Справа № 243/8076/13-а
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Сидоренко І.О.
Суддя-доповідач - Яковенко М.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року
справа №243/8076/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів :

суддя - доповідач:
Яковенко М.М.

судді:
Ханова Р.Ф.,Гайдар А.В.

при секретарі судового засідання:
Єгоровій К.М.

за участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог

на предмет спору на стороні
відповідача :

представник від КМ України
Попов Д.О.

представники від "Шелл Експлорейшн

енд Продакшн Юкрейн Інвестментс (IV) Б.В."
Случ О.В., Левіцький Є.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на
постанову Слов'янського
міськрайонного суду Донецької області
від 24 лютого 2014 року по
адміністративній справі № 243/8076/13-а за
позовом ОСОБА_7 до Слов'янської міської
ради, Слов'янського міського голови
Штепи Нелі Ігорівни, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог на стороні
позивача: ОСОБА_6 - уповноважена особа
громадської організації
"Невідворотність покарання", Донецька
обласна організація інвалідів війни,
учасників бойових дій та збройних сил,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_13, треті особи,
які не заявляють самостійних вимог на
стороні відповідача: Донецька обласна
рада, Харківська обласна рада, Кабінет
міністрів України, Компанія "Шелл
Експлорейшн енд Продакшн Юкрейн
Інвестментс (IV) Б.В.", Товариство з
обмеженою відповідальністю "Надра
Юзівська" про визнання бездіяльності
по захисту екологічних прав
неправомірною, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_7 звернулась з позовом до
суду (з урахуванням уточнених вимог),
свої вимоги мотивувала тим, що 23.12.2005
року рішенням Донецької обласної ради
№ 4/31-773 на території Слов'янської
міської ради створено регіональний
ландшафтний парк "Слов'янський курорт"
загальною площею 431,3 га. 19.04.2011 року
Верховною Радою України ухвалено Закон
України «Про оголошення природних
територій міста Слов'янська Донецької
області курортом державного значення".

30.11.2011 року Постановою Кабінету
Міністрів України № 1297 оголошено
конкурс на укладання угоди про
розподіл вуглеводнів, які будуть
видобуватимуться в межах ділянки
"Юзівська", переможцем якого визнано
компанію "Шелл Експлорейшн енд Продкшн
Юкрейн Інвестментс (IV) Б.В." та ТОВ "Надра
Юзівська". 23.01.2013 року Кабінет Міністрів
України прийняв розпорядження № 23-р
"Про підписання Угоди про розподіл
вуглеводнів, які видобуватимуться у
межах ділянки Юзівська між Державою
Україна та компанією "Шелл Експлорейшн
енд Продакшн Юкрейн Інвестментс (IV) Б.В."
та ТОВ "Надра Юзівська". Даним
розпорядженням схвалено проект Угоди
про розподіл вуглеводнів, які
видобуватимуться у межах ділянки
Юзівська між Державою Україна та
компанією "Шелл Експлорейшн енд
Продакшн Юкрейн Інвестментс (IV) Б.В." та
ТОВ "Надра Юзівська" та уповноважено
Міністра енергетики та вугільної
промисловості Ставицького Едуарда
Анатолійовича підписати зазначену
угоду. 24.01.2013 року дана угода підписана.
Відповідно до пункту 2 додатку № 14
зазначено Угоди компанія "Шелл
Експлорейшн енд Продакшн Юкрейн
Інвестментс (IV) Б.В." обрала ділянку
Слов'янська в межах Договірної Ділянки
в цілях розташування першої
свердловини для розвідки на предмет
наявності системи газового покладу,
гідравлічного розриву та випробування
нової свердловини.

Всупереч вимогам частини 2 статті 11
Закону України "Про угоди про розподіл
продукції" статті 13 Закону України "Про
екологічну експертизу" проект угоди не
був підданий державній експертизі з
правових, природоохоронних та
фінансових питань.

