Справа № 812/554/14
Суддя: Т.І. Чернявська
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 квітня 2014 рокуЛуганськСправа № 812/554/14

Луганський окружний адміністративний
суд

у складі головуючого судді Чернявської
Т.І.,

за участю

секретаря судового засідання
Ігнатович О.А.

та

представників сторін:

від позивача -
Алфімов М.П. (довіреність від 14.01.2014 б/н)

від відповідача -
Калінін А.І. (довіреність 01.10.2013 №
4813/12-14-10/28)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Луганську

справу за адміністративним позовом

товариства з додатковою
відповідальністю «Сєвєродонецький
завод хімічного нестандартизованого
обладнання»

до Державної податкової інспекції у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міндоходів у Луганській області

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 15 січня 2014 року
№№ , ,

ВСТАНОВИВ:

29 січня 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
товариства з додатковою
відповідальністю «Сєвєродонецький
завод хімічного нестандартизованого
обладнання» до Державної податкової
інспекції у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міндоходів у Луганській області, в
якому позивач просить визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення від 15 січня 2014
року:

- № про збільшення суми грошового
зобов'язання за платежем «податок на
прибуток підприємства» на 6723,00 грн., у
тому числі 4482,00 грн. - за основним
платежем, 2241,00 грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами);

- № про збільшення суми грошового
зобов'язання за платежем «податок на
додану вартість» на 291154,50 грн., у тому
числі 194103,00 грн. - за основним платежем,
97051,50 грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами).

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що у період з 29 листопада 2013
року по 05 грудня 2013 року фахівцями
Державної податкової інспекції у м.
Сєвєродонецьку здійснена
документальна позапланова виїзна
перевірка товариства з додатковою
відповідальністю «Сєвєродонецький
завод хімічного нестандартизованого
обладнання» (далі ТДВ «СЗХНО») () з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01 жовтня 2010 року по 30 вересня 2013 року по
взаємовідносинам з товариством з
обмеженою відповідальністю «Вектра
3000» () та товариством з
обмеженою відповідальністю «Вістол»
() та подальшої
реалізації товарно-матеріальних
цінностей (робіт, послуг). Термін
перевірки на підставі наказу від 04
грудня 2013 року № 467-п було продовжено з
06 грудня 2013 року по 19 грудня 2013 року.

За результатами перевірки складено акт
від 26 грудня 2013 року № 8/12-14-22-05/04643841,
яким, серед іншого, встановлені
порушення: 1) підпункту 138.1.1 пункту 138.1,
пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9
статті 139 Податкового кодексу України,
в результаті чого підприємством
занижено податок на прибуток в періоді,
що перевірявся, на суму 4482,00 грн., у тому
числі: за півріччя 2012 року в сумі 3350,00
грн., три квартали 2012 року в сумі 4482,00
грн., за 2012 рік в сумі 4482,00 грн.; 2) пунктів
198.1, 198.2, 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України, в результаті чого
підприємством занижено податок на
додану вартість в періоді, що
перевірявся, на загальну суму 194103,00
грн., у тому числі: за грудень 2011 року у
сумі 153371,00 грн., за січень 2012 року у сумі
36464,00 грн., за липень 2012 року у сумі 4268,00
грн. Не погодившись з висновками 08
січня 2014 року позивач надав
заперечення на акт перевірки від 26
грудня 2013 року № 8/12-14-22-05/04643841, на які 11
січня 2014 року відповідач у листі за №
349/12-14-22-05/05 зазначив, що заперечення на
акт перевірки розглядатись не будуть у
зв'язку з тим, що вони надані до
контролюючого органу на шостий робочий
день з дня отримання акта.

Позивач не згодний з податковими
повідомленнями-рішеннями від 15 січня
2014 року № , № у повному
обсязі та вважає їх протиправними та
такими, що підлягають скасуванню з
огляду на таке.

Фахівці відповідача нібито встановили
порушення щодо заниження податку на
прибуток та податку на додану вартість
в періоді, що перевірявся на суму 4482,00
грн., встановивши фактичне
нездійснення господарських операцій
ТДВ «СЗХНО» по взаємовідносинам з ТОВ
Вістол». Наведені висновки є
безпідставними та надуманими, оскільки
ТДВ «СЗХНО» надало усі необхідні
документи на підтвердження здійснення
господарських операцій. Однак
незважаючи на це, фахівці ДПІ у м.
Сєвєродонецьку, ігноруючи факт
наявності у ТДВ «СЗХНО» усіх
необхідних первинних документів, які
підтверджують факти здійснення
господарської діяльності,
користуючись лише актами перевірки ТОВ
«Вістол» та протоколами допитів
свідків, дійшли до необґрунтованого
висновку про фактичне нездійснення
господарських операцій ТДВ «СЗХНО».
При цьому, зазначив позивач, діюче
податкове законодавство не передбачає
обов'язку та не надає право платнику
податків контролювати
фінансово-господарську діяльність
свого контрагента. Листом від 02 червня
2011 року № 742/11/13-11 Вищий
адміністративний суд України
висвітлив практику з даного питання.

