Справа № 487/2637/14-а
Суддя: Гаврасієнко В. О.
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №
Справа № 487/2637/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2014 року Заводський районний суд м.
Миколаєва в складі головуючого - судді
Гаврасієнко В.О., при секретарі Кожині
В.О., за участю представника позивача -
ОСОБА_1, представника відповідача -
Громової Х.Г., розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного Фонду України в
Заводському районі м. Миколаєва про
поновлення виплати пенсії за віком, -

ВСТАНОВИВ:

13.03.2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Заводському районі м.
Миколаєва далі (Управління ПФУ) в якому
просила зобов'язати відповідача
провести перерахування та поновити
нарахувати, сплатити пенсію за віком з
07.10.2009 року, починаючи з дня ухвали
Конституційним судом України рішення
про втрату чинності положення п.2 ч. 1 ст.
49 другого рішення ст. 51 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Позивач в судове засідання не
з'явилась, для захисту своїх інтересів
направила представника.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала у
повному обсязі, просила їх
задовольнити, посилаючись на
обставини, викладені в
адміністративному позові.

Представник відповідача у судовому
засіданні позов не визнав та просив у
його задоволені відмовити, пояснивши,
що на даний час порядок проведення
виплати пенсії особам, які виїхали на
постійне місце проживання за кордон,
законодавчо не врегульовано.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши письмові матеріали
справи, пенсійну справу позивача, суд
встановив наступне.

Позивач ОСОБА_3 почала свою трудову
діяльність з 05.04.1955 року по28.02.1983 року на
Чорноморському суднобудівному заводі.
З 05.09.1984 року продовжувала працювати на
ЧСЗ по 17.03.1993 рік. З 16.09.1993 рік працювала
в Інституті культурі та Центральному
ринку до липня 2000 року. У 1977 році
позивачу виповнилось 55 років і їй була
нарахована пенсія віком, однак свою
трудову діяльність вона продовжила до
липня 2000 року. У вересня 2000 року виїхала
з України на постійне проживання до
Ізраїлю. Відповідач припинив виплату
пенсії.

15.08.2011 року позивач звернулась до
Пенсійного фонду України з листом при
здійсненні нарахування пенсії
врахувати право на пільги як учасника
Великої вітчизняної війни до виїзду в
Ізраїль.

06.02.2014 року позивач звернулася до
Пенсійного фонду України з вимогою
перерахувати пенсію та поновити
виплату пенсії з дня прийняття рішення
Конституційним судом, тобто з 07.10.2009 р.

Статтею 46 Конституції України
проголошено, що громадяни мають право
на соціальний захист, що включає право
на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом. Тобто
право на отримання пенсії є
конституційним правом громадянина
України.

Позивач ОСОБА_3 є громадянкою України,
що підтверджується її закордонним
паспортом.

Статтею 24 Конституції України
встановлено, що громадяни мають рівні
конституційні права і свободи та є
рівними перед законом. Не може бути
привілеїв чи обмежень за ознаками раси,
кольору шкіри, політичних, релігійних
та інших переконань, статі, етнічного
та соціального положення, майнового
стану, місця проживання, за мовними або
іншими ознаками.

07.10.2009 року рішенням
Конституційного Суду України у справі
№1-32/2009 було визнано неконституційним
положення ст.49 ч.1 п.2 та другого речення
ст.51 Закону № 1058-IV, де зазначалось, що
виплата пенсії за рішенням
територіальних органів Пенсійного
фонду або за рішенням суду
припиняється на весь час проживання
пенсіонера за кордоном, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України.

Оскільки вищевикладене положення
законодавства визнано
неконституційним і втратило чинність з
дня ухвалення рішення Конституційним
Судом України, ОСОБА_3, як громадянка
України має право на отримання
призначеної їй пенсії за віком не
залежно від місця її проживання.

Згідно п.37 «Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону № 1058-IV», затвердженого
постановою Правління ПФУ №22-1 від 25.11.2005
року, - орган, що призначає пенсію,
розглядає питання про відновлення
раніше призначеної пенсії при звернені
особи з відповідною заявою.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_3 звернулась до Управління ПФУ з
заявою про поновлення виплати пенсії з
07.10.2009 року, у чому їй було відмовлено,
що підтверджується листом відповідача
на ім'я ОСОБА_3 від 19.02.2014 року №21-Ш-7
(а.с.16).

На підставі викладеного, суд приходить
до переконання, що право позивача на
пенсійне забезпечення було порушено
неправомірними діями Управління ПФУ,
та підлягає судовому захисту шляхом
зобов'язання відповідача поновити
виплату пенсії за віком, на підставах
визначених пенсійним законодавством
починаючи з дня звернення з заявою до
Управління ПФУ тобто з 06.02.2014 року.

Суд не приймає до уваги, посилання
представника відповідача на
відсутність нормативно-правового
врегулювання механізму виплати пенсії
громадянам, що проживають за кордоном,
оскільки згідно ч.2 ст.49 Закону № 1058-IV
поновлення виплати пенсії
здійснюється за рішенням
територіального органу Пенсійного
Фонду протягом 10 днів після з'ясування
обставин та наявності умов для
відновлення її виплати. Вищезазначене
Рішення Конституційного Суду України
суд вважає достатньою підставою для
відновлення виплати пенсії ОСОБА_3

На підставі викладеного, суд вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_3 обґрунтовані та
підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. 2, 161 - 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного Фонду України в
Заводському районі м. Миколаєва про
поновлення виплати пенсії за віком -
задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду у Заводському районі м. Миколаєва
провести переховування та поновити
нарахування і сплату ОСОБА_3 пенсії за
віком з 06.02.2014 року.

У задоволенні інших позовних вимог -
відмовити

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду в
строки, передбачені ст. 186 КАС України
через Заводський районний суд м.
Миколаєва і набирає чинності через 10
днів після її проголошення, якщо в цей
термін не буде подано апеляційної
скарги.

Суддя

В.О.Гаврасієнко