У лютому та березні 2013 року в містах
Слов'янську, Краматорську та Ізюмі
пройшли масові протести жителів цих
міст проти видобутку сланцевого газу.

Слов'янська міська рада, відповідно до
рішення від 29.03.2013 року № 50-XL-6 вирішила
звернутися до Донецької обласної ради
з пропозицією про прийняття необхідних
заходів по контролю за дотриманням
положень Конституції України, Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», природоохоронного та інших
законодавчих актів, що регламентують
використання надр, з метою виключення
всіх ризиків та наслідків для
оточуючого середовища під час
реалізації Договору по добутку газу
твердих порід песчаника на території
північного регіону Донбасу, а також
запропонувати депутатам та головам
сільських та селищних рад
Слов'янського району здійснити
узгодженість робіт по розвідуванню,
розработці та добуванню вуглеводнів
тільки після громадських слухань на
території кожної ради за участю
спеціалістів екологічних організацій
та природоохоронних органів та
отримання експертиз по екологічним
ризикам та наслідкам.

Дане рішення Слов'янської міської ради
позивачка вважає незаконним, оскільки
його виконати неможливо. Крім того,
позивачка вважає, що дане рішення
Слов'янської міської ради не
пропорційне та свідчить про
бездіяльність Слов'янської міської
ради та Слов'янського міського голови
Штепи Н.І.

Також, міністерство екології та
природних ресурсів не забезпечило
виконання вимог частини 2 статті 11
Закону України "Про угоди про розподіл
продукції", приписи статті 13 Закону
України "Про екологічну експертизу".
Кабінетом Міністрів України,
Міністерством екології та природних
ресурсів України, Донецькою обласною
радою не виконані приписи статті 21
Закону України "Про угоди про розподіл
продукції" щодо використання Донецькою
областю частини виробленої продукції,
що залишається у власності Держави на
місцеві потреби.

Позивачка ОСОБА_7 вважає, що Слов'янська
міська рада та Слов'янський міський
голова Штепа Н.І. не вжили заходів щодо
припинення порушень законодавства, не
оскаржили в суді незаконні рішення дії
чи бездіяльність Кабінету Міністрів
України, Міністерства екології та
природних ресурсів України, Донецької
обласної ради, не вжили заходів щодо
запобігання екологічної катастрофи, не
скористалися правом на проведення
екологічної експертизи. Оскільки
позивачка проживає у місті Слов'янську,
вважає, що техногенна катастрофа
знищить її домоволодіння, а можливо й
позбавить життя.

Просила визнати бездіяльність
Слов'янської міської ради та
Слов'янського міського голови Штепи
Нелі Ігорівни по захисту екологічних
прав громади неправомірною та
зобов'язати Слов'янську міську раду
провести державну екологічну
експертизу на визначення ступеню
екологічного ризику і безпеки
запланованою Угодою про розподіл
вуглеводнів, які видобуватимуться у
межах ділянки Юзівська, між Державою
Україна та компанією "Шелл Експлорейшн
енд Продакшн Юкрейн Інвестментс (IV) Б.В."
та ТОВ "Надра Юзівська" від 24.01.2013 року
діяльності з урахуванням статусу міста
- курорту Слов'янська та наявної мульда
просідання земної поверхні, карстових
утворень із залученням кваліфікованих
спеціалістів гідрогеологів, яким
відомі гідрогеологічні умови міста
Слов'янська.

Відповідно до уточненої
адміністративної позовної заяви,
вимоги зводились до визнання
протиправної бездіяльності
Слов'янської міської ради та
Слов'янського міського голови Штепи
Нелі Ігорівни по захисту екологічних
прав громади міста Слов'янська та її
особисто, як члена громади
неправомірною.

Постановою Слов'янського
міськрайонного суду Донецької області
від 23 лютого 2014 року у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_7 - відмовлено
(а.с.90, 91-96 т.4).

