Справа № 202/4432/14-а
Суддя: Колесніченко О. В.
Дата ухвалення: 2014-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 202/4432/14-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 квітня 2014 року суддя Індустріального
районного суду міста Дніпропетровська
Колесніченко О.В., розглянувши в
порядку скороченого провадження в
приміщенні Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Індустріальному районі м.
Дніпропетровська про визнання дій
неправомірними щодо вилучення із
складу заробітної плати при
призначення пенсії особі місцевого
самоврядування сум матеріальної
допомоги до щорічної відпустки і
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань та
спонукання до вчинення певний дій, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року позивач пред'явила
через суд зазначений позов до
відповідача на предмет захисту прав на
пенсійне забезпечення з тих підстав, що
вона з 02 липня 2007 року вийшла на пенсію
відповідно до Закону Україну «Про
державну службу» як посадова особа
Управління праці та соціального
захисту населення Індустріальної
районної у місті ради, проте
відповідачем в порушення вимог Закону
України «Про державну службу», Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
Закону України «Про оплату праці»,
Закону України «Про індексацію
грошових доходів населення», постанови
Кабінету Міністрів України «Про деякі
питання визначення розмірів заробітку
для обчислення пенсії» № 865 від 31
травня 2000 року, при нарахуванні та
призначенні пенсії не включено згідно
з уточнюючою довідкою УПСЗН
Індустріальної районної у місті ради
від 21 лютого 2014 року №402 суми
«матеріальної допомоги на
оздоровлення та матеріальної допомоги
на вирішення соціально-побутових
питань, не зважаючи на те, що на усіх
вказані виплати нараховувалися
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, а з 01
січня 2011 року - єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, тому позивач
просила суд визнати протиправними дії
відповідача щодо невключення до складу
середньомісячної заробітної плати при
призначенні пенсії розміру
матеріальної допомоги на оздоровлення
та матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань;
зобов'язати відповідача здійснити
позивачу перерахунок пенсії починаючи
з 02 липня 2007 року з урахуванням повної
суми виплаченої матеріальної допомоги
та проводити такі виплати в
майбутньому на весь час дії Закону;
зобов'язати відповідача виплатити
позивачу недоотриману суму пенсії.

Ухвалою суду було відкрито скорочене
провадження у даній справі в межах
строку звернення до адміністративного
суду.

В письмових запереченнях відповідач
позов не визнав у повному обсязі у
зв'язку з тим, що відповідно до ст. 33
Закону України «Про державну службу»
та постанови Кабміну №865 від 31 травня
2000 року «Про деякі питання
вдосконалення визначення розмірів
заробітку для обчислення пенсії»
матеріальна допомога на оздоровлення,
матеріальна допомога на вирішення
соціально-побутових питань не
відносяться до заробітної плати
державних службовців та за правилами
ст. 35 Закону України «Про державну
службу» вказані виплати є окремими
разовими виплатами та не зараховуються
до складу заробітної плати, визначеної
ч.2 ст. 33 Закону України «Про державну
службу», тому підстави для задоволення
позову відсутні.

Дослідивши матеріали справи та наявні
в них докази, суд дійшов висновку, що
позов підлягає частковому задоволенню
з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що
позивач з 02 липня 2007 року вийшла на
пенсію державного службовця, з посади
начальника відділу з питань праці та
охорони праці Управління праві та
соціального захисту населення
Індустріальної районної у місті ради
та з 02 ипня2007 року їй призначена пенсія
за віком відповідно до вимог Закону
України «Про державну службу», що
підтверджується розпорядженням УПФ
№1149 від 02 липня 2007 року (а.с.12).

21 лютого 2014 року позивач подала до
управління уточнюючу довідку УПСЗН
Індустріальної районної у місті ради
від 21 лютого 2014 року №402 (а.с.14-зворот-15)
та звернулася за перерахунком пенсії з
урахуванням отримуваних нею на день
виходу на пенсію сум матеріальної
допомоги на оздоровлення та
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань, на які
нараховані страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а з 01 січня 2011 року внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Розпорядженням управління Пенсійного
фонду України в Індустріальному районі
м. Дніпропетровська від 28 лютого 2014
року відповідач відмовив позивачу в
зарахуванні матеріальної допомоги на
вирішення соціально-побутових питань
та оздоровлення при розрахунку
призначення пенсії (а.с.16), про що
повідомив у своєму листі від 21 березня
2014 року №2753/10/40 з посиланням як на
підставу відмови на ст.ст. 33, 35 Закону
України «Про державну службу» (а.с. 8).

Разом з тим, ч.1 статті 1 Закону України
«Про оплату праці» від 24 березня 1995
року встановлено, що заробітна плата це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначена
структура заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Відповідно до ч.2 ст.33 Закону «Про
державну службу» № 3723-XII заробітна
плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та допомога для
вирішення соціально-побутових питань
входила до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» від 05
листопада 1991 року №1788-XII врегульовано
види оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій.

Так, згідно з ч. 1 ст. 66 цього Закону до
заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV
визначає виплати (доходи), що
враховуються в заробітну плату (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії. Так, зокрема до такого доходу
(заробітної плати) враховуються: суми
виплат, отримуваних застрахованою
особою після набрання чинності цим
Законом, з яких згідно з цим Законом
були фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Відтак, за змістом наведених норм
отримувані застрахованою особою суми
виплат, з яких були фактично нараховані
та сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» єдиний внесок
нараховується для роботодавців
(платників, зазначених у пунктах 1 (крім
абз. 7), 2, 3, 6, 7 і 8 ч.1 ст. 4 цього Закону) - на
суму нарахованої заробітної плати за
видами виплат, які включають основну та
додаткову заробітну плату, інші
заохочувальні та компенсаційні
виплати, у тому числі в натуральній
формі, що визначаються відповідно до
Закону України «Про оплату праці», та
суму винагороди фізичним особам за
виконання робіт (надання послуг) за
цивільно-правовими договорами.

Одночасно, розв'язуючи спір у цій
справі, суд приймає до уваги висновки
Верховного суду України в постанові
від 20 лютого 2012 року, які за вимогами ч.1
ст. 244-2 КАС України є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України, а суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з таким рішенням
Верховного Суду України.

Оскільки з довідки УПСЗН від 21 лютого
2014 року №402 наданої позивачем
вбачається, що на суми матеріальної
допомоги (на оздоровлення та вирішення
соціально-побутових питань),
індексації заробітної плати, -
нараховані страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а з 01 січня 2011 року - єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, то вони є
складовою заробітної плати позивача та
зобов'язанні враховуватись при
обчислення пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

За правилами ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, а в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем у цій справі у
відповідності зі своїм обов'язком
доказування, встановленим ст.71 КАС
України, не надано належних та
допустимих доказів на підтвердження
своїх заперечень, а подані - були
спростовані матеріалами справи та
встановленими в судовому засіданні
обставинами, а тому до уваги у цій
справі судом не приймаються.

З огляду на викладене, суд, за
внутрішнім переконанням, дійшов
висновку, що відповідач, порушуючи п. 1
ч. 3 ст. 2 КАС України, неправомірно не
включив при нарахуванні пенсії при
розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1
повної суми матеріальної допомоги на
оздоровлення при наданні щорічної
відпустки, матеріальної допомоги на
вирішення соціально-побутових питань,
на які нараховувалися страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, а відтак, права
позивача підлягають захисту по суду.

Разом з тим, при визначенні часу, з
якого належить здійснювати
перерахунок, суд виходить ч.4 ст. 35
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за правилами якої
перерахунок призначеної пенсії, крім
випадків, передбачених ч.1 ст. 35, ч.2 ст. 38,
ч.3 ст. 42, ч.5 ст. 48 цього Закону,
провадиться в такі строки: у разі
виникнення права на підвищення пенсії -
з першого числа наступного місяця, якщо
відповідну заяву з усіма необхідними
документами пенсіонером подано після 15
числа місяця, в якому він звернувся за
перерахунком пенсії, тому враховуючи,
що заява позивачем про перерахунок
пенсії подана 21 лютого 2014 року її права
підлягають захисту з 01 березня 2014 року,
а відтак, вимоги про зобов'язання
здійснити перерахунок пенсії за
минулий час з 02 липня 2007 року та
виплатити недоотриману за цей час суму
пенсії задоволенню не підлягають, як і
не підлягають задоволенню позовні
вимоги про зобов'язання відповідача
проводити виплати пенсії з урахуванням
повної суми матеріальної допомоги у
майбутньому, оскільки відповідно до ч.1
ст. 2 КАС України захисту підлягає вже
порушене право, а не те, яке може бути
порушено у майбутньому.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 6 - 11, 71, 99, 183-2 КАС України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного
фонду України в Індустріальному районі
м. Дніпропетровська щодо невключення
до складу середньомісячної заробітної
плати при обчисленні розміру пенсії
державного службовця ОСОБА_1 суми
матеріальної допомоги на оздоровлення
та матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань, з яких
справлялися страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а з 01 січня 2011 року
сплачувався єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - протиправними.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Індустріальному районі
м. Дніпропетровська здійснити
перерахунок та виплату пенсії
державного службовця ОСОБА_1 з
урахуванням у складі заробітної плати
матеріальної допомоги на оздоровлення
та матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань, з яких
справлялися страхові внеси на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а з 01 січня 2011 року
сплачувався єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, починаючи з 01
березня 2014 року.

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
через Індустріальний районний суд м.
Дніпропетровська заінтересованими
особами, а так само прокурором,
апеляційної скарги з одночасним
надсиланням її копії безпосередньо до
суду апеляційної інстанції протягом
десяти днів, починаючи з наступного за
днем вручення її копії.

Суддя
О.В. Колесніченко