Справа № 807/1095/14
Суддя: Калинич Я. М.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 рокум. Ужгород№ 807/1095/14

Закарпатський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючої - судді Калинич Я.М.

при секретарі судового засідання -
Нагорна Л.І.

за участю: представники сторін не
з'явились,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Закарпатського
окружного адміністративного суду
адміністративну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до Чопської митниці
Міндоходів про стягнення заробітної
плати за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1)
звернувся в Закарпатський окружний
адміністративний суд із
адміністративним позовом до Чопської
митниці Міндоходів (далі - відповідач)
про стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що
постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 27 вересня
2013 у справі № 807/2368/13-а року визнано
протиправним та скасовано наказ
Державної митної служби України «Про
припинення перебування на державній
службі» від 11.11.2010 №2146-к «Про
припинення перебування на державній
службі» ОСОБА_1, старшого інспектора
відділу митного оформлення №2 митного
поста «Вилок» Виноградівської митниці;
визнано незаконним та скасовано наказ
Виноградівської митниці від 16.11.2010 року
№1058-к «Про розрахунок у зв'язку із
звільненням з роботи»; поновлено
ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора
відділу митного оформлення №2 митного
поста «Вилок» Чопської митниці митниці
Міністерства доходів і зборів України
з 12.11.2010 року; зобов'язано Чопську
митницю Міністерства доходів і зборів
України виплатити на користь ОСОБА_1
середньомісячну заробітну плату за час
вимушеного прогулу за період з 13.11.2010
року по 27.09.2013 року в сумі 111561,29 грн.
допустивши негайне виконання
постанови в частині поновлення на
посаді та виплати середнього заробітку
у межах суми стягнення за один місяць.
Однак, фактичне виконання рішення суду
відбулось лише 19.03.2014 року, що
підтверджується наказом Чопської
митниці Міндоходів від 19.03.2014 року за №
186-о, в зв'язку з чим затримка виконання
судового рішення становить період з
28.09.2013 року по 18.03.2014 року та на користь
ОСОБА_1 підлягає до стягнення заробітна
плата за час затримки виконання
судового рішення у сумі 28570,05 грн.

Позивач в судове засідання не з'явився,
однак в прохальній частині позовної
заяви просить суд розглянути справу
без участі позивача.

17 квітня 2014 рок до суду надійшло
клопотання від представника
відповідача про розгляд справи за його
відсутності.

Відповідач надав суду заперечення на
адміністративний позов, згідно якого
позов не визнав та просить суд
відмовити в його задоволенні,
посилаючись на те, що позивач просить
стягнути середній заробіток за період,
який розпочався після постановлення
рішення про поновлення на роботі та
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу, однак, в означений
період позивач не перебував у трудових
відносинах з відповідачем.

Відповідно до статті 41 частини 1 КАС
України, у зв'язку з неявкою у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Дослідивши наявні в справі матеріали
та докази з урахуванням їх
переконливості, належності та
допустимості, суд приходить до
висновку, що адміністративний позов
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно - правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно ч. 2 ст. 3 КАС України, до
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень (крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження).

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Як встановлено в судовому засіданні та
підтверджено матеріалами справи,
постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 27 вересня
2013 року у справі № 807/2368/13-а визнано
протиправним та скасовано наказ
Державної митної служби України «Про
припинення перебування на державній
службі» від 11.11.2010 №2146-к «Про
припинення перебування на державній
службі» ОСОБА_1, старшого інспектора
відділу митного оформлення №2 митного
поста «Вилок» Виноградівської митниці;
визнано незаконним та скасовано наказ
Виноградівської митниці від 16.11.2010 року
№1058-к «Про розрахунок у зв'язку із
звільненням з роботи»; поновлено
ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора
відділу митного оформлення №2 митного
поста «Вилок» Чопської митниці митниці
Міністерства доходів і зборів України
з 12.11.2010 року; зобов'язано Чопську
митницю Міністерства доходів і зборів
України виплатити на користь ОСОБА_1
середньомісячну заробітну плату за час
вимушеного прогулу за період з 13.11.2010
року по 27.09.2013 року в сумі 111561,29 грн. та
допущено негайне виконання постанови в
частині поновлення на посаді та
виплати середнього заробітку у межах
суми стягнення за один місяць в розмірі
5791,84 грн. (рішення суду набрало законної
сили згідно ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 17 січня 2014 року, якою апеляційну
скаргу Чопської митниці Міндоходів
залишено без задоволення, а постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 27 вересня
2013 року - без змін).

У зв'язку із тим, що рішення суду про
поновлення на роботі не виконувалось, а
відповідачі не вчиняли жодних дій
спрямованих на поновлення позивача на
роботі, позивач звернувся до суду із
заявою про встановлення порядку
виконання рішення суду та із
клопотанням про встановлення судового
контролю. Ухвалою Закарпатського
окружного адміністративного суду від
17.03.2014 року вказану заяву позивача було
задоволено та з метою забезпечення
виконання рішення суду встановлено
судовий контроль.