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, ОСОБА_6 звернувся з
апеляційною скаргою, пославшись на
незаконність та необґрунтованість
постанови суду першої інстанції,
прийняту з порушенням матеріального
права, які призвели до неправильного
вирішення справи. Просив постанову
суду першої інстанції скасувати і
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позов (а.с.118- т.4). Апелянт
вказує, що підставою позову є
відсутність екологічної експертизи
проекту Угоди про розподіл
вуглеводнів, судом першої інстанції не
встановлено факту, якими
обґрунтовувався позов, в постанові не
зазначено доказів та не надано їм
оцінки, постанова суду прийнята в
порушення ст.9 Конвенції про доступ до
інформації, ст.6 Конвенції про захист
прав людини та основних свобод 1950 року.

Представники Кабінету Міністрів
України, компанії "Шелл Експлорейшн енд
Продакшн Юкрейн Інвестментс (IV) Б.В." в
судовому засіданні заперечували проти
задоволення апеляційної скарги у
повному обсязі. Просили постанову суду
залишити без змін, а у задоволені
апеляційної скарги відмовити.

Інші особи, в судове засідання не
з'явились, хоча повідомлялись про час
та місце розгляду справи. Неявка в
судове засідання інших осіб, які
приймають участь у розгляді справи не є
перешкодою для розгляду та вирішення
спору в межах заявлених вимог за
наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів заслухавши доповідь
судді-доповідача, вислухавши пояснення
осіб, які приймали участь у розгляді
справи, дослідивши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає за
необхідне апеляційну скаргу залишити
без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, 23.01.2013 року
Кабінет Міністрів України прийняв
розпорядження № 23-р "Про підписання
Угоди про розподіл вуглеводнів, які
видобуватимуться у межах ділянки
Юзівська між Державою Україна та
компанією "Шелл Експлорейшн енд
Продакшн Юкрейн Інвестментс (IV) Б.В." та
ТОВ "Надра Юзівська". Даним
розпорядженням схвалено проект Угоди
про розподіл вуглеводнів, які
видобуватимуться у межах ділянки
Юзівська між Державою Україна та
компанією "Шелл Експлорейшн енд
Продакшн Юкрейн Інвестментс (IV) Б.В." та
ТОВ "Надра Юзівська" та уповноважено
Міністра енергетики та вугільної
промисловості Ставицького Едуарда
Анатолійовича підписати зазначену
угоду. 24.01.2013 року дана угода підписана.

У лютому та березні 2013 року в містах
Слов'янську, Краматорську та Ізюмі
пройшли масові протести жителів цих
міст проти видобутку сланцевого газу,
що вбачається з досліджених в судовому
засіданні відеозаписів. Крім того,
проти добутку сланцевого газу в
Донецькій області зібрано більш ніж
тисяча підписів жителів
територіальної громади міста
Словянська.

Слов'янська міська рада, відповідно до
рішення від 29.03.2013 року № 50-XL-6 вирішила
звернутися до Донецької обласної ради
з пропозицією про прийняття необхідних
заходів по контролю за дотриманням
положень Конституції України, Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні, природоохоронного та інших
законодавчих актів, що регламентують
використання надр, з метою виключення
всіх ризиків та наслідків для
оточуючого середовища під час
реалізації Договору по добутку газу
твердих порід песчаника на території
північного регіону Донбасу, а також
запропонувати депутатам та головам
сільських та селищних рад
Слов'янського району здійснити
узгодженість робіт по розвідуванню,
розробці та добуванню вуглеводнів
тільки після громадських слухань на
території кожної ради за участю
спеціалістів екологічних організацій
та природоохоронних органів та
отримання експертиз по екологічним
ризикам та наслідкам. Копії даного
рішення отримані зацікавленими
особами.

