Справа № 817/687/14
Суддя: Дорошенко Н.О.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/687/14

24 квітня 2014 року 12год. 00хв. м.
РівнеРівненський окружний
адміністративний суд у складі судді
Дорошенко Н.О. за участю секретаря
судового засідання Почапська М.В. та
сторін і інших осіб, які беруть участь у
справі:

позивача: представник Оніщук В.П.,

відповідача: представник Рокунь С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Управління капітального
будівництва виконавчого комітету
Рівненської міської ради до
Державної податкової інспекції у м.
Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
про визнання протиправними дій,
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення.
ВСТАНОВИВ:

Управління капітального будівництва
виконавчого комітету Рівненської
міської ради (далі - УКБ ВК Рівненської
міської ради) звернулося до
Рівненського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у м.
Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області про
визнання протиправними дій
податкового органу щодо проведення
перевірки своєчасності сплати
узгодженої суми податкового
зобов'язання по орендній платі за
земельні ділянки державної та
комунальної власності, за наслідками
яких складено акт від 09.10.2013 №301;
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення ДПІ у
м. Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській
області форми "Ш" від 22.10.2013 №.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач вказує, що податковим
органом при проведенні перевірки не
дотримано вимог п.79.2 ст.79 Податкового
кодексу України щодо прийняття наказу
на проведення перевірки та вручення
його посадовим особам позивача. Також
всупереч Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затвердженої постановою
Правління Національного банку України
від 21.01.2004 №22, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції 29.03.2004 за №377/89/76,
податковий орган самостійно змінив
призначення платежів, що визначалися
позивачем в платіжних дорученнях в
результаті чого, штучно у листопаді,
грудні 2012 року виникала заборгованість
по орендній платі за земельні ділянки
державної та комунальної власності, як
наслідок було безпідставно
застосовано штрафні (фінансові)
санкції за несвоєчасну сплату. Також,
зазначає, що самостійна зміна
податковим органом призначень
платежів призвела до викривлення
показників задекларованих та
сплачених сум орендної плати у
обліковій карточці платника податку за
2009-2011 роки.

Представник позивача в судовому
засіданні адміністративний позов
підтримав з наведених у ньому підстав,
просив задовольнити повністю.

Відповідач Державна податкова
інспекція у м. Рівному Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області позов не визнав, подав письмове
заперечення (а.с.18-19 т.2). Представник
відповідача в судовому засіданні
пояснив, що УКБ ВК Рівненської міської
ради невчасно сплачувалися узгоджені
суми податкових зобов'язань по
орендній платі за земельні ділянки
державної та комунальної власності у
листопаді, грудні 2012 року, в результаті
чого, до платника податків на підставі
п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України
було застосовано штрафні (фінансові)
санкції. Також пояснив, що вказані
порушення були виявлені податковим
органом в ході проведення перевірки
своєчасності сплати позивачем
узгодженої суми податкового
зобов'язання по орендній платі за
земельні ділянки державної та
комунальної власності, за результатами
якої складено акт №301 від 09.10.2013.
Позивачу надсилалося повідомлення про
виклик до податкового органу на 21.10.2013
для підписання акту перевірки або
надання заперечень та для ознайомлення
надіслано сам акт перевірки. 22.10.2013
податковим органом складено акт неявки
посадових осіб у зв'язку з неявкою
позивача для підписання акту перевірки
від 09.10.2013 №301 та відсутністю
заперечень на нього. Спірне податкове
повідомлення-рішення вважає
правомірним, в задоволенні позову
просив відмовити повністю за
безпідставністю вимог.

Заслухавши пояснення представників
сторін, встановивши фактичні обставини
справи, перевіривши їх доказами,
дослідженими в судовому засіданні,
оцінивши їх у сукупності, відповідно до
вимог закону, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги слід задовольнити
повністю з таких підстав.

