Справа № 813/7661/13-а
Суддя: Кухтей Р.В.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року
Справа №
876/1180/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді:
Кухтея Р.В.

суддів:
Багрія В.М., Старунського Д.М.

з участю секретаря судового засідання:
Волошин М.М.

представник позивача:
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Городоцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Львівської
області на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 12
грудня 2013 року за позовом ОСОБА_2 до
Городоцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Львівської
області про скасування
податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернулася з
позовом в суд до Городоцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Львівської області (Городоцька ОДПІ)
про скасування податкового
повідомлення-рішення, яким позивачу
збільшено розмір грошового
зобов'язання з земельного податку на
суму 73 188,59 грн., в тому числі 58 550,87 грн.
за основним платежем та 14 637,72 грн.
штрафних санкцій.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 12.12.2013 р.
позов було задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Яворівському районі Львівської
області Державної податкової служби
№ від 08.07.2013 р.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, її оскаржила
Городоцька ОДПІ. Апеляційна скарга
мотивована тим, що за результатами
проведеної перевірки за зверненням
Наконечнянської сільської ради у 2011 та
2013 роках до податкового органу було
встановлено, що ОСОБА_2 в порушення
вимог Податкового кодексу України
(далі - ПК Уркїани) не подавала
відповідних декларацій та не
сплачувала орендної плати за
користування земельною ділянкою. Тому
просить суд скасувати постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 12 грудня 2013
року та прийняти нову, якою відмовити
ОСОБА_2 у задоволені позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника позивача ОСОБА_1, який
підтримав апеляційну скаргу,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а оскаржувану постанову -
без змін з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що Державною
податковою інспекцією у Яворівському
районі Львівської області проведено
невиїзну документальну перевірку з
питань дотримання вимог податкового та
іншого законодавства в частині
правильності та своєчасності плати за
землю (орендної плати за земельну
ділянку) фізичної особи платника
податку ОСОБА_2 за результатами якої
складено акт №884/1720/НОМЕР_1 від 21.06.2013 р.

Актом перевірки встановлено порушення
позивачем пп. 287.7 ст. 287, ст. 288 ПК України,
в результаті чого орендарем за
користування земельною ділянкою
згідно договору оренди землі від 2512.2007
р. не сплачено орендну плату в розмірі
58550,87 грн.

На підставі акту перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 08.07.2013
р., яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
земельний податок з фізичних осіб в
сумі 73 188, 59 грн. , з яких 58 550, 87 грн. за
основним платежем та 14 637,72 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями.

Суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку, що зазначена
позиція відповідача суперечить
законодавчим нормам України з огляду
на наступне.

Згідно ст. 124 Земельного кодексу
України передача в оренду земельних
ділянок, що перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування згідно з їх
повноваженнями, визначеними ст. 122
цього Кодексу, чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки (у разі продажу права оренди)
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки.

Статею 13 Закону України «Про оренду
землі» від 6 жовтня 1998 року
встановлено, що договір оренди землі це
договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Відповідно до ч.4 ст.15 вказаного Закону
невід'ємною частиною договору оренди
землі є акт приймання-передачі об'єкта
оренди. Передача об'єкта оренди
орендарю здійснюється орендодавцем у
строки та на умовах, що визначені у
договорі оренди землі, за актом
приймання-передачі.

З урахуванням того, що Земельний кодекс
України визначив, що платним є саме
використання землі, то у випадку з
орендою земельної ділянки обов'язок
орендаря вносити орендну плату виникає
з моменту передачі йому земельної
ділянки у користування.

Згідно пункту 287.7 статті 287 ПК України, у
разі надання в оренду земельних
ділянок (у межах населених пунктів)
землекористувачами податок за площі,
що надаються в оренду, обчислюється з
дати укладення договору оренди
земельної ділянки.

Нормами пункту 288.1 статті 288 ПК України
визначено, що підставою для
нарахування орендної плати за земельну
ділянку є договір оренди такої
земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи
місцевого самоврядування, які
укладають договори оренди землі,
повинні до 1 лютого подавати органу
державної податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
переліки орендарів, з якими укладено
договори оренди землі на поточний рік,
та інформувати відповідний орган
державної податкової служби про
укладення нових, внесення змін до
існуючих договорів оренди землі та їх
розірвання до 1 числа місяця, що настає
за місяцем, у якому відбулися зазначені
зміни.

Відповідно до пункту 288.2 ПК України
платником орендної плати є орендар
земельної ділянки. Об'єктом
оподаткування є земельна ділянка,
надана в оренду (пункт 288.3 статті 288 ПК
України). Згідно пункту 288.4 цієї ж
статті розмір та умови внесення
орендної плати встановлюються у
договорі оренди між орендодавцем
(власником) і орендарем.

Судом першої інстанції встановлено, що
всупереч вимогам Закону України «Про
оренду землі», який діяв на час
укладення договору оренди землі між
позивачем та Наконечнянською
сільською радою Яворівського район
Львівської області та умовами
договору, земельну ділянку не було
передано орендарю згідно акту
приймання-передачі, який є невід'ємною
частиною договору.

Як вбачається з відповіді
Наконечнянської сільської ради від
22.11.2013р. на ухвалу суду про витребування
доказів, документів щодо фактичної
передачі (акт прийому-передачі) в
користування ОСОБА_2 земельної ділянки
загальною площею 0,2 га в селі Наконечне
Перше Яворівського району Львівської
області, кадастровий №:06:002:0002
відповідно до договору оренди землі
від 25.12.2007 р., посвідченого приватним
нотаріусом Яворівського районного
нотаріального округу ОСОБА_3 25.12.2007 р.,
зареєстрованого в реєстрі за №65 та
зареєстрованого у книзі записів
договорів оренди на землю від 08.02.2008 р.
за №04.08.464.00002, акт прийому-передачі
вказаної земельної ділянки не
зберігся. Інших доказів фактичної
передачі в користування ОСОБА_2
земельної ділянки Наконечнянською
сільською радою суду подано не було.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що відповідно до п. 6
договору оренди землі строк його дії
становить п'ять років спливає 25.12.2012 р.
Після закінчення строку договору
позивач має переважне право поновлення
його на новий строк, у цьому разі
орендар повинен не пізніше ніж 20 днів
до закінчення строку дії договору
повідомити письмово орендодавця про
намір продовжити його дію. Проте з
такими заявами орендар не звертався.

Таким чином, оскільки даний договір не
переукладався, додаткові угоди щодо
індексації розміру орендної плати за
землю сторонами не укладалися, то у
відповідача не було підстав для
збільшення суми грошового зобов'язання
позивача по орендній платі з
урахуванням індексів інфляцій.

З урахуванням наведеного, суд вважає,
що податкове повідомлення-рішення
№ від 08.07.2013 р., оскільки їх
прийнято з порушенням законодавства, є
протиправними.

Таким чином, суд першої інстанції повно
встановив фактичні обставини справи,
дав належну оцінку доказам та прийшов
до обґрунтованого висновку про
неправомірність оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень, тому
постанова суду першої інстанції
скасуванню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги, з огляду на
вищевказане, викладеного не
спростовують та підставою для її
задоволення бути не можуть.

Керуючись статтями 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Городоцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Львівської області -
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 12 грудня 2013
року по справі № 813/7661/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом 20 днів з дня її складення в
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий :
Р.В.Кухтей

Судді :
В.М.Багрій

Д.М.Старунський

Повний текст ухвали виготовлений 15.04.2014
р.