Справа № 805/4546/14
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2014-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2014 р.
Справа № 805/4546/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Донецький окружний адміністративний
суд у складі судді Голубової Л.Б.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в приміщенні Донецького
окружного адміністративного суду
адміністративну справу

за позовом управління
Пенсійного фонду України у
Волноваському районі

Донецької області

до відділу державної
виконавчої служби

Волноваського
районного управління юстиції

про визнання
бездіяльності з виконання вимоги про
сплату боргу № Ф 731у від 03 липня 2013 року
про стягнення боргу в сумі 1006,24 гривень
з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
неправомірною, зобов'язання вжити
дієвих заходів примусового виконання
вимоги про сплату боргу № Ф 731у від 03
липня 2013 року про стягнення боргу в
сумі 1006,24 гривень з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

Управління Пенсійного фонду України у
Волноваському районі Донецької
області (надалі - позивач) звернулося
до суду із позовом до відділу державної
виконавчої служби Волноваського
районного управління юстиції області (
надалі - відповідач) про визнання
бездіяльності з виконання вимоги про
сплату боргу № Ф 731у від 03 липня 2013 року
про стягнення боргу в сумі 1006,24 гривень
з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
неправомірною, зобов'язання вжити
дієвих заходів примусового виконання
вимоги про сплату боргу № Ф 731у від 03
липня 2013 року про стягнення боргу в
сумі 1006,24 гривень з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 шляхом
направлення запитів до БТІ,
витребування відповідей на направлені
запити до державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, МРЕВ, земельних
ресурсів, державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, здійснення
виїзду за місцем здійснення
підприємницької діяльності, місцем
мешкання, винесення постанови про
привід боржника через органи
внутрішніх справ, направлення до суду
подання щодо тимчасового обмеження у
праві виїзду за межі України, розгляду
клопотання управління Пенсійного
фонду України у Волноваському районі
Донецької області від 13 грудня 2013 року.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначає, що в провадженні
Волноваського районного управління
юстиції знаходився виконавчий
документ - вимога про сплату боргу № Ф
731у від 03 липня 2013 року про стягнення
боргу з єдиного внеску в сумі 1006,24
гривень з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, винесена позивачем. Постановою
відповідача від 01 серпня 2013 року було
відкрите виконавче провадження ВП №
39452990. Відповідачем не направлено
запити до органу доходів і зборів,
відділу державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно реєстраційної
служби, не витребувано відповіді на
запити до відділу Держземагенства,
відділу державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно реєстраційної
служби та МРЕВ.

За наслідками ознайомлення із
матеріалами виконавчого провадження
протоколом від 28 березня 2014 року було
встановлено бездіяльність державного
виконавця щодо витребування вичерпної
інформації про наявні реальні джерела
готівкових або безготівкових коштів,
витребування даних від органу
податкової служби та інших органів,
встановлення наявності будівель,
земельних ділянок, транспорту.

Постанова про відкриття виконавчого
провадження винесена 01 серпня 2013 року,
тобто шестимісячний строк здійснення
виконавчого провадження минув, а
державним виконавцем жодних дій
здійснено не було. Таким чином
відповідачем порушено ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження». З
огляду на що, позивач дійшов висновку
допущення відповідачем незаконної
бездіяльності та просив зобов'язати
відповідача виконати дії з примусового
виконання виконавчого документу.

Представник позивача надав до
канцелярії суду 05 травня 2014 року заяву
про розгляд справи в порядку
письмового провадження.

Відповідач надав заперечення від 16
квітня 2014 року, в яких вважає
необґрунтованими вимоги позивача,
оскільки направив запити до державної
сільськогосподарської інспекції,
відділу ДАІ, відділу Держземагенства,
здійснив виклик боржника. Також просив
розглянути справу без представника
відповідача.

Відповідно до частини 4 статті 122
Кодексу адміністративного судочинства
України особа, яка бере участь у справі,
має право заявити клопотання про
розгляд справи за її відсутності. Якщо
таке клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

На підставі наведеної норми, а також
врахувавши клопотання позивача, суд
прийшов до висновку про розгляд справи
в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
документи, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Управлінням Пенсійного фонду України у
Волноваському районі Донецької
області до відділу державної
виконавчої служби Волноваського
районного управління юстиції було
направлено на виконання супровідним
листом від 30 липня 2013 року вимогу про
стягнення боргу з фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 від 03 липня 2013 року №
Ф 731у на суму боргу з єдиного
соціального внеску в розмірі 1006,24
гривень (а.с. 10-11).

Постановою від 01 серпня 2013 року
відкрито виконавче провадження ВП №
39452990 щодо стягнення з ОСОБА_1 1006,24
гривень на підставі вимоги позивача №
Ф 731у від 03 липня 2013 року (а.с. 9).

Згідно з протоколом ознайомлення зі
станом реалізації виконавчого
провадження 28 березня 2014 року позивач
ознайомився з матеріалами виконавчого
провадження з виконання вимоги № Ф 731
про стягнення боргу з ОСОБА_1 в сумі 1006,24
гривень (а.с 6-7).

Як зазначено позивачем у позові та
протоколі ознайомлення з матеріалами
виконавчого провадження від 28 березня
2014 року відділом державної виконавчої
служби Волноваського районного
управління юстиції відсутні деякі дії
з примусового виконання зазначеної
вимоги.

Спірним питанням цієї справи є
встановлення наявності бездіяльності
відділу державної виконавчої служби
Волноваського районного управління
юстиції при здійсненні виконавчого
провадження з примусового виконання
вимоги управління Пенсійного фонду
України у Волноваському районі
Донецької області від 03 липня 2013 року №
Ф 731у.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
виконавче провадження» від 21.04.1999 року
№ 606-ХІУ у редакції яка діє з 01 січня 2011
року примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Згідно з вимогами ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець, зокрема,
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до статті 20 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавчі
дії провадяться державним виконавцем
за місцем проживання, перебування,
роботи боржника або за
місцезнаходженням його майна. У разі
якщо боржник є юридичною особою, то
виконання провадиться за
місцезнаходженням його постійно
діючого органу або майна. Право вибору
місця виконання між кількома органами
державної виконавчої служби, що можуть
вчиняти виконавчі дії з виконання
рішення на території, на яку
поширюються їх функції, належить
стягувачу.

Державний виконавець вправі провадити
виконавчі дії щодо виявлення та
звернення стягнення на кошти, які
перебувають на рахунках та вкладах
боржника у банках чи інших фінансових
установах, на рахунки в цінних паперах
у депозитарних установах на території,
на яку поширюється юрисдикція України.

Згідно пункту 1.5. Інструкції про
порядок проведення виконавчих дій,
затвердженої Наказом Міністерства
юстиції України № 74/5 від 25 грудня 1999
року (далі за текстом Інструкції),
заходами примусового виконання рішень
є:

- звернення стягнення на інші види
майна боржника;

- звернення стягнення на заробітну
плату (заробіток), доходи, пенсію,
стипендію боржника;

- вилучення в боржника й передача
стягувачеві певних предметів,
зазначених у рішенні;

- відібрання дитини;

- інші заходи, передбачені
рішенням.

Відповідно до пунктів 5.1.1, 5.1.3 та 5.1.4
Інструкції про порядок проведення
виконавчих дій та статті 52 Закону
України «Про виконавче провадження»
звернення стягнення на майно боржника
полягає в його виявленні (шляхом
надіслання запитів до органів
державної податкової інспекції,
банків, дорожньої автомобільної
інспекції, бюро технічної
інвентаризації, нотаріату тощо), описі,
арешті, вилученні та примусовій
реалізації.

За наявності даних про кошти та інші
цінності боржника, що знаходяться на
рахунках і вкладах та на зберіганні в
банках чи інших кредитних установах, на
них накладається арешт, про що
виноситься постанова державного
виконавця.

У разі відсутності в боржника коштів та
цінностей, достатніх для задоволення
вимог стягувача, стягнення
звертається на належне боржникові інше
майно.