19.03.2014 року Чопською митницею
Міндоходів видано наказ за №186-о,
відповідно до якого поновлено ОСОБА_1
на посаді старшого державного
інспектора митного поста «Вилок»
Чопської митниці Міндоходів. Також,
19.03.2014 року датований запис в трудовій
книжці позивача про поновлення на
роботі.

Таким чином, виконання постанови суду
від 27.09.2013 року про поновлення на
роботі, не зважаючи на негайне
виконання, фактично відбулось 19.03.2014
року. Затримка виконання судового
рішення про поновлення на роботі
становить період з 28.09.2013 року по 18.03.2014
року.

Згідно постанови Закарпатського
окружного адміністративного суду від
27.09.2013 року, та довідки про середню
заробітну плату від 25.09.2013 року за
№05/28-1-247 середньомісячна заробітна
плата позивача становить 5791,84 грн., а
середньогодинна - 38,23 грн.

Відповідно до листів Міністерства
соціальної політики України від 21.08.2012
року №9050/0/14-12/13 «Про розрахунок норми
тривалості робочого часу на 2013 рік» та
від 04.09.2013 року №9884/0/14-13/13 «Про
розрахунок норми тривалості робочого
часу на 2014 рік», норма робочого часу при
40-годинному робочому тижні за період з
28.09.2013 року по 18.03.2014 року становить 949
годин.

Загальна сума заробітної плати за час
вимушеного прогулу становить: 38,23 грн. х
949 год. = 36 280,27 грн.

Протягом затримки виконання судового
рішення про поновлення на роботі
позивач працював начальником
комунального підприємства ЖЕК №2 м.
Хуст та отримував заробітну плату у
розмірі 7710,22 грн. Довідка ЖЕК №2 від
25.03.2014 №19 та копія трудової книжки
містяться в матеріалах справи.

Відповідно до п.32 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 6 листопада
1992 року № 9 «Про практику розгляду
судами трудових спорів», при
присудженні оплати за час вимушеного
прогулу зараховується заробіток за
місцем нової роботи (одержана допомога
по тимчасовій непрацездатності,
вихідна допомога, середній заробіток
на період працевлаштування, допомога
по безробіттю), який працівник мав в цей
час.

Таким чином, за час затримки виконання
судового рішення про поновлення на
роботі підлягає стягненню середня
заробітна плата з врахуванням суми
отриманої допомоги по безробіттю у
розмірі: 36280,27 грн. - 7710,22 грн. = 28570,05 грн.

Відповідно до ст. 236 Кодексу законів про
працю України, у разі затримки
власником або уповноваженим ним
органом виконання рішення органу, який
розглядав трудовий спір про поновлення
на роботі незаконно звільненого або
переведеного на іншу роботу
працівника, цей орган виносить ухвалу
про виплату йому середнього заробітку
або різниці в заробітку за час
затримки. Таким чином, підставою для
виплати незаконно звільненому
працівнику середнього заробітку є
затримка власником або уповноваженим
ним органом виконання рішення про
поновлення на роботі.

Згідно ст.14 КАС України постанови та
ухвали суду в адміністративних
справах, що набрали законної сили, є
обов'язковими до виконання на всій
території України. Статтею 256 КАС
України передбачено негайне виконання
постанов суду щодо поновлення на
посаді у відносинах публічної служби,
тобто ще до набрання цим рішенням
законної сили.

Згідно з вимогами частини 5 статті 235
КЗпП України, прийняте судом рішення
про поновлення на роботі незаконно
звільненого працівника підлягає
негайному виконанню.

Негайне виконання судового рішення
полягає в тому, що воно підлягає
виконанню не з часу набрання ним
законної сили, що передбачено для
переважної більшості судових рішень, а
негайно з часу його оголошення в
судовому засіданні, чим забезпечується
швидкий і реальний захист життєво
важливих прав та інтересів громадян і
держави.

Згідно преамбули Закону України «Про
виконавче провадження», цей Закон
визначає умови і порядок виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), що відповідно до
закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку.

Аналіз наведених норм Конституції
України, КАС України, Закону України
«Про виконавче провадження» вказує, що
органи державної влади повинні
дотримуватись принципу верховенства
права, поважати судові органи, та
виконувати судові рішення які набрали
законної сили або допущені до
негайного виконання добровільно, без
звернення до примусового виконання, та
без висунення додаткових умов
виконання судового рішення.

Згідно ст.43 Конституції України
громадянам гарантується захист від
незаконного звільнення, право на
своєчасне одержання винагороди за
працю захищається законом.

