Справа № 180/3268/13-а
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року справа № 180/3268/13
(2-а/180/214/13) Дніпропетровський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів: головуючого
судді Чередниченко В.Є.,

суддів: Коршуна
А.О., Панченко О.М.,

розглянувши у письмовому провадженні в
м. Дніпропетровську апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м. Марганці Дніпропетровської області
на постанову Марганецького міського
суду Дніпропетровської області від 13
грудня 2013 року у справі № 180/3268/13
(2а-180/214/13) за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Марганці Дніпропетровської області
про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
певні дії, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 1 листопада 2013 року звернулася
до суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України в м. Марганці
Дніпропетровської області, у якому
просила визнати протиправною відмову
відповідача щодо призначення їй пенсії
та зобов'язати відповідача призначити
їй пенсію відповідно до статті 17 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
від 5 листопада 1991 року №1788-XII (із
змінами та доповненнями).

13 грудня 2013 року постановою
Марганецького міського суду
Дніпропетровської області позов
задоволено. Судом визнано
протиправними дії відповідача щодо
відмови в призначенні пенсії позивачу
відповідно до статті 17 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» від 5
листопада 1991 року №1788-XII та зобов'язано
відповідача призначити позивачу
пенсію відповідно до статті 17 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
від 5 листопада 1991 року №1788-XII, як матері
дитини-інваліда з дитинства з 8 травня
2013 року.

Постанова суду мотивована тим, що
законодавством не встановлено
обов'язку підтверджувати статус матері
інваліда з дитинства до досягнення
дитиною шестирічного віку.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального права, просив
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову постанову про відмову у
задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована
невірним застосуванням судом першої
інстанції положень абзацу 4 пункту 3
розділу XV «Прикінцеві положення»
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваної
постанови суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
знайшло підтвердження під час розгляду
апеляційної скарги, що ОСОБА_1 виховує
доньку ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка згідно
медичного висновку №625 на дитину
(підлітка) - інваліда з дитинства в віці
до 16 років від 2 квітня 1998 року визнана
хворою на цукровий діабет
інсулінозалежної форми. Висновок
дійсний до 3 квітня 2005 року (а.с. 16).

Згідно наступного медичного висновку
№591286 серії 10 ААА від 13 квітня 2012 року
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено другу
групу інвалідності з 01 квітня 2012 року з
датою переогляду 10 березня 2014 року (а.с.
14).

Відповідно до посвідчення серії
№НОМЕР_1 ОСОБА_2, як інваліду з
дитинства виплачується державна
соціальна допомога.

В квітні 2013 року позивач звернувся до
відповідача із заявою про призначення
дострокової пенсії за віком, як матері
дитини інваліда з дитинства, на яке
отримано відповідь від 17 травня 2013 року
про відмову в призначенні пенсії
відповідно до статті 17 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» від 5
листопада 1991 року №1788-XII та пункту 25
порядку подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» на підставі рішення
№14/05-16. Оскільки, ОСОБА_2 визнано
інвалідом з дитинства у 8-річному віці
(а.с. 17).

Факт досягнення позивачем 50-річного
віку на час звернення із заявою про
призначення пенсії та наявність у
нього стажу роботи не менше 15 років
відповідачем не спростовувався.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції в обґрунтування прийнятого
рішення зазначив те, що вищевказаний
висновок відповідача не ґрунтується на
вимогах закону, оскільки наведені
правові норми абзацу 4 пункту 3 розділу
XV «Прикінцеві положення» Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та
статті 17 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" не містять в якості
обов'язкової умови для призначення
такого виду пенсії встановлення дитині
інвалідності до досягнення нею
6-річного віку.

Проте з таким висновком суду першої
інстанції не може погодитись суд
апеляційної інстанції виходячи з
наступного.

Відповідно до пункту 3 розділу XV
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" в редакції,
чинній на час виникнення спірних
відносин, жінки, які народили п'ятеро
або більше дітей і виховали їх до
шестирічного віку, і матері інвалідів з
дитинства, які виховали їх до цього
віку, мають право на призначення
дострокової пенсії за віком, але не
раніше ніж за 5 років до досягнення
пенсійного віку, передбаченого статтею
26 цього Закону, за наявності не менше 15
років страхового стажу. При цьому до
числа інвалідів з дитинства належать
також діти-інваліди віком до 16 років.

Статтею 17 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» у редакції, чинній на час
звернення позивача із заявою про
призначення пенсії передбачено, що
жінки, які народили п'ятеро або більше
дітей і виховали їх до восьмирічного
віку, і матері інвалідів з дитинства,
які виховали їх до цього віку, мають
право на пенсію за віком після
досягнення 50 років і при стажі роботи
не менше 15 років із зарахуванням до
стажу часу догляду за дітьми (пункти "є"
і "ж" статті 56). При цьому до числа
інвалідів з дитинства належать також
діти-інваліди віком до 16 років, які
мають право на одержання соціальної
пенсії (стаття 94).

Між тим, відповідно до пункту 25 порядку
подання та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України № 22-1 від 25.11.2005 року з
урахуванням змін і доповнень, визнання
особи інвалідом з дитинства або
дитиною-інвалідом засвідчується
випискою з акта огляду в МСЕК, медичним
висновком установи охорони здоров'я,
посвідченням одержувача допомоги,
довідкою органу, що призначає допомогу,
про період призначення допомоги. У разі
якщо дитина визнана дитиною-інвалідом
після досягнення шестирічного віку,
або інвалідом з дитинства після
досягнення вісімнадцятирічного віку
надається висновок
лікарсько-консультаційної комісії про
те, що вона мала медичні показання для
визнання її дитиною-інвалідом до
досягнення шестирічного віку.

Однак, як вбачається з матеріалів
справи, зазначений вище висновок
позивачем відповідачу не надавався.
Крім того, 4 квітня 2013 року відповідачем
направлено запит про надання довідки
до комунального закладу «Марганецький
центр первинної медико-санітарної
допомоги». Згідно відповіді на який
відповідача повідомлено про те, що 29
березня 2013 року проведено засідання
ЛКК за рішенням якого було відмовлено в
довідці про визнання ОСОБА_2 інвалідом
дитинства по досягненню шестирічного
віку.

Суд апеляційної інстанції вважає за
необхідне зазначити, що медичний
висновок (вперше) на дитину інваліда з
дитинства позивачу видано в квітні 1998
року, тобто не можна погодитися з
доводами позивача про те, що нею
здійснювалося виховання інваліда з
дитинства до встановлення законом віку
оскільки, відповідний статус дитині
встановлено за межами віку, з яким
законодавство пов'язує право на пенсії
матерям інвалідів з дитинства.

Таким чином, враховуючи викладене, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що відповідачем було правомірно
відмовлено позивачу у призначенні
дострокової пенсії за віком.

З урахуванням вищенаведеного, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку
про ухвалення судом першої інстанції
рішення з порушенням норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи і є
підставою для скасування постанови
суду та прийняття нової постанови про
відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 198, 202, 205, 207 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Дніпропетровський
апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Марганці
Дніпропетровської області -
задовольнити.

Постанову Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 13 грудня
2013 року у справі № 180/3268/13 (2а-180/214/13) -
скасувати та прийняти нову постанову
про відмову у задоволення позову.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, але
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун

Суддя:
О.М. Панченко