Також в акті від 26 грудня 2013 року №
8/12-14-22-05/04643841 фахівцями ДПІ у м.
Сєвєродонецьку нібито було
встановлено відсутність фактичного
нездійснення господарських операцій, у
зв'язку з відсутністю документів по
яких відбувався би рух товару від
продавця, а саме від ТОВ «Вістол» до
покупця ТДВ «СЗХНО». Згідно укладених
договорів між ТОВ «Вістол» та ТДВ
«СЗХНО» поставка товару здійснювалась
на умовах EXW склад постачальника. Товар
перевозився автотранспортом ТДВ
«СЗХНО» без залучення перевізника.
Відсутність у позивача
товарно-транспортних накладних не є
порушенням законодавства України, у
тому числі, Податкового кодексу
України та не може свідчити про
відсутність господарських операцій,
оскільки перевезення товарів
здійснювалось транспортом не
загального користування.

Крім того, наголосив позивач, фахівці
ДПІ у м. Сєвєродонецьку при
встановленні порушень зазначених в
акті перевірки роблять висновки на
підставі актів перевірки ТОВ «Вістол»
та протоколів допитів свідків.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, надав пояснення,
аналогічні викладеним у позові.

Державна податкова інспекція у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міндоходів у Луганській області
адміністративний позов не визнала, про
що подала суду заперечення проти
позову від 17 квітня 2014 року б/н (том 2,
арк. справи 1-2). В запереченнях проти
адміністративного позову відповідач у
задоволенні позовних вимог просить
відмовити повністю з таких підстав.

Відповідачем згідно підпункту 78.1.11
пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу
України та відповідно до наказу
Державної податкової інспекції у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міндоходів у Луганській області від 28
листопада 2013 року № 454-п та враховуючи
постанову про призначення
документальної позапланової виїзної
перевірки старшого слідчого СУ
фінансових розслідувань Головного
управління Міндоходів у Луганській
області старшого лейтенанта
податкової міліції Є.О. Даніча від 14
листопада 2013 року, проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку товариства з додатковою
відповідальністю «Сєвєродонецький
завод хімічного нестандартизованого
обладнання» () з питань
дотримання вимог податкового
законодавства в частині нарахування та
сплати податку на додану вартість і
податку на прибуток за період з 01
жовтня 2010 року по 30 вересня 2013 року по
взаємовідносинам з ТОВ «Вектора-3000»
() та ТОВ «Вістол» () та подальшої реалізації
товарно-матеріальних цінностей (робіт,
послуг), за результатами якої складено
акт від 26 грудня 2013 року № 8/12-14-22-05/04643841
та винесено оскаржувані податкові
повідомлення-рішення.

До перевірки позивачем надано договір
поставки від 11 листопада 2012 року
№ 24/11/11 між ТДВ «СЗХНО» та ТОВ «Вістол»
про постачання товару у кількості та за
ціною, згідно з видатковими накладними.
Згідно пункту 1.1 зазначеного договору
не зазначено вид та ціна товару,
посилаючись на те, що дана інформація
міститься у специфікаціях до договору,
які є невід'ємною частиною цього
договору. На момент перевірки у
платника податків відсутні документи,
які є невід'ємною частиною договору та
неможливо визначити істотні умови
договору (предмет, ціну,
транспортування товарно-матеріальних
цінностей), що свідчить про
формальність укладеного договору.
Також до перевірки надано договір від 11
червня 2012 року № 006-12 про постачання
кондиціонерів.

Згідно пунктів 2.2 та 2.3 договору
приймання-передачі робіт по поставці,
монтажу та обслуговуванню обладнання
здійснюється по актам виконаних робіт,
які погоджуються та при відсутності
претензій підписуються обома
сторонами в 3-денний термін. Отже, до
перевірки не було додано первинних
документів (сертифікацій, актів
виконання робіт та
товарно-транспортних накладних) на
придбання (робіт, послуг) в порушення
вимог пункту 44.6 статті 44 Податкового
кодексу України, а саме, у разі якщо до
закінчення перевірки або у терміни,
визначені в абзаці другому пункту 44.7
цієї статті платник податків не надає
посадовим особам контролюючого органу,
які проводять перевірку, документи
(незалежно від причин такого ненадання,
крім випадків виїмки документів або
іншого вилучення правоохоронними
органами), що підтверджують показники,
відображені таким платником податків у
податковій звітності, вважається, що
такі документи були відсутні у такого
платника податків на час складення
такої звітності.

Згідно наданих документів до
перевірки, витрати по придбаним
товарам у ТОВ «Вістол» по договору від
11 листопада 2011 року № 24/11/11 на суму
2076666,68 грн. податок на додану вартість
415333,32 грн. не були віднесені до складу
валових витрат в періодах визнання
доходів та не відображені у рядку 05.1 СВ
декларації «Собівартість придбаних та
реалізованих товарів (робіт, послуг)»
відповідних податкових періодів. У
період з 01 жовтня 2010 року по 30 вересня
2013 року позивач перерахував на
розрахунковий рахунок ТОВ «Вістол»
оплату згідно платіжного доручення від
15 червня 2012 року № 311 на суму 25608,00 грн.
по договору від 11 червня 2012 року № 006-12,
сплата коштів по договору від 11
листопада 2011 року не здійснювалась у
зв'язку з тяжким фінансовим становищем.
Яким чином здійснювалось
транспортування товару від
постачальника до покупця також
невідомо через відсутність
відповідних документів на час
проведення перевірки. Крім того,
позивачем не були надані документи
складського обліку та договори з
матеріально-відповідальними особами
за рух матеріальних цінностей.

