Справа № К/9991/9601/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/9601/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

секретар судового засідання Василенко
І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в порядку касаційного
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Державної податкової
адміністрації України, Державної
податкової адміністрації в Черкаській
області про визнання наказу про
звільнення неправомірним, зобов'язання
вчинити дії та стягнення грошового і
речового забезпечення за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського
окружного адміністративного суду від 28
квітня 2010 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 3 лютого 2011 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із вказаним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що з 4 квітня 2003 року працював на посаді
першого заступника голови - начальника
управління податкової міліції ДПА в
Черкаській області. 5 липня 2005 року
позивач звернувся з рапортом на ім'я
голови ДПА України, в якому просив
звільнити його зі служби на пенсію у
відставку в зв'язку з наявною вислугою
років та досягненням граничного віку,
встановленого Законом СРСР «Про
загальну військову повинність». Проте
наказом ДПА України від 6 липня
2005 року № 1113-о ОСОБА_1 звільнено зі
служби в органах податкової міліції за
пунктом 64 «ж» (за власним бажанням)
Положення про проходження служби
рядовим та начальницьким складом
органів внутрішніх справ Української
РСР. 26 липня 2005 року позивач
отримав повідомлення від ДПА в
Черкаській області про звільнення зі
служби за вказаною підставою. На заяву
позивача від 8 вересня 2005 року ДПА
України листом від 11 жовтня 2005 року
направила позивачу копію
оскаржуваного наказу. Однак ОСОБА_1
рапорт про звільнення за власним
бажанням не подавав, про відмову в
задоволенні рапорту від 5 липня 2005 року
позивачу не повідомлялось.

Просив з урахуванням заяви про
збільшення позовних вимог від 23 квітня
2010 року визнати незаконним
звільнення позивача зі служби в
органах податкової міліції; визнати
неправомірним наказ ДПА України від 6
липня 2005 року № 1113-о; зобов'язати голову
ДПА України поновити позивача на
службі в органах податкової міліції;
зобов'язати ДПА в Черкаській області
сплатити позивачу грошове й речове
забезпечення за час вимушеного прогулу
в сумі 162 698,40 грн.

Справа розглядалась судами
неодноразово.

Ухвалою Черкаського окружного
адміністративного суду від 28 квітня 2010
року провадження у справі ОСОБА_1 до ДПА
України, ДПА в Черкаській області в
частині позовних вимог щодо визнання
наказу про звільнення від 6 липня 2005
року № 1113-о неправомірним
закрито.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 3 лютого 2011
року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було
залишено без задоволення, а ухвалу
Черкаського окружного
адміністративного суду від 28 квітня 2010
року - без змін.

Вказуючи на допущені, на думку ОСОБА_1,
судами першої та апеляційної інстанцій
порушення норм чинного процесуального
законодавства, що призвело до
постановлення неправильних судових
рішень, позивач просить скасувати
постановлені судові рішення та
направити справу до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників позивача та
відповідачів, обговоривши доводи
касаційної скарги та перевіривши за
матеріалами справи правильність
застосування судами норм
процесуального права, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що постановою
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 5 липня 2006 року, яка набрала
законної сили, у справі 2а-135/05 за
позовом ОСОБА_1 до ДПА України, ДПА в
Черкаській області про визнання
протиправними дій ДПА України,
визнання недійсним наказу ДПА України
від 6 липня 2005 року № 1113-о, визнання
протиправними дій ДПА в Черкаській
області при видачі трудової книжки,
розгляду його звернень, стягнення
середньомісячного заробітку за час
вимушеного прогулу та моральної шкоди
відмовлено у задоволенні позовної
вимоги про визнання наказу ДПА України
від 6 липня 2005 року № 1113-о недійсним та
встановлено, що оскаржуваний наказ
виданий відповідно до розділу 7
Положення про проходження служби
рядовим та начальницьким складом
органів внутрішніх справ Української
РСР.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції прийшов до висновку, з яким
погодився апеляційний суд, про
закриття провадження у справі в
частині позовних вимог щодо визнання
неправомірним наказу про звільнення
від 6 липня 2005 року № 1113-о
відповідно до пункту 4 частини першої
статті 157 Кодексу адміністративного
судочинства України, оскільки є
постановою Соснівського районного
суду м. Черкаси від 5 липня 2006 року, що
набрала законної сили, з того самого
спору і між тими самими сторонами.

Пунктом 4 частини першої статті 157
Кодексу адміністративного судочинства
України передбачено, що суд закриває
провадження у справі, якщо є такі, до
набрали законної сили, постанова чи
ухвала суду з того самого спору і між
тими самими сторонами.

Як вбачається з постанови Соснівського
районного суду м. Черкаси від 5 липня 2006
року суд в ухваленому рішенні
розглядав та вирішував вимогу позивача
про визнання нечинним наказу ДПА
України від 6 липня 2005 року № 1113-о щодо
формулювання підстави звільнення за
пунктом 64 «ж» (за власним бажанням)
Положення, крім цього позивач просив
зобов'язати ДПА України видати новий
наказ, яким звільнити позивача за
пунктом 65 «а» (за віком) Положення. При
цьому вимоги позивача про визнання
незаконними дій відповідача щодо його
звільнення зі служби за пунктом 64 «ж»
(за власним бажанням) Положення та про
поновлення на службі не заявлялись,
через що, на думку позивача та його
представника, вимоги щодо
неправомірності наказу ДПА України від
6 липня 2005 року № 1113-о можуть бути
предметом розгляду нової справи.

Проте з такими доводами позивача
погодитись не можна.

Як вбачається з постанови Соснівського
районного суду м. Черкаси від 5 липня 2006
року та постанови апеляційного суду
Черкаської області від 8 листопада 2006
року, ухваленої за наслідками
апеляційного перегляду постанови суду
першої інстанції, судами перевірялась
законність оскаржуваного наказу ДПА
України від 6 липня 2005 року № 1113-о щодо
відповідності цього наказу положенням
пунктів 64 «ж», 65 «а» та пункту 68
Положення про проходження служби
рядовим та начальницьким складом
органів внутрішніх справ,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів Української РСР від 29 липня
1991 року №114, тобто усіх підстав, на які
посилався та посилається позивач,
вважаючи оспорюваний наказ
неправомірним. Та обставина, що у
першій справі позивач просив визнати
оспорюваний наказ недійсним, а у даній
справі неправомірним, суті спору не
змінює. Крім цього, заявлення у іншому
позові додаткових позовних вимог, крім
тих, наказу ДПА України від 6 липня 2005
року № 1113-о, не дає законних
процесуальних підстав для повторного
розгляду позовної вимоги, щодо якої вже
постановлено судове рішення, що
набрало законної сили.

Відповідно до вимог частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій. Не може бути
скасовано судове рішення з мотивів
порушення норм процесуального права,
якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржувані судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
постановлені з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
доводами касаційної скарги висновки,
викладені в судових рішеннях, не
спростовуються, підстави для їх
скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167 ч. 2, 210, 220, 221,
223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, ухвалу Черкаського
окружного адміністративного суду від 28
квітня 2010 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 3 лютого 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
Юрченко В. В.

Судді:
Амєлін С. Є.

Кобилянський М. Г.