Відповідно до висновку Міністерства
юстиції України за результатами
правової експертизи проекту
розпорядження Кабінету Міністрів
України «Про укладення угоди про
розподіл вуглеводнів, які
видобуватимуться у межах ділянки
Юзівська, між Державою Україна та
компанією «Шелл Експлорейшн енд
Продакшн Юкрейн Інвестментс (IV) Б.В." та
ТОВ "Надра Юзівська" проект даного
розпорядження Кабінету Міністрів
України погоджено із зауваженням щодо
невідповідності вимогам нормо
проектувальної техніки. Крім того, до
проекту розпорядження висловлені
застереження щодо того, що
Міністерству Юстиції не були надані
матеріали погодження проекту із усіма
заінтересованими органами всупереч
частинам 2 та 4 статті 11 Закону України
«Про розподіл продукції», а саме проект
угоди про розподіл продукції підлягає
обов'язковій державній експертизі з
фінансових, правових, природоохоронних
та інших питань відповідно до
законодавства, проект повинен бути
узгоджений з органом місцевого
самоврядування, на території якого
розташована ділянка надр, що
відповідно до угоди передається у
користування. Також, головний
розробник зобов'язаний погодити проект
з усіма заінтересованими органами, а
також з Мінфіном та Мінекономрозвитку.

Колегія суддів зазначає, що як
вбачається із змісту заявлених вимог
та предмету позову, бездіяльність
відповідачів щодо захисту екологічних
прав, пов'язана, з урахуванням порушень
іншими органами влади певних вимог
закону, що регулює екологічні питання,
не вжиття заходів оскарження допущених
порушень такими органами, не вжиття
заходів на запобігання екологічної
катастрофи, проведенням екологічної
експертизи, в той же час, апелянт
намагається вже в апеляційній скарзі
довести іншу складову порушення, що не
складало предмет позову, а саме не
проведення екологічної експертизи
екологічної ситуації в м.Словянську та
можливий вплив на цю ситуацію
видобутку нетрадиційного газу, таке не
може бути прийнято до уваги.

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог,
суд першої інстанції виходив з
наступного.

Статтею 7 Конституції України в Україні
визнається і гарантується місцеве
самоврядування.

Статтею 13 Конституції України
встановлено, що земля, її надра,
атмосферне повітря, водні та інші
природні ресурси, які знаходяться в
межах території України, природні
ресурси її континентального шельфу,
виключної (морської) економічної зони є
об'єктами права власності Українського
народу. Від імені Українського народу
права власника здійснюють органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
Конституцією.

Відповідно до статті 143 Конституції
України територіальні громади села,
селища, міста безпосередньо або через
утворені ними органи місцевого
самоврядування управляють майном, що є
в комунальній власності; затверджують
програми соціально-економічного та
культурного розвитку і контролюють їх
виконання; затверджують бюджети
відповідних
адміністративно-територіальних
одиниць і контролюють їх виконання;
встановлюють місцеві податки і збори
відповідно до закону; забезпечують
проведення місцевих референдумів та
реалізацію їх результатів; утворюють,
реорганізовують та ліквідовують
комунальні підприємства, організації і
установи, а також здійснюють контроль
за їх діяльністю; вирішують інші
питання місцевого значення, віднесені
законом до їхньої компетенції.

Органам місцевого самоврядування
можуть надаватися законом окремі
повноваження органів виконавчої влади.
Держава фінансує здійснення цих
повноважень у повному обсязі за
рахунок коштів Державного бюджету
України або шляхом віднесення до
місцевого бюджету у встановленому
законом порядку окремих
загальнодержавних податків, передає
органам місцевого самоврядування
відповідні об'єкти державної
власності.

Статтею 144 Конституції України
встановлено, що органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території.

Слов'янська міська рада, з огляду на
положення Конституції України, Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні», є органом місцевого
самоврядування, здійснює свою
діяльність відповідно до Конституції
та Законів України.

Відповідно до статті 12 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
сільський, селищний, міський голова є
головною посадовою особою
територіальної громади відповідно
села, селища, міста.

