Справа № 872/5735/13
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 рокусправа № 2а-16093/09/0470

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чередниченко В.Є.

суддів: Коршуна
А.О. Панченко О.М.

за участю секретаря судового
засідання: Фастовської М.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
адміністративну справу за апеляційною
скаргою товариства з обмеженою
відповідальністю «Рекуперація свинцю»
на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 05
лютого 2013 року у справі № 2а-16093/09/0470 за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Рекуперація свинцю»
до Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська,
за участю прокурора Жовтневого району
м. Дніпропетровська про визнання
протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Рекуперація свинцю»
30 листопада 2009 року звернулось до суду
з позовом до Державної податкової
інспекції у Жовтневому районі м.
Дніпропетровська, згідно якого просить
визнати неправомірним та скасувати
рішення відповідача № від 19.11.2009
року.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначає, що вказане рішення повинно
бути скасоване, оскільки висновки
відповідача щодо порушення позивачем
Закону України «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті» № 185/94
від 23.09.1994 року (далі - Закон № 185/94-ВР),
викладені у акті №7772/220/35395039 від 18.11.2009
року (далі - акт перевірки) на підставі
якого його було прийнято є
безпідставними та необґрунтованими.
Крім того відповідачем проведено
невиїзну позапланову документальну
перевірку з питань дотримання вимог
валютного законодавства України,
проведення якої не передбачено Законом
України «Про державну податкову службу
в Україні» від 04.12.1990 року № 509-ХІІ (далі
- Закон № 509-ХІІ).

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 05
лютого 2013 року у задоволені
адміністративного позову відмовлено.

Постанова суду мотивована тим, що
відповідачем доведена правомірність
оскаржуваного рішення, оскільки в
судовому засіданні знайшли
підтвердження факти порушення
позивачем валютного законодавства при
виконанні зовнішньоекономічного
контракту від 19.12.2007 року №С2288,
викладені в акті перевірки № 7772/220/35395039
від 18.11.2009 року

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції позивач оскаржив її
до апеляційного суду з підстав
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права. Просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову постанову, якою позов
задовольнити.

В апеляційній скарзі посилається на
неврахування судом першої інстанції
обставин проведення відповідачем
невиїзної позапланової документальної
перевірки проведення якої не
передбачено Законом України «Про
державну податкову службу в Україні».

Згідно заперечень на апеляційну
скаргу, відповідач посилаючись на
необґрунтованість апеляційної скарги,
просив у її задоволені відмовити,
постанову суду першої інстанції
залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника відповідача,
який заперечував, щодо задоволення
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
постанови суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та заперечень на неї, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
знайшло підтвердження під час розгляду
апеляційної

скарги, що 18.11.2009 року відповідачем було
проведено позапланову невиїзну
документальну перевірку позивача на
підставі повідомлення
Дніпропетровської філії ВАТ «ВТБ Банк»
з питання дотримання вимог валютного
законодавства при виконанні
зовнішньоекономічного контракту від
19.12.2007 року № С2288 за період з 18.06.2008 року
по 26.07.2009 року.

За результатами вказаної перевірки
складено акт № 7772/220/35395039 від 18.11.2009 року
(далі - акт перевірки) в якому зроблено
висновок про порушення позивачем ст. 2
Закону № 185/94-ВР, за яке нараховано пеню
на суму вартості недопоставленого
товару, згідно ст. 4 Закону № 185/94-ВР
(а.с.7-15).

На підставі акта перевірки
відповідачем прийнято рішення №
від 19.11.2009 року яким до позивача
застосовано штрафні (фінансові)
санкції в розмірі 1 071 896,72 грн. (а.с. 16).

Правомірність та обґрунтованість
вказаного рішення відповідача є
предметом спору переданого на
вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між
сторонами та задовольняючи позов, суд
першої інстанції дійшов висновку про
те, що позивачем порушено положення
Закону України «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті», тому
спірне рішення відповідачем прийнято
правомірно.

