Справа № 186/2395/13-а
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 рокусправа № 186/2395/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чередниченко В.Є.

суддів: Коршуна
А.О. Панченко О.М.

розглянувши у письмовому провадженні в
м. Дніпропетровську апеляційну скаргу
управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Першотравенської міської
ради Дніпропетровської області

на постанову Першотравенського
міського суду Дніпропетровської
області від 20 грудня 2013 року

у справі № 186/2395/13-а

за позовом ОСОБА_1

до управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Першотравенської міської
ради Дніпропетровської області

про визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 03 грудня 2013 року звернулася до
суду з позовом до управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Першотравенської
міської ради Дніпропетровської
області, в якому просить визнати
неправомірними дії відповідача та
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок та виплату недоотриманої
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до ст. 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» у
розмірі прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років за період з 18.07.2013
року.

Постановою Першотравенського міського
суду Дніпропетровської області від 20
грудня 2013 року позов задоволено
частково: визнано протиправними дії
відповідача та зобов'язано відповідача
здійснити перерахунок та виплату
ОСОБА_1 державної допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до ст. 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» починаючи з 09 серпня 2013
року та до закінчення строку
передбаченого законом для такої
виплати. У задоволенні іншої частини
позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою у задоволенні позову
відмовити.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, суд апеляційної
інстанції зробив висновок, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Встановлені обставини справи свідчать
про те, що ОСОБА_1, згідно свідоцтва про
народження є матір'ю ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з чим
знаходиться на обліку в управлінні
праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Першотравенської
міської ради Дніпропетровської
області та отримує виплати допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, як особа, що не
застрахована у системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, у розмірі 130
грн. на місяць починаючи з 09 серпня 2013
року.

Згідно із правовими нормами, що
регулюють спірні відносини, до 1 січня
2008 року, тобто, до набрання чинності
Законом України від 28 грудня 2007 № 107-VI
"Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" (далі -
Закон № 107-VI) - правовідносини щодо
виплати допомоги регулювалися як
Законом України "Про державну допомогу
сім'ям з дітьми" № 2811-XII від 21 листопада
1992 (далі - Закон № 2811-ХІІ), дія якого
поширювалася на осіб, не застрахованих
в системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування, до

яких відноситься позивач, (стаття 13) так
і Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" (далі - Закон № 2240-III),
який поширював свою дію на
застрахованих у зазначеній системі
осіб. Розмір допомоги також визначався
цими Законами (статтями 15 та 43
відповідно).

Зокрема, статтею 15 Закону № 2811-XII було
передбачено, що допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Однак, пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону №
107-VI були внесені відповідні зміни до
Закону № 2811-ХІІ, а саме: дію статті 13
Закону № 2811-ХІІ з 01 січня 2008 року
поширено і на застрахованих осіб, а ст.
15 Закону № 2811-ХІІ викладено в наступній
редакції: допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається у розмірі, що дорівнює
різниці між прожитковим мінімумом,
встановленим для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 130
гривень.

Проте, пунктом 2 розділу ІІІ Закону №
107-VI було передбачено, що розділ II цього
Закону діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з 01.01.2009 року, діють
положення ст.13 Закону України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми", якою
передбачено, що право на допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за цим Законом має не
застрахована в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування особа (один з
батьків дитини, усиновитель, опікун,
баба, дід або інший родич), яка фактично
здійснює догляд за дитиною та
положення ст.15 цього Закону, відповідно
до якої допомога по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Проте, статтею 46 Закону України від 26
грудня 2008 року № 835-VI «Про Державний
бюджет України на 2009 рік» та статтею 45
Закону України від 27 квітня 2010 року №
2154-VI «Про Державний бюджет України на
2010 рік» передбачено, що у 2009, 2010 роках
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до Закону № 2811-ХІІ
призначається і здійснюється в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2001 року
№ 1751 саме на виконання Закону №
2811-ХІІ.

Тому, у 2009 та 2010 році допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку виплачувалася
відповідно до зазначеного Порядку.

Закон України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» № 2857 від 23.10.2010 не
містить будь-яких положень щодо
розміру допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
відповідно до Закону № 2811-ХІІ або
делегування повноважень по визначенню
такого розміру Кабінету Міністрів
України.

В подальшому, ані Законом України «Про
Державний бюджет на 2012 рік», ані
Законом України «Про Державний бюджет
на 2013 рік», ані іншими законами не
встановлювався інший розмір допомоги,
ніж в Законах №2811-ХІІ та №2240-ІІІ.

За таких обставин, у 2013 році, виплати
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку особам
не застрахованим в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування повинні
здійснюватися у розмірі визначеному
статтею 15 Закону № 2811-ХІІ, а саме - у
розмірі встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років.

Таким чином, враховуючи наведене, суд
апеляційної інстанції зробив висновок,
що відповідач при нарахуванні та
виплаті позивачу допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі, меншому, ніж
визначено статтею ст.15 Закону України
"Про державну допомогу сім'ям з дітьми"
діяв неправомірно.

Отже, позивач має право на перерахунок
та виплату допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у розмірі, визначеному ст.15 Закону
України "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми", починаючи з 09 серпня 2013 року. І
такі виплати мають здійснюватися
відповідачем до змін у чинному
законодавстві.

При цьому, відповідач, як суб'єкт
владних повноважень, повинен діяти на
підставі закону та у спосіб, визначений
законом і тому наділений
повноваженнями самостійно визначатися
щодо порядку та розміру сплати
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
відповідності до Закону України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми".

На підставі зазначеного, суд
апеляційної інстанції вважає, що суд
першої інстанції під час розгляду
даної справи об'єктивно, повно та
всебічно дослідив обставини, які мають
суттєве значення для вирішення справи,
дав їм правильну юридичну оцінку і
ухвалив законне, обґрунтоване рішення
без порушень норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, тому постанову суду
першої інстанції у цій справі
необхідно залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 198,
статтями 200, 205, 206 КАС України,
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Першотравенської
міської ради Дніпропетровської
області - залишити без задоволення.

Постанову Першотравенського міського
суду Дніпропетровської області від 20
грудня 2013 року у справі № 186/2395/13-а -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, але
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун

Суддя:
О.М. Панченко