До Державної податкової інспекції у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міндоходів у Луганській області
надійшов акт від 13 листопада 2013 року №
2/22-32926534 «Про результати документальної
позапланової виїзної перевірки ТОВ
«Вістол» (код ЄДРПОУ 3292534) з питань
дотримання вимог чинного податкового
законодавства в частині нарахування
сплати податку на додану вартість та
податку на прибуток за період з 01 січня
2011 року по 30 вересня 2013 року», згідно
висновків якого, характер придбання
товарів ТОВ «Вістол» (код ЄДРПОУ 3292534)
зовсім інший, - продукти харчування.
Також встановлено відсутність
відомостей про майно, складські
приміщення, які останнє
використовувало у своїй діяльності,
відсутня інформація про власні та
орендовані виробничі площі та
потужності. Згідно декларації з
податку на прибуток підприємства за 2010
рік ТОВ «Вістол» не має основних
фондів. Наявність вищезазначених
фактів свідчить, що підприємство не
могло здійснювати господарську
діяльність з постачання товарів,
здійснення робіт, надання послуг, тобто
у ТОВ «Вістол» відсутні можливості
здійснювати фактичні товарні операції.
А відтак, взаєморозрахунки між ТДВ
«СЗХНО» та ТОВ «Вістол» не
підтверджують факти отримання
товарно-матеріальних цінностей та
послуг, документи бухгалтерського та
податкового обліку, у тому числі,
податкові накладні та видаткові
накладні, акти виконаних робіт (послуг)
не мають статусу юридично значимих,
вважаються недійсними та не дають
право ТДВ «СЗХНО» віднести ці суми до
витрат, що враховуються при визначені
об'єкта оподаткування та не дають
позивачу права на податковий кредит з
податку на додану вартість. Враховуючи
вищезазначене, у ТДВ «СЗХНО» в
податковому обліку проведено операції
з придбання товару (робіт, послуг), які
не є господарськими операціями. В
порушення пунктів 198.2, 198.6 статті 198
Податкового кодексу України ТДВ
«СЗХНО» завищено податковий кредит по
операціях придбання будівельних робіт
у ТОВ «Вістол» всього на суму 419601,00 грн.,
у тому числі: за грудень 2011 року у сумі
415333,00 грн., за червень 2012 року у сумі 3128,00
грн., за липень 2012 року у сумі 1140,00 грн.

У судовому засіданні представник
відповідача проти адміністративного
позову заперечував, просив у
задоволенні адміністративного позову
відмовити повністю, надав пояснення,
аналогічні викладеним у запереченні на
адміністративний позов від 17 квітня 2014
року б/н.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог статей 69-72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд вважає позовні вимоги
такими, що підлягають частковому
задоволенню, з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом під час судового
розгляду, товариство з додатковою
відповідальністю «Сєвєродонецький
завод хімічного нестандартизованого
обладнання» (ідентифікаційний код
04643841) є юридичною особою, зареєстроване
виконавчим комітетом Сєвєродонецької
міської ради Луганської області 21
вересня 2011 року за № 1 002963, про що
свідчить виписка з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб підприємців від 31 липня 2013 року
серії АВ № 203287, та діє за статутом (том 1,
арк. справи 119-154, 157-158).

На податковому обліку товариство з
додатковою відповідальністю
«Сєвєродонецький завод хімічного
нестандартизованого обладнання»
(ідентифікаційний код 04643841) перебуває у
Державній податковій інспекції у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міндоходів у Луганській області, про що
свідчить довідка про взяття на облік
платника податків від 04 жовтня 2011 року
№ 265 (том 1, арк. справи 155).

Відповідно до вимог Закону України від
03 квітня 1997 року № 168/97-ВР «Про податок
на додану вартість» (який був чинним до
01 січня 2011 року) товариство з
додатковою відповідальністю
«Сєвєродонецький завод хімічного
нестандартизованого обладнання»
зареєстроване платником податку на
додану вартість з присвоєнням
індивідуального податкового номеру
платника податку на додану вартість
44, про що свідчить свідоцтво про
реєстрацію платника податку на додану
вартість від 25 жовтня 2011 року № 200006361
(том 1, арк. справи 156).

У період з 29 листопада 2013 року по 19
грудня 2013 року на підставі постанови
старшого слідчого управління
фінансових розслідувань Головного
управління Міндоходів у Луганській
області старшого лейтенанта
податкової міліції Даніча Є.О. про
призначення документальної
позапланової виїзної перевірки від 14
листопада 2013 року, відповідно до
наказів від 28 листопада 2013 року № 454-п
«Про проведення позапланової виїзної
документальної перевірки» та від 04
грудня 2013 року № 467-п «Про продовження
термінів позапланової виїзної
документальної перевірки», згідно із
направленнями від 29 листопада 2013 року
№ 132/12-14-03/16, № 133/12-14-03/16 у відповідності
із підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78
Податкового кодексу України проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку товариства з додатковою
відповідальністю «Сєвєродонецький
завод хімічного нестандартизованого
обладнання» () з питань
дотримання вимог податкового
законодавства в частині нарахування та
сплати податку на додану вартість і
податку на прибуток за період з 01
жовтня 2010 року по 30 вересня 2013 року по
взаємовідносинам з ТОВ «Вектра 3000» () та ТОВ «Вістол» () та подальшої реалізації
товарно-матеріальних цінностей (робіт,
послуг), за результатами якої складено
акт від 26 грудня 2013 року № 8/12-14-22-05/04643841
(том 1, арк. справи 8-36, 62-76, 83, 84; том 2, арк.
справи 4-18, 19, 20, 21, 26).

