Справа № 813/7544/13-а
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року
Справа № 876/15630/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Дяковича В.П.,

суддів:
Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

з участю секретаря судового засідання:
Сердюк О.Ю.,

представника позивача
Хворової Н.В.,

представника відповідача
Квасниці Н.Б.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції в
Сихівському районі м. Львова Головного
управління Міндоходів у Львівській
області на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 05
грудня 2013 року у справі №813/7544/13-а за
позовом Приватного підприємства
«Артенерго» до Державної податкової
інспекції в Сихівському районі м.
Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

07.10.2013 року Приватне підприємство
«Артенерго» звернулося до суду з
позовом, в якому просило визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення від 12.09.2013 року
№ та №.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 05 грудня 2013
року позов задоволено: визнано
протиправними та скасовані податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції в Сихівському
районі м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області від
12.09.2013 року № та №.

Відповідач, не погодившись із
зазначеним судовим рішенням, подав
апеляційну скаргу, зазначивши, що
оскаржувана постанова винесена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, неповністю
досліджені обставини справи, просить
зазначену постанову скасувати та
прийняти нову, якою відмовити у
задоволенні позову.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що в процесі проведення перевірки,
встановлено, що в ТзОВ «Лідерком» та
ТОВ «Укрміксі», власних виробничих
потужностей та трудових ресурсів не
має, що виключає можливість виконання
взятих на себе зобов'язань згідно
договорів укладених з ПП «Артенерго».
Відповідно до листа від 02.06.2011 року
№742/11/13-11 Вищого адміністративного суду
України, дослідженню підлягають
фізичні, технічні та технологічні
можливості для здійснення тих чи інших
дій, які становлять зміст
господарської операції, наприклад:
наявність кваліфікованого персоналу,
наявність основних фондів, у тому числі
транспортних засобів для перевезення,
приміщень для зберігання товару тощо.
Зокрема, у контрагентів позивача
відсутні фізичні, технічні можливості
для вчинення спірних господарських
операцій.

В судовому засіданні представник
позивача надала пояснення та
заперечила проти доводів апеляційної
скарги, а представник відповідача
підтримала їх.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її задовільнити, а постанову
суду першої інстанції скасувати, та
прийняти нову з наступних підстав.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд
апеляційної інстанції скасовує
постанову суду першої інстанції, та
приймає нову постанову, якщо визнає, що
суд першої інстанції неповно з'ясував
обставини справи, що мають значення для
справи, порушив норми матеріального
права, що призвели до неправильного
вирішення справи.

Судом встановлено, що Приватне
підприємство "Артенерго" зареєстроване
як суб'єкт господарювання виконавчим
комітетом Львівської міської ради
13.04.2007 року. Взято на податковий облік в
органах державної податкової служби
від 03.05.2007 року за №20994. На дату
складання акту Підприємство перебуває
на обліку в ДПІ у Сихівському районі м.
Львова.

Відповідачем проведено позапланову
невиїзну перевірку підприємства з
питань достовірності нарахування
податку на прибуток та податку на
додану вартість при здійсненні
фінансово-господарських операцій з
ТзОВ « Укрміксі» за жовтень 2012 року та
ТзОВ « Лідерком» за весь період
взаєморозрахунків, про що складено акт
від 30.08.2013 року № 148/23-209/35101324.

За наслідком перевірки податковий
орган прийшов до висновку, що
підприємством порушено:

-п.198.1, 198.3, п.198.6 ст.198 Податкового
кодексу України від 02.12.2010р. №2756 в
результаті чого занижено податкове
зобов»язання на загальну суму 87387,5 грн.,
а саме за лютий 2012 року в сумі 13333,33 грн.,
за жовтень 2012 року в сумі 74054,17грн.;

- п. 44.1, п.138.2 ст.138, п.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України від 02.12.2010
року №2756 в результаті чого занижено
податок на прибуток 91756,9 грн., а саме: за
1 кв. 2012 року в сумі 14000,0 грн., за 4 кв. 2012
року в сумі 77756,9 грн., в результаті
придбання товарів з ТзОВ «Укрміксі»,
ТзОВ «Лідерком», по яких доведено факт
нереальності їх здійснення.

На підставі Акта перевірки ДПІ
прийнято податкові
повідомлення-рішення від 12.09.2013 року :

- №, яким підприємству збільшено
грошове зобов'язання з ПДВ за основним
платежем - на суму 87388,00 грн. та штрафні
(фінансові) санкції (штрафи) - на суму 43694
грн.;

- , яким підприємству збільшено
грошове зобов'язання з податку на
прибуток за основним платежем - на суму
91757 грн. та штрафні (фінансові) санкції
(штрафи) - на суму 22939 грн..

