Справа № 2а-3828/12/1370
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2014-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2014 року
Справа №
125516/12/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Костіва М.В. та
Савицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у м.Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
12.06.2012р. в адміністративній справі за
позовом ОСОБА_1 до Комунального
підприємства Львівської обласної ради
«Червоноградське міжміське бюро
технічної інвентаризації» про
скасування рішення реєстратора та
зобов'язання провести державну
реєстрацію права власності на нерухоме
майно, -

В С Т А Н О В И Л А:

23.04.2012р. позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду із адміністративним позовом, у
якому просив скасувати рішення
реєстратора № 91 від 20.01.2012р. про відмову
в державній реєстрації прав;
зобов'язати відповідача Комунальне
підприємство Львівської обласної ради
/КП ЛОР/ «Червоноградське міжміське
бюро технічної інвентаризації»
провести державну реєстрацію права
власності на нерухоме майно бетонну
площадку загальною площею 2922,4 кв.м, яка
знаходиться по АДРЕСА_1. (а.с.3-8).

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 12.06.2012р. у
задоволенні заявленого позову
відмовлено (а.с.35-37).

Не погодившись із винесеним судовим
рішенням, постанову суду оскаржив
позивач ОСОБА_1, який покликаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову суду та прийняти
нове рішення, яким заявлені позовні
вимоги задоволити (а.с.42-47).

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим,
що судом під час вирішення спору не
враховано рішення Червоноградського
міського суду Львівської обл. від
16.08.2010р., яким визнано право власності
за апелянтом на нерухоме майно - спірну
бетонну площадку; вказане судове
рішення є правовою підставою для
проведення державної реєстрації права
власності за апелянтом, при цьому орган
БТІ не наділений повноваженнями щодо
перегляду судових рішень згідно
приписів Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень».

Окрім цього, спірна бетонна площадка
відноситься до нерухомого майна, її
переміщення є неможливим без
відповідного знецінення або зміни
призначення; бетонна площадка та
асфальтне покриття не є тотожними
поняттями (об'єктами) за своєю
структурою та іншими показниками.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, а відтак на підставі п.2 ч.1
ст.197 КАС України суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення, з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої
інстанції, на виконання постанови
Львівського окружного
адміністративного суду від 20.12.2011р. у
справі № 2а-12680/11/1370 (а.с.28-30)
реєстратором КП ЛОР «Червоноградське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» Кальчуком В.Ю.
розглянуто заяву ОСОБА_1 про проведення
державної реєстрації права власності
на бетонну площадку загальною площею
2922,4 кв.м по АДРЕСА_1.

Правовою підставою для звернення
позивача є рішення Червоноградського
міського суду Львівської обл. від
16.08.2010р. у справі № 2-2577/10, відповідно до
якого позов ОСОБА_1 задоволено; визнано
дійсним договір купівлі-продажу № 02/10
від 02.10.2009р., укладений між ОСОБА_1 та ПП
«ОСОБА_2»; визнано право власності на
нерухоме майно бетонну площадку
загальною площею 2922,4 кв.м, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за
ОСОБА_1 (а.с.6).

За результатами розгляду цієї
заяви відповідачем прийнято рішення №
91 від 20.01.2012р. про відмову в державній
реєстрації прав, яке обґрунтоване тим,
що згідно п.1.6 (абз.4) Тимчасового
положення про порядок державної
реєстрації права власності та інших
речових прав на нерухоме майно, затв.
наказом Міністерства юстиції України
№ 7/5 від 07.02.2002р., не підлягають
державній реєстрації право власності
та інші речові права на тимчасові
споруди. Бетонна площадка (верхній шар
землі з твердим покриттям) - це
тимчасова споруда (п.2.2 Методичних
рекомендацій стосовно визначення
нерухомого майна, що знаходяться на
земельних ділянках, право власності на
які підлягає державній реєстрації,
затв. наказом Міністерства юстиції
України № 660/5 від 14.04.2009р.) (а.с.9).

Відмовляючи у задоволенні
заявленого позову, суд першої
інстанції виходив з того, що спірне
рішення реєстратора № 91 від 20.01.2012р. про
відмову в державній реєстрації прав
прийнято відповідачем у межах
повноважень та у спосіб, що
передбачений законодавством.

Колегія суддів вважає, що наведені
висновки суду першої інстанції є
правильними, оскільки ґрунтуються на
фактичних обставинах справи та
відповідають вимогам чинного
законодавства, з огляду на таке.

Розглядувані правовідносини
регламентуються приписами Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних відносин).

Зокрема, згідно ст.2 цього Закону
нерухоме майно - це земельні ділянки, а
також об'єкти, розташовані на земельній
ділянці, переміщення яких неможливе
без їх знецінення та зміни призначення;

Статтею 5 вказаного Закону
передбачено, що у Державному реєстрі
прав реєструються права на такі об'єкти
нерухомого майна, розташовані на
земельній ділянці, переміщення яких
неможливе без їх знецінення та зміни
призначення:

1) житлові будинки;

2) квартири;

3) будівлі, в яких розташовані
приміщення, призначені для перебування
людини, розміщення рухомого майна,
збереження матеріальних цінностей,
здійснення виробництва тощо;

4) споруди (інженерні, гідротехнічні
тощо) - земельні поліпшення, що не
належать до будівель та приміщень,
призначені для виконання спеціальних
технічних функцій;

5) приміщення - частини внутрішнього
об'єму житлових будинків, будівель,
квартир, обмежені будівельними
елементами.

Порядок державної реєстрації прав
власності на нерухоме майно визначений
Тимчасовим положенням про порядок
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме
майно, затв. наказом Міністерства
юстиції України № 7/5 від 07.02.2002р. (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних відносин), відповідно до п.1.6
якого не підлягають державній
реєстрації право власності та інші
речові права на тимчасові споруди.

Пунктом 2.2 Методичних рекомендацій
стосовно визначення нерухомого майна,
що знаходиться на земельних ділянках,
право власності на які підлягає
державній реєстрації, затв. наказом
Міністерства юстиції України № 660/5 від
14.04.2009р. (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних відносин),
визначено, що аналіз
нормативно-правових актів різної
юридичної сили свідчить, що
асфальтобетонне покриття
використовується як складова об'єктів,
які мають різне функціональне
призначення, зокрема - як складова
дорожнього покриття, тротуару тощо.
Так, за Законом України «Про
автомобільні дороги» дорожнє покриття
- це укріплені верхні шари дороги, що
сприймають навантаження від
транспортних засобів (стаття 1). Тобто
асфальтобетонне покриття - це верхній
шар землі з твердим покриттям, яке
впливає на довговічність, зокрема,
дороги. Отже, виходячи з юридичної
природи асфальтобетонного покриття та
виходячи з ознак нерухомого майна, воно
не є нерухомим майном.

Оскільки будь-яких доказів
належності бетонної площадки до
нерухомого майна позивачем не
представлено, колегія суддів приходить
до висновку про правильність та
обґрунтованість винесення
реєстратором спірного рішення № 91 від
20.01.2012р. про відмову в державній
реєстрації прав.

Також наявність судового рішення
(рішення Червоноградського міського
суду Львівської обл. від 16.08.2010р. у
справі № 2-2577/10) про визнання права
власності на спірну ділянку не
спростовує вищенаведених висновків,
цим судовим рішення лише визнано право
власності ОСОБА_1 на бетонну площадку,
яке відповідачем не ставиться під
сумнів.

Разом з тим, вказана площадка
відноситься до тимчасових споруд,
через що право власності на неї не
підлягає державній реєстрації.

Судом першої інстанції надана
правильна правова оцінка наявному у
справі Витягу з реєстру прав власності
на нерухоме майно № 7685967 від 05.07.2005р.,
виданому ВАТ «Червоноградське
підприємство підсобних виробництва», у
якому зазначена спірна бетонна
площадка площею 2922,4 кв.м (а.с.27). Зокрема,
виходячи із змісту ст.186 Цивільного
кодексу України, слідує, що бетонна
площадка є приналежністю (тобто, річчю,
яка призначена для обслуговування
іншої (головної) речі), приналежність
наслідує долю головної речі та має
допоміжний статус. Головна річ має
самостійне значення, а приналежність -
допоміжне і служить найбільш повному
та найкращому використанню головної
речі. Головна річ та приналежність
утворюють одне ціле, яке передбачає їх
використання за єдиним призначенням,
через що вони розглядаються як одна
річ. Водночас, державній реєстрації
підлягає право власності на головну
річ, а витяг про реєстрацію права
власності на нерухоме майно має
містити інформацію про приналежну річ
у розділі «опис нерухомого майна».

Колегія суддів відхиляє решту
доводів апелянта, які наведені у
поданій ним апеляційній скарзі,
оскільки такі на правильність
висновків суду не впливають, а відтак
останні не можуть покладатися в основу
скасування чи зміни оскарженого
судового рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає
заявлені позовні вимоги про скасування
рішення реєстратора № 91 від 20.01.2012р. про
відмову в державній реєстрації прав;
зобов'язання відповідача КП ЛОР
«Червоноградське міжміське бюро
технічної інвентаризації» провести
державну реєстрацію права власності на
нерухоме майно бетонну площадку
загальною площею 2922,4 кв.м, яка
знаходиться по АДРЕСА_1.,
безпідставними та необгрунтованими, а
тому такі не підлягають до задоволення
з вищевикладених мотивів.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу на неї слід залишити
без задоволення.

Керуючись ст.ст.94, 160, 195-197, п.1 ч.1 ст.198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 12.06.2012р. в
адміністративній справі № 2а-3828/12/1370
залишити без задоволення, а згадану
постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили.

Головуючий суддя:
Р.М.Шавель

Судді:
М.В.Костів

Н.В.Савицька