове засідання не з'явилися, надавши
до суду письмові заяви про розгляд
справи без їх участі (а.с.69, 71).

Відповідно до ч.4 ст.122 КАС України
особа, яка бере участь у справі має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Якщо таке
клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
здійснюється в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Враховуючи клопотання сторін та
положення статті 122 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в судовому засіданні 19.11.2013
року суд ухвалив перейти до розгляду
справи в письмовому провадженні.

Суд, дослідивши надані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
дійшов наступних висновків.

Суд не погоджується з висновками акта
перевірки, що стали підставою для
прийняття спірного податкового
повідомлення-рішення, виходячи з
наступних мотивів.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1
зареєстровано в Вільшанській районній
державній адміністрації
Кіровоградської області 03.04.2006 року, що
підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію №2 000347 та є
платником податку на додану вартість,
що підтверджується свідоцтвом від
16.02.2009 року № (а.с.11-12).

На підставі направлення та наказу №719
від 03.04.2013 року посадовою особою
податкового органу проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку за результатами якої
складено акт №306/17-1/НОМЕР_1 від 12.04.2013
року про результати документальної
позапланової невиїзної перевірки
дотримання вимог податкового та іншого
законодавства ФОП ОСОБА_1 за період з
01.11.2010 року по 31.12.2010 року (а.с.15-22).

За результатами перевірки
Кіровоградською ОДПІ винесено
податкове повідомлення -рішення від
26.04.2013 року №, якими збільшено
суму грошового зобов'язання з ПДВ у
сумі 3339,81 грн. за основним платежем та
834,95 грн. - штрафні (фінансові) санкції
(а.с.23).

Відповідачем зроблено висновок про
нікчемність господарських операцій
позивача з ПП «Анубіс». Податковий
орган дійшов висновку про порушення
підпунктів 7.2.3, 7.2.6 пункту 7.2, підпунктів
7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України
"Про податок на додану вартість",
внаслідок чого донараховано податок на
додану вартість у розмірі 3339,81 грн.

Як зазначив Вищий адміністративний суд
України в листі від 02 червня 2011 року
№742/11/13-11, з метою встановлення факту
здійснення господарської операції,
формування витрат для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток або податкового кредиту з
податку на додану вартість судам
належить з'ясовувати, зокрема, такі
обставини: рух активів у процесі
здійснення господарської операції;
установлення спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції та
установлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг),
спорудженням основних фондів, імпортом
товарів (послуг), понесенням інших
витрат і господарською діяльністю
платника податку.

За таких підстав, в межах предмета
доказування по даній справі належить
встановити факт здійснення та
реальність господарських операцій між
ФОП ОСОБА_1 та ПП «Анубіс», та наявність
спеціальної податкової
правосуб'єктності зазначених сторін,
зокрема, статусу платника податку на
додану вартість.

Судом встановлено, що у листопаді 2010
року між ФОП ОСОБА_1 (покупець) та ПП
«Анубіс» (продавець) укладено усний
договір поставки, відповідно до якого
продавець зобов'язується поставити
верхній спецодяг.

Згідно податкової накладної за №198 від
03.10.2010 року, копія якої знаходяться в
матеріалах справи, виписана ПП
«Анубіс» на адресу ФОП ОСОБА_1,
поставило на адресу позивача верхній
спецодяг на загальну суму 20038,85 грн.
(а.с.24).

В оплату за поставлений товар
відповідно до квитанцій до прибуткових
касових ордерів провів оплату грошових
коштів у повному обсязі (а.с.25).

Законом, що визначав платників податку
на додану вартість, об'єкти, базу та
ставки оподаткування, перелік
неоподатковуваних та звільнених від
оподаткування операцій, особливості
оподаткування експортних та імпортних
операцій, поняття податкової
накладної, порядок обліку, звітування
та внесення податку до бюджету на
момент виникнення спірних
правовідносин є Закон України "Про
податок на додану вартість".

Згідно з пунктом 1.7 статті 1 Закону
України "Про податок на додану
вартість" (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин),
податковий кредит - це сума, на яку
платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду, визначена згідно з цим
Законом.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4
статті 7 Закону України "Про податок на
додану вартість" податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

З аналізу вказаної правової норми та
обставин справи суд приходить до
висновку, що необхідними та достатніми
підставами для включення позивачем до
складу податкового кредиту
відповідних сум податку на додану
вартість є: придбання ним товарів та
послуг; використання зазначених
товарів та послуг у межах
господарської діяльності; сплата чи
нарахування сум податку на додану
вартість у зв'язку з таким придбанням.

Судом встановлено, що позивач в
податкових деклараціях з податку на
додану вартість за перевірений період
в складі податкового кредиту
відобразив суми податку на додану
вартість на підставі податкової
накладної, виписаної ПП «Анубіс», у
зв'язку з придбанням товару (верхнього
спецодягу).

Підставою для нарахування податкового
кредиту, відповідно до підпункту 7.2.6
пункту 7.2 статті 7 Закону України "Про
податок на додану вартість" є податкова
накладна, яка видається платником
податку, який поставляє товари
(послуги), на вимогу їх отримувача.

За приписом підпункту 7.5.1 пункту 7.5
статті Закону України "Про податок на
додану вартість" датою виникнення
права платника податку на податковий
кредит вважається дата здійснення
першої з подій:

або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків;

або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт,
послуг).

