Справа № 818/88/14
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2014 р.
Справа №818/88/14

Сумський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Соп'яненка О.В.

за участю секретаря судового засідання
- Усенко І.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Суми
адміністративну справу за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Державної податкової інспекції у м.
Сумах Головного управління Міндоходів
у Сумській області про визнання
протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом,
який мотивує тим, що відповідачем за
результатами камеральної перевірки
винесено рішення № 2267, яким анульовано
свідоцтво платника єдиного податку.
Вважає таке рішення протиправним.
Відповідно до матеріалів перевірки, в
ході її проведення встановлено
перевищення позивачем кількості
найманих працівників. Вважає, що
перевірку проведено з порушенням
встановленого порядку. Так, в акті не
зазначено яку саме звітність було
перевірено, яка додаткова інформація
була використана. Не зазначено
нормативного акту, який передбачає
анулювання свідоцтва платника єдиного
податку. Просить визнати протиправним
та скасувати рішення відповідача № 2267.

В судовому засіданні позивач та
представник позивача позов підтримали
із зазначених підстав. Додатково
пояснили, що відповідач з перевищенням
повноважень, на власний розсуд
тлумачить зміст договорів, що
укладались позивачем. Відповідач,
досліджуючи договори про реалізацію
товарів, безпідставно визнає їх
трудовими.

Представники відповідача позов
не визнали, пояснили, що в ході
перевірки було використано і матеріали
іншої перевірки, в ході якої
встановлено перевищення позивачем
граничної кількості найманих осіб.
Вважають, що договори, які укладались
позивачем, є саме трудовими, оскільки в
них не передбачено кінцевого
результату, а лише процес праці, роботи
мали виконуватись з використанням
матеріальних цінностей, наданих
позивачем. Фізичні особи, які укладали
договори, самозайнятими особами не
зареєстровані, виконували роботи в
рамках господарського процесу
позивача та в його інтересах. Просять в
задоволенні позову відмовити.

Вивчивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що відповідачем за
наслідками камеральної перевірки
30.12.2013 року винесено рішення № 2267 про
анулювання свідоцтва платника єдиного
податку ОСОБА_1 (а.с. 5-6). Відповідно до
рішення, підставою для анулювання
свідоцтва платника єдиного податку є
перевищення позивачем чисельності
фізичних осіб, які перебувають у
трудових відносинах з платником
податку. Документами, які
підтверджують наявність підстав для
анулювання свідоцтва вказано акт
перевірки від 30.12.2013 року № 446, інших
документів не зазначено.

Відповідно до ст. 75 п. 75.1 п.п. 75.1.1 ПК
України камеральною вважається
перевірка, яка проводиться у
приміщенні контролюючого органу
виключно на підставі даних, зазначених
у податкових деклараціях (розрахунках)
платника податків. В акті перевірки від
30.12.2013 року № 446/б/17-218 відповідачем не
зазначено перевірка яких саме
податкових декларацій (розрахунків)
позивача була проведена. В п.п. 20 -21 акту
не зазначено ніяких документів та
відомостей з баз даних, використаних
під час перевірки та наведено змісту
порушення та нормативно-правового
акту, за яким передбачено анулювання
свідоцтва. Виходячи з викладеного, суд
вважає безпідставним твердження
відповідача про те, що в ході
камеральної перевірки було
використано матеріали документальної
позапланової виїзної перевірки
позивача, оформлені актом від 19.12.2013
року (а.с. 20-33). Крім того, як повідомлено
представником відповідача в судовому
засіданні, за наслідками позапланової
перевірки ніякого рішення не
приймалось.

Судом встановлено, що позивачем
укладались договори на реалізацію
продукції з 30 фізичними особами. При
цьому оформлювались анкети прийому на
роботу, що містила відповіді на
загальні питання щодо місця
проживання, сімейного стану, освіти,
досвіду роботи. Товар передавався
позивачем за накладними (а.с. 65-125).
Укладені договори відповідач вважає
трудовими. З такою позицією суд
погодитись не може. Відповідно до ст. 21
КЗпП України трудовий договір є угода
між працівником і власником
підприємства, установи, організації
або уповноваженим ним органом чи
фізичною особою, за якою працівник
зобов'язується виконувати роботу,
визначену цією угодою, з підляганням
внутрішньому трудовому розпорядкові, а
власник підприємства, установи,
організації або уповноважений ним
орган чи фізична особа зобов'язується
виплачувати працівникові заробітну
плату і забезпечувати умови праці,
необхідні для виконання роботи,
передбачені законодавством про працю,
колективним договором і угодою сторін.
З наведеної норми вбачається, що за
трудовим договором обидві його сторони
набувають взаємних прав та обов'язків,
а укладений договір має відповідати
певним умовам. Договорами на
реалізацію продукції, що укладались
позивачем, передбачено обов'язок його,
як продавця надати Замовнику на
реалізацію продукцію у найменуваннях,
кількості та цінах, зазначених в
накладних. Замовник же зобов'язується
проводити оплату реалізованого товару
та забезпечити його зберігання. Ніяких
інших обов'язків договором на його
учасників не покладається. На
переконання суду, цей договір не
містить обов'язкових для трудового
договору ознак. Так, договорами не
передбачено і відповідачем не подано
доказів того, що Замовники за
договорами зобов'язані були виконувати
певний вид робіт особисто. Також не
подано відповідачем доказів того, що
Замовники за договором зобов'язані
були підкорятися внутрішньому
трудовому розпорядку: позивачем для
них встановлено графік (розпорядок)
роботи тощо. Умовами договору не
передбачено виплату позивачем
Замовникам винагороди (заробітної
плати). Дослідженими в судовому
засіданні доказами не підтверджується
факт забезпечення позивачем умов праці
Замовників: забезпечення робочого
місця, засобів для виконання робіт, за
необхідності спецодягу, засобів
захисту.

Виходячи з викладеного, суд
вважає, що відповідачем не доведено
правомірності прийнятого ним рішення,
в зв'язку з чим суд вважає необхідним
скасувати рішення № 2267 про анулювання
свідоцтва платника єдиного податку
ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у м. Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області про визнання
протиправним та скасування рішення
задовольнити

Визнати протиправним та скасувати
рішення Державної податкової
інспекції у м. Сумах № 2267 від 30.12.2013
року про анулювання свідоцтва платника
єдиного податку.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через Сумський
окружний адміністративний суд шляхом
подачі апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис)
О.В. Соп'яненко

З оригіналом згідно

Суддя
О.В. Соп'яненко