Справа № 271/972/14-а
Суддя: Кулик Т. Г.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №271/972/14-а
Провадження №2-а/271/48/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2014 року.

Червоногвардійський районний суд
міста Макіївки Донецької області у
складі головуючого судді
Кулик Т.Г.

при секретарі Данилик
Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Червоногвардійської районної
адміністрації Макіївської міської
ради про визнання дій протиправними та
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату державної соціальної допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, третя особа: Головне
управління Державного казначейства
України у Донецькій області,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про визнання дій
протиправними та зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
державної соціальної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, вказуючи, що вона має
на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та перебуває з 29.12.2012 року у
відповідача на обліку, як особа
застрахована у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Вважає, що розмір призначеної допомоги
не відповідає чинному законодавству. У
зв'язку з цим, вона 16.01.2014 року
звернулась до відповідача з заявою про
перерахунок вказаної допомоги
відповідно до діючого законодавства та
листом від 22.01.2014 року №01-06/293 їй було
відмовлено у здійсненні зазначеного
перерахунку. Просила визнати дії
відповідача неправомірними,
зобов'язати здійснити перерахунок і
виплату щомісячної державної
соціальної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку, починаючи з 29.12.2012 року до дати
винесення судового рішення по справі
відповідно до ст.43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», ст.15 Закону України «Про
допомогу сім'ям з дітьми» у розмірах,
які дорівнюють прожитковому мінімуму
для дітей віком до 6 років, з
урахуванням фактично виплачених сум,
відшкодування витрати, пов'язані зі
сплатою судового збору.

Позивачка судове засідання не
з'явилась, надала суду заяву про
розгляд справи в її відсутність,
позовні вимоги підтримала, тому суд
вважає можливим розглядати справу у
відсутність позивачки.

У судовому засіданні представник
відповідача заперечував проти
позовних вимог в повному обсязі про що
також подав заперечення на позовну
заяву. Вказав, що позивач отримує
грошову допомогу по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку у
розмірі відповідно до Постанови КМУ
«Деякі питання призначення і виплати
допомоги сім'ям з дітьми» від 11.01.2007
року №13. Згідно ст.15 та п.3 розділу УІІІ
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», де вказано, що розмір
державної допомоги сім'ям з дітьми,
передбачений статтею 15 цього Закону,
визначається Верховною Радою України
щороку у відсотковому відношенні до
прожиткового мінімуму, але при цьому не
може бути нижчим за величину, яка
дорівнює 25% від встановленого рівня
прожиткового мінімуму.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про
державний бюджет України на 2011 рік» від
23.12.2010 року №2857-УІ допомога по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» призначається і
здійснюється у розмірах і порядку,
визначених КМУ.

Відповідно до Постанов КМУ від 22.02.2008
року №57 «Про внесення змін до Порядку
призначення і виплати державної
допомоги сім'ям з дітьми», №1751 від
17.12.2001 року, допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку виплачується у розмірі, що
дорівнює різниці між: 1 січня 2010 року -
100% прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
та середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менш як
130 гривень. В частині 2 статті 95
Конституції України передбачено, що
виключно Законом «Про державний
бюджет» визначаються будь-які видатки
держави на загальносуспільні потреби,
розмір і цільове спрямування цих
видатків, тому у задоволенні позову
просили відмовити.

Представник третьої особи до судового
засідання не з'явився, про час та дату
розгляду справи був повідомлений
належним чином, про причину неявки суду
не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши письмові
докази, вважає, що позовні вимоги за
період з 29.12.2012 року по 16.07.2013 року
підлягають залишенню без розгляду, а за
період з 16.07.2013 року - задоволенню з
таких підстав.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПСЗН
Червоногвардійської районної
адміністрації Макіївської міської
Ради як одержувач допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку з 29.12.2012 року.

Як вбачається з довідки-розруханку від
17.01.2014 року, державна соціальна
допомога позивачу була надана
відповідно до Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» у
розмірі 894,17 гривень.

Відповідно до ст. 2 КАСУ завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних та юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку у тому числі органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Статтею 46 Конституції України
громадянам гарантовано право на
соціальний захист, що включає, зокрема,
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності за рахунок страхових
внесків громадян, підприємств, установ
і організацій, а також бюджетних та
інших джерел соціального забезпечення;
створенням мережі державних,
комунальних, приватних закладів для
догляду за непрацездатними. Пенсії,
інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України від 28.12.2007 №
107-УІ «Про Державний бюджет України на
2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» -
правовідносини щодо виплати допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку регулювалися Законом
України від 21.11.1992 № 2811-XII «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми», дія якого
поширювалася на осіб, не застрахованих
в системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
(стаття 13) та Законом України від 18.01.2001
№ 2240-ІН «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням», який поширював свою дію на
застрахованих у зазначеній системі
осіб.

