Справа № 815/221/14
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/221/14

Категорія: 8.3.2 Головуючий в 1 інстанції:
Тарасишина О.М. Колегія суддів
Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді
- Коваля М.П.,

суддів
- Потапчука В.О.,

- Семенюка Г.В.,

при секретарі
- Журкіній І.І.,

за участі: представник
позивача - ОСОБА_2 (довіреність від
13.02.2014 р.),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційну
скаргу Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3 на постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 26
лютого 2014 року по справі за
адміністративним позовом Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_3 до Державної
податкової інспекції у
Комінтернівському районі Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 13.12.2013 року №
,-

В С Т А Н О В И Л А:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
звернулась до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Комінтернівському районі Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 13.12.2013 року №
.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 26 лютого
2014 року у задоволені вказаних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить вищезазначену
постанову скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення позовних
вимог. В обґрунтування скарги апелянт
зазначив, що судом першої інстанції
порушені норми матеріального та
процесуального права.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав вимоги поданої
апеляційної скарги.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, про дату, час та
місце проведення апеляційного
розгляду справи був повідомлений
належним чином та своєчасно, що
підтверджується наявною в матеріалах
справи довідкою, складеною секретарем
судового засідання в порядку ст. 38 КАС
України щодо направлення на адресу
електронної пошти Державної
податкової інспекції у
Комінтернівському районі Головного
управління Міндоходів в Одеській
області повістки про виклик до суду та
відповідним звітом про отримання
вказаної судової кореспонденції
(а.с.85-87).

З огляду на викладене, колегія суддів
порадившись на місці, заслухавши думку
представника позивача, ухвалила
слухати справу за відсутністю
представника відповідача, сповіщеного
належним чином про час і місце
апеляційного розгляду.

Розглянувши матеріали справи,
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи, з
20.11.2013 року по 29.11.2013 року посадовими
особами ДПІ у Комінтернівському районі
ГУ Міндоходів в Одеській області була
здійснена фактична перевірка позивача,
яка здійснює господарську діяльність в
крамниці «Мегаспорт», що розташована
за адресою м. Одеса, вул.
Преображенська, 34, за результатами якої
складений акт про результати фактичної
перевірки (а.с.6-9).

Згідно акту перевірки встановлено
порушення позивачем п. 2.6 ст. 2 Положення
про ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затвердженого Постановою Правління
національного банку України від 15.12.2004
року № 637.

На підставі акту про результати
фактичної перевірки відповідачем
13.12.2013 року прийнято податкове
повідомлення-рішення № про
застосування штрафних санкцій у
розмірі 27870, 76 грн. (а.с.5).

В Акті зазначено, що 19.11.2013 року була
здійснена контрольно-розрахункова
операція за готівку, а саме кросівки на
суму 466,65 грн. Розрахункова операція
здійснена з видачею квитанцій,
роздрукованих за допомогою
комп'ютерної системи, в якій зазначено
не реалізація кінцевому покупцю, а
«прийняття залогової вартості» через
ОСОБА_3. В зазначеній квитанції
відсутні назва суб'єкта
господарювання, код ЄДРПОУ. Квитанція,
яка видана кінцевому покупцю не
відповідає вимогам Положення про форму
та зміст розрахункових документів,
затверджених наказом ДПА України
від 01.12.2000 року №614. В ході перевірки
встановлено, що готівкові кошти у
сумі 466,65 гривень за 19.11.2014 року
не оприбутковані в книзі обліку
доходів в день їх фактичного
надходження, окрім того, встановлено
невідповідність сум готівкових коштів
в ході перевірки в сумі 5107, 50 грн., яка не
була оприбуткована в книзі обліку
доходів (а.с.8).

Штрафна (фінансова) санкція
застосована відповідачем до позивача
відповідно до п. 1 абз. 3 ст. 1 Указу
Президента України №436/95 від 12.06.1995 року
«Про застосування штрафних санкцій за
порушення норм з регулювання обігу
готівки», який передбачає за
неоприбуткування (неповне та/або
несвоєчасне) оприбуткування у касах
готівки застосування штрафу у
п'ятикратному розмірі
неоприбуткованої суми.

Не погоджуючись з прийнятим
відповідачем податковим повідомленням
- рішенням позивач звернувся до суду з
даним позовом про визнання його
протиправним та скасування.

Вирішуючи спірне питання та
відмовляючи у задоволенні вказаних
вимог ФОП ОСОБА_3, суд першої
інстанції дійшов висновку, що позивач,
видавши кінцевому споживачу - покупцю
кросівок за отримані від нього кошти
розрахункову квитанцію, в якій
зазначив, що через нього (ОСОБА_3)
отримана залогова вартість товару
Експозиційної точки споживчої мережі
Мегаспорт, фактично здійснив продаж
зазначеного товару покупцю, але, при
цьому, в порушення п. 2.6 ст. 2 Положення
про ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затвердженого Постановою Правління
національного банку України від 15.12.2004
року № 637, п. 4 Наказу Міністерства
фінансів України від 15.12.2011 року 1637 «Про
затвердження форм книги обліку доходів
і книги обліку доходів і витрат та
порядок їх ведення» щодо відображення
своєї діяльності за підсумками
робочого дня позивач, який є платником
єдиного податку, не відобразив
зазначену операцію, яка була ним
здійснена 19.11.2013 року.

