Справа № 804/2735/14
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12 березня 2014 р. Справа № 804/2735/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.

розглянувши у письмовому провадженні
у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Відділу
державної виконавчої служби
Павлоградського міськрайонного
управління юстиції про скасування
постанови ВП №41537784 від 04.02.2014р., -

ВСТАНОВИВ:

18.02.2014р. Фізична особа-підприємець
ОСОБА_2 звернувся з позовом до Відділу
державної виконавчої служби
Павлоградського міськрайонного
управління юстиції та просить
скасувати постанову відповідача ВП
№41537784 від 04.02.2014р. про накладення
штрафу у розмірі 340 грн.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що оспорюваною
постановою відповідач незаконно
наклав на позивача штраф за
невиконання рішення суду без поважних
причин у розмірі 340 грн., оскільки
позивач не має можливості виконати
судове рішення про повернення державі
в особі Павлоградської міської ради
тимчасово зайнятої земельної ділянки
шляхом демонтування торгівельного
павільйону, так як вказаний павільйон
не є власністю позивача про що свідчить
біржовий договір купівлі-продажу №03/3
від 19.03.2012р. З огляду на викладене,
позивач вважає, що не має ніяких
законних підстав здійснити демонтаж
вказаного павільйону розташованого за
адресою: АДРЕСА_1.

Позивач в судове засідання не з'явився
без поважної причини, про дату, час і
місце розгляду справи повідомлений
належним чином 06.03.2014р. та 07.03.2014р. у
відповідності до вимог ст.ст.38,35
Кодексу адміністративного судочинства
України, що підтверджується наявними у
справі звітом про надіслання факсу та
поштовим повідомленням (а.с.30,32).

Відповідач в судове засідання не
з'явився без поважної причини, про дату,
час і місце розгляду справи
повідомлений належно 06.03.2014р. та 11.03.2014р.
у відповідності до вимог ч.4 ст.181
Кодексу адміністративного судочинства
України, що підтверджується наявними в
матеріалах справи електронним
повідомленням та поштовим
повідомленням (а.с. 31,33).

Згідно ч.6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні, якщо немає
перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, але прибули не всі
особи, які беруть участь у справі хоча і
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового розгляду.

Враховуючи наведене, неявку в судове
засідання позивача та відповідача,
строки розгляду і вирішення справи,
встановлені ст. 181 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд вважає за можливе
розглянути дану справу у порядку
письмового провадження у
відповідності до вимог ч.6 ст.128 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Із наданих сторонами документів, судом
встановлені наступні обставини у
справі.

За заявою стягувача - Павлоградської
міської ради та на підставі ст.ст. 17,19,
20, 25 Закону України «Про виконавче
провадження» 13.01.2014р. державним
виконавцем було прийнято постанову про
відкриття виконавчого провадження ВП
№41537784 з примусового виконання наказу
господарського суду Дніпропетровської
області виданого 09.12.2011р. №14/5005/13067/2011
про зобов'язання Фізичну
особу-підприємця ОСОБА_2 повернути
державі в особі Павлоградської міської
ради тимчасово зайняту земельну
ділянку площею 0,0101 га вартістю 60187 грн.
94 коп., яка розташована на АДРЕСА_1, в
якій боржнику запропоновано
самостійно в добровільному порядку
виконати рішення суду у строк до
20.01.2014р. (а.с.9,11).

Зазначена постанова державної
виконавчої служби була надіслана на
адресу боржника - ФОП ОСОБА_2 та
отримана ним 23.01.2014р., що
підтверджується змістом постанови від
04.02.202014р.

04.02.2014р. державним виконавцем у
виконавчому провадженні ВП №41537784 було
прийнято постанову про накладення
штрафу на ФОП ОСОБА_2 за якою, на
підставі ст.ст.11,89 Закону України «Про
виконавче провадження», за невиконання
рішення суду без поважних причин
накладено на позивача штраф у розмірі
340 грн. (а.с.13).

Позивач вважає, що оспорювана
постанова про накладення на позивача
штрафу за невиконання рішення суду без
поважних причин є незаконною у зв'язку
з тим, що позивач не має можливості
виконати вказане рішення суду, так як
вказаний павільйон, розташований на
земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1
не є власністю позивача про що свідчить
біржовий договір купівлі-продажу №03/3
від 19.03.2012р.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення позову,
виходячи з наступного.

Порядок примусового виконання рішень
судів встановлений Законом України
«Про виконавче провадження».

У відповідності до ч.1 ст.6 вказаного
Закону, державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані
йому права відповідно до закону і не
допускати у своїй діяльності
порушення прав та законних інтересів
фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч.2 п.13 статті 11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом, зокрема і накладати
стягнення у вигляді штрафу на фізичних,
юридичних та посадових осіб у
випадках, передбачених законом.

