Справа № 823/398/13-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2014 року
м. Київ К/800/31938/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі

суддів: Мороз Л.Л.,

Горбатюка С.А.,

Сороки М.О.,

розглянула у порядку попереднього
розгляду касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Тальнівському районі Черкаської
області на постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від
19.03.2013 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 23.05.2013 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду
України в Тальнівському районі
Черкаської області про визнання
протиправними дій,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернулася до Черкаського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом, в якому
просила визнати протиправними дії
управління Пенсійного фонду України в
Тальнівському районі Черкаської
області щодо нарахування ФОП ОСОБА_3
недоїмки зі сплати єдиного внеску в
сумі 4 572,42 грн. та скасувати вимогу
відповідача № Ф-234 від 06.02.2013 року.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 19.03.2013 року,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 23.05.2013 року, адміністративний позов
задоволено повністю:

- визнано протиправними дії
управління Пенсійного фонду України в
Тальнівському районі Черкаської
області щодо нарахування ОСОБА_3
недоїмки зі сплати єдиного внеску в
сумі 4572 грн. 42 коп.;

- визнано протиправною та
скасовано вимогу управління
Пенсійного фонду України в
Тальнівському районі Черкаської
області № Ф-234 від 06.02.2013 року про сплату
ОСОБА_3 недоїмки в сумі 4 572 грн 42 коп.

Не погоджуючись з судовими рішеннями
першої та апеляційної інстанції у
справі, Управління Пенсійного фонду
України в Тальнівському районі
Черкаської області подало до Вищого
адміністративного суду України
касаційну скаргу у якій, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанції та прийняти нове
рішення.

Відповідно до частини 2 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги, але при цьому може
встановлювати порушення норм
матеріального чи процесуального права,
на які не було посилання в касаційній
скарзі.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_3 є пенсіонером за
віком, зареєстрована як фізична
особа-підприємець та перебуває на
спрощеній системі оподаткування.

УПФУ прийнята та надіслана позивачу
разом з повідомленням-розрахунком
вимога від 06.02.2013 року № Ф-234 про сплату
боргу - суми недоїмки зі сплати єдиного
внеску у розмірі 4572,42 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом,
вважає дії відповідача неправомірними,
оскільки він є пенсіонерами за віком, а
тому звільняється від сплати єдиного
внеску.

Відповідач вважає позов
необґрунтованим та зазначає, що
оскільки позивач є пенсіонером за
віком на пільгових умовах на підставі
статті 55 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», тобто зі зниженням
пенсійного віку, тому пільга щодо
звільнення від сплати єдиного внеску
на нього не поширюється.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4
Закону України від 08 липня 2010 року
№2464-VІ «Про збір та облік єдиного
внеску за загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» платником
єдиного внеску є фізичні особи -
підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування.

Згідно з частиною четвертою статті 4
Закону України від 08 липня 2010 року №
2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску
за загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» особи,
зазначені у пункті 4 частини 1 цієї
статті, які обрали спрощену систему
оподаткування, звільняються від сплати
за себе єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Тобто, зазначеною нормою встановлено
пільги для пенсіонерів за віком у
вигляді звільнення сплати за себе
єдиного внеску. Визначальним у
вирішенні цього спору є те, чи
відноситься позивач до зазначеного
виду пенсіонерів.

Позивачу призначена пенсія за віком
на пільгових умовах відповідно до
статті 55 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Відповідно до статті 9 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» призначаються
такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання (у тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства);

3) пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Статтею 26 вищевказаного Закону
визначено, що особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення віку 60 років та наявності
страхового стажу не менше 15 років.

Однак, статті 55 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
передбачено категорії осіб, яким
знижено пенсійний вік.

З аналізу зазначених норм
законодавства слідує, що надання
позивачу законодавчо визначеної
пільги вираженої у заниженні віку,
необхідного для призначення пенсії, не
змінює виду пенсійного забезпечення та
не позбавляє права особи на
призначення пенсії (пенсії за віком)
передбаченої законом.

Пенсія, яку отримує позивач, є пенсією
за віком.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів першої та
апеляційної інстанції, що позивач має
передбачене частиною 4 статті 4 «Про
збір та облік єдиного внеску за
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» право на
звільнення від сплати єдиного внеску,
оскільки він обрав спрощену систему
оподаткування та отримує пенсію за
віком, а тому вимога про сплату
недоїмки зі страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування є незаконною та підлягає
скасуванню.

З огляду на зазначене колегія суддів
вважає, що суд першої та апеляційної
інстанцій, дійшли правильного висновку
про задоволення позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що касаційну скаргу слід
відхилити, оскільки рішення судів
першої та апеляційної інстанції
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційної скарги
висновків судів не спростовують,
підстави для призначення справи до
розгляду в судовому засіданні
відсутні.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що при розгляді
справи судами допущено неправильне
застосування норм матеріального чи
порушення норм процесуального права,
які передбачені ст.ст. 225 - 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
як підстави для зміни, скасування
судового рішення, залишення позовної
заяви без розгляду або закриття
провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Тальнівському районі Черкаської
області відхилити, постанову
Черкаського окружного
адміністративного суду від 19.03.2013 року
та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 23.05.2013 року
у цій справі залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Судді: