Справа № 805/2425/14
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2014-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Стойка В.В.
Суддя-доповідач - Гімон М.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 року
справа №805/2425/14

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: судді-доповідача Гімона М.М.,
суддів Компанієць І.Д., Шальєвої В.А.,
при секретарі судового засідання
Варчук О.М., за участю представника
відповідача Фарафонової Г.А., розглянув
у відкритому судовому засіданні в
приміщенні суду апеляційну скаргу
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Сніжне
Донецької області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 20 березня
2014 року у справі № 805/2425/14 за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
м. Сніжне Донецької області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Сніжне
Донецької області про стягнення
заборгованості, -

В С Т А Н
О В И В:

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 20 березня
2014 року позов Управління Пенсійного
фонду України в м. Сніжне Донецької
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Сніжне
Донецької області про стягнення
заборгованості, задоволено. Стягнути з
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання України в м.
Сніжне Донецької області витрати
пов'язані з виплатою пенсії
громадянину ОСОБА_3, який отримує
пенсію по інвалідності у зв'язку з
каліцтвом, яке було отримано за межами
України, у розмірі 448 грн. 47 коп. за
період з листопада 2013 р. по січень 2014 р.
включно.

Відповідач з таким судовим рішення не
погодився, подав апеляційну скаргу, в
якій просив постанову суду першої
інстанції скасувати, як прийняту з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, та прийняти нову
постанову, якою відмовити у задоволені
позовних вимог.

Представник відповідача в судовому
засіданні просила задовольнити
апеляційну скаргу.

Представник позивача в судове
засідання суду апеляційної інстанції
не з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином.

Вивчивши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів, здійснюючи апеляційний
перегляд справи в межах доводів
апеляційної скарги, вважає, що останню
необхідно залишити без задоволення, а
рішення суду першої інстанції без змін
з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що у період з листопада 2013
р. по січень 2014 р. позивачем до
відповідача направлено акти
щомісячної звірки особових справ
пенсіонерів, яким виплачено пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (арк. справи 7, 10, 13).

Відповідачем не були враховані суми,
визначені у актах щомісячної звірки, у
тому числі пенсій особам, які отримали
каліцтво за межами України, а саме щодо
пенсії ОСОБА_3 за період з листопада 2013
р. по січень 2014 р. у розмірі 448,47 грн.
(основний розмір пенсії).

Також судом встановлено, що ОСОБА_3
виплачується пенсія у зв'язку з
нещасним випадком на виробництві, який
стався на території СРСР в Рязанській
області 17.04.1977 року, йому встановлено
каліцтво відповідно до довідки МСЕК
серії ВТЄ-66 № 087927 від 19.11.1977 року - 27.11.1977
року, що не оспорюється відповідачем.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, виходив з того, що
понесені позивачем витрати на виплату
пенсії (основний розмір), яка
призначена у зв'язку з отриманням
ОСОБА_3 трудового каліцтва на
виробництві на території колишніх
республік СРСР, підлягають
відшкодуванню Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України.

Колегія суддів вважає висновки суду
першої інстанції про задоволення
позову обґрунтованими з огляду на
наступне.

Частиною 4 статті 26 Основ законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування
передбачено, що якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Відповідно до ч.2 ст. 2 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23.09.1999 р. № 1105-ХІУ
особи, право яких на отримання
відшкодування шкоди раніше було
встановлено згідно із законодавством
СРСР або законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

Абзацом 1 частини 3 розділу XI
(Прикінцеві положення) Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» передбачено, що
відшкодування шкоди, медична,
професійна та соціальна реабілітація
провадяться Фондом соціального
страхування від нещасних випадків
також зазначеним у статті 8 цього
Закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхові виплати і соціальні
послуги. Абзацом 2 цієї частини
встановлено, що уся заборгованість
потерпілим на виробництві та членам їх
сімей, яким до набрання чинності цим
Законом підприємства, установи та
організації не відшкодували
матеріальної і моральної (немайнової)
шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника -
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків.

Крім того, абзацом 7 наведеної вище
частини передбачено, що Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків є правонаступником
державного, галузевих та регіональних
фондів охорони праці, передбачених
статтею 21 Закону України «Про охорону
праці», які ліквідуються.

Статтею 3 Угоди про гарантії прав
громадян держав-учасників
Співдружності Незалежних держав у
галузі пенсійного забезпечення від
13.03.1992р. встановлено, що всі витрати,
пов'язані із здійсненням пенсійного
забезпечення за цією Угодою несе
держава, що надає це пенсійне
забезпечення. Статтею 5 цієї Угоди
передбачено, що вона поширюється на всі
види пенсійного забезпечення громадян,
які встановлені законодавством.

Відповідно до підпункту «г» п.1 ч.1 ст. 21
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23.09.1999 р. № 1105-ХІУ у
разі настання страхового випадку Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Крім того, ч.2 ст. 24 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23.09.1999 р. № 1105-ХІУ
передбачено, якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між Фондом соціального страхування від
нещасних випадків і страховиками з
інших видів соціального страхування
виникають спори щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернувся застрахований. При
цьому страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Таким чином, колегія судів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що пенсія по
інвалідності (основний розмір), яка
виплачується Пенсійним Фондом України
ОСОБА_3., який став інвалідом від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР,
підлягає відшкодуванню Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України.

З огляду на викладене, колегія суддів
прийшла до висновку, що доводи
апеляційних скарг не спростовують
правильності висновків суду першої
інстанції, постанова прийнята з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, що в свою чергу є
підставою для залишення рішення суду
першої інстанції без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 24, 195, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В
А Л И В :

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Сніжне
Донецької області залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 20 березня
2014 року у справі № 805/2425/14 за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
м. Сніжне Донецької області до
Відділення виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Сніжне
Донецької області про стягнення
заборгованості залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення і може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20 днів з дня її складення в
повному обсязі.

У повному обсязі ухвала виготовлена 30
квітня 2014 року.

Колегія суддів
М.М. Гімон

І.Д.
Компанієць

В.А.
Шальєва