За приписами ч.1, 2 ст. 75 вищевказаного
Закону, після відкриття виконавчого
провадження за виконавчим документом,
що зобов'язує боржника вчинити певні
дії або утриматися від їх вчинення,
державний виконавець перевіряє
виконання рішення не пізніше ніж на
наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення.

У відповідності до ч.1 ст. 89 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника -
юридичну особу у розмірі від сорока до
шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

З аналізу наведених вище норм видно, що
державний виконавець наділений
повноваженнями перевірити виконання
рішення не пізніше ніж на наступний
день після закінчення строку,
встановленого частиною другою статті
25 Закону України «Про виконавче
провадження» для самостійного
виконання рішення та за умови
встановлення невиконання судового
рішення без поважних причин накласти
штраф на боржника у відповідності до
вимог ч.1 ст. 89 вказаного Закону.

Як вбачається зі змісту оспорюваної
постанови, вона містить посилання лише
на те, що державним виконавцем
встановлено факт отримання постанови
про відкриття виконавчого провадження
від 13.01.2014р. - 23.01.2014р.

Між тим, зазначена постанова не
містить посилань на те, що державним
виконавцем було здійснено перевірку
виконання рішення та в який саме строк
здійснено таку перевірку з урахуванням
того, що у постанові про відкриття
виконавчого провадження було надано
строк для добровільного виконання
судового рішення до 20.01.2014р., а позивач
її отримав 23.01.2014р.

Також, у постанові державним
виконавцем не були встановлені причини
невиконання судового рішення
боржником з урахуванням того, що
відповідно до ч.1 ст.89 Закону України
«Про виконавче провадження» підставою
для накладення штрафу на боржника є
невиконання судового рішення без
поважних причин.

При цьому, слід зазначити, що судом
встановлено, що позивач не мав
можливості виконати вищевказане
судове рішення у період січень-лютий
2014р. у зв'язку з тим, що не був власником
торгівельного павільйону
розташованого на земельній ділянці у
АДРЕСА_1, що підтверджується копією
наданого суду біржового договору
купівлі-продажу №03/3 від 19.03.2012р.
укладеного між позивачем та гр.
ОСОБА_3(а.с.15).

Таким чином, суд приходить до висновку
про те, що державним виконавцем під час
прийняття оспорюваної постанови про
накладення штрафу від 04.02.2014р. на
позивача за невиконання судового
рішення без поважних причин у розмірі
340 грн. не були враховані вищевказані
обставини, які суд вважає поважними та
такими, що перешкоджають виконанню
саме позивачем вищевказаного судового
рішення, а тому прийняття оспорюваної
постанови про накладення штрафу на
позивача за невиконання ним судового
рішення без поважних причин є
протиправним.

Частина ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України визначає, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, доказів, які б підтверджували
правомірність та законність
прийнятого ним рішення як суб'єктом
владних повноважень суду не надав.

Згідно зі ст.19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України; з використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення,
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Приймаючи до уваги викладене та
перевіривши обґрунтованість прийняття
оспорюваного рішення з урахуванням ч.3
ст. 2 вказаного вище Кодексу, суд
приходить до висновку про те, що
оспорювана постанова була прийнята
відповідачем не у спосіб, що
передбачений Конституцією України та
Законом України «Про виконавче
провадження», без врахуванням всіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії), а тому
зазначена постанова про накладення
штрафу від 04.02.2014р. є протиправною і
підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд виходить із того, що
відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

З огляду на наведене, підлягають
стягненню з Державного бюджету України
на користь позивача судові витрати по
сплаті судового збору у розмірі 187,20
грн., сплачені позивачем згідно
квитанцій №0710023 від 14.02.2014р. та №6890422-1
від 26.02.2014р.(а.с.16,25).

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 71,86, 94, 122, 128, 160,
161, 162, 163,167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Відділу
державної виконавчої служби
Павлоградського міськрайонного
управління юстиції про скасування
постанови ВП №41537784 від 04.02.2014р. -
задовольнити.

Скасувати постанову Відділу державної
виконавчої служби Павлоградського
міськрайонного управління юстиції ВП
№41537784 від 04.02.2014р. про накладення
штрафу у розмірі 340 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) - судові витрати по
сплаті судового збору у розмірі - 187 грн.
20 коп. (сто вісімдесят сім грн. 20 коп.).

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд шляхом подання
апеляційної скарги до суду першої
інстанції з одночасним направленням
копії апеляційної скарги до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня проголошення постанови або
протягом десяти днів з моменту
отримання копії постанови відповідно
до вимог ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної сили у
порядку та у строки, визначені ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя С.О. Конєва