Стягнення на майно боржника
звертається в розмірах і обсягах,
потрібних для виконання за виконавчими
документами, з урахуванням витрат на
виконання та стягнення виконавчого
збору. Якщо боржник володіє майном
спільно з іншими особами, то стягнення
звертається на його частку, що
визначається судом за поданням
державного виконавця.

Стягнення може бути звернено на майно
боржника, яке належить йому на праві
приватної власності.

Відповідно до пункту 5.6.1 Інструкції
арешт майна полягає у проведенні його
опису, оголошенні заборони
розпоряджатися ним, а в разі потреби - в
обмеженні права користування майном
або його вилученні в боржника та
передачі на зберігання іншим особам.
Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем, у
тому числі, шляхом: винесення постанови
про арешт коштів та інших цінностей
боржника, що знаходяться на рахунках і
вкладах чи на зберіганні в банках або
інших фінансових установах; винесення
постанови про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження; проведення опису майна
боржника і накладення на нього арешту.

Згідно із частиною 2 статті 30 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державний виконавець зобов'язаний
провести виконавчі дії з виконання
рішення протягом шести місяців з дня
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження, а з виконання
рішення немайнового характеру - у
двомісячний строк. Строк здійснення
виконавчого провадження не включає час
відкладення провадження виконавчих
дій або зупинення виконавчого
провадження на період проведення
експертизи чи оцінки майна,
виготовлення технічної документації
на майно, реалізації майна боржника,
час перебування виконавчого документа
на виконанні в адміністрації
підприємства, установи чи організації,
фізичної особи, фізичної особи -
підприємця, які здійснюють
відрахування із заробітної плати
(заробітку), пенсії та інших доходів
боржника. Строк здійснення зведеного
виконавчого провадження обчислюється
з моменту приєднання до такого
провадження останнього виконавчого
документа.

Відповідно до наявних в матеріалах
справи документів, постановою від 01
серпня 2013 року (а.с.9) відкрито виконавче
провадження з виконання вимоги
позивача від 03 липня 2013 року № Ф 731у.
Отже, строк виконання цього
виконавчого документу збігає 01 лютого
2014 року.

Як вбачається за наявних в матеріалах
справи документів, протягом здійснення
відповідачем виконавчих дій з
примусового виконання вимоги про
сплату боргу відповідачем було
надіслано наступні запити.

28 лютого 2014 року спрямовано запит до
органу доходів і зборів стосовно
наявних джерел доходів боржника та 03
березня 2014 року відповідно відповіді
ДПІ встановлено відсутність отримання
доходів, нарахованого податковим
агентом (а.с. 22).

28 березня 2014 року відповідачем
спрямовано запит до Держземагенства у
Волноваському районі для встановлення
наявності земельних дільнок у боржника
(у протоколі - 21 серпня 2013 року), однак
відповідь на запит не надана, що не
спростовується у протоколі
ознайомлення зі станом реалізації
виконавчого провадження (а.с.7).

28 березня 2014 року направлено запит до
органу ДАІ (у протоколі - 21 серпня 2013
року) (а.с. 22 та 6), при цьому відповіді на
запит не надано.

28 березня 2014 року відповідачем надано
запит на адресу державної
сільськогосподарської інспекції (а.с.
23).

28 березня 2014 року відповідачем
здійснено виклик боржника (а.с. 21).

Позивач вважає бездіяльністю не
отримання від органу ДАІ, Держкомзему,
державного реєстру речових прав на
нерухоме майно відповідей про наявне
майно боржника, але Закон України «Про
виконавче провадження» та Інструкція
про проведення виконавчих дій,
затвердженої Наказом Міністерства
юстиції України № 74/5 від 25 грудня 1999
року зобов'язує державного виконавця
лише вчинити запити до певних
державних органів з метою встановлення
майнового стану боржника, що двічі було
здійснено державним виконавцем.

Таким чином, наявними в матеріалах
справи документами не підтверджуються
висновки позивача про те, що
відповідачем не було вчинено певних
дій з примусового виконання
виконавчого документу про стягнення з
ОСОБА_1 1006,24 гривень на користь
управління Пенсійного фонду України у
Волноваському районі Донецької
області.