Актом перевірки від 26 грудня 2013 року №
8/12-14-22-05/04643841 встановлено порушення
товариством з додатковою
відповідальністю «Сєвєродонецький
завод хімічного нестандартизованого
обладнання»: 1) підпункту 138.1.1 пункту
138.1, пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9
статті 139 Податкового кодексу України,
в результаті чого підприємством
занижено податок на прибуток в періоді,
що перевірявся, на суму 4482,00
грн., у тому числі: за півріччя 2012 року в
сумі 3350,00 грн., три квартали 2012 року в
сумі 4482,00 грн., за 2012 рік в сумі 4482,00 грн.;
2) пунктів 198.1, 198.2, 198.6 статті 198
Податкового кодексу України, в
результаті чого підприємством
занижено податок на додану вартість в
періоді, що перевірявся, на загальну
суму 194103,00 грн., у тому числі: за грудень
2011 року у сумі 153371,00 грн., за січень 2012
року у сумі 36464,00 грн., за липень 2012 року
у сумі 4268,00 грн.; 3) пункту 44.6 статті 44
Податкового кодексу України -
платником податків не надано первинних
документів, що підтверджують
показники, відображені таким платником
податків у податковій звітності, у
частині придбання кондиціонерів та
пусконалагоджувальних робіт від
товариства з обмеженою
відповідальністю «Вістол» (том 1, арк.
справи 35-36, 75 на звороті-76; том 2, арк.
справи 17 на звороті-18).

На підставі акта від 26 грудня 2013 року №
8/12-14-22-05/04643841 Державною податковою
інспекцією у м. Сєвєродонецьку
Головного управління Міндоходів у
Луганській області 15 січня 2014 року
винесені податкові
повідомлення-рішення

- № про збільшення суми грошового
зобов'язання за платежем «податок на
прибуток підприємства» на 6723,00 грн., у
тому числі 4482,00 грн. - за основним
платежем, 2241,00 грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) (том
1, арк. справи 6, 79; том 2, арк. справи 24);

- № про збільшення суми грошового
зобов'язання за платежем «податок на
додану вартість» на 291154,50 грн., у тому
числі 194103,00 грн. - за основним платежем,
97051,50 грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) (том 1, арк. справи 7,
78; том 2, арк. справи 22);

- № про збільшення суми грошового
зобов'язання за платежем
«адміністративні штрафи та інші
санкцій» за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) в сумі 510,00 грн. (том
1, арк. справи 77).

В рамках розгляду зазначеної судової
справи платником податків
оскаржуються тільки податкові
повідомлення-рішення від 15 січня 2014
року № про збільшення суми
грошового зобов'язання за платежем
«податок на прибуток підприємства» на
6723,00 грн., у тому числі 4482,00 грн. - за
основним платежем, 2241,00 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами), та від 15 січня 2014 року №
про збільшення суми грошового
зобов'язання за платежем «податок на
додану вартість» на 291154,50 грн., у тому
числі 194103,00 грн. - за основним платежем,
97051,50 грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами).

За наслідками судового розгляду суд
прийшов до висновку про наявність
підстав для визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міндоходів у Луганській області від 15
січня 2014 року № в частині
збільшення товариству з додатковою
відповідальністю «Сєвєродонецький
завод хімічного нестандартизованого
обладнання» суми грошового
зобов'язання за платежем «податок на
додану вартість» на 284752,50 грн., у тому
числі 189835,00 грн. - за основним платежем,
94917,50 грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами), та відсутність
підстав для визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міндоходів у Луганській області від 15
січня 2014 року № про збільшення
суми грошового зобов'язання за
платежем «податок на прибуток
підприємства» на 6723,00 грн., у тому числі
4482,00 грн. - за основним платежем,
2241,00 грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами), з огляду на
нижчевикладене.

Підставою для збільшення грошових
зобов'язань за основним платежем з
податку на прибуток підприємства в
сумі 4482,00 грн. та з податку на додану
вартість в сумі 194103,00 грн. стало
те, що податковий орган під час
проведення перевірки встановив
завищення позивачем витрат, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування, за період з 01 жовтня 2010
року по 30 вересня 2013 року по
взаємовідносинам з товариством з
обмеженою відповідальністю «Вістол» в
сумі 21340,00 грн. (у тому числі за І
півріччя 2012 року в сумі 15950,00 грн., за 3
квартали 2012 року в сумі 21340,00 грн., за 2012
рік в сумі 21340,00 грн.) та завищення
податкового кредиту за період з 01
жовтня 2010 року по 30 вересня 2013 року по
взаємовідносинам з товариством з
обмеженою відповідальністю «Вістол» в
сумі 419601,32 грн. (у тому числі за грудень
2011 року в сумі 415333,32 грн., за червень 2012
року в сумі 3128,00 грн., за липень 2012 року в
сумі 1140,00 грн.) за рахунок фактичного
нездійснення господарських операцій
та через відсутність первинних
документів що підтверджують показники,
відображені позивачем у податковій
звітності, у частині придбання
кондиціонерів та
пусконалагоджувальних робіт від
товариства з обмеженою
відповідальністю «Вістол».
Взаєморозрахунки між товариством з
додатковою відповідальністю
«Сєвєродонецький завод хімічного
нестандартизованого обладнання» та
товариством з обмеженою
відповідальністю «Вістол» не
підтверджують факти отримання
товарно-матеріальних цінностей та
послуг, документи бухгалтерського та
податкового обліку (в тому числі
податкові накладні та видаткові
накладні, акти виконаних робіт (послуг))
не мають статусу юридично значимих,
вважаються недійсними та не дають
товариству з додатковою
відповідальністю «Сєвєродонецький
завод хімічного нестандартизованого
обладнання» права на віднесення цих
сум до витрат, що враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування, та не
дають позивачу права на податковий
кредит з податку на додану вартість.