Закон України "Про податок на додану
вартість" передбачає тільки один
випадок не включення до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг) - це не
підтвердження таких сум податковими
накладними чи митними деклараціями
(підпункт 7.4.5 пункту 7.4 статті 7).

Згідно з підпунктом 7.2.1 пункту 7.2 статті
7 Закону України "Про податок на додану
вартість" платник податку зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну, що
має містити зазначені окремими
рядками: а) порядковий номер податкової
накладної; б) дату виписування
податкової накладної; в) назву
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
д) місце розташування юридичної особи
або місце податкової адреси фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість; е) опис
(номенклатуру) товарів (робіт, послуг)
та їх кількість (обсяг, об'єм); є) повну
назву отримувача; ж) ціну продажу без
врахування податку; з) ставку податку
та відповідну суму податку у цифровому
значенні; и) загальну суму коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку.

Відповідно до вимог підпункту 7.2.4
пункту 7.2 статті 7 Закону України "Про
податок на додану вартість" право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку у порядку,
передбаченому статтею 9 цього Закону.

Як встановлено судом, на момент
складання податкової накладної
контрагент позивача - ПП «Анубіс» - було
зареєстровано як платники податку на
додану вартість у встановленому
законодавством порядку, а тому мало
право на нарахування податку на додану
вартість та складання податкової
накладної на кожну поставку товару
(робіт; послуг) в свою чергу податкової
накладної, на підставі яких позивач
формував податковий кредит, та копія
якої знаходяться в матеріалах справи,
відповідають вимогам встановленим
підпунктом 7.2.1 пункту 7.2 статті 7 Закону
України "Про податок на додану
вартість".

При вирішенні даного спору суд
притримується позиції, що у разі якщо
на час здійснення господарських
операцій, за якими податковий орган не
визнає обґрунтованим віднесення
позивачем до податкового кредиту сум
податку на додану вартість,
постачальники були включені до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, а також мали
свідоцтво про реєстрацію платника
податку на додану вартість, покупець не
може нести відповідальність ні за
несплату податків продавцями, ні за
можливу недостовірність відомостей
про них, наведених у зазначеному
реєстрі, за умови необізнаності щодо
неї.

При цьому слід враховувати вимоги
статті 18 Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців", яка встановлює: якщо
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру, були
внесені до нього, то такі відомості
вважаються достовірними і можуть бути
використані в спорі з третьою особою,
доки до них не внесено відповідних
змін.

Так, за даними Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців на час здійснення
спірної господарської операції ПП
«Анубіс» було зареєстроване як
юридична особа.

Вирішуючи питання про реальність
господарських операцій та придбання
позивачем товару з метою використання
його у власній господарській
діяльності, суд зазначає про наступне.

Відповідно до визначення частини
першої статті 3 Господарського кодексу
України під господарською діяльністю у
цьому Кодексі розуміється діяльність
суб'єктів господарювання у сфері
суспільного виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність.

Підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України визначає
господарську діяльність як діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямовану на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Суд встановив, що придбаний у ПП
«Анубіс» верхній спецодяг реалізовано
позивачем на адресу третіх осіб -
суб'єктів господарювання, що
підтверджується податковими
накладними (а.с.26,27), договором поставки
№11 від 10.01.2010 року (а.с.78) та виписками
банку про рух коштів. (а.с.75-77).

Підсумовуючи наведене, суд приходить
до висновку, що, господарська операція
між ФОП ОСОБА_1 та ПП «Анубіс» є
реальною, відповідає дійсному
економічному змісту та намірам сторін,
підтверджені необхідними первинними,
розрахунковими, платіжними
документами, а товари (спецодяг)
придбавалися позивачем з метою
подальшої реалізації та були
реалізовані, що є свідченням
добросовісності позивача при
здійсненні вказаних операцій.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
ФОП ОСОБА_1 правомірно сформовано
податковий кредит з податку на додану
по взаємовідносинам з ПП «Анубіс», а
збільшення позивачу суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість та накладення штрафу є
протиправним.

Таким чином, податкове
повідомлення-рішення Кіровоградської
ОДПІ Кіровоградської області ДПС від 26
квітня 2013 року № є протиправним
та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Дані положення кореспондуються з
вказаним у п.1 Постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України "Про
практику застосування
адміністративними судами окремих
положень Кодексу адміністративного
судочинства України під час розгляду
адміністративних справ" від 6 березня
2008 року № 2 (далі постанова Пленуму).

З огляду на зазначену норму під час
розгляду спорів щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень суди незалежно від
підстав, наведених у позовній заяві,
повинні перевіряти їх відповідність
усім зазначеним вимогам (п.п.3 п.1
постанови Пленуму).

Відповідно до частини першої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 17, 86, 94, 158, 163-165 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити
повністю.

Визнати протиправними та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області ДПС від 26.04.2013 року №.

Присудити Фізичній особі - підприємцю
ОСОБА_1 (код - НОМЕР_1) судові витрати в
розмірі 114,70 грн., зобов'язавши Державне
казначейство України в
Кіровоградській області стягнути 114,70
грн. з Державного бюджету України
шляхом їх безспірного списання із
рахунку Кіровоградської об'єднаної
державної податкової інспекції
головного управління Міндоходів у
Кіровоградській області.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку, передбаченому статтею 254 КАС
України.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подачі,
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови суду,
апеляційної скарги через
Кіровоградській окружний
адміністративний суд, з одночасним
надсиланням копії апеляційної скарги
до суду апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя

Кіровоградського окружного

адміністративного суду

Р.В. Жук