Справа № 2а/0570/2658/12
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/48401/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі: Лосєва А.М., Бившевої Л.І.,
Шипуліної Т.М., розглянувши у
попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4

на постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 05.07.2012

у справі № 2а/0570/2658/2012 (2а-0570/2658/2012)

за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції
у м. Краматорську Донецької області
Державної податкової служби

про визнання дій
незаконними, зобов'язання вчинити
певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4
(надалі - позивач, ФОП ОСОБА_4)
звернулася до Донецького окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у м. Краматорську
Донецької області Державної
податкової служби (надалі - відповідач,
ДПІ у м. Краматорську Донецької області
ДПС), у якому просила суд скасувати
рішення про відмову у видачі свідоцтва
про сплату єдиного податку та
зобов'язати відповідача видати
свідоцтво платника єдиного податку
згідно поданої заяви про застосування
спрощеної системи оподаткування.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 10.05.2012 позов
ФОП ОСОБА_4 задоволено частково:
скасовано рішення відповідача про
відмову у видачі позивачу свідоцтва
про сплату єдиного податку, оформлену
листом від 31.01.2012 № 3322/10/17-4; зобов'язано
ДПІ у м. Краматорську Донецької області
ДПС розглянути заяву позивача про
застосування спрощеної системи
оподаткування від 23.01.2012 та вирішити
питання про видачу свідоцтва платника
єдиного податку.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 05.07.2012
скасовано постанову суду першої
інстанції та ухвалено нове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати його рішення та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Письмових заперечень відповідача на
касаційну скаргу позивача до суду не
надходило.

Відповідно до частини першої статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, 23.01.2012 позивачем подано до
ДПІ у м. Краматорську заяву про
застосування спрощеної системи
оподаткування з обранням ІІ групи за
наступними видами діяльності: -
роздрібна торгівля годинниками та
ювелірними виробами (код за КВЕД
2005-52.48.2); - роздрібна торгівля іншими
продовольчими товарами, не віднесеними
до інших групувань (код КВЕД 2005-25.48.9).

31.01.2012 листом № 3322/10/17-4 ДПІ у м.
Краматорську відмовила позивачу у
застосуванні спрощеної системи
оподаткування.

Суд першої інстанції задовольняючи
частково адміністративний позов,
виходив з того, що діяльність позивача
не підпадає під обмеження пункту 4
підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291
Податкового кодексу України стосовно
права бути платником єдиного податку.

Суд апеляційної інстанції не погодився
із таким висновком суду першої
інстанції та вказав, що оскільки пункт 4
підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291
Податкового кодексу України не містить
посилань на будь-які групи та підкласи
КВЕД, доводи позивача про те, що обраний
ним вид діяльності не пов'язаний з
реалізацією дорогоцінних металів, не
підтверджують обґрунтованість
позовних вимог.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню, з
наступних підстав.

Відповідно до пункту 299.8 статті 299
Податкового кодексу України у разі
відмови у видачі свідоцтва платника
єдиного податку орган державної
податкової служби зобов'язаний надати
протягом 10 календарних днів з дня
подання суб'єктом господарювання заяви
письмову вмотивовану відмову, яка може
бути оскаржена суб'єктом
господарювання у встановленому
порядку.

Згідно з пунктом 4 пункту 291.5.1 пункту 291.5
статті 291 Податкового кодексу України
(чинний з 1 січня 2012 року по 1 липня 2012
року відповідно до Законів України №
4014-VI та № 4834-VI) не можуть бути
платниками єдиного податку суб'єкти
господарювання (юридичні особи та
фізичні особи - підприємці), які
здійснюють: видобуток, виробництво,
реалізацію дорогоцінних металів і
дорогоцінного каміння, у тому числі
органогенного утворення.

Поняття «видобуток, виробництво,
реалізація дорогоцінних металів і
дорогоцінного каміння» у Податковому
кодексі України не визначено.

Згідно з пунктом 5.3 статті 5 Податкового
кодексу України терміни, що
застосовуються у цьому Кодексі і не
визначаються ним, використовуються у
значенні, встановленому іншими
законами.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1
Закону України «Про державне
регулювання видобутку, виробництва і
використання дорогоцінних металів і
дорогоцінного каміння та контроль за
операціями з ними» дорогоцінними
металами є золото, срібло, платина і
метали платинової групи (паладій,
іридій, родій, осмій, рутеній) у
будь-якому вигляді та стані (сировина,
сплави, напівфабрикати, промислові
продукти, хімічні сполуки, вироби,
відходи, брухт тощо).

Поняття виробу з дорогоцінного металу
наведе в Інструкції про здійснення
державного експертно-пробірного
контролю за якістю дорогоцінних
металів, вставок дорогоцінного
каміння, виробів з них та матеріалів, що
містять дорогоцінні метали та вставки
дорогоцінного каміння, затвердженій
наказом Міністерства фінансів України
№ 244 від 20 жовтня 1999 року.

Згідно з пунктом 1.5 вказаної Інструкції
виробом з дорогоцінного металу є
будь-який ювелірний (побутовий) виріб,
виготовлений із сплавів дорогоцінних
металів - золота, срібла, платини,
паладію, який використовується як
прикраси або предмети побуту.

Таким чином, спеціальний Закон у галузі
контролю за операціями з цінними
металами відносить ювелірні вироби до
дорогоцінних металів та, відповідно,
торгівлю ювелірними виробами - до
торгівлі дорогоцінними металами.

За таких обставин, з часу набрання
чинності (1 січня 2012 року) Законом
України № 4014-VI та до часу набрання
чинності (1 липня 2012 року) Законом
України «Про внесення змін до
Податкового кодексу України щодо
удосконалення деяких податкових норм»
від 24 травня 2012 року № 4834-VI, яким було
внесено зміни до пункту 4 пункту 291.5.1
пункту 291.5 статті 291 Податкового
кодексу України, особи, які здійснювали
торгівлю ювелірними виробами не мали
правових підстав для перебування на
спрощеній системі оподаткування, а,
відтак не були позбавлені обов'язку
застосовувати реєстратор
розрахункових операцій та отримувати
торговий патент, оскільки підпункт «а»
пункту 5 розділу ІІ Прикінцевих та
перехідних положень Закону № 4014-VI
розповсюджується на осіб, які мали
право бути платниками єдиного податку.

Відповідно до заяви позивача про
застосування спрощеної системи
оподаткування, останній обрав один з
видів діяльності - роздрібна торгівля
годинниками та ювелірними виробами
(код КВЕД 52.48.2).

А відтак, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає
правильними висновки суду апеляційної
інстанції, що оскільки одним із видів
діяльності позивача є торгівля
ювелірними виробами, тобто виробами із
дорогоцінних металів і дорогоцінного
каміння, то позивачу було обґрунтовано
відмовлено у наданні права бути
платником єдиного податку.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
під час розгляду справи повно і
правильно встановив обставини справи,
та при ухваленні судового рішення не
допустив порушень норм матеріального
та процесуального права. Зазначена
обставина, відповідно до частини
першої статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, є підставою для залишення
касаційної скарги без задоволення, а
оскаржуваного судового рішення - без
змін.

Керуючись ст.ст. 210, 214, 215, 220, 220-1, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

1. Касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 без
задоволення.

2. Постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 05.07.2012 у
справі № 2а/0570/2658/2012 (2а-0570/2658/2012)
залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у порядку та в
строки, встановлені статтями 236 - 238, 2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:(підпис)А.М. Лосєв
Судді(підпис)Л.І. Бившева (підпис) Т.М.
Шипуліна