Розмір допомоги також визначався цими
законами. Зокрема, статтею 15 Закону
№2811-XII встановлено, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі
встановленому законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років, а
відповідно до ст 43 Закону №2240-ІІІ
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом. Пунктами 23, 25 розділу II Закону
№107-УІ були внесені відповідні зміни до
Закону № 2811-ХП та Закону № 2240-ІІІ
змінами до статті 13 Закону №2811-XII його
дію поширено на застрахованих осіб, а
із Закону №2240-ІІІ було виключено
статті 40-44.

Стаття 44 Закону №2240-ІИ визначає строки
надання допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку, так
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі,
зазначеній у частині першій статті 42
цього Закону, яка фактично здійснює
догляд за дитиною, щомісяця з дня
надання відпустки для догляду за
дитиною по день її закінчення, але не
більш як по день досягнення дитиною
трирічного вік включно.

Конституційний Суд України Рішенням
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону №107-VI, в тому числі й пункт 25
розділу II Закону №107-УІ щодо виключення
статей 40-44 Закону №2240-ІІІ.

Відповідно до частини другої статті 152
Конституції України, закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Пунктом 2 розділу III Закону №107-УІ булз
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Рішення №10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію
вищезазначені положення Закону №
2240-ІІІ, а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15
Закону №2811-XII.

Статтею 46 Закону України від 26 грудня
2008 № 835-УІ «Про Державний бюджет
України на 2009 рік» та статтею 45 Закону
України від 27 квітня 2010 року №2154-УІ
«Про Державний бюджет України на 2010
рік» (далі - Закон № 2154-УІ) передбачено,
що у 2009, 2010 роках допомога при
народженні дитини та по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до Закону №2240-ІІІ
призначається і здійснюється в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2001 року №1751
саме на виконання Закону №2811 -XII (пункт
1). Новий акт уряду на виконання статті 45
Закону №2154-УІ не приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону №2240-Ш на
виконання статті 45 Закону №2154-УІ
Кабінетом Міністрів України не
визначалися.

Відповідно до ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод і інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
якщо не встановлено інше, обчислюється
з дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала не
знайде підстав для поновлення строку.

16.01.2014 року Позивачка звернулась до
УПСЗН Червоногвардійської районної
адміністрації Макіївської міської
Ради з заявою про перерахунок вказаної
допомоги відповідно до діючого
законодавства та листом від 22.01.2014 року
№01-06/293 їй було відмовлено у здійсненні
зазначеного перерахунку.

Оскільки у даній справі, спір виник
щодо виплати допомоги з липня 2013 року
особі, яка застрахована у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, то за таких
обставин суд вважає, що на відносини
щодо виплати допомоги такій особі у
зазначеному періоді поширюються норми
спеціального Закону (яким є Закон
№2240-ІІІ), відповідно до статті 43 якого
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Крім того, слід зазначити, що така
правова позиція викладена в постанові
Вищого адміністративного суду України
від 21.08.2011 року по справі №К'9991/33496/12 та в
постанові Верховного Суду України від
25.12.2012 року у справі №21-410а12.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1
підлягають задоволенню з 16.07.2013 року по
дату винесення судового рішення по
справі дії УПСЗН Червоногвардійської
районної адміністрації Макіївської
міської Ради, якими виплачено
позивачеві допомогу в іншому розмірі,
ніж встановлено статтею 43 Закону №
2240-ІІІ, необхідно визнати
неправомірними, зобов'язати УПСЗН
Червоногвардійської районної
адміністрації Макіївської міської
Ради здійснити перерахунок позивачеві
допомоги виходячи з розміру,
встановленого цим законом з 16.07.2013 року
та стягнути на користь ОСОБА_1 сплачені
нею судові витрати у розмірі 73,08
гривень.

На підставі викладеного, ст.ст.46, 152
Конституції України, Рішенням
Конституційного Суду України від
22.05.08р. №10-рп, ст.ст. 43, 44 Законом України
від 18.01.2001 № 2240-ПІ «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», Законом України від 21.11.1992
№2811-XII «Про державну допомогу сім'ям
з дітьми», Постановою Вищого
Адміністративного суду України від
21.08.2011 року по справі №К/9991/33496/12,
Постановою Верховного Суду України від
25.12.2012 року у справі №21-410а12, керуючись
ст.ст. 9, 10, 11, 69, 94, 122, 158-163, 186 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати дії УПСЗН Червоногвардійської
районної адміністрації Макіївської
міської Ради в невиплаті ОСОБА_1
щомісячної допомоги по догляду за
дитиною до досягненя нею трирічного
віку у розмірі, визначеному ст.43 Закону
України №2240-111 від 18.01.2001 року «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» неправомірними.

Зобов'язати УПСЗН Червоногвардійської
районної адміністрації Макіївської
міської Ради здійснити перерахунок та
виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, недоплачену за період
з 16.07.2013 року по день винесення рішення
по справі, згідно зі ст.43 Закону України
№2240-111 від 18.01.2001 року «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» з урахуванням виплачених
сум.

Стягнути з УПСЗН Червоногвардійської
районної адміністрації Макіївської
міської Ради, за рахунок коштів
Державного бюджету України, на користь
ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 73,08
гривень.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення.
Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: