Справа № 2а-10475/10/2670
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/74063/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі :

Пасічник С.С.,

Кочана В.М.,

Стародуба О.П.,

за участю секретаря
Лавренюка В.В.,

за участю представника позивача
Лазоренко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу ДП
"Український науково-дослідний
інститут нафтопереробної
промисловості "Масма" на постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 08 листопада
2012 року у справі за позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м.Києва до ДП
"Український науково-дослідний
інститут нафтопереробної
промисловості "Масма" про стягнення
заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2010 року Управління Пенсійного
фонду України в Святошинському районі
м.Києва звернулось до суду з позовом до
ДП "Український науково-дослідний
інститут нафтопереробної
промисловості "Масма" про стягнення з
відповідача на користь позивача 102 862,40
грн. заборгованості по відшкодуванню
коштів на виплату різниці між сумами
пенсій, призначених відповідно до
вимог ст.24 Закону України «Про наукову
і науково-технічну діяльність», та
обчислених відповідно до інших
законодавчих актів.

Постановою Окружного
адміністративного суду м.Києва від 28
вересня 2011 року в задоволенні позову
відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції прийшов до
висновку про недоведеність позивачем
факту існування у Державного
підприємства "Український науково
дослідний інститут нафтопереробної
промисловості "МАСМА" заборгованості з
відшкодування коштів на оплату різниці
між сумою пенсії, призначеної згідно із
Законом України «Про наукову і
науково-технічну діяльність», та сумою
пенсії, обчисленою відповідно до інших
законодавчих актів, за період з 01.04.2010 р.
по 30.06.2010 р. саме в сумі 102 862,40 грн., до
того ж, про неможливість
документального підтвердження
вказаної суми зазначено і у висновку
судово-економічної експертизи.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 08 листопада
2012 року постанову суду першої
інстанції скасовано та прийнято нову
постанову, якою позов задоволено.

При цьому, задовольняючи позов, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що відповідачем не доведено виконання
обов'язку, передбаченого Законом
України «Про наукову і
науково-технічну діяльність», та
сплату у встановленому чинним
законодавством порядку до органу
Пенсійного фонду за своїм
місцезнаходженням коштів для
фінансування різниці між сумою пенсії,
призначеної згідно із Законом України
«Про наукову і науково-технічну
діяльність», та сумою пенсії,
обчисленою відповідно до інших
законодавчих актів, за період з 01.04.2010р.
по 30.06.2010р. в сумі 102 862,40 грн., а тому й
вимога позивача про стягнення такої
заборгованості є обґрунтованою.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, відповідач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України з касаційною скаргою, в
якій, посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
і процесуального права, просив рішення
суду апеляційної інстанції скасувати
та залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Позивач в письмових запереченнях на
касаційну скаргу проти доводів та
вимог останньої заперечив, вважаючи їх
безпідставними та такими, що не
підлягають задоволенню, а рішення суду
апеляційної інстанції, яке він просив
залишити без змін, - обґрунтованим та
законним.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що УПФУ в
Святошинському районі згідно
направлених відповідачу повідомлень
було визначено останньому до сплати
різницю між сумою пенсії, призначеної
науковим працівникам відповідно до
Закону України «Про наукову і
науково-технічну діяльність», та сумою
пенсії, обчисленою відповідно до інших
законодавчих актів, за період з 01.04.2010р.
по 30.06.2010р. в сумі 102 862,40 грн.

Відповідно до ч.9 ст.24 Закону України
«Про наукову і науково-технічну
діяльність» різниця між сумою пенсії,
призначеної за цим Законом, та сумою
пенсії, обчисленої відповідно до інших
законодавчих актів, на яку має право
науковий працівник, фінансується: для
наукових (науково-педагогічних)
працівників державних бюджетних
наукових установ, організацій та вищих
навчальних закладів III-IV рівнів
акредитації - за рахунок коштів
державного бюджету; для наукових
(науково-педагогічних) працівників
інших державних підприємств, установ,
організацій та вищих навчальних
закладів III-IV рівнів акредитації - за
рахунок коштів цих підприємств,
установ, організацій та закладів, а
також коштів державного бюджету в
порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України. При цьому за рахунок
коштів державного бюджету науковим
(науково-педагогічним) працівникам
оплачується з розрахунку на одну особу
50 відсотків різниці пенсії,
призначеної за цим Законом; для
наукових (науково-педагогічних)
працівників недержавних наукових
установ, організацій та вищих
навчальних закладів III-IV рівнів
акредитації - за рахунок коштів цих
установ, організацій та закладів.

Тобто, зі змісту наведеної ч.9 ст.24
Закону України «Про наукову і
науково-технічну діяльність»
вбачається, що різниця між сумою
пенсії, призначеної за цим Законом, та
сумою пенсії, обчисленої відповідно до
інших законодавчих актів, для наукових
працівників державних бюджетних
установ фінансується за рахунок
державного бюджету, а для наукових
працівників державних підприємств, які
не фінансуються з державного бюджету, -
50 відсотків різниці пенсії оплачується
за рахунок коштів державного бюджету, а
50 відсотків різниці пенсії - за рахунок
таких підприємств.

Згідно з п.5 Порядку фінансування
різниці між сумою пенсії, призначеної
науковим (науково-педагогічним)
працівникам державних небюджетних
підприємств, установ, організацій та
вищих навчальних закладів III-IV рівнів
акредитації згідно із Законом України
«Про наукову і науково-технічну
діяльність», та сумою пенсії,
обчисленою відповідно до інших
законодавчих актів, на яку мають право
зазначені особи, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 24.03.2004 №372 (далі - Порядок), розмір
витрат на фінансування різниці у
розмірі пенсії за рахунок коштів
державних небюджетних підприємств,
установ, організацій та вищих
навчальних закладів III-IV рівнів
акредитації визначається у розрахунку
на рік органами Пенсійного фонду до 20
січня поточного року та протягом 10 днів
з дня призначення пенсії відповідно до
Закону України «Про наукову і
науково-технічну діяльність», про що
відповідному підприємству, установі,
організації або закладу відразу
надсилається повідомлення. Зазначені
підприємства, установи, організації та
заклади самостійно визначають суму, що
підлягає до сплати у розрахунку на
місяць, та щомісяця до 25 числа
перераховують органу Пенсійного фонду
за своїм місцезнаходженням відповідні
кошти для фінансування різниці у
розмірі пенсії, призначеної у минулому
та поточному роках.

При цьому, у разі порушення строку
сплати коштів, які спрямовуються на
фінансування різниці у розмірі пенсії,
органи Пенсійного фонду стягують
відповідні суми у порядку, визначеному
законодавством (п.8 Порядку).

З огляду на наведені норми
законодавства, можна зробити висновок,
що підприємства, установи, організації
зобов'язані самостійно визначати суму,
що підлягає до сплати у розрахунку на
місяць, та щомісяця до 25 числа
перераховувати органу Пенсійного
фонду за своїм місцезнаходженням
відповідні кошти для фінансування
різниці у розмірі призначеної пенсії.

Як встановлено судами та вже
вказувалось в цій ухвалі, позивачем за
формою, встановленою зазначеним
Порядком, направлені на адресу
відповідача повідомлення, в яких
визначена сума витрат на фінансування
різниці між сумами пенсій відносно
пенсіонерів, які працювали у
відповідача.

Проте, відповідачем як доказів
самостійного визначення суми, що
підлягає до сплати у розрахунку на
місяць, так і доказів сплати до 25 числа
до органу Пенсійного фонду за своїм
місцезнаходженням відповідних коштів
для фінансування різниці у розмірі
призначених пенсій надано не було.

До того ж, не погоджуючись з визначеною
позивачем до сплати сумою різниці між
розмірами пенсій, відповідач не надав
власного обґрунтованого розрахунку
належних, на його думку, до сплати сум
або доказів в підтвердження
відсутності у нього обов'язку зі сплати
різниці між сумою пенсії, призначеної
згідно із Законом України «Про наукову
і науково-технічну діяльність», та
сумою пенсії, обчисленою відповідно до
інших законодавчих актів, як такої.

За наведеного, суд апеляційної
інстанції прийшов до правильного
висновку про наявність підстав для
задоволення позову, з огляду на
недоведеність відповідачем виконання
обов'язку, передбаченого Законом
України «Про наукову і
науково-технічну діяльність», та
сплати у встановленому чинним
законодавством порядку до органу
Пенсійного фонду за своїм
місцезнаходженням коштів для
фінансування різниці між сумою пенсії,
призначеної згідно із Законом України
«Про наукову і науково-технічну
діяльність», та сумою пенсії,
обчисленою відповідно до інших
законодавчих актів, за період з 01.04.2010р.
по 30.06.2010р. в сумі 102 862,40 грн.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судове рішення - без змін, якщо визнає,
що суд апеляційної інстанції не
допустив порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судового рішення чи вчиненні
процесуальних дій.

Доводи ж касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом норм матеріального
чи процесуального права, що призвело
або могло призвести до неправильного
вирішення спору, а тому підстав для
скасування ухваленого судом
попередньої інстанції судового
рішення колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, керуючись статтями
210, 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ДП "Український
науково-дослідний інститут
нафтопереробної промисловості "Масма"
залишити без задоволення, а постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 08 листопада
2012 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Пасічник С.С.

Кочан В.М.

Стародуб О.П.