Судом встановлено, що ДПІ у м. Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області було проведено
перевірку своєчасності сплати
узгодженої суми податкового
зобов'язання по орендній платі за
земельні ділянки державної та
комунальної власності УКБ ВК
Рівненської міської ради. За
наслідками проведення перевірки
складено акт від 09.10.2013 №301, за змістом
якого позивачем затримано сплату
узгодженої суми податкового
зобов'язання, нарахованого у
податкових деклараціях орендної плати
за земельні ділянки державної і
комунальної власності від 20.02.2012 №
, від 20.03.2012 №, від 09.10.2012
№, 14.11.2012 №, від 18.12.2012
№, а саме: на 263 днів по строку
сплати 30.12.2012, фактично погашено 26.10.2011
на суму 15000,00 грн.; на 301 день по строку
сплати 30.12.2010, фактично погашено 19.09.2013
на суму 4000,00 грн.; на 270 днів по строку
сплати 30.12.2012, фактично погашено 26.09.2013
на суму 8924,27 грн.; на 240 днів по строку
сплати 30.01.2013, фактично погашено 27.09.2013
на суму 27536,62 грн.; на 243 днів по строку
сплати 30.01.2013, фактично погашено 30.09.2013
на суму 15610,43 грн. (а.с.9-10 т.1).

Зазначені обставини враховані
податковим органом в розрахунку
штрафних санкцій на суму 11214,25 грн. (а.с.11
т.1).

ДПІ у м. Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області на
підставі акту перевірки від 09.10.2013 №301
прийнято податкове
повідомлення-рішення форми "Ш" від
22.10.2013 №, яким за порушення
граничного строку сплати суми
грошового зобов'язання з орендної
плати з юридичних осіб, визначеного
п.287.3 ст.287 Податкового кодексу України,
та на підставі ст.126 Податкового
кодексу України за затримку на 270
календарних днів сплати суми грошового
зобов'язання в розмірі 56071,31 грн. УКБ ВК
Рівненської міської ради зобов'язано
сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 11214,25
грн. (а.с.12 т.1).

Перевіряючи дотримання відповідачем
процедури проведення перевірки
позивача, за наслідками якої прийнято
спірне рішення, суд враховує, що
відповідно до ст.62 Податкового кодексу
України одним із способів здійснення
податкового контролю є перевірки та
звірки відповідно до вимог цього
Кодексу, а також перевірки щодо
дотримання законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи у порядку,
встановленому законами України, що
регулюють відповідну сферу
правовідносин.

У відповідності до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20
Податкового кодексу України органи
державної податкової служби мають
право проводити перевірки платників
податків (крім Національного банку
України) в порядку, встановленому цим
Кодексом.

Статтею 75 Податкового кодексу України
визначено види перевірок, які мають
право проводити органи державної
податкової служби, а саме: камеральні,
документальні, фактичні.

Відповідно до пп.75.1.1 п.75.1 ст.75
Податкового кодексу України
камеральною вважається перевірка, яка
проводиться у приміщенні
контролюючого органу виключно на
підставі даних, зазначених у
податкових деклараціях (розрахунках)
платника податків.

З дослідженого судом акта від 09.10.2013 №301
встановлено, що податковим органом
проведена перевірка позивача на
підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20.1 ст.20
Податкового кодексу України, при цьому
відображено відомості щодо граничного
строку сплати узгодженої суми
податкового зобов'язання, а також
відомості щодо дати та сум фактичної
сплати зобов'язання. З наведеного
слідує, що податковим органом
досліджувались не виключно дані,
зазначені в податковій декларації
платника податків, а також інші
відомості, відтак проведена перевірка
не є камеральною відповідно до пп.75.1.1
п.75.1 статті 75 Податкового кодексу
України, а є документальною перевіркою.

Відповідно до пп.75.1.2 п.75.1 ст.75
Податкового кодексу України
документальні перевірки можуть бути
плановими або позаплановими, а також
виїзними або невиїзними.

Документальною перевіркою вважається
перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, а також
отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.

Документальною невиїзною перевіркою
вважається перевірка, яка проводиться
в приміщенні органу державної
податкової служби (пп.75.1.2 п.75.1 ст.75
Податкового кодексу України).

Особливості проведення документальної
невиїзної перевірки визначено в статті
79 Податкового кодексу України.