Стосовно направлення подання до суду
про обмеження права боржника виїзду за
кордон та здійснення приводу через
органи внутрішніх справ слід
зазначити, що частиною 3 статті 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
передбачено право державного
виконавця звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника за межі України
та з постановою про привід до органів
внутрішніх справ. Отже, це не є
обов'язком державного виконавця, як
помилково вважає позивач, тому такі
вимоги не є обґрунтованими Законом
України «Про виконавче провадження».

При цьому слід зазначити, що
відповідачем не надано запиту до
державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, а отже, не встановлено
наявності у боржника нерухомого майна,
на яке можливо звернути стягнення.

Отже, з огляду на зазначене, суд дійшов
висновку про те, що наявними в
матеріалах справи документами
частково підтверджено вчинення
відповідачем бездіяльності в частині
не надання запиту до державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
при виконанні виконавчого документу
управління Пенсійного фонду України у
Волноваського районі про стягнення
заборгованості з боржника ОСОБА_1.

Крім того, позивач звернувся до
відповідача з клопотанням від 13 грудня
2013 року про здійснення виходу за місцем
здійснення підприємницької діяльності
боржника та вилучення у нього
готівкових коштів (а.с. 13).

За приписами частини 2 статті 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець розглядає заяви
сторін та інших учасників виконавчого
провадження і їхні клопотання. Дана
вимога закону була проігнорована з
боку відповідача, тому в цій частині
вимоги позивача також підлягають
задоволенню.

З урахуванням зазначеного та
враховуючи принципи частини 1 ст. 71 КАС
України, згідно яких кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
суд дійшов висновку, що позивачем
частково доведено бездіяльність
відділу державної виконавчої служби
Волноваського районного управління
юстиції, тому позовні вимоги
управління Пенсійного фонду України у
Волноваському районі Донецької
області підлягають частковому
задоволенню.

З огляду на наведене, на підставі
положень Закону України «Про державну
виконавчу службу», Закону України «Про
виконавче провадження», положення
Інструкції про проведення виконавчих
дій, затвердженої Наказом Міністерства
юстиції України № 74/5 від 25 грудня 1999
року, та на підставі ст.ст. 2, 3, 8-11, 40, 71, 94,
158-163, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги управління Пенсійного
фонду України у Волноваському районі
Донецької області до відділу державної
виконавчої служби Волноваського
районного управління юстиції про
визнання бездіяльності з виконання
вимоги про сплату боргу № Ф 731у від 03
липня 2013 року про стягнення боргу в
сумі 1006,24 гривень з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 неправомірною,
зобов'язання вжити дієвих заходів
примусового виконання вимоги про
сплату боргу № Ф 731у від 03 липня 2013 року
про стягнення боргу в сумі 1006,24 гривень
з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
шляхом направлення запитів до БТІ,
витребування відповідей на направлені
запити до державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, МРЕВ, земельних
ресурсів, державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, здійснення
виїзду за місцем здійснення
підприємницької діяльності, місцем
мешкання, винесення постанови про
привід боржника через органи
внутрішніх справ, направлення до суду
подання щодо тимчасового обмеження у
праві виїзду за межі України, розгляду
клопотання управління Пенсійного
фонду України у Волноваському районі
Донецької області від 13 грудня 2013 року
- задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність
відділу державної виконавчої служби
Волноваського районного управління
юстиції в частині не надання запиту до
державного реєстру речових прав на
нерухоме майно стосовно наявності
нерухомого майна у фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1.

Зобов'язати відділ державної
виконавчої служби Волноваського
районного управління юстиції
розглянути клопотання управління
Пенсійного фонду України у
Волноваському районі Донецької
області від 13 грудня 2013 року.

В решті позовних вимог - відмовити.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті
05 травня 2014 року.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено цим Кодексом,
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого цим Кодексом, якщо таку
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
може бути подана до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Донецький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Голубова Л.Б.