Справа № 2а-5334/10/0670
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2014 року
м. Київ К/9991/2977/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Карася О.В. (головуючого), Голубєвої
Г.К., Рибченка А.О., розглянувши у
попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Овруцької
міжрайонної державної податкової
інспекції на постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
04.10.2010 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 24.12.2010 у справі № 2а-5334/10/0670

за позовом Бігунського сільського
споживчого товариства

до Овруцької міжрайонної
державної податкової інспекції

про визнання недійсними
податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2010 року Товариством до суду
оскаржено податкове
повідомлення-рішення від 18.06.2010 №
/0, яким позивачу Державною
податковою інспекцією визначено суму
податкового зобов'язання (з
урахуванням штрафних (фінансових)
санкцій) з податку на додану вартість
(далі -ПДВ) у розмірі 229 630,00 грн., та
податкове повідомлення - рішення від
18.06.2010 № /0, яким позивачу
визначено податкове зобов'язання (з
урахуванням штрафних (фінансових)
санкцій) з податку на прибуток у
розмірі 15 959,00 грн.

Постановою суду першої інстанції,
залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду, позовні вимоги
задоволено.

Не погодившись із судовими рішеннями,
відповідач до Вищого
адміністративного суду України подав
касаційну скаргу, де посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просить
зазначені судові рішення скасувати та
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити.

У поданих запереченнях на скаргу
позивач просить її відхилити з мотивів
необґрунтованості.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідь судді, перевіривши
повноту встановлених обставин справи
та правильність їх юридичної оцінки
судами, Вищий адміністративний суд
України не вбачає підстав для
задоволення касаційної скарги.

Судами першої і апеляційної інстанції
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що Державною
податковою інспекцією проведена
планова виїзна перевірка Товариства з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.04.2007 по 31.03.2010, за наслідками
якої складено акт від 07.06.2010. На
підставі цього акта Державна податкова
інспекція прийняла оспорювані
податкові повідомлення-рішення.

У ході вказаної перевірки працівниками
Державної податкової інспекції було
встановлено порушення позивачем пп. 5.3.3
п. 5.3 ст. 5 Закону України від 28.12.1994 №
334/94-ВР "Про оподаткування прибутку
підприємств" та п. 4.1 ст. 4, пп. 5.1.10 п. 5.1 ст.
5, пп. 7.2.1 п. 7.2, пп. 7.4.1 п. 7.4, пп. 7.7.1, пп. 7.7
ст. 7 Закону України від 03.04.1997 № 168/97-ВР
"Про податок на додану вартість"
(втратив чинність 01.01.2011), що полягало у
неправомірному застосуванні позивачем
пільги щодо оподаткування послуг з
організації харчування дітей у школах
в зоні посиленого радіоактивного
контролю у 2007- 2008 році, оскільки кошти
до Товариства надходили не
безпосередньо з бюджету, а від
Першотравневого комбінату
громадського харчування (головного
розпорядника бюджетних коштів), а отже,
на думку контролюючого органу, вказані
кошти, втратили статус бюджетних
асигнувань.

Основні засади державної політики щодо
звільнення від оподаткування операцій
з організації харчування учнів у
навчальних закладах визначені Законом
№ 168/97-ВР. Підпунктом 5.1.10 п. 5.1 ст. 5 цього
Закону встановлено, що від
оподаткування звільняються операції з
поставки в порядку та в межах норм,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, послуг з: утримання дітей у
дошкільних закладах,
школах-інтернатах,
кімнатах-розподільниках установ
Міністерства внутрішніх справ України;
утримання осіб у будинках для
престарілих та інвалідів; харчування
та облаштування на нічліг осіб, які не
мають житла, у спеціально відведених
для цього місцях; харчування дітей у
школах, професійно-технічних училищах
та громадян у закладах охорони
здоров'я; харчування, забезпечення
речовим майном, комунально-побутовими
та іншими послугами, що надаються
спецконтингенту в установах
пенітенціарної системи згідно з
переліком, затвердженим Кабінетом
Міністрів України.

На виконання абз. 5 пп. 5.1.10 ст. 5
вказаного Закону Постановою КМУ від
03.11.1997 № 1200 "Про порядок та норми
надання послуг з харчування учнів у
професійно-технічних училищах та
середніх навчальних закладах, операції
з надання яких звільняються від
оподаткування податком на додану
вартість" затверджено Порядок надання
послуг з харчування учнів у
професійно-технічних училищах та
середніх навчальних закладах, операції
з надання яких звільняються від
оподаткування податком на додану
вартість.

Пунктом 4 цього Порядку передбачено, що
харчування учнів у
професійно-технічних училищах,
загальноосвітніх школах-інтернатах,
спеціальних школах, що функціонують
самостійно чи у складі комплексу, за
рахунок бюджетних асигнувань
здійснюється за натуральними нормами
(денна норма кожного виду продуктів на
одного учня для приготування готових
страв у грамах), які затверджуються МОЗ
та Міносвіти за погодженням з Мінфіном.