Так, документальна невиїзна перевірка
здійснюється у разі прийняття
керівником органу державної
податкової служби рішення про її
проведення та за наявності обставин
для проведення документальної
перевірки, визначених статтями 77 та 78
цього Кодексу. Документальна невиїзна
перевірка здійснюється на підставі
зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1
статті 75 цього Кодексу документів та
даних, наданих платником податків у
визначених цим Кодексом випадках, або
отриманих в інший спосіб, передбачений
законом (п.79.1 ст.79 Податкового кодексу
України).

У відповідності до п.79.2 ст.79
Податкового кодексу України
документальна позапланова невиїзна
перевірка проводиться посадовими
особами органу державної податкової
служби виключно на підставі рішення
керівника органу державної податкової
служби, оформленого наказом, та за
умови надіслання платнику податків
рекомендованим листом із
повідомленням про вручення або
вручення йому чи його уповноваженому
представнику під розписку копії наказу
про проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки та
письмового повідомлення про дату
початку та місце проведення такої
перевірки.

Виконання умов цієї статті надає
посадовим особам органу державної
податкової служби право розпочати
проведення документальної невиїзної
перевірки.

Представник відповідача в судовому
засіданні вказав про відсутність
відомостей щодо прийняття керівником
органу державної податкової служби
рішення про проведення перевірки,
оформленого наказом, та його
надіслання позивачу.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

За встановлених обставин суд дійшов
висновку, що податковий орган порушив
встановлену законом процедуру
проведення документальної перевірки
позивача, діяв поза межами правового
поля, відтак дії ДПІ у м. Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області щодо проведення
перевірки своєчасності сплати
узгодженого податкового зобов'язання
по орендній платі за земельні ділянки
державної та комунальної власності, за
наслідками якої складено акт № 301 від
09.10.2013, суд вважає протиправними,
вчиненими не в порядку та не у спосіб,
визначені законом, а тому такими, що
порушують права та законні інтереси
платника податків. З урахуванням
наведеного адміністративний позов в
зазначеній частині підлягає до
задоволення.

Відображені в акті перевірки від 09.10.2013
№301 відомості не можуть бути взяті до
уваги судом відповідно до ч.3 ст.70 КАС
України, оскільки такі відомості
одержані контролюючим органом з
порушенням закону.

Перевіряючи доводи відповідача щодо
несвоєчасної сплати позивачем
узгодженої суми податкового
зобов'язання по орендній платі за
земельні ділянки державної та
комунальної власності за листопад та
грудень 2012 року, суд встановив та
врахував таке.

Відповідно до п.287.3 ст.287 Податкового
кодексу України податкове зобов'язання
щодо плати за землю, визначене у
податковій декларації на поточний рік,
сплачується рівними частками
власниками та землекористувачами
земельних ділянок за
місцезнаходженням земельної ділянки
за податковий період, який дорівнює
календарному місяцю, щомісяця протягом
30 календарних днів, що настають за
останнім календарним днем податкового
(звітного) місяця.

Судом встановлено, що у податкових
деклараціях за 2012 рік УКБ ВК
Рівненської міської ради
задекларовано до сплати орендної плати
за земельні ділянки державної і
комунальної власності таких розмірах:

відповідно до поданої 20.02.2012 основної
звітної декларації за 2012 рік - за
листопад 47648,55 грн., за грудень 47648,51 грн.
(а.с.29-33 т.1);

відповідно до поданої 20.03.2012 нової
звітної декларації за 2012 рік - за
листопад 15177,23 грн., за грудень 15177,23 грн.
(а.с.39-42 т.1);

відповідно до поданої 17.05.2012 уточнюючої
декларації за 2012 рік - за листопад 42302,23
грн., за грудень 42302,34 грн.; нараховано до
зменшення податкового зобов'язання по
орендній платі за землі державної або
комунальної власності на 2012 рік
(позитивне значення (р.14 - р.13)) за
листопад у сумі 5346,32 грн., за грудень у
сумі 5346,17 грн. (а.с.46-50 т.1);