Встановлені відповідачем обставини
фактичного нездійснення господарських
операцій між товариством з додатковою
відповідальністю «Сєвєродонецький
завод хімічного нестандартизованого
обладнання» та товариством з обмеженою
відповідальністю «Вістол»
обґрунтовані актом Головного
управління Міндоходів у Луганській
області від 13 листопада 2013 року №
2/22/32926534 «Про результати документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
«Вістол» () з питань
дотримання вимог чинного податкового
законодавства в частині нарахування та
сплати податку на додану вартість та
податку на прибуток за період з 01 січня
2010 року по 30 вересня 2013 року» та
відсутністю документів, що
підтверджують транспортування
продукції від постачальника -
товариства з обмеженою
відповідальністю «Вістол» до покупця -
товариства з додатковою
відповідальністю «Сєвєродонецький
завод хімічного нестандартизованого
обладнання» (том 2, арк. справи 27-200).

В ході судового розгляду судом
встановлено, що у період з 01 січня 2010
року по 30 вересня 2013 року товариство з
додатковою відповідальністю
«Сєвєродонецький завод хімічного
нестандартизованого обладнання» мало
господарсько-правові відносини з
товариством з обмеженою
відповідальністю «Вістол» згідно
укладених договорів від 11 листопада 2011
року № 24/11/11 на постачання товару та від
11 червня 2012 року № 006-12 на постачання,
монтаж та технічне обслуговування
систем кондиціонування повітря (том 1,
арк. справи 159-161, 162, 163-167).

За умовами договору від 11 листопада 2011
року № 24/11/11 постачання товару
відбувається на умовах EXW склад
постачальника (Інкотермс 2010), а за
умовами договору від 11 червня 2012 року №
006-12 постачання обладнання та робіт з
технічного обслуговування покладено
на підрядника.

За договором від 11 листопада 2011 року №
24/11/11 на постачання товару
(металопродукції - труб та листів) між
сторонами оформлено видаткові
накладні від 09 грудня 2011 року № РН-0000017
на суму 240000,00 грн., у тому числі податок
на додану вартість в сумі 40000,00 грн., від
12 грудня 2011 року № РН-0000021 на суму 556000,00
грн., у тому числі податок на додану
вартість в сумі 92666,66 грн., від 14 грудня
2011 року № РН-0000024 на суму 560000,00 грн., у
тому числі податок на додану вартість в
сумі 93333,33 грн., від 19 грудня 2011
року № РН-0000030 на суму 560000,00 грн., у тому
числі податок на додану вартість в сумі
93333,33 грн., від 20 грудня 2011 року № РН-0000033
на суму 576000,00 грн., у тому числі податок
на додану вартість в сумі 96000,00 грн.,
податкові накладні від 09 грудня 2011 року
№ 17 на суму 240000,00 грн., у тому числі
податок на додану вартість в сумі 40000,00
грн., від 12 грудня 2011 року № 21 на суму
556000,00 грн., у тому числі податок на
додану вартість в сумі 92666,66 грн., від 14
грудня 2011 року № 24 на суму 560000,00 грн., у
тому числі податок на додану вартість в
сумі 93333,33 грн., від 19 грудня 2011 року № 30
на суму 560000,00 грн., у тому числі податок
на додану вартість в сумі 93333,33 грн., від
20 грудня 2011 року № 33 на суму 576000,00 грн., у
тому числі податок на додану вартість в
сумі 96000,00 грн. (том 1, арк. справи 215-219,
224-228).

Податкові накладні від 09 грудня 2011 року
№ 17, від 12 грудня 2011 року № 21, від 14
грудня 2011 року № 24, від 19 грудня 2011 року
№ 30, від 20 грудня 2011 року № 33, отримані
позивачем від товариства з обмеженою
відповідальністю «Вістол»,
відображені у реєстрі отриманих
податкових накладних за грудень 2011
року за порядковими номерами 132, 133, 156,
188, 208 (том 1, арк. справи 172-177).

Витрати на придбання
товарно-матеріальних цінностей за
договором постачання від 11 листопада
2011 року № 24/11/11 в сумі 2076666,68 грн. та
податок на додану вартість в сумі 415333,32
грн. не були віднесені позивачем до
складу валових витрат в періодах
визнання доходів та не відображені у
податкових деклараціях з податку на
прибуток підприємства за період з 01
січня 2010 року по 30 вересня 2013 року.

Оплата отриманих за договором від 11
листопада 2011 року № 24/11/11
товарно-матеріальних цінностей у
перевіряємому періоді позивачем не
здійснювалась, кредиторська
заборгованість по розрахунках з
товариством з обмеженою
відповідальністю «Вістол» станом на 30
вересня 2013 року складала 2492000,00 грн. Про
відсутність здійснення розрахунків
між позивачем та товариством з
обмеженою відповідальністю «Вістол»
за договором від 11 листопада 2011 року №
24/11/11 свідчить також рішення
господарського суду Луганської
області від 25 квітня 2013 року та
постанова Вищого господарського суду
України від 21 жовтня 2013 року у справі №
913/439/13-г за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Вістол»
до товариства з додатковою
відповідальністю «Сєвєродонецький
завод хімічного нестандартизованого
обладнання» про стягнення 2763715,44 грн.
(том 3, арк. справи 20-25, 26-33).