В ході проведення перевірки,
встановлено факт безпідставного
відображення ПП «Артенерго» у
податковому обліку господарських
операцій з ТзОВ «Лідерком» та ТОВ
«Укрміксі», оскільки такі фактично не
відбувалися.

Позивач не погоджується з таким
твердженням відповідача, вказує, що
господарські операції між ПП
«Артенерго» та ТзОВ «Лідерком», ТОВ
«Укрміксі» фактично відбувалися і
підтвердженням цього є договори, які
були укладені між ПП «Артенерго» та
ТзОВ «Лідерком», ТОВ «Укрміксі» та інші
первинні документи, які оформлялися із
вказаними контрагентами.

Суд першої інстанції погодився з таким
твердженням позивача. Однак, колегія
суддів вважає таку думку помилковою з
наступних підстав.

ПП «Артенерго» на виконання договору
від 09.02.2012 року №ПО04/02 отримало від ТзОВ
«Лідерком» в лютому 2012 року
товарно-матеріальні цінності
(трансформатор ТМ 400/10/0,4 кВ, КТП 1-400/10/0,4
Кв без трансформатора, вимикач) на
загальну суму 80 000 грн., в т.ч. ПДВ - 13 333,3
грн..

В підтвердження поставки ТМЦ позивачем
надано для перевірки акт №2 від 17.02.2012
року на транспортне перевезення по
угоді №38-11 від 02.11.2011 року та замовлення
№2 від 15.02.2012 року між ПП «Інжект». В
підтвердження поставки ТМЦ в
замовленні на перевезення вантажу та
акті перевізника вказано транспортний
засіб (Мерседес НОМЕР_3, водій - ОСОБА_4)
перевезення здійснювалось
автотранспортним засобом перевізника.
Маршрут м. Львів - м. Київ - м. Львів,
оплата за виконаний рейс - 5000 грн.,
вантажоотримувач - м. Львів. ТТН
позивачем до перевірки не надано.

Висновки акта перевірки щодо
здійснення ТзОВ «Лідерком» діяльності
спрямованої на надання податкової
вигоди третім особам в цілях
мінімізації сплати ними податків
додатково підтверджується інформацією
зібраною в ході розслідування
кримінальної справи №41/0279 по
обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні
злочинів передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст.
205, ч. 3 ст. 212 КК України, а також за
фактом вчинення невстановленими
особами фіктивного підприємництва за
ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст.
205 КК України.

Зокрема, досудовим слідством
встановлено, що ОСОБА_5 діючи за
попередньою змовою з невстановленими
особами, переслідуючи корисливу мету
пов'язану із незаконним збагаченням
шляхом надання за винагороду послуг з
мінімізації податкових зобов'язань,
які підлягають сплаті до бюджету
реально діючими суб'єктами
господарювання сприяв шляхом
придбання низки підприємств, зокрема,
ТзОВ «Лідерком» та перереєстрацію їх в
органах державної влади на посадових
осіб, які не мали наміру здійснювати
підприємницьку діяльність.

ПП «Артенерго» на виконання договору
від 19.10.2012 року №ДП 5/10 отримано від ТОВ
«Укрміксі» в жовтні 2012 року
товарно-матеріальні цінності (Комірка
КСО-393 - 2 шт., комірка КСО-393М - 1 шт., олива
Т 1500 - 22 боч., по 200 л., сталь
електротехнічна 3500 кг, перемикач ПБЗ 25
шт.) на загальну суму 444 325,01 грн., в т.ч.
ПДВ - 74 054,17 грн..

В підтвердження поставки ТМЦ позивачем
надано для перевірки акт
здавання-приймання виконаних робіт від
23.10.2012 року на транспортне перевезення.
В акті виконаних робіт не вказано
транспортний засіб, яким здійснювалось
перевезення, вказано лише прізвище
фізичної особи ОСОБА_3 код НОМЕР_2,
маршрут м. Київ - м. Львів, оплата за
виконаний рейс - 4000 грн.. ТТН позивачем
не надано. Враховуючи той факт, що
перевезення вантажу здійснювалось
однією поставкою, про що свідчить одна
видаткова накладна та один акт
виконаних перевезень, що унеможливлює
перевезення товару такої кількості.

Відповідно до пп. 2.2 та пп. 2.3 п. 2
Інструкції «Про порядок виготовлення,
зберігання, застосування єдиної
первинної транспортної документації
для перевезення вантажів
автомобільним транспортом та обліку
транспортної роботи» затвердженої
наказом Міністерства статистики
України, Міністерства транспорту
України від 07 серпня 1996 року №228/253,
відповідно до якої, перевезення
вантажів автомобільним транспортом як
на комерційній основі, так і для
власних потреб, здійснюються тільки
при наявності, належним чином
оформлених товарно-транспортних
накладних типових форм, що додаються до
подорожнього листа. Ця вимога
розповсюджується на всі види
перевезень вантажів автомобільним
транспортом, незалежно від умов оплати
за його роботу (відрядна, погодинна,
покілометрова, інша) та видів
перевезення (внутрішньоміське,
приміське, міжміське, міжнародне).
Товарно-транспортна накладна типової
форми N 1-ТН - це єдиний первинний
документ, який є підставою для
списування товарно-матеріальних
цінностей у вантажовідправника і
оприбуткування їх у вантажоодержувача
при перевезенні вантажів у межах
України, а також для їх складського,
оперативного і бухгалтерського обліку;
вона оформлюється вантажовідправником
на кожну їздку автомобіля і для кожного
вантажоодержувача окремо.

Враховуючи викладене, транспортування
товару автомобільним транспортом
здійснюється тільки при наявності
належним чином оформлених дорожніх
листів та товарно-транспортних
накладних.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Водночас статтею 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» господарською
операцією є дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового
стану платника податків як обов'язкова
ознака господарської операції
кореспондує нормам Податкового
кодексу України.

Згідно з п. 198.3. ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Тобто, необхідною умовою для
віднесення сплачених у ціні товарів
(послуг) сум податку на додану вартість
є факт придбання товарів та послуг із
метою їх використання в господарській
діяльності.

Таким чином, витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток, а також
податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість мають бути фактично
здійснені і підтверджені належним
чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

У листі від 02.06.2011 року №742/11/13 -11 Вищий
адміністративний суд України звернув
увагу на те, що будь-які документи (у
тому числі договори, накладні, рахунки
тощо) мають силу первинних документів
лише в разі фактичного здійснення
господарської операції. Якщо ж
фактичного здійснення господарської
операції не було, відповідні документи
не можуть вважатися первинними
документами для цілей ведення
податкового обліку навіть за наявності
всіх формальних реквізитів таких
документів, що передбачені чинним
законодавством. З врахуванням
викладеного, для підтвердження даних
податкового обліку можуть братися до
уваги лише ті первинні документи, які
складені в разі фактичного здійснення
господарської операції. Водночас, за
відсутності факту придбання товарів чи
послуг або в разі якщо придбані товари
чи послуги не призначені для
використання у господарській
діяльності платника податку
відповідні суми не можуть включатися
до складу витрат для цілей
оподаткування податком на додану
вартість навіть за наявності формально
складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.

Згідно з п. 138.2. ст. 138 ПК України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п. 138.4. ст. 138 ПК України
витрати, що формують собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг, крім не розподільних
постійних загальновиробничих витрат,
які включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

Згідно з п. п. 139.1.9. п. 139.1. ст. 139 ПК
України не включаються до складу
витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Також слід зазначити, що наявність
укладеного між учасниками
господарської операції
цивільно-правового договору не
свідчить про реальність вчинення
відповідної операції, оскільки
реалізація умов договору та його
фактичне виконання для цілей ведення
податкового обліку має бути
підтверджено належним чином
оформленими первинними документами,
які складені в разі фактичного
здійснення господарської операції.

В процесі проведення перевірки,
встановлено, що в ТзОВ «Лідерком» та
ТОВ «Укрміксі», власних виробничих
потужностей та трудових ресурсів не
має, що виключає можливість виконання
взятих на себе зобов'язань згідно
договорів укладених з ПП «Артенерго».

У листі від 02.06.2011 року №742/11/13-11 Вищий
адміністративний суд України звернув
увагу на те, що дослідженню підлягають
фізичні, технічні та технологічні
можливості для здійснення тих чи інших
дій, які становлять зміст
господарської операції, наприклад:
наявність кваліфікованого персоналу,
наявність основних фондів, у тому числі
транспортних засобів для перевезення,
приміщень для зберігання товару тощо.

У контрагентів позивача відсутні
фізичні, технічні можливості для
вчинення спірних господарських
операцій.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача є безпідставними і
задоволенню не підлягають.

Судова колегія вважає, що висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, а тому постанову
суду першої інстанції необхідно
скасувати і винести нову, якою в
задоволенні позову відмовити повністю.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.3, 202,
205, 207, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в Сихівському
районі м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області
задоволити.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 05 грудня 2013
року у справі №813/7544/13-а - скасувати та
прийняти нову постанову, якою в
задоволенні адміністративного позову
Приватного підприємства «Артенерго»
відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
В.П. Дякович

Судді:
Л.П. Іщук

Т.В. Онишкевич