відповідно до поданої 28.08.2012 уточнюючої
декларації за 2012 рік - за листопад 7327,22
грн., за грудень 7327,22 грн.; нараховано до
зменшення податкового зобов'язання по
орендній платі за землі державної або
комунальної власності на 2012р.
(позитивне значення (р.14 - р.13)) за
листопад у сумі 7850,01 грн., за грудень у
сумі 7850,01 грн. (а.с.57-59 т.1);

відповідно до поданої 28.08.2012 уточнюючої
декларації за 2012 рік - за листопад 41392,11
грн., за грудень у розмірі 41392,12 грн.;
нараховано до зменшення податкового
зобов'язання по орендній платі за землі
державної або комунальної власності на
2012р. (позитивне значення (р.14 - р.13)) за
листопад у сумі 910,12 грн., за грудень у
сумі 910,22 грн. (а.с.62-66 т.1);

відповідно до поданої 09.10.2012 нової
звітної декларації за 2012 рік - за
листопад 5557,06 грн., за грудень 5557,06 грн.
(а.с.73-76 т.1);

відповідно до поданої 10.10.2012 уточнюючої
декларації за 2012 рік - за листопад 38385,98
грн., за грудень 38385,95 грн.; нараховано до
зменшення податкового зобов'язання по
орендній платі за землі державної або
комунальної власності на 2012р.
(позитивне значення (р.14 - р.13)) за
листопад у розмірі 3006,13 грн., за грудень
у сумі 3006,17 грн. (а.с.80-84 т.1);

відповідно до поданої 14.11.2012 нової
звітної декларації за 2012 рік - за
листопад 1784,57 грн., за грудень 1784,57 грн.
(а.с.91-93 т.1);

відповідно до поданої 18.12.2012 уточнюючої
декларації за 2012 рік - за листопад 38385,98
грн., за грудень 37337,50 грн.; нараховано до
зменшення податкового зобов'язання по
орендній платі за землі державної або
комунальної власності на 2012 рік
(позитивне значення (р.14 - р.13)) за
листопад у сумі 0,00 грн., за грудень у
сумі 1048,45 грн. (а.с.96-100 т.1);

відповідності до поданої 18.12.2012 нової
звітної декларації за 2012 рік - за
листопад 214,36 грн., за грудень 90,57 грн.
(а.с.106108 т.1);

відповідно до поданої 20.12.2012 уточнюючої
декларації за 2012 рік - за листопад 5124,30
грн., за грудень 4992,56 грн.; нараховано до
зменшення податкового зобов'язання по
орендній платі за землі державної або
комунальної власності на 2012р.
(позитивне значення (р.14 - р.13)) за
листопад у сумі 432,76 грн., за грудень у
сумі 564,50 грн. (а.с.111-113 т.1);

відповідно до поданої 15.05.2013 уточнюючої
декларації за 2012 рік - за листопад 38308,20
грн., за грудень 36169,52 грн.; нараховано до
зменшення податкового зобов'язання по
орендній платі за землі державної або
комунальної власності на 2012р.
(позитивне значення (р.14 - р.13)) за
листопад у сумі 77,78 грн., за грудень у
сумі 1167,98 грн. (а.с.117-122 т.1).

Фактично сплачено за листопад 2012 року у
розмірі 67684,82 грн. у відповідності до
платіжних доручень:

від 12.12.2012 №42 на суму 12606,44 грн.
(призначення платежу: орендна землі. По
строку сплати 30.12.2012);

від 20.12.2012 №828 на суму 10000,00 грн.
(призначення платежу: орендна плата за
землю за листопад 2012 року. По строку
сплати 30.12.2012);

від 25.12.2012 №843 на суму 35000,00 грн.
(призначення платежу: орендна плата за
землю за листопад 2012 року. По строку
сплати 30.12.2012);

від 25.12.2012 №844 на суму 5000,00 грн.
(призначення платежу: орендна плата за
землю за листопад 2012 року. По строку
сплати 30.12.2012);

від 27.12.2012 №854 на суму 5078,38 грн.
(призначення платежу: орендна плата за
землю за листопад 2012 року. По строку
сплати 30.12.2012) (а.с.128-132 т.1).

