Справа № 813/7191/13-а
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року
Справа №
876/15519/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

Головуючого судді - Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Улицького В.З.,

за участі секретаря судового засідання
Бєлкіної Н.І.,

та за участі осіб:

від позивача - Грунського В.О., Волинець
О.Р.,

від відповідача - Тістечка Ю.Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Львівської митниці Міндоходів на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 12 листопада
2013 року у справі за позовом товариства
з обмеженою відповідальністю
«ТМ-Сервіс» до Львівської митниці
Міндоходів. Головного управління
Державної казначейської служби
України у Львівській області про
скасування рішення, визнання недійсною
картки відмови, стягнення надмірно
сплачених коштів,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2013 року позивач товариство з
обмеженою відповідальністю
«ТМ-Сервіс» звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Львівської митниці Міндоходів.
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Львівській області, в якому просив
скасувати рішення Львівської митниці
про коригування митної вартості
товарів 209000003/2013/900079/20 від 23.08.2013 року;
скасувати картку відмови у прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення № 209120000/2013/00402, яка
оформлена Львівською митницею;
стягнути із державного бюджету через
Головне управління Державної
казначейської служби України у
Львівській області на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТМ-Сервіс» суму мита
у розмірі 10 500,64 грн. та суму податку на
додану вартість із ввезених на митну
територію України товарів в розмірі 44
102,67 грн., сплачені на підставі
платіжного доручення № 197 від 23.08.2013 р.,
а всього в розмірі 54 603,31 грн.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 12 листопада
2013 року адміністративний позов
задоволено повністю. Визнано
протиправним та скасовано рішення
Львівської митниці про коригування
митної вартості товарів №
209000003/2013/900079/20 від 23.08.2013 р. Визнано
протиправною та скасовано картку
відмови у прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 209120000/2013/00402
від 18.09.2012 р. Постановлено стягнути
через Головне управління Державної
казначейської служби України у
Львівській області на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТМ-Сервіс» суму
надмірно сплачених платежів у розмірі
54 603,31 коп.

Не погодившись із таким рішенням суду,
його оскаржив відповідач, який в
поданій скарзі, покликаючись на те, що
при винесенні оскаржуваногорішення
суд першої інстанції неповно з'ясував
обставини, що мають значенння для
справи та порушив норми матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить таке скасувати і прийняти нову
постанову, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

В обгрунтування вимог апеляційної
скарги покликається на правомірне
визначення митної вартості ввезеного
позивачем товару за шостим резервним
методом, який передбачає, що визначення
митної вартості повинно ґрунтуватись
на раніше визнаних митними органами
митними вартостями. Задекларована ТзОВ
«ТМ-Сервіс» митна вартість товару не
підтверджувалась наданими
документами; на момент перевірки
заявленої ТзОВ «ТМ-Сервіс» митної
вартості були відсутні митні
оформлення подібних товарів, які б
співпадали по асортименту продукції,
не відомі та документально не
підтверджені їх якість та репутація на
ринку від виробника за час максимально
наближений до прийняття рішення про
коригування заявленої митної вартості;
про проведення консультацій з
декларантом свідчить скерування
декларанту в електронному вигляді
повідомлення про надання наявної
інформації.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
скарги в їх сукупності, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає до задоволення, з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
23.08.2013 року ТзОВ «ТМ-Сервіс» подало до
митного оформлення електронну митну
декларацію № 209120000/2013/831221 на вантаж
(гвинти самонарізні) згідно додатку №6
до контракту № FB 2012 003 від 08.06.2012р.

На підтвердження заявленої митної
вартості товару до митної декларації
ТзОВ «ТМ-Сервіс» додані: накладна
ЦІМ/УМВС №42711527 від 15.08.2013 року, іменний
коносамент №CNSHA039882 від 26.05.2013 року,
платіжне доручення в іноземній валюті
№66 від 02.08.2013 року, інвойс №FB13041001 від
20.05.2013 року, пакувальний лист від 20.05.2013
року, додаток №6 від 30.04.2013 року до
контракту №FB 2012 003 від 08.06.2012 року,
контракт №FB 2012 003 від 08.06.2012 року,
іменний коносамент №CNSHA039882 від 26.05.2013
року, оригінал сертифікату походження
№C90021, витяг про вартість сировини
від 22.08.2013 року, довідку про вартість
транспортних витрат №5593 від 14.08.2013
року, прайс від 15.05.2013 року, митну
декларацію країни відправника
№11558525 від 22.05.2013 року.

