Справа № 209/439/14-а (2а/209/69/14)
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

28 квітня 2014 рокусправа № 209/439/14-а
(2а/209/69/14)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Дадим Ю.М.

суддів: Кругового О.О.
Нагорної Л.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Дніпровської районної у м.
Дніпродзержинську ради
Дніпропетровської області на
постанову Дніпровського районного
суду м. Дніпродзержинська від 06
березня 2014 року у адміністративній
справі за позовом ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення
Дніпровської районної у м.
Дніпродзержинську ради
Дніпропетровської області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання здійснити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2014 року ОСОБА_1 (далі - Позивач)
звернулась до суду з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Дніпровської
районної у м. Дніпродзержинську ради
Дніпропетровської області (далі -
Відповідач), в якому просила суд
визнати неправомірними дії
Відповідача щодо нарахування їй
державної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у розмірі, меншому, ніж визначено
ст. 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням»; зобов'язати Відповідача з
25 листопада 2013 року нарахувати та
виплачувати державну допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі, визначеному
ст. 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», а саме - у розмірі
прожиткового мінімуму, визначеного
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2013 рік» та Законом України
«Про Державний бюджет України на 2014
рік» за відповідні періоди, та
зобов'язати Відповідача провести
виплату недоплаченої допомоги з 25
листопада 2013 року за мінусом отриманих
сум.

Постановою Дніпровського районного
суду м. Дніпродзержинська від 06
березня 2014 року, прийнятою в порядку
письмового провадження, позовні вимог
ОСОБА_1 задоволено. Визнано дії
Управління праці та соціального
захисту населення Дніпровської
районної у м. Дніпродзержинську ради
Дніпропетровської області щодо
нарахування ОСОБА_1 державної допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку з у розмірі, меншому,
ніж визначено ст. 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» неправомірними.
Зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Дніпровської районної у м.
Дніпродзержинську ради
Дніпропетровської області з 25
листопада 2013 року нарахувати та
виплачувати ОСОБА_1 державну допомогу
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі, визначеному
ст. 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», а саме - у розмірі
прожиткового мінімуму, визначеного
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2013 рік» та Законом України
«Про Державний бюджет України на 2014
рік» за відповідні періоди. Зобов'язано
Управління праці та соціального
захисту населення Дніпровської
районної у м. Дніпродзержинську ради
Дніпропетровської області провести
ОСОБА_1 виплату недоплаченої допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку з 25 листопада 2013 року
за мінусом отриманих сум.

Управління праці та соціального
захисту населення Дніпровської
районної у м. Дніпродзержинську ради
Дніпропетровської області, не
погодившись із постановою суду, подало
апеляційну скаргу, у якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати постанову Дніпровського
районного суду м. Дніпродзержинська
від 06 березня 2014 року та прийняти нову
постанову, якою відмовити в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Позивач заперечень на апеляційну
скаргу не подавала, постанову суду
першої інстанції не оскаржувала.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду відповідно до ст. 195 КАС
України - в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених позовних вимог,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що ОСОБА_1 має
малолітню доньку - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
(а.с.5), у зв'язку з чим знаходиться на
обліку в Управлінні праці та
соціального захисту населення
Дніпровської районної у м.
Дніпродзержинську ради
Дніпропетровської області та отримує
від нього виплати допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, як особі,
застрахованій у системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, у розмірі 130
грн. на місяць, що підтверджується
повідомленням Відповідача від 03.12.2013
року, яке міститься в матеріалах
справи. (а.с.4)

Як вбачається з матеріалів справи,
Позивач є працюючою особою, що
підтверджується наказом про надання
відпустки по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку ОСОБА_1
з 25.11.2013 року по 05.10.2016 року. (а.с.7).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідно до ст. 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» Позивач має право на
виплату відповідної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 25 листопада
2013 року до закінчення строку.
передбаченої законом виплати.

Колегія суддів погоджується з таким
обґрунтуванням рішення суду першої
інстанції та вважає за необхідне
зазначити наступне.