Фактично сплачено за грудень 2012 року у
розмірі 55078,38 грн. у відповідності до
платіжних доручень:

від 25.01.2013 №29 на суму 25000,00 грн.
(призначення платежу: орендна плата за
землю за грудень 2012 року. По строку
сплати 30.01.2013);

від 25.01.2013 №30 на суму 10000,00 грн.
(призначення платежу: орендна плата за
землю за грудень 2012 року. По строку
сплати 30.01.2013);

від 30.01.2013 №39 на суму 7000,00 грн.
(призначення платежу: орендна плата за
землю за грудень 2012 року. По строку
сплати 30.01.2013);

від 30.01.2013 №38 на суму 3000,00 грн.
(призначення платежу: орендна плата за
землю за грудень 2012 року. По строку
сплати 30.01.2013);

від 31.01.2013 №44 на суму 6532,00 грн.
(призначення платежу: орендна плата за
землю за грудень 2012 року. По строку
сплати 30.01.2013) (а.с.133-137 т.1).

Судом встановлено, що сплачені кошти по
орендній платі за земельні ділянки
державної та комунальної власності за
листопад, грудень 2012 року податковим
органом спрямовано в погашення
податкового боргу, що виник у 2009-2010
роках.

Однак, суд не погоджується з
правомірністю таких дій податкового
органу, враховуючи наступне.

На момент сплати узгодженої суми
податкового зобов'язання по орендній
платі за земельні ділянки державної та
комунальної власності за 2009-2010 роки був
чинний Закон України "Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами" від 21.12.2000 №2181-ІІІ зі
змінами та доповненнями, (далі Закон
№2181-ІІІ).

Пунктом 7.7 ст.7 Закону №2181-ІІІ
визначений принцип рівності бюджетних
інтересів. Встановлено, що податковий
борг погашається попередньо погашенню
податкових зобов'язань, які не є
податковим боргом, у порядку
календарної черговості його
виникнення, а в разі одночасного його
виникнення за різними податками,
зборами (обов'язковими платежами) - у
рівних пропорціях.

Як визначено в пп.7.1.1 п.7.7 ст.7 Закону
№2181-ІІІ, джерелами самостійної сплати
податкових зобов'язань або податкового
боргу платника податку є будь-які
власні кошти такого платника податку.
Отже, грошовий платіж є єдиною формою
сплати податкових зобов'язань і
погашення податкового боргу.

Згідно з п.6 ст.7 Закону України "Про
Національний банк України" від 20.05.1999
№679-XIV (із змінами та доповненнями),
Національний банк України визначає
систему, порядок і форми платежів.

Пунктом 1.7 Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затвердженої постановою
Правління Національного банку України
від 21.01.2004 №22, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за
№377/89/76, кошти з рахунків клієнтів банки
списують лише за дорученнями власників
цих рахунків (включаючи договірне
списання коштів згідно з главою 6 цієї
Інструкції) або на підставі платіжних
вимог стягувачів у разі примусового
списання коштів згідно з главою 5 цієї
Інструкції. При цьому згідно з п.3.8
зазначеної Інструкції реквізит
"Призначення платежу" платіжного
доручення заповнюється платником так,
щоб надавати повну інформацію про
платіж та документи, на підставі яких
здійснюється перерахування коштів
отримувачу. Повноту інформації
визначає платник з урахуванням вимог
законодавства України. Платник
відповідає за дані, що зазначені в
реквізиті платіжного доручення
"Призначення платежу". Банк перевіряє
заповнення цього реквізиту на
відповідність установленим вимогам
лише за зовнішніми ознаками.

Із наведеного випливає, що право
визначати призначення платежу
відповідно до чинного законодавства
України належить виключно платнику.
Тому суми податкових зобов'язань або
податкового боргу з урахуванням пп.16.5.2
п.16.5 ст.16 Закону №2181-ІІІ слід вважати
сплаченими у день реєстрації
банківською установою платіжного
документа із зазначеним у ньому
призначенням платежу на сплату
відповідних податкових зобов'язань або
податкового боргу, визначених
платником податків.