23.08.2013р. Львівською митницею прийнято
рішення про коригування митної
вартості товарів №209000003/2013/900079/2, згідно
якого вбачається, що митна вартість
імпортованих товарів не може бути
визнана за ціною договору щодо товарів,
які імпортуються у зв'язку з неподанням
декларантом або уповноваженою особою
документів згідно з переліком та
відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2-4
ст. 53 Митного кодексу України, підпис
відправника в сертифікаті про
походження товарів відрізняється від
підпису у фактурі та контракті,
прайс-лист виданий 15.05.2013 року терміном
дії на 15 днів, отже на момент подання МД
прайс-лист недійсний, замість платіжки
банку про оплату товару до ВМД
приєднано пакувальний лист підномером
банківського документу, у митного
органу наявна інформація щодо митної
вартості імпортованих товарів, яка
призвела до сумнівів у правильності
визначення митної вартості
декларантом.

Підставою для визначення митної
вартості була цінова база даних ЄАІС
ДМСУ ПІК «Цінова інформація про
визначення митної вартості», а саме: МД
№500060001/2013/26177 від 28.06.2013р. Крім того,
зазначено, що неможливо застосувати
наступні методи визначення митної
вартості, а саме: методи 2а, 2б з причини
відсутності у митного органу
інформації про ідентичні та подібні
(аналогічні) товару, методи 2в, 2г з
причин відсутності вартісної основи
для розрахунку митної вартості в
митного органу та декларанта.

У зв'язку з прийняттям рішення від
23.08.2013р., Львівською митницею видано
картку відмови у прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
209120000/2013/00402. Як наслідок, ТзОВ
"ТМ-Сервіс" додатково сплатило мито в
розмірі 10500,64 грн. та податок на додану
вартість - 44102,67 грн.

Згідно ст.49 Митного кодексу України
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ст. 51 кодексу митна
вартість товарів, що ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, визначається
відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Як вбачається з припису норми ст. 52 МК
України, декларант або уповноважена
ним особа, які заявляють митну вартість
товару, зобов'язані: 1) заявляти митну
вартість, визначену ними самостійно, у
тому числі за результатами
консультацій з митним органом; 2)
подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню; 3) нести всі додаткові
витрати, пов'язані з коригуванням
митної вартості або наданням митному
органу додаткової інформації.

Статтею 53 МК передбачено, що одночасно
з митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст.53 Кодексу
передбачено перелік документів, які
митний орган може вимагати у
декларанта у разі, якщо документи,
зазначені у ч.2 ст. 53 МК України містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари. Це, зокрема, транспортні
(перевізні) документи, виписку з
бухгалтерської документації, каталоги,
специфікації, прейскуранти виробника
товару.

Як встановлено судом першої інстанції,
позивачем надано Львівській митниці
для митного оформлення імпортованого
товару документи, що передбачені ч. 2 ст.
53 МК України.

На виконання ч. 3 ст. 53 МК України
декларант також подав додаткові
документи, однак відповідач не вбачав
підстав для визначення митної вартості
ввезених товарів за основним методом -
за ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції).

Щодо застосування Львівською митницею
резервного методу визначення митної
вартості товару, суд зазначає, що
згідно ст. 57 МК України визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
в Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: 1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2)
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Суд першої інстанції вірно відхилив
посилання відповідача як на підставу
своїх доказів на завершення терміну
дії прайсу від 15.05.2013 року станом на
дату подання митної декларації на
товар є підставою для прийняття
рішення про коригування митної
вартості товарів, відмінність підпису
відправника у сертифікаті про
походження товарів від підпису
відправника на фактурі та контракті
оскільки, вказані обставини жодним
чином не впливають на можливість
обчислення вартості товару за основним
методом відповідно до ст. 57 МК України,
так як усі перелічені документи надані
позивачем, скріплені печаткою
підприємства.

Крім того, не підтверджені матеріалами
справи доводи відповідача про те, що
замість платіжки банку про оплату
товару до ВМД приєднано пакувальний
лист під номером банківського
документу, оскільки із аналізу графи
№44 ВМД та оскаржуваної картки відмови
в прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення вбачається,
що митницею було отримано та
опрацьовано платіжне доручення в
іноземній валюті №66 від 02.08.2013 року.