Транспортування товарно-матеріальних
цінностей згідно умов пункту 3.1
договору від 11 листопада 2011 року № 24/11/11
здійснювалось власним автотранспортом
товариства з додатковою
відповідальністю «Сєвєродонецький
завод хімічного нестандартизованого
обладнання» згідно подорожніх листів
вантажного автомобіля від 09 грудня 2011
року № 23, від 12 грудня 2011 року № 38, від 14
грудня 2011 року № 39, від 20 грудня 2011 року
№ 40 (том 3, арк. справи 3-8, 12-19).

Згідно податкової декларації з податку
на додану вартість за грудень 2011 року
та додатку 5 «Розшифровки податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів» в межах
встановлених податковим органом
порушень позивачем до складу
податкового кредиту по
господарсько-правовим відносинам з
товариством з обмеженою
відповідальністю «Вістол» за
договором від 11 листопада 2011 року №
24/11/11 включено податок на додану
вартість в сумі 415333,34 грн. (том 1, арк.
справи 192-198).

За договором від 11 червня 2012 року № 006-12
на постачання, монтаж та технічне
обслуговування систем кондиціонування
повітря між сторонами оформлено акт
здачі-приймання виконаних робіт від 30
липня 2012 року № 005-12 на суму 25608,00 грн., у
тому числі податок на додану вартість в
сумі 4268,00 грн., накладні від 18 червня 2012
року № 18.06.2012 на суму 10320,00 грн., у
тому числі податок на додану вартість в
сумі 1720,00 грн., накладна від 22
червня 2012 року № 18.06.2012 на суму 5040,00 грн.,
у тому числі податок на додану вартість
в сумі 840,00 грн., від 08 серпня 2012 року №
31.07.2012 на суму 6840,00 грн., у тому числі
податок на додану вартість в сумі 1140,00
грн., рахунки-фактури від 13 червня 2012
року № 1306-1 на суму 6468,00 грн., у тому
числі податок на додану вартість в сумі
1078,00 грн., від 13 червня 2012 року № 1306-2 на
суму 10740,00 грн., у тому числі податок на
додану вартість в сумі 1790,00 грн., від 13
червня 2012 року № 1306-3 на суму 8400,00 грн., у
тому числі податок на додану вартість в
сумі 1400,00 грн., податкова накладна від 15
червня 2012 року № 52 на суму 25608,00 грн., у
тому числі податок на додану вартість в
сумі 4268,00 грн., розрахунок від 31 липня 2012
року № 147 коригування кількісних і
вартісних показників до податкової
накладної від 15 червня 2012 року № 52 на
зменшення обсягу постачання (без
податку на додану вартість) на суму
5700,00 грн. та зменшення податкового
кредиту в сумі 1140,00 грн., податкову
накладну від 31 липня 2012 року № 148 на
суму 6840,00 грн., у тому числі податок на
додану вартість в сумі 1140,00 грн. (том 1,
арк. справи 208-214, 220-223).

Податкова накладна від 15 червня 2012 року
№ 52, розрахунок від 31 липня 2012 року № 147
коригування кількісних і вартісних
показників до податкової накладної від
15 червня 2012 року № 52, податкова
накладна від 31 липня 2012 року № 148,
отримані позивачем від товариства з
обмеженою відповідальністю «Вістол»,
відображені у реєстрах отриманих
податкових накладних за червень 2012
року за порядковим номером 192, за липень
2012 року за порядковими номерами 321, 323
(том 1, арк. справи 168-169, 170-171).

Витрати на придбання
товарно-матеріальних цінностей та
робіт за договором від 11 червня 2012 року
№ 006-12 на постачання, монтаж та технічне
обслуговування систем кондиціонування
повітря були віднесені позивачем до
складу валових витрат в періодах
визнання доходів та відображені у
податкових деклараціях з податку на
прибуток підприємства за період з 01
січня 2010 року по 30 вересня 2013 року в
сумі 21340,00 грн., у тому числі у
податкових деклараціях з податку на
прибуток підприємства за 1 півріччя 2012
року в сумі 15950,00 грн., за 3 квартали 2012
року в сумі 21340,00 грн., за 2012 рік в сумі
21340,00 грн. (том 1, арк. справи 199-202, 203-205,
206-207).

Оплата отриманих за договором від 11
червня 2012 року № 006-12
товарно-матеріальних цінностей та
робіт у перевіряємому періоді
позивачем здійснена за платіжним
дорученням від 15 червня 2012 року № 311 в
сумі 25608,00 грн. (том 1, арк. справи 18, 67; том
2, арк. справи 9).

Згідно податкової декларації з податку
на додану вартість за червень 2012 року
та додатку 5 «Розшифровки податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів» в межах
встановлених податковим органом
порушень позивачем до складу
податкового кредиту по
господарсько-правовим відносинам з
товариством з обмеженою
відповідальністю «Вістол» за
договором від 11 червня 2012 року № 006-12
включено податок на додану вартість в
сумі 4268,00 грн. (том 1, арк. справи 178-184).

Згідно податкової декларації з податку
на додану вартість за липень 2012 року та
додатків 1 «Розрахунок коригування сум
податку на додану вартість до
податкової декларації з податку на
додану вартість» та 5 «Розшифровки
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів» в
межах встановлених податковим органом
порушень позивачем до складу
податкового кредиту по
господарсько-правовим відносинам з
товариством з обмеженою
відповідальністю «Вістол» за
договором від 11 червня 2012 року № 006-12
включено податок на додану вартість в
сумі 1140,00 грн. та зменшено податковий
кредит внаслідок його коригування на
суму 1140,00 грн. (том 1, арк. справи 185-191).

Згідно з частиною 2 статті 3 Закону
України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону
України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції
(частина 2 статті 9 Закону України від 16
липня 1999 року № 996-XIV «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні»).

Відповідно пункту 2.1 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 року № 88 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 05 червня 1995 року за
№ 168/704, первинні документи - це
документи, створені у письмовій або
електронній формі, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення.

Первинні документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: найменування
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), дата і місце складання, зміст та
обсяг господарської операції, одиниця
виміру господарської операції (у
натуральному та/або вартісному виразі),
посади і прізвища осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції (пункт 2.4
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 року № 88 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 05 червня 1995 року за №
168/704).

З 01 січня 2011 року відносини, що
виникають у сфері справляння податків
і зборів, зокрема, визначення
вичерпного переліку податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства регулює
Податковий кодекс України.

Згідно з абзацом 1 пункту 44.1 статті 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків у відповідності із
абзацом 2 пункту 44.1 статті 44
Податкового кодексу України
забороняється формування показників
податкової звітності, митних
декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Розділом ІІІ Податкового кодексу
України врегульовані питання,
пов'язані з обчисленням та сплатою
податку на прибуток підприємств.

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1
статті 134 Податкового кодексу України
об'єктом оподаткування є прибуток із
джерелом походження з України та за її
межами, який визначається шляхом
зменшення суми доходів звітного
періоду, визначених згідно зі статтями
135-137 цього Кодексу, на собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та суму інших витрат
звітного податкового періоду,
визначених згідно зі статтями 138-143
цього Кодексу, з урахуванням правил,
встановлених статтею 152 цього Кодексу.

У відповідності із статтею 138
Податкового кодексу України:

- витрати операційної діяльності
включають: собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг та інші витрати беруться для
визначення об'єкта оподаткування з
урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї
статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей
142 і 143 та інших статей цього Кодексу,
які прямо визначають особливості
формування витрат платника податку
(підпункт 138.1.1 пункту 138.1);

- витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу (пункт 138.2);

- витрати, що формують собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг, визнаються витратами
того звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
(підпункт 138.4);

- інші витрати визнаються витратами
того звітного періоду, в якому вони
були здійснені згідно з правилами
ведення бухгалтерського обліку
(підпункт 138.5).

Не включаються до складу витрат,
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку
(підпункт 139.1.9 пункту 139.1 статті 139
Податкового кодексу України).

Розділом V Податкового кодексу України
врегульовані питання, пов'язані з
обчисленням та сплатою податку на
додану вартість.

У відповідності із статтею 198
Податкового кодексу України:

- право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу (пункт 198.1);

- датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається: дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною
(пункт 198.2);

- податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду
(пункт 198.3);

- якщо платник податку придбає
(виготовляє) товари/послуги та
необоротні активи, які призначаються
для їх використання в операціях, що не є
об'єктом оподаткування або
звільняються від оподаткування, то
суми податку, сплачені (нараховані) у
зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), не відносяться до
податкового кредиту зазначеного
платника (пункт 198.4);

- не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу. У разі коли на момент
перевірки платника податку
контролюючим органом суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу (пункт 198.6).

Відповідно до пункту 201.1 статті 201
Податкового кодексу України платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
яка згідно з пунктом 201.6 статті 201
Податкового кодексу України є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту
(пункт 201.10 статті 201 Податкового
кодексу України).

В ході судового розгляду судом
встановлено, що під час проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки з питань дотримання вимог
податкового законодавства в частині
нарахування та сплати податку на
додану вартість і податку на прибуток
за період з 01 жовтня 2010 року по 30
вересня 2013 року по взаємовідносинам з
ТОВ «Вектра 3000» () та ТОВ
«Вістол» () та подальшої
реалізації товарно-матеріальних
цінностей (робіт, послуг), за
результатами якої складено акт від 26
грудня 2013 року № 8/12-14-22-05/04643841,
товариством з додатковою
відповідальністю «Сєвєродонецький
завод хімічного нестандартизованого
обладнання» контролюючому органу не
було надано первинних документів
бухгалтерського та податкового обліку
за договором від 11 червня 2012 року № 006-12
на постачання, монтаж та технічне
обслуговування систем кондиціонування
повітря, що підтверджують
задекларовані платником податків
показники у податкових деклараціях з
податку на прибуток підприємства в
частині валових витрат за 1 півріччя 2012
року в сумі 15950,00 грн., за 3 квартали 2012
року в сумі 21340,00 грн., за 2012 рік в сумі
21340,00 грн. та у податкових деклараціях з
податку на додану вартість в частині
податкового кредиту з податку на
додану вартість за червень 2012 року в
сумі 4268,00 грн., за липень 2012 року в сумі
1140,00 грн. та в частині зменшення
податкового кредиту внаслідок його
коригування на суму 1140,00 грн.

Відсутність первинних документів
бухгалтерського та податкового обліку
за договором від 11 червня 2012 року № 006-12
на постачання, монтаж та технічне
обслуговування систем кондиціонування
повітря кваліфікована Державною
податковою інспекцією у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міндоходів у Луганській області як
порушення пункту 44.6 статті 44
Податкового кодексу України, за яке
податковим повідомленням-рішенням від
15 січня 2014 року № на підставі
пункту 121.1 статті 121 Податкового
кодексу України до позивача
застосовані штрафні (фінансові)
санкції (штраф) в сумі 510,00 грн. (том 1,
арк. справи 77).

