Справа № 800/137/14
Суддя: Веденяпін О.А.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

08 квітня 2014 року м. Київ
справа № 800/137/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддіВеденяпіна О.А.,

суддівЄрьоміна А.В.,Шведа Е.Ю.,

Зайцева М.П.,Швеця В.В.,

секретар судового засідання Кирилюк
В.В.,

за участю позивача
ОСОБА_6,

преставника
відповідача Пилявського Ю.О.,

розглядаючи у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_6

до Верховної
Ради України

про визнання дій та бездіяльності
протиправними,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_6 звернувся в суд з
адміністративним позовом до Верховної
Ради України, в якому просив визнати
протиправною бездіяльність Верховної
Ради України, яка виявилась у
недотриманні встановленої процедури
під час розгляду і прийняття в цілому
на пленарному засіданні 22 лютого 2014
року проекту Постанови Верховної Ради
України «Про текст Конституції України
в редакції 28 червня 1996 року, із
змінами і доповненнями, внесеними
законами України від 8 грудня 2004 року №
2222-IV, від 1 лютого 2011 року № 2952-VI, від 19
вересня 2013 року № 586-VII» (№ 4185), а також
визнати протиправними дії Верховної
Ради України щодо прийняття на
пленарному засіданні 22 лютого 2014 року
вказаної Постанови.

ОСОБА_6 у позовній заяві вказав, що
обставини розгляду та прийняття
оскаржуваної Постанови свідчать про
грубе порушення Верховною Радою
України норм Основного Закону, які
гарантують та забезпечують в Україні
дію принципу верховенства права і
передбачають обов'язковість
здійснення повноважень законодавчого
органу України виключно у межах,
встановлених Конституцією України.

В судовому засіданні представник
відповідача заявив клопотання про
закриття провадження у справі,
посилаючись на те, що дану справу не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Заслухавши думку позивача, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до наступного.

21 лютого 2014 року Верховною Радою
України прийнято Закон України «Про
відновлення дії окремих положень
Конституції України» № 742-VII.

22 лютого 2014 року прийнято Постанову
Верховної Ради України «Про текст
Конституції України в редакції 28
червня 1996 року, із змінами і
доповненнями, внесеними законами
України від 8 грудня 2004 року № 2222-IV, від 1
лютого 2011 року № 2952-VI, від 19
вересня 2013 року № 586-VII».

У вказаній Постанові зазначено, що її
прийнято на підставі і у порядку,
визначеному Конституцією України, з
метою відновлення легітимності
конституційного порядку в України,
Постанова набирає чинності з дня її
прийняття та втрачає чинність з
моменту набрання чинності Законом
України «Про відновлення дії окремих
положень Конституції України» від 21
лютого 2014 року № 742-VII.

Відповідно до статті 6 Закону України
«Про відновлення дії окремих положень
Конституції України» № 742-VII цей Закон
набирає чинності з дня, наступного за
днем його опублікування.

1 березня 2014 року Закон України «Про
відновлення дії окремих положень
Конституції України» офіційно
опубліковано в газеті «Голос України»
№ 39.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Конституційний Суд України у своєму
Рішенні від 14 грудня 2011 року
№ 19-рп/2011 зазначив, що відносини, які
виникають між фізичною чи юридичною
особою і представниками органів влади
під час здійснення ними владних
повноважень, є публічно-правовими і
поділяються, зокрема, на
правовідносини у сфері управлінської
діяльності, правовідносини у сфері
охорони прав і свобод людини і
громадянина, а також суспільства від
злочинних посягань.

Статтею 1 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі - КАС України)
встановлено, що Кодекс
адміністративного судочинства України
визначає юрисдикцію, повноваження
адміністративних судів щодо розгляду
адміністративних справ, порядок
звернення до адміністративних судів та
порядок здійснення адміністративного
судочинства.

Відповідно до частини другої статті 2
КАС України до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

В силу пункту 1 частини першої статті 3
КАС України справа адміністративної
юрисдикції - переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини першої статті 17
КАС України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
правовідносини, що виникають у зв'язку
з здійсненням суб'єктом владних
повноважень владних управлінських
функцій, а також у зв'язку з публічним
формуванням суб'єкта владних
повноважень шляхом виборів або
референдуму.

Згідно із частиною четвертою статті 18
КАС України Вищому адміністративному
суду України як суду першої інстанції
підсудні справи щодо встановлення
Центральною виборчою комісією
результатів виборів або
всеукраїнського референдуму, справи
про дострокове припинення повноважень
народного депутата України, а також
справи щодо оскарження актів, дій чи
бездіяльності Верховної Ради України,
Президента України, Вищої ради юстиції,
Вищої кваліфікаційної комісії суддів
України.