Колегія суддів, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права при винесенні оскарженої
постанови, виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 11 Закону №
509-ХІІ, який діяв на час проведення
перевірки, органи державної податкової
служби у випадках, в межах компетенції
та у порядку, встановлених законами
України, мають право здійснювати
документальні невиїзні перевірки (на
підставі поданих податкових
декларацій, звітів та інших документів,
пов'язаних з нарахуванням і сплатою
податків та зборів (обов'язкових
платежів) незалежно від способу їх
подачі), а також планові та позапланові
виїзні перевірки своєчасності,
достовірності, повноти нарахування і
сплати податків та зборів (обов'язкових
платежів), додержання валютного
законодавства юридичними особами, їх
філіями, відділеннями, іншими
відокремленими підрозділами, що не
мають статусу юридичної особи, а також
фізичними особами, які мають статус
суб'єктів підприємницької діяльності
чи не мають такого статусу, на яких
згідно із законами України покладено
обов'язок утримувати та/або сплачувати
податки і збори (обов'язкові платежі),
крім Національного банку України та
його установ (далі - платники податків)

Враховуючи положення вказаної
правової норми суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
наявність у відповідача права на
проведення позапланової невиїзної
документальної перевірки позивача
проведення якої передбачено Законом №
509-ХІІ.

Встановлені судом обставини справи
свідчать про те, що на виконання умов
контракту від 19.12.2007 року № С2288
позивачем здійснено попередню оплату в
розмірі 9 360 000,00 Євро.

Переплата у розмірі 2 340 000,00 євро, що
була здійснена платіжним дорученням
від 27.01.2009 року, не повернута, імпортне
обладнання згідно умов контракту у
встановлені законодавством України
строки не надійшло.

07.07.2009 року позивач звернувся з
листом-зверненням № 76-09-07 до
Міністерства економіки України про
продовження строків розрахунків за
зовнішньоекономічним контрактом від
19.12.2007 року № С2288.

22.07.2009 року Міністерство економіки
України листом № 4202-33/152 відмовило
позивачу у видачі висновку щодо
продовження строків розрахунків за
зовнішньоекономічним контрактом від
19.12.2007 року № С2288.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
03.03.2010 року по справі №2а-11937/09/0470
відмовлено у задоволенні позову
товариства з обмеженою
відповідальністю "Рекуперація свинцю"
до Міністерства економіки України про
визнання неправомірним та скасування
рішення, зобов'язання вчинити певні
дії.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 19.12.2011 року залишено без
задоволення апеляційну скаргу
позивача, а постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 03.03.2010 року -
без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 185/94-ВР,
(в редакції, на час виникнення спірних
відносин), імпортні операції
резидентів, які здійснюються на умовах
відстрочення поставки, в разі, коли
таке відстрочення перевищує 180
календарних днів з моменту здійснення
авансового платежу або виставлення
векселя на користь постачальника
продукції (робіт, послуг), що
імпортується, потребують висновку
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
економічного розвитку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 185/94-ВР
порушення резидентами строків,
передбачених статтями 1 і 2 цього Закону
або встановлених Національним банком
України відповідно до статей 1 і 2 цього
Закону, тягне за собою стягнення пені
за кожний день прострочення у розмірі
0,3 відсотка суми неодержаної виручки
(вартості недопоставленого товару) в
іноземній валюті, перерахованої у
грошову одиницю України за валютним
курсом Національного банку України на
день виникнення заборгованості.
Загальний розмір нарахованої пені не
може перевищувати суми неодержаної
виручки (вартості недопоставленого
товару).

Отже суд апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції про підтвердження фактів
порушення позивачем валютного
законодавства при виконанні
зовнішньоекономічного контракту від
19.12.2007 року № С2288, які викладені в акті
перевірки №7772/220/35395039 від 18.11.2009 року та
як наслідок про правомірність
прийняття відповідачем оскаржуваного
рішення № від 19.11.2009 року.

На підставі зазначеного, суд
апеляційної інстанції вважає, що суд
першої інстанції під час розгляду цієї
справи об'єктивно, повно та всебічно
дослідив обставини, які мають суттєве
значення для вирішення справи, дав їм
правильну юридичну оцінку і ухвалив
законне, обґрунтоване рішення без
порушень норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, тому постанову суду
першої інстанції у цій справі
необхідно залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 198,
статтями 205, 206 КАС України,
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Рекуперація свинцю» - залишити без
задоволення, а постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 05 лютого 2013
року у справі № 2а-16093/09/0470 - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлений
10 квітня 2014 року.

Головуючий:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун

Суддя:
О.М. Панченко