Судова колегія вважає ці висновки суду
першої інстанції правильними і такими,
що відповідають вимогам КАС України,
Податкового кодексу України, Положення
про ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затвердженого Постановою Правління
національного банку України від 15.12.2004
року № 637, Наказу Міністерства фінансів
України від 15.12.2011 року 1637 «Про
затвердження форм книги обліку доходів
і книги обліку доходів і витрат та
порядок їх ведення», Указу Президента
України №436/95 від 12.06.1995 року «Про
застосування штрафних санкцій за
порушення норм з регулювання обігу
готівки».

Посилання апелянта на те, що ФОП ОСОБА_3
не продавала товар, а здійснила його
передачу кінцевому споживачу на
підставі договору доручення № 1
від 01.06.2013 року з ФОП ОСОБА_5 є
безпідставним, оскільки, як вірно
наголошено судом першої інстанції,
правовідносини, які виникли між
сторонами на підставі договору,
визначаються не за його назвою, а за
його змістом.

Відповідно до ст. 1000 Цивільного кодексу
України за договором доручення одна
сторона (повірений) зобов'язується
вчинити від імені та за рахунок другої
сторони (довірителя) певні юридичні
дії. Правочин, вчинений повіреним,
створює, змінює, припиняє цивільні
права та обов'язки довірителя.

Проте, зміст договору доручення з ФОП
ОСОБА_5 від 01.06.2013 року (з посиланням,
також, на договір доручення № 871 від
01.06.2013 року з ГО «Спілка споживачів
«Мегаспорт») не відповідає вимогам
договору доручення, оскільки
відповідно до нього довіритель ФОП
ОСОБА_5 визначає свій статус як
уповноважений представник кінцевого
споживача, при цьому, кінцевого
споживача взагалі, а не конкретної
особи. ФОП ОСОБА_5 доручає позивачу як
уповноважений представник кінцевого
споживача організувати всі роботи і
операції, що пов'язані з передачею
кінцевому споживачу продукції.
Повірений у відносинах з третіми
особами набуває статус уповноваженого
представника кінцевого споживача.

Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України
«Про захист прав споживачів» споживач -
фізична особа, яка придбаває, замовляє,
використовує або має намір придбати чи
замовити продукцію для особистих
потреб, безпосередньо не пов'язаних з
підприємницькою діяльністю або
виконанням обов'язків найманого
працівника.

З урахуванням того, що кросівки
придбані 19.11.2013 року фізичними особами
для себе, тобто вони і є кінцевими
споживачами. В той же час, позивач
згідно договору доручення є їх - цих
фізичних осіб уповноваженим
представником. Проте, жодним чином ці
фізичні особи не уповноважували
позивача, як і ФОП ОСОБА_5 бути їх
представниками як кінцевих споживачів.

Також, колегія суддів вважає
безпідставними посилання апелянта на
те, що кошти отримані за кросівки є
залоговими коштами, про що зазначено і
в наданій покупцю квитанції, оскільки
застава - це спосіб забезпечення
виконання зобов'язань, та предметом
застави може бути майно, що може бути
відчужено і на яке може бути звернене
стягнення.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вражає, що суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що позивач,
яка як платник єдиного податку, має
право здійснювати як продаж товару так
і здійснювати діяльність посередника у
торгівлі товарами широкого
асортименту, фактично здійснила продаж
товару Експозиційної точки споживчої
мережі Мегаспорт, що відповідає
поняттю купівлі-продажу згідно з ст.
655 Цивільного кодексу України, пп. 14.1.202
п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України,
та відповідно до вимог п. 2.6 ст. 2
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні,
затвердженого Постановою Правління
національного банку України від 15.12.2004
року № 637, п. 4 Наказу Міністерства
фінансів України від 15.12.2011 року 1637 «Про
затвердження форм книги обліку доходів
і книги обліку доходів і витрат та
порядок їх ведення» зобов'язана була
відобразити зазначену господарську
операцію в Книзі доходів за підсумками
робочого дня.

Доводи апеляційної скарги
встановлених обставин справи та
висновків суду першої інстанції не
спростовують та не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

За таких обставин, оскільки судом
першої інстанції правильно
встановлено обставини справи та
постановлено судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, відповідно до ст.
200 КАС України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3 на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 26 лютого 2014 року - залишити без
задоволення.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 26 лютого 2014
року по справі за адміністративним
позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3 до Державної податкової
інспекції у Комінтернівському районі
Головного управління Міндоходів в
Одеській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
13.12.2013 року № - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно та може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом 20 днів після набрання
чинності безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлений та
підписаний колегією суддів 25 квітня
2014 року.

Головуючий суддя:
/М.П. Коваль/

Суддя:
/В.О. Потапчук/

Суддя:
/Г.В. Семенюк/