Як слідує із правових норм, що
регулюють спірні правовідносини, до 1
січня 2008 року, тобто, до набрання
чинності Законом України від 28 грудня
2007 № 107-VI "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" (далі -
Закон № 107-VI) - правовідносини щодо
виплати допомоги регулювалися як
Законом України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» № 2811-XII від 21 листопада
1992 (далі - Закон № 2811-ХІІ), дія якого
поширювалася на осіб, не застрахованих
в системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
(стаття 13) та Законом № 2240-III, який
поширював свою дію на застрахованих у
зазначеній системі осіб, ( що
стосується безпосередньо Позивача).
Розмір допомоги також визначався цими
Законами ( статтями 15 та 43 відповідно).

Зокрема, статтею 43 Закону № 2240-III було
передбачено, що допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

При цьому, будь яких обмежень щодо
розміру указаної допомоги норма Закону
не містила, та не визначала будь-якого
іншого порядку щодо призначення
вказаної допомоги.

Однак, пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону №
107-VI були внесені відповідні зміни до
Закону № 2811-ХІІ та Закону № 2240-III, а
саме: дію статті 13 Закону № 2811-ХІІ з 01
січня 2008 року поширено і на
застрахованих осіб, а із Закону № 2240-III
виключено статті 40-44.

В той же час, рішенням Конституційного
Суду України від 22 травня 2008 року №
10-рп/2008 визнано неконституційними
положення пункт 25 розділу II Закону №
107-VI щодо виключення статей 40-44 Закону №
2240-III.

Крім того, пунктом 2 розділу ІІІ Закону
№ 107-VI було передбачено, що розділ II
цього Закону діє до 31 грудня 2008 року.

Аналіз указаних правових норм свідчить
про те, що з 01 січня 2009 року відновлено
дію вищезазначених положень Закону №
2240-III, у тому числі, і статті 43 цього
Закону, приписи якої мали б бути
застосовані Відповідачем при
нарахування Позивачу з 2013 року
указаної допомоги, адже даною нормою
Закону чітко визначено, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається
застрахованій особі у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму.

Статтею 45 Закону України від 27 квітня
2010 року № 2154-VI "Про Державний бюджет
України на 2010 рік" (далі - Закон № 2154-VI)
передбачено, що у 2010 році допомога при
народженні дитини та по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до Закону № 2240-ІІІ
призначається і здійснюється в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751
саме на виконання Закону № 2811-ХІІ
(пункт 1). Новий акт уряду на виконання
статті 45 Закону № 2154-VI не приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону № 2240-III на
виконання статті 45 Закону № 2154-VI
Кабінетом Міністрів України не
визначалися.

Закон України «Про Державний бюджет
України на 2013 рік» № 5515-VI від 06.12.2012 р.
та Закон України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік» № 719-VI від 16.01.2014 р. не
містять будь-яких положень щодо
розміру допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
відповідно до Закону № 2811-ХІІ або
делегування повноважень по визначенню
такого розміру Кабінету Міністрів
України.

Оскільки у даній справі спірні
правовідносини виникли щодо виплати
допомоги з листопада 2013 року особі,
яка застрахована у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, то за таких
обставин колегія суддів приходить до
висновку, що на відносини щодо виплати
допомоги Позивачу у 2013, 2014 роках
поширюються норми спеціального Закону
(яким є Закон № 2240-III), відповідно до
статті 43 якого допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Указана правова позиція викладена у
рішенні Верховного суду України від 25
грудня 2012 року, яке, у відповідності до
приписів КАС України, є обов'язковим
для застосування судами усіх ланок.

Таким чином, враховуючи наведене, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що Відповідач при нарахуванні та
виплаті Позивачу допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі, меншому, ніж
визначено статтею ст.43 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», діяв неправомірно.

Отже, доводи апеляційної скарги не
спростовують зроблений судом першої
інстанції висновок, а підстави для
скасування чи зміни судового рішення -
відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198 ст.ст. 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Дніпровської районної у м.
Дніпродзержинську ради
Дніпропетровської області - залишити
без задоволення.

Постанову Дніпровського
районного суду м. Дніпродзержинська
від 06 березня 2014 року у справі № 209/439/14-а
- залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копії, та може
бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів з дня
набрання чинності.

Головуючий:
Ю.М. Дадим

Суддя:
О.О. Круговий

Суддя:
Л.М. Нагорна