Справа № 2а-10712/12
Суддя: Савицька Н.В.
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року м. Львів №
9104/164865/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді:
Савицької Н.В.

суддів:
Костіва М.В., Шавеля Р.М.

за участю секретаря судового
засідання: Коцур В.К.

позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Івано-Франківську
Івано-Франківської області на
постанову Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 23.08.2012 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Івано-Франківську
Івано-Франківської області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В :

12.07.2012 року позивач ОСОБА_1 звернувся в
суд із позовом Управління Пенсійного
фонду України в м. Івано-Франківську
Івано-Франківської області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання призначити дострокову
пенсію за віком

Постановою Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 23.08.2012 року позов
задоволено. Суд визнав протиправним і
скасував рішення Управління
Пенсійного фонду України в м.
Івано-Франківську (згідно протоколу №
4133 від 06.06.2012 року) про відмову в
призначенні позивачу пенсії за віком.

Крім того, суд зобов'язав пенсійний
орган прийняти рішення про призначення
позивачу пенсії за віком з 11.05.2012 року.

Не погодившись із даною постановою,
апелянт Управління Пенсійного фонду
України в м. Івано-Франківську
Івано-Франківської області подав
апеляційну скаргу покликаючись на те
що вказана постанова є необґрунтована,
прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Апелянт, просить суд, постанову
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 23.08.2012
року скасувати та прийняти нову якою
відмовити в позові.

Позивач та представник позивача ОСОБА_2
в судовому засіданні просили суд,
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а постанову суду без змін.

Інші особи, які беруть участь у справі в
судове засідання на виклик суду не
з'явились хоча, належним чином були
повідомлені про час та місце розгляду
справи, що не перешкоджає розгляду
справи у їх відсутності відповідно до
ч.4 ст.196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, дослідивши
матеріали справи, перевіривши доводи
скарги, законність і обґрунтованість
постанови суду, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення
виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
протиправно відмовив позивачу у
призначенні пенсії за віком як матері
дитини яка виховала інваліда з
дитинства.

Такі висновки суду першої інстанції, на
переконання колегії суддів,
відповідають нормам матеріального та
процесуального права та фактичним
обставинам справи і є правильними
виходячи з наступних підстав.

Як видно з матеріалів справи ОСОБА_1 є
матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно медичного висновку № 21 від
08.02.2000 року, довідки МСЕК серії МСЕ №
045900 від 01.08.2002 року, ОСОБА_3 є інвалідом з
дитинства. (а.с. 22-24 )

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 та на час
виникнення спірних правовідносин
досягла 50 років, стаж роботи якої
становить більше 25 років, що
підтверджується трудовою книжкою.

Відповідно до п. 3 розділу XV Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» жінки
які народили п'ятеро або більше дітей і
виховали їх до шестирічного віку і
матері інвалідів з дитинства, які
виховали їх до цього віку, мають право
на призначення дострокової пенсії за
віком але не раніше ніж за 5 років до
досягнення пенсійного віку
передбаченого ст. 26 цього Закону, за
наявності не менше 15 років страхового
стажу. При цьому до числа інвалідів з
дитинства належать також діти-інваліди
віком до 16 років.

Згідно ст. 17 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» матері
інвалідів з дитинства, які виховали їх
до восьмирічного віку, мають право на
пенсію за віком після досягнення 50
років і при стажі роботи не менше 15
років із зарахуванням до стажу часу
догляду за дітьми (пункти «є» і «ж» ст.
56). При цьому до числа інвалідів з
дитинства належать діти-інваліди віком
до 16 років, які мають право на одержання
соціальної пенсії.

Наведені правові норми не містять як
обов'язкову умову для призначення
пенсії на пільгових умовах матері
інваліда з дитинства яка досягла 50
років та має стаж роботи не менше 15
років визнання дитини інвалідом з
дитинства до досягнення нею
шестирічного віку.

В п. 24 Постанови правління Пенсійного
фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року «Про
затвердження Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» при призначені пенсій
жінкам, які народили п'ятеро або більше
дітей і виховували їх до восьмирічного
віку (чотирнадцятирічного), з 01.01.2006р. -
шестирічного (чотирнадцятирічного)
віку, матерям інвалідів з дитинства,
які виховували їх до цього віку, а
також, у разі відсутності матері або за
її згодою, чоловікам, які здійснювали
виховання п'ятьох або більше дітей чи
дитини-інваліда, факт народження
дитини встановлюється на підставі
свідоцтва про народження, а їх
виховання до зазначеного віку - на
підставі свідоцтва про народження чи
паспорта дитини.

Згідно п. вказаного 25 Порядку
визначено, що визнання особи інвалідом
з дитинства або дитиною-інвалідом
засвідчується випискою з акта огляду в
МСЕК, медичним висновком установи
охорони здоров'я, посвідченням
одержувача допомоги, довідкою органу,
що призначає допомогу про період
призначення допомоги.

У разі якщо дитина визнана
дитиною-інвалідом після досягнення
шестирічного віку, або інвалідом з
дитинства після досягнення
вісімнадцятирічного віку надається
висновок лікарсько-консультаційної
комісії про те, що вона мала медичні
показання для визнання її
дитиною-інвалідом до досягнення
шестирічного віку.

За таких обставин, колегія суддів
вважає що суд першої інстанції прийшов
до правильного висновку що у
відповідача були відсутні правові
підстави для відмови ОСОБА_1 у
призначенні пенсії за віком як матері
дитини яка виховала інваліда з
дитинства оскільки, відповідно до
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» позивач має право на
отримання вказаної дострокової пенсії.

Крім того, правильними є висновки суду
першої інстанції про те, що ОСОБА_3 не
входить до категорії осіб, щодо яких п
25 вищевказаного Порядку передбачена
необхідність подання висновку
лікарсько-консультаційної комісії про
наявність медичних показань для
визнання її дитиною-інвалідом до
досягнення шестирічного віку.
Оскільки, ОСОБА_3 визнано інвалідом з
дитинства у 15-річному віці ( тобто, до
досягнення 18 віку ). Дитиною -інвалідом
після досягнення шестирічного віку як
і інвалідом з дитинства після
досягнення вісімнадцятирічного віку
останній не визнавався.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС
України, судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Із урахуванням викладеного колегія
суддів вважає, що постанова суду першої
інстанції є законною, доводи
апеляційної скарги зроблених судом
першої інстанції висновків не
спростовують і при ухваленні
оскарженого судового рішення порушень
норм матеріального та процесуального
права ним допущено не було тому,
відсутні підстави для скасування чи
зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. 160, ст.195, ст.198, ст.205, ст.206,
ст.254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Івано-Франківську Івано-Франківської
області залишити без задоволення, а
постанову Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 23.08.2012 року у справі за №
0907/10712/12 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий:
Н.В.Савицька

Судді:
М.В. Костів

Р.М. Шавель