У денних середніх навчальних закладах
за рахунок бюджетних асигнувань
здійснюється харчування учнів з числа
дітей, які постраждали від наслідків
Чорнобильської катастрофи, дітей-сиріт
та дітей з малозабезпечених сімей, які
проживають у сім'ях, а також за рішенням
педагогічної ради - частково
вихованців груп продовженого дня (10
відсотків складу групи - повністю, 15
відсотків - наполовину).

Відповідно до абзаців перших пунктів 6
та 7 вказаного Порядку для організації
харчування учнів у денних середніх
навчальних закладах, зазначених у
пункті 5 цього Порядку, для яких не
встановлюються натуральні норми
харчування, застосовуються грошові
норми.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що договорами від
11.01.2007 № 07/25 та 28.02.2008 № 08/99, укладеними
між Міністерством праці та соціальної
політики України та Першотравневим
комбінатом громадського харчування
було передбачено організацію
безоплатного харчування дітей, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи. За умовами вказаних
договорів Комбінат зобов'язався
забезпечити харчування дітей, а
Міністерство оплатити ці послуги по
мірі надходження бюджетних коштів.
Також згідно умов п. 1.6 розділу 1
вказаних договорів Комбінат має право
залучити до виконання умов основного
договору субпідрядників. У
відповідності до умов вказаних
договорів між Першотравневим
комбінатом громадського харчування та
позивачем було укладено договори
субпідряду на організацію пільгового
харчування дітей дошкільного віку від
11.01.2007 № 4 та 28.02.2008 № 4, які стали
підставою для укладання позивачем з
відділом освіти Овруцької міської
районної державної адміністрації
договорів про спільну організацію
безкоштовного харчування учнів
загальноосвітніх шкіл Овруцького
району Житомирської області, які мають
статус потерпілих від наслідків аварії
на ЧАЕС від 14.01.2007 № 1 та від 14.01.2008 № 2.

На виконання умов вказаних договорів
позивач надав послуги з харчування
дітей зазначеної категорії, а Комбінат
прийняв та оплатив їх, що
підтверджується актами виконаних
робіт та проведеними безготівковими
розрахунками з боку Комбіната за
рахунок коштів, спрямованих на такі
цілі із бюджету.

Отже, за встановлених обставин, та
враховуючи, що ст. 5 Закону № 168/97-ВР
право на користування пільгою пов'язує
лише з фактом надання послуг та не
містить будь-яких обмежень щодо
суб'єктів надання послуг, чи вимог
стосовно того, що даною пільгою при
оподаткуванні може користуватись лише
особа, яка отримує бюджетні кошти на
свій рахунок, висновки податкового
органу щодо порушення позивачем вимог
Законів № 168/97-ВР не узгоджуються з
нормами матеріального права, що
регулюють спірні правовідносини,
спростовуються належними та
допустимими доказами, яким суди надали
належний правовий аналіз.

Також, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується і з висновками судів
попередніх інстанцій про
безпідставність визначення Товариству
податкового зобов'язання з податку на
прибуток, оскільки у відповідності до
абз. 3 пп. 5.3.3 п. 5.3 cт. 5 Закону № 334/94-ВР
якщо платник податку на прибуток,
зареєстрований як платник податку на
додану вартість, одночасно здійснює
операції з продажу товарів (робіт,
послуг), що оподатковуються податком на
додану вартість та звільнені від
оподаткування, або не є об'єктом
оподаткування таким податком, податок
на додану вартість, сплачений у складі
витрат на придбання товарів (робіт,
послуг), які відносяться до складу
валових витрат, та основних фондів і
нематеріальних активів, що підлягають
амортизації, включається відповідно до
валових витрат або балансова вартість
відповідної групи основних фондів
збільшується на суму, що не включена до
складу податкового кредиту такого
платника податку згідно із Законом
України "Про податок на додану
вартість".

Враховуючи межі перегляду справи судом
касаційної інстанції, визначені у ст. 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, які не дозволяють суду
касаційної інстанції здійснювати
переоцінку досліджених та оцінених
судами попередніх інстанцій доказів, з
огляду на правильне застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального права до встановлених
обставин, суд касаційної інстанції
вважає за правильне касаційну скаргу
відхилити, а оскаржувані судові
рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Овруцької
міжрайонної державної податкової
інспекції відхилити.

Постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 04.10.2010 та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 24.12.2010 у
справі № 2а-5334/10/0670 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає,
крім як з підстав, у строк та в порядку,
визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
О.В. Карась

Судді
Г.К Голубєва

А.О. Рибченко