Законом №2181-ІІІ, який є спеціальним
законом з питань оподаткування і
установлює порядок погашення
зобов'язань юридичних або фізичних
осіб перед бюджетами та державними
цільовими фондами з податків і зборів
(обов'язкових платежів), нарахування і
сплати пені та штрафних санкцій, що
застосовуються до платників податків,
визначено вичерпний перелік заходів,
які вживаються контролюючим органом з
метою погашення платниками податків
податкового боргу. Серед таких заходів
немає зміни призначення платежу,
самостійно визначеного платником
податків.

Таким чином, у разі недотримання
платником податків порядку погашення
податкового боргу та виконання
податкових зобов'язань, передбаченого
п.7.7 ст.7 Закону №2181-ІІІ, податковий
орган не наділений правом чи обов'язком
змінювати призначення платежу,
визначене платником податків.

За таких обставин самостійне
зарахування податковим органом
сплачених платником податку сум у
рахунок податкового боргу або тих
податкових зобов'язань, які не вказані
в призначенні платежу під час
перерахування платником податків
коштів до бюджету, є неправомірним.

З аналізу норм Закону №2181-ІІІ, які
встановлюють відповідальність за
порушення податкового законодавства,
вбачається, що перелік таких порушень є
вичерпним і не підлягає розширеному
тлумаченню. Серед зазначених порушень
немає недотримання порядку погашення
податкового боргу та податкових
зобов'язань, встановленого п.7.7 ст.7
цього Закону.

Отже, законодавством України, чинним на
час сплати позивачем узгодженої суми
податкового зобов'язання по орендній
платі за земельні ділянки державної та
комунальної власності за 2009-2010 роки, не
було передбачено застосування
спеціальних заходів відповідальності
за порушення платником податків вимог
щодо першочергового погашення
податкового боргу та виконання
податкових зобов'язань у порядку
календарної черговості їх виникнення.
У вказаних випадках до платника
податків підлягали застосуванню
передбачені Законом №2181-ІІІ заходи
примусового стягнення податкового
боргу, а також штрафні санкції за
порушення граничних строків сплати
податкових зобов'язань.

Відповідно до приписів статті 244-2 КАС
України суд вирішує даний
адміністративний спір з урахуванням
правової позиції Верховного Суду
України від 20.06.2011 у справі №21-80а11 щодо
застосування вищевказаних правових
норм.

Відповідно до п.87.9 ст.87 Податкового
кодексу України у разі наявності у
платника податків податкового боргу
органи державної податкової служби
зобов'язані зараховувати кошти, що
сплачує такий платник податків, в
рахунок погашення податкового боргу
згідно з черговістю його виникнення
незалежно від напрямку сплати,
визначеного платником податків.

За приписами статті 126 Податкового
кодексу України за несплату узгодженої
суми грошового зобов'язання протягом
строків, визначених цим Кодексом,
передбачено відповідальність платника
податків у вигляді штрафу, розмір якого
визначається у відсотковому
відношенні до погашеної суми
податкового боргу з урахуванням
терміну затримки.

Спрямування податковим органом
поточних платежів позивача на
погашення податкового боргу в порядку
черговості його виникнення в
попередніх звітних податкових
періодах, до набрання чинності
Податковим кодексом України, призвело
до викривлення показників
задекларованих та сплачених сум у
обліковій картці платника податку,
зокрема, за 2009-2010 роки, та, як наслідок,
до невірно визначеної суми недоїмки
станом на 01.01.2011 (а.с.20-120 т.2).