Статтею 171-1 КАС України врегульовані
особливості провадження у справах щодо
оскарження актів, дій чи бездіяльності
Верховної Ради України, Президента
України, Вищої ради юстиції, Вищої
кваліфікаційної комісії суддів
України. Відповідно до частини першої
правила цієї статті поширюються на
розгляд адміністративних справ щодо:
законності (крім конституційності)
постанов Верховної Ради України,
указів і розпоряджень Президента
України; актів Вищої ради юстиції; дій
чи бездіяльності Верховної Ради
України, Президента України, Вищої ради
юстиції; рішень, дій чи бездіяльності
Вищої кваліфікаційної комісії суддів
України.

Отже, необхідною ознакою для розгляду
справи за правилами адміністративного
судочинства є здійснення суб'єктом
владних повноважень владних
управлінських функцій, а саме: коли
хоча б один суб'єкт законодавчо
уповноважений владно керувати
поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а
ці суб'єкти, відповідно, зобов'язані
виконувати вимоги та приписи такого
владного суб'єкта. При цьому ці функції
повинні здійснюватись суб'єктом саме у
тих правовідносинах, в яких виник спір.

Відповідно до принципу поділу
державної влади в Україні (стаття
6 Конституції України) органи
законодавчої, виконавчої та судової
влади здійснюють свої повноваження у
встановлених Конституцією України
межах і відповідно до законів України.

Згідно статті 75 Конституції України
єдиним органом законодавчої влади в
Україні є Парламент - Верховна Рада
України, до повноважень якої належить
прийняття законів відповідно до пункту
3 частини першої статті 85 Конституції
України.

У мотивувальній частині Рішення
Конституційного Суду України від
27 березня 2002 року № 7-рп/2002
імперативно визначено, що за змістом
положень статей 85, 91 Конституції
України Верховна Рада України приймає
закони, постанови та інші правові акти.
Вони є юридичною формою реалізації
повноважень єдиного органу
законодавчої влади в Україні та,
відповідно до частини другої статті 147,
частини першої статті 150 Конституції
України, є об'єктом судового
конституційного контролю.

Крім того, необхідно зазначити, що
порядок роботи Верховної Ради України
встановлюється Конституцією України
та Регламентом Верховної Ради України
(стаття 83 Конституції України). Згідно
зі статтею 91 Конституції України,
статтею 138 Регламенту Верховної Ради
України Верховна Рада України приймає
закони, постанови та інші акти
більшістю від її конституційного
складу, крім випадків, передбачених
цією Конституцією.

Відповідно до абзацу третього пункту 5
Постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від 20
травня 2013 року № 8 «Про окремі питання
юрисдикції адміністративних судів»
адміністративні суди повинні
враховувати те, що в порядку
адміністративного судочинства не
можуть бути оскаржені і переглянуті
правові акти Верховної Ради України,
Президента України, Кабінету Міністрів
України, Верховної Ради Автономної
Республіки Крим щодо їх
конституційності.

Аналіз вищезазначеного свідчить про
те, що при прийнятті оскаржуваної
Постанови Верховна Рада України не
виконувала владних управлінських
функцій, а реалізовувала свої
повноваження щодо законодавчої
діяльності. Даною Постановою визнано
такими, що є чинними на території
України положення Конституції України,
прийнятої на п'ятій сесії Верховної
Ради України 28 червня 1996 року, із
змінами і доповненнями, внесеними
законами України від 8 грудня 2004 року
№ 2222-IV, від 1 лютого 2011 року N 2952-VI,
від 19 вересня 2013 року № 586-VII і позивач
фактично ставить питання щодо
конституційності акта.

За таких обставин спір не належить до
спорів адміністративної юрисдикції.

Таким чином, дану справу не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Пунктом 1 частини першої статті 157 КАС
України передбачено, що суд закриває
провадження у справі, якщо справу не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, провадження у
справі підлягає закриттю.

Роз'яснити позивачеві, що розгляд
справи віднесено до юрисдикції
Конституційного Суду України.

Керуючись статтями 2, 3, 17, 160, 165, 171-1 та
пунктом 1 частини першої статті 157
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України,

у х в а л и в :

Закрити провадження у справі за
позовом ОСОБА_6 до Верховної Ради
України про визнання дій та
бездіяльності протиправними.

Ухвала підлягає перегляду Верховним
Судом України у порядку, визначеному
Кодексом адміністративного
судочинства України та набирає
законної сили після закінчення строку
подання заяви про його перегляд
Верховним Судом України, якщо таку
скаргу не було подано.

Судді
О.А. Веденяпін

А.В. Єрьомін

М.П. Зайцев

Е.Ю. Швед

В.В. Швець