Разом з тим, що коригування митної
вартості товару, придбаного позивачем
у FABORY SHANGHAI CO., LTD, визначена митним
органом на раніше визначених митних
вартостях. При цьому, основою для
визначення митної вартості було цінова
база даних ПІК «Цінова інформація про
визначення митної вартості», а саме: МД
№500060001/2013/26177 від 28.06.2013р. У згаданій МД
міститься інформація наступного
змісту: болти без гайок з чорних
металів завтовшки більше як 6мм,
меблеві болти DIN603, покриті білим цинком
наступних розмірів, зокрема, 8х30, 8х60,
6х45, 6х50, 8х80, 6х25, 6х40.

Проте, як видно із додатку № 6 від
30.04.2013р. до контракту № FB 2012 003 від 08.06.2012
р. на митну територію України позивачем
ввозились гвинти самонарізні для
кріплення гіпсокартону з чорних
металів (нелегована сталь),
хрестоподібним шліцом, оцинковані,
фосфатовані, в асортименті, що, в свою
чергу не співпадає з інформацією, що
зазначена в МД №500060001/2013/26177 від 28.06.2013р.

Також, із витягу з цінової базм даних
ПІК "Цінова інформація про визначення
митної вартості" не можливо встановити,
за яким методом здійснювався
розрахунок митної вартості товару за
МД №500060001/2013/26177 від 28.06.2013р.

Отже, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку, що інформацію, що
міститься в ціновій базі даних ПІК
"Цінова інформація про визначення
митної вартості", а саме в МД
№500060001/2013/26177 від 28.06.2013р. неможливо
ідентифікувати, зокрема, на підставі
якого методу митним органом була
визначена (ціна) митна вартість товару,
а опис та призначення товару у згаданій
МД не співпадає опису та призначенню
товару, який ввозив позивач.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього
Кодексу. Під час таких консультацій
митний орган та декларант можуть
здійснити обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

В обґрунтування правомірності
прийнятого рішення від 23.08.2013р.,
Львівська митниця зазначає, що
проводила консультації з декларантом
щодо застосування другорядного методу
визначення митної вартості з причин
відсутності вартісної основи для
розрахунку вартості товару. Вважає, що
про проведення консультацій свідчить
скерування йому в електронному вигляді
повідомлення-вимоги.

Як вбачається із повідомлення
декларанту, митний орган зазначив, що у
останнього наявна інформація щодо
митного оформлення товарів за рівнем
митної вартості, та запропонував ціну
товару №1 - 2,82 доларів США за 1 кг. Просив
повідомити про наявність у декларанта
своєї інформації. Проте, позивач не
погодився із запропонованою ціною, та
просив провести митне оформлення
товару за 1 (основним) методом, оскільки
у останнього наявні документи у
повному обсязі.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу
для її визначення може братися або
ціна, за якою ідентичні або подібні
(аналогічні) товари були продані в
Україні не пов'язаному із продавцем
покупцю відповідно до статті 62 цього
Кодексу, або вартість товарів,
обчислена відповідно до статті 63 цього
Кодексу. При цьому кожний наступний
метод застосовується, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу. Методи на основі
віднімання та додавання вартості
(обчислена вартість) можуть
застосовуватися у будь-якій
послідовності на прохання декларанта
або уповноваженої ним особи. У разі
якщо неможливо застосувати жоден із
зазначених методів, митна вартість
визначається за резервним методом
відповідно до вимог, встановлених ст.64
цього Кодексу.. Приймаючи самостійне
рішення про визначення митної вартості
імпортованого товару за шостим
(резервним) методом, відповідач
покликається на неможливість
застосування попередніх методів.

В силу норми ст. 58 Митного кодексу
України перший метод визначення митної
вартості не застосовується, якщо
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально або не
визначені кількісно і достовірні
та/або відсутня хоча б одна із
складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні.

Оскільки декларант подав документи,
які чітко ідентифікували оцінюваний
товар та містили об'єктивні і
достовірні дані, що піддавалися
обчисленню, які підтверджували ціну
товарів, що підлягала сплаті позивачем
на користь продавця, тобто
підтверджували митну вартість товарів
за ціною договору, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що відповідач
не мав правових підстав для
використання резервного методу, а
відтак, про обґрунтованість позовних
вимог ТзОВ «ТМ-Сервіс».

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, п. 1 ч. 1
ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці
Міндоходів залишити без задоволення, а
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 27 січня 2012
року у справі № 813/7191/13-а- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
В.М.
Каралюс

суддя
В.С. Затолочний

суддя
В.З. Улицький

Повний текст ухвали виготовлений 29.04.2014