Статтею 20 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» державний
контроль за діяльністю органів і
посадових осіб місцевого
самоврядування може здійснюватися
лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, і не
повинен призводити до втручання
органів державної влади чи їх
посадових осіб у здійснення органами
місцевого самоврядування наданих їм
власних повноважень.

Виключна компетенція сільських,
селищних, міських Рад, в тому числі
голови таких рад встановлена
положеннями ст. 26 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні».

Проаналізувавши надані Конституцією
України та Законом України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
права та обв'язки Слов'янської міської
ради та Слов'янського міського голови,
суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку, що такого
обов'язку, як оскарження
нормативно-правових актів, дій або
бездіяльності органів державної влади,
ні Слов'янська міська рада на
Слов'янський міський голова не має.

Крім того, відповідно до частини 1
статті 2 Закону України «Про угоди про
розподіл продукції», цей Закон регулює
відносини, що виникають у процесі
укладення, виконання та припинення дії
угод про розподіл продукції, визначає
основні правові вимоги до таких угод, а
також особливості правовідносин щодо
користування надрами на умовах
розподілу продукції.

Частиною 4 статті 2 Закону України «Про
угоди про розподіл продукції»
зазначено, що законодавство України
стосовно угод про розподіл продукції,
згідно з Конституцією України, діє з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Законом. Відносини, що
не врегульовані цим Законом,
регулюються Конституцією України та
відповідними законодавчими актами
України. У разі якщо законодавчими
актами України встановлені інші
правила, ніж передбачені цим Законом,
застосовуються правила цього Закону.

Виходячи з приписів даної статті, суд
доходить до висновку, що Закон України
«Про угоди про розподіл продукції» є
спеціальним при регулюванні даних
правовідносин.

Відповідно до статті 3 зазначеного
Закону органи виконавчої влади та
органи місцевого самоврядування під
час виконання цього Закону відповідно
до своїх повноважень провадять свою
діяльність на принципах взаємодії та
співробітництва з метою захисту
інтересів народу України, держави,
регіонів і територій, забезпечення
захисту охорони довкілля і
раціонального користування надрами та
іншими природними ресурсами України.

Координація діяльності органів
виконавчої влади та органів місцевого
самоврядування під час укладення,
виконання, припинення дії угод про
розподіл продукції здійснюється
Кабінетом Міністрів України в межах
його повноважень та з урахуванням
положень Закону України «Про угоди про
розподіл продукції».

Відповідно до частини 2 статті 11 Закону
України «Про угоди про розподіл
продукції» проекти угод про розподіл
продукції підлягають обов'язковій
державній експертизі з фінансових,
правових, природоохоронних та інших
питань відповідно до законодавства.

Відповідно до частини 4 статті 11 Закону
України «Про угоди про розподіл
продукції» проект угоди про розподіл
продукції має бути узгоджений з
органом місцевого самоврядування, на
території якого розташована ділянка
надр, що відповідно до угоди
передається в користування.

Оскільки ділянка Юзівська розташована
в межах Донецької та Харківської
областей, та виходячи зі статті 43
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», органом
місцевого самоврядування, з якими
Закон вимагає погодження, є
територіальні громади Харківської та
Донецької області та їх представницькі
органи - Харківська та Донецька обласні
ради.

Крім того, колегія судів зазначає, що
відповідно до Закону України «Про
екологічну експертизу» об'єктами
екологічної експертизи є проекти
законодавчих та інших
нормативно-правових актів,
документація по впровадженню нової
техніки, технологій, матеріалів,
речовин, продукції, генетично
модифікованих організмів, реалізація
яких може призвести до порушення
екологічних нормативів, негативного
впливу на стан навколишнього
природного середовища.

Відповідно до статті 9 Закону України
«Про екологічну експертизу» суб'єктами
екологічної експертизи є:

Центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
охорони навколишнього природного
середовища, а на території Автономної
Республіки Крим - орган виконавчої
влади Автономної Республіки Крим з
питань охорони навколишнього
природного середовища, створювані ними
спеціалізовані установи, організації
та еколого-експертні підрозділи чи
комісії; інші державні органи, місцеві
ради і місцеві органи виконавчої влади
відповідно до законодавства.