Обставини щодо недотримання
відповідачем податкового
законодавства в частині зміни
призначення платежів без згоди
платника податків у 2009-2010 роках, та,
відповідно, недостовірність даних
податкового обліку позивача,
встановлені судовими рішеннями в
адміністративних справах, які набрали
законної сили, а саме:

постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 22.06.2011 в
адміністративній справі №2а/1770/1910/2011,
залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 05.01.2012;

постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 13.10.2011 в
адміністративній справі №2а/1770/3173/2011,
залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 21.12.2011;

постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 09.11.2011 в
адміністративній справі №2а/1770/3663/2011,
залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 22.02.2012;

постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 09.11.2011 в
адміністративній справі №2а/1770/3665/2011,
залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 13.03.2012;

постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 16.02.2012 в
адміністративній справі №2а/1770/4691/2011,
залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 03.07.2012;

постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 02.04.2012 в
адміністративній справі №2а/1770/854/2012,
залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 12.11.2012;

постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 24.12.2012 в
адміністративній справі №2а/1770/4606/2012,
залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 14.02.2013;

постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 22.02.2013 в
адміністративній справі №817/49/13-а,
залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 23.04.2013;

постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 27.02.2013 в
адміністративній справі №817/169/13-а,
залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 29.04.2013;

постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 25.04.2013 в
адміністративній справі №817/1049/13-а,
залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 03.07.2013;

постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 10.10.2013 в
адміністративній справі №817/1088/13-а,
залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 10.12.2013;

постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 23.01.2014 в
адміністративній справі №817/1616/13-а,
залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 27.03.2014;

постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 18.10.2013 в
адміністративній справі №817/2411/13-а,
залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 30.01.2014
(а.с.141-247 т.1, 1-15 т.2).

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно з ч.2 ст.255 КАС України обставини,
які були встановлені постановою, що
набрала законної сили, в одній
адміністративній справі не можуть
оспорюватися в іншій судовій справі за
участю тих самих сторін.

Оскільки судом встановлено
недостовірність даних податкового
обліку, а саме відповідачем невірно
визначено суму недоїмки на початок 2011
року, то, зараховуючи відповідно до п.87.9
ст.87 Податкового кодексу України
поточні платежі позивача в порядку
черговості виникнення податкового
боргу податковий орган невірно
визначив погашену суму податкового
боргу та термін затримки сплати
узгодженого податкового зобов'язання,
а відтак розрахунок штрафних санкцій є
необґрунтованим, відповідно податкове
повідомлення-рішення не може бути
визнано правомірним.

Відповідно до постанови Верховного
Суду України від 05.12.2006 суд не може
підміняти державний орган, рішення
якого оскаржується, приймаючи замість
рішення, яке визнається протиправним,
інше рішення, яке б відповідало закону,
та давати вказівки, які б свідчили про
вирішення питань, які належать до
компетенції такого суб'єкта владних
повноважень. Рішення, в якому недійсну
частину не можна виокремити,
ідентифікувати, є недійсним в цілому.

Згідно зі статтею 72 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В ході судового розгляду
адміністративної справи Державною
податковою інспекцією у м. Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області не доведено
правомірності спірного податкового
повідомлення-рішення, в той час як
Управлінням капітального будівництва
виконавчого комітету Рівненської
міської ради належними та допустимими
доказами спростовано висновки
податкового органу про допущені
порушення, а відтак застосування
штрафних санкцій є безпідставним.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що
податкове повідомлення-рішення від
22.10.2013 № не відповідає критеріям
правомірності, установленим в статті 2
КАС України, прийняте з недотриманням
закону, без урахування фактичних
обставин справи, порушує права та
законні інтереси позивача, які
підлягають до судового захисту шляхом
скасування протиправного рішення
суб'єкта владних повноважень.

Судові витрати присуджуються на
користь позивача відповідно до ст.94 КАС
України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Державної
податкової інспекції у м. Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області щодо проведення
перевірки своєчасності сплати
узгодженої суми податкового
зобов'язання по орендній платі за
земельні ділянки державної та
комунальної власності, за наслідками
яких складено акт за № 301 від 09.10.2013.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області від
22.10.2013 № .

Присудити на користь позивача
Управління капітального будівництва
виконавчого комітету Рівненської
міської ради із Державного бюджету
України судовий збір у розмірі 255,78 грн.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Дорошенко Н.О.