Суспільні відносини, пов'язані зі
створенням правових, організаційних,
економічних та соціальних умов
реалізації громадянами України права
на державну службу, регулює Закон
України «Про державну службу», згідно
зі ст.ст. 9, 30 якого правовий статус
окремих категорій державних
службовців регулюється Конституцією
України, спеціальними законами та
Кодексом законів про працю України.

Оскільки, спірні правовідносини не
врегульовані вищенаведеними
законодавчими актами, слід застосувати
норми трудового законодавства.

Згідно ст.236 КЗпП України, у разі
затримки власником або уповноваженим
ним органом виконання рішення органу,
який розглядав трудовий спір про
поновлення на роботі незаконно
звільненого працівника, цей орган
виносить ухвалу про виплату йому
середнього заробітку або різниці в
заробітку за час затримки.

Таким чином, згідно ст.236 КЗпП
проводиться виплата заробітної плати
за час затримки виконання рішення про
поновлення на роботі незалежно від
вини роботодавця в цій затримці. Закон
пов'язує цю виплату виключно з фактом
затримки виконання рішення про
поновлення на роботі.

Аналіз змісту ст.236 КЗпП України, дає
підстави дійти висновку про те, що
обов'язок Чопської митниці виплатити
позивачу середній заробіток за час
затримки виконання рішення суду про
поновлення на роботі не обумовлюється
залежністю від причин, в тому числі їх
поважністю, внаслідок яких судове
рішення виконане несвоєчасно.

Хоча наявність вини відповідачів у
затримці виконання судового рішення не
є обов'язковою для задоволення
заявлених вимог, в даній справі
наявність цієї вини випливає із норм
Конституції України, згідно яких
судові рішення які набрали законної
сили повинні виконуватись державними
органами добровільно, без відкриття
виконавчого провадження.

Крім того, до даних фактичних обставин
порядок примусового виконання рішень
суду не повинен застосовуватись,
оскільки відповідно до норм
процесуального закону судове рішення
підлягало виконанню негайно.

Відповідно до п.2 ст.257 КАС України,
судові рішення, які набрали чинності
або підлягають негайному виконанню, є
підставою для його виконання. Тобто,
постанова суду від 27.09.2013 підлягала
виконанню незалежно від наявності або
відсутності виконавчого провадження.

Відповідно до норм чинного
законодавства, рішення органу, який
розглядав трудовий спір про поновлення
на роботі незаконно звільненого або
переведеного працівника, вважається
виконаним, коли власником або
уповноваженим ним органом видано наказ
(розпорядження) про допуск до роботи і
фактично допущено до роботи такого
працівника.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 27 вересня
2013 року зобов'язано Держмитслужбу
України поновити ОСОБА_1 на займаній на
час звільнення посаді в митних органах
та зобов'язано Чопську митницю
Міндоходів виплатити ОСОБА_1 заробітну
плату за час вимушеного прогулу за
період з 13 листопада 2010 року по 27
вересня 2013 року. 19 березня 2014 року
наказом Чопської митниці Міндоходів
за № 186-о ОСОБА_1 поновлений на займаній
на час звільнення посаді.

Отже, затримка виконання судового
рішення про поновлення на роботі
становить період з 28.09.2013 року по 18.03.2014
року, що є підставою для нарахування та
виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за
час вимушеного прогулу внаслідок
затримки виконання постанови
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 27.09.2013 року
у розмірі 28570,05 грн. із утриманням
обов'язкових податків та зборів з даної
суми до Державного бюджету України.

За приписами ч. 2 ст. 72 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Відповідачем не доведено
правомірність невиконання рішення
суду про поновлення на роботі позивача,
відтак, невиплату середньої заробітної
плати за час затримки виконання
судового рішення, що встановлено в
судовому засіданні та підтверджено
дослідженими в межах розгляду справи
належними доказами, в зв'язку з чим
позов є обґрунтованим, та підлягає до
задоволення в повному обсязі.

У відповідності до ст. 94 КАС України та
в зв'язку з відсутністю судових витрат
відповідача, судові витрати по справі
не стягуються та за рахунок бюджету не
компенсуються.

Керуючись ст. ст. 2, 17, 71, 86, 94, 160, 163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Чопської митниці Міндоходів про
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу - задовольнити
повністю.

2. Зобов'язати Чопську митницю
Міндоходів нарахувати та виплатити
ОСОБА_1 середній заробіток за час
вимушеного прогулу внаслідок затримки
виконання судового рішення у сумі 28570,05
грн. (двадцять вісім тисяч п'ятсот
сімдесят гривень п'ять копійок) із
утриманням обов'язкових податків та
зборів з даної суми до Державного
бюджету України.

3. Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України, та може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Закарпатський окружний
адміністративний суд в порядку та
строки, встановлені ст.186 КАС України.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України -
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови (копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції).

СуддяЯ.М. Калинич