Статтею 13 Закону України «Про
екологічну експертизу» передбачено, що
державна екологічна експертиза
організовується і проводиться
еколого-експертними підрозділами,
спеціалізованими установами,
організаціями обласних, Київської та
Севастопольської міських державних
адміністрацій, а на території
Автономної Республіки Крим - органом
виконавчої влади Автономної
Республіки Крим з питань охорони
навколишнього природного середовища,
із залученням інших органів виконавчої
влади. Центральний орган виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері охорони навколишнього
природного середовища, проводить
державну екологічну експертизу
стосовно об'єктів, рішення щодо
затвердження (схвалення) яких
приймається Кабінетом Міністрів
України.

Беручі до уваги, що Угода про розподіл
вуглеводнів, які видобуватимуться у
межах ділянки Юзівська між Державої
Україна та компанією "Шелл Експлорейшн
енд Продакшн Юкрейн Інвестментс (IV) Б.В."
та ТОВ "Надра Юзівська" є правочином між
Державою Україна та інвесторами, суд
першої інстанції дійшов до правильного
висновку, що дана угода повинна бути
піддана державній екологічній
експертизі, суб'єктом проведення даної
експертизи повинен бути центральний
орган виконавчої влади, а не орган
місцевого самоврядування.

Закон України «Про екологічну
експертизу» не відносить до об'єктів
обов'язкової державної екологічної
експертизи проекти угод про розподіл
продукції або будь-які інші документи
щодо таких угод та, як вказано вище, не
вимагає від органів місцевого
самоврядування призначення чи
проведення таких експертиз.

Згідно з частиною другою статті 7
Закону України «Про екологічну
експертизу» «екологічній експертизі
можуть підлягати екологічні ситуації,
що склалися в окремих населених
пунктах і регіонах, а також діючі
об'єкти та комплекси, що мають значний
негативний вплив на стан навколишнього
природного середовища».

Разом з тим, у позовній заяві Позивач не
просить суд провести екологічну
експертизу саме екологічної ситуації у
місті Слов'янськ, як про це зазначає у
своїй апеляційній скарзі ОСОБА_6

З огляду на вказане, твердження ОСОБА_6
про те, що предметом адміністративного
позову ОСОБА_7 є начебто проведення
екологічної експертизи екологічної
ситуації у місті Слов'янськ є
безпідставними та спростовуються
матеріалами справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 23 Закону України «Про
екологічну експертизу» «місцеві ради в
межах відповідної території у порядку,
встановленому цим Законом та іншими
законодавчими актами приймають
рішення і організують у разі
необхідності проведення екологічної
експертизи».

Пунктом 2 частини першої статті 34
вказаного Закону передбачено, що
підставою для проведення державної
екологічної експертизи є відповідне
рішення місцевої ради.

Із положень вказаних статей Закону
України «Про екологічну експертизу»
вбачається, що у місцевої ради виникає
обов'язок щодо організації проведення
екологічної експертизи лише у разі,
коли місцева рада, як орган місцевого
самоврядування, що представляє спільні
інтереси всієї територіальної громади,
визнає за необхідне проведення
екологічної експертизи та прийме
відповідне рішення.

З матеріалів справи вбачається, що
Слов'янська міська рада не приймала
рішення про проведення екологічної
експертизи екологічної ситуації в
місті Слов'янськ та / або екологічної
експертизи проекту Угоди.

За таких обставин, у цього органу
місцевого самоврядування не виник
обов'язок щодо організації проведення
вказаної експертизи, а тому,
відповідно, відсутня протиправна
бездіяльність Слов'янської міської
ради щодо проведення цієї експертизи.

Більш того, в силу вимог пункту 1
частини першої статті 23 Закону України
«Про екологічну експертизу»
Слов'янська міська рада не може
провести екологічну експертизу,
оскільки Закон передбачає можливість
лише організації проведення такої
експертизи місцевою радою. З огляду на
вказане, у суду першої інстанції не
було правових підстав для зобов'язання
Слов'янської міської ради саме
провести екологічну експертизу, як про
це просить Позивач у позовній заяві.

З огляду на наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що відсутній
також встановлений положеннями Закону
України «Про екологічну експертизу»,
Закону України «Про угоди про розподіл
продукції» обов'язку з боку
відповідачів, як органу місцевого
самоврядування так і його голови
проведення екологічних експертиз,
зокрема проектів угод про розподіл
продукції або інших документів
стосовно такої угоди.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_6
посилається на начебто порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права статті 9 Конвенції про доступ до
інформації, участь громадськості в
процесі прийняття рішень та доступ до
правосуддя з питань, що стосуються
довкілля, а також статті 6 Конвенції про
захист прав людини та основоположних
свобод.

Положення вказаних статей гарантують
особі право на доступ до правосуддя,
зокрема, з питань, що стосуються
довкілля, а також право на справедливий
і публічний розгляд справи упродовж
розумного строку незалежним і
безстороннім судом, який вирішить спір
щодо прав та обов'язків особи.

Разом з тим, у своїй апеляційній скарзі
ОСОБА_6 не зазначив, у чому саме полягає
порушення вказаних норм матеріального
права судом першої інстанції.
Безпідставними є твердження ОСОБА_6 про
те, що оскарженою постановою позивачу
начебто обмежено доступ до правосуддя,
оскільки Слов'янський міськрайонним
суд Донецької області відкрив
провадження за позовною заявою ОСОБА_7
у даній справі, розглянув вимоги та
прийняв законне рішення.

Колегія суддів вважає безпідставними
доводи апелянта щодо не встановлення
судом першої інстанції факту, яким
обгрунтовувася позов, відсутність
дослідження доказів та надання їм
належної оцінки, в тому числі допущення
порушень Конвенції про доступ до
інформації та ст.6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод.
Колегія суддів зазначає, що судом
першої інстанції встановлені в тій
достатній мірі фактичні обставини
справи, та тих межах, які мають значення
для справи, яким надана належна оцінка
з огляду на предмет, що складає предмет
доказування. В даному випадку має місце
превіюлювання права над фактом.
Правова оцінка надана в достатній мірі,
щоб зробити висновок про відсутність
підстав для задоволення вимог
позивача. Крім того, жодний довід
апеляційної скарги не свідчить про
порушення зазначених апелянтом
Конвенцій, як не вказано в чому полягає
їх порушення, зміст такого порушення
допущений судом при ухваленні
постанови. Такі посилання є
необґрунтованими.

На підставі викладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про відмову у
задоволенні позовних вимог. В даному
випадку в межах заявлених вимог судом
не встановлена протиправна
бездіяльність відповідачів, на яких в
межах закону покладався б обов'язок,
від виконання якого вони ухилилися.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Таким чином, судова колегія вважає, що
рішення суду першої інстанції є
обґрунтованим, прийняте на підставі
з'ясованих та встановлених обставинах
справи, які підтверджуються доказами,
та ухвалив постанову з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, а тому залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а судове рішення без
змін.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність прийнятої
судом першої інстанції постанови.

Керуючись статтями 2, 11, 159, 160, 167, 184, 195, 196,
198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ
:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без
задоволення.

Постанову Слов'янського
міськрайонного суду Донецької області
від 24 лютого 2014 року по
адміністративній справі № 243/8076/13-а -
залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина ухвали
прийнята у нарадчій кімнаті та
проголошена у судовому засіданні 23
квітня 2014 року. У повному обсязі
складена 28 квітня 2014 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення та може
бути оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів, - з дня
складення в повному обсязі.

Головуючий суддя
М.М. Яковенко

Судді
Р.Ф. Ханова

А.В. Гайдар