Особистим підписом у акті перевірки
від 26 грудня 2013 року № 8/12-14-22-05/04643841
директор товариства з додатковою
відповідальністю «Сєвєродонецький
завод хімічного нестандартизованого
обладнання» Григорський С.М. та
головний бухгалтер підприємства
Кравченко О.М. засвідчили та
підтвердили, що первинні,
бухгалтерські та інші документи,
використані при проведенні перевірки,
достовірні, надані в повному обсязі, а
додаткові (інші) документи, що свідчать
про діяльність суб'єкта господарювання
(спростовують викладені в акті
перевірки факти) за період, що
перевіряються, відсутні (том 1, арк.
справи 36, 76; том 2, арк. справи 18).

Згідно з пунктом 44.6 статті 44
Податкового кодексу України у разі
якщо до закінчення перевірки або у
терміни, визначені в абзаці другому
пункту 44.7 цієї статті платник податків
не надає посадовим особам
контролюючого органу, які проводять
перевірку, документи (незалежно від
причин такого ненадання, крім випадків
виїмки документів або іншого вилучення
правоохоронними органами), що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, вважається, що такі
документи були відсутні у такого
платника податків на час складення
такої звітності. Якщо платник податків
після закінчення перевірки та до
прийняття рішення контролюючим
органом за результатами такої
перевірки надає документи, що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, не надані під час перевірки
(у випадках, передбачених абзацами
другим і четвертим пункту 44.7 цієї
статті), такі документи повинні бути
враховані контролюючим органом під час
розгляду ним питання про прийняття
рішення.

Відповідно до пункту 44.7 статті 44
Податкового кодексу України у разі
якщо посадова особа контролюючого
органу, яка здійснює перевірку,
відмовляється з будь-яких причин від
врахування документів, наданих
платником податків під час проведення
перевірки, платник податків має право
до закінчення перевірки надіслати
листом з повідомленням про вручення та
з описом вкладеного або надати
безпосередньо до контролюючого органу,
який призначив проведення перевірки,
копії таких документів (засвідчені
печаткою платника податків (за
наявності печатки) та підписом
платника податків - фізичної особи або
посадової особи платника податків -
юридичної особи). Протягом п'яти
робочих днів з дня отримання акта
перевірки платник податків має право
надати до контролюючого органу, що
призначив перевірку, документи, які
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності.

В ході судового розгляду судом
встановлено, що товариством з
додатковою відповідальністю
«Сєвєродонецький завод хімічного
нестандартизованого обладнання» не
було надано контролюючому органу, як то
передбачено пунктами 44.6, 44.7 статті 44
Податкового кодексу України, первинні
документи бухгалтерського та
податкового обліку, що підтверджують
задекларовані платником податків
показники у податкових деклараціях з
податку на прибуток підприємства та у
податкових деклараціях з податку на
додану вартість за договором від 11
червня 2012 року № 006-12 на постачання,
монтаж та технічне обслуговування
систем кондиціонування повітря, ані до
закінчення перевірки шляхом
надіслання листом з повідомленням про
вручення та з описом вкладеного або
наданням безпосередньо до
контролюючого органу, який призначив
проведення перевірки, ані після
закінчення перевірки та до прийняття
рішення контролюючим органом за
результатами такої перевірки, ані
протягом п'яти робочих днів з дня
отримання акта перевірки.

З огляду на приписи абзацу 1 пункту 44.6
статті 44 Податкового кодексу України,
суд прийшов до висновку, що у позивача
були відсутні первинні документи
бухгалтерського та податкового обліку
за договором від 11 червня 2012 року № 006-12
на постачання, монтаж та технічне
обслуговування систем кондиціонування
повітря, на час складення податкових
декларацій з податку на прибуток
підприємства за 1 півріччя 2012 року, за 3
квартали 2012 року, за 2012 рік та
податкових декларацій з податку на
додану вартість за червень 2012 року в
сумі 4268,00 грн. та липень 2012 року, у
зв'язку з чим товариством з додатковою
відповідальністю «Сєвєродонецький
завод хімічного нестандартизованого
обладнання» безпідставно
задекларовані валові витрати за 1
півріччя 2012 року в сумі 15950,00 грн., за 3
квартали 2012 року в сумі 21340,00 грн., за 2012
рік в сумі 21340,00 грн. та податковий
кредит з податку на додану вартість за
червень 2012 року в сумі 4268,00 грн., за
липень 2012 року в сумі 1140,00 грн. та
зменшено податковий кредит внаслідок
його коригування на суму 1140,00 грн.

Зазначене порушення призвело до
заниження податкових зобов'язань з
податку на прибуток підприємства в
сумі 4482,00 грн., у тому числі за півріччя
2012 року в сумі 3350,00 грн., три
квартали 2012 року в сумі 4482,00 грн., за 2012
рік в сумі 4482,00 грн., та заниження
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість в сумі 4268,00 грн., у тому
числі за липень 2012 року у сумі 4268,00 грн.,
що обумовлює застосування до платника
податків штрафних (фінансових) санкцій
(штрафів) з податку на прибуток
підприємства в сумі 2241,00 грн. та з
податку на додану вартість в сумі 2134,00
грн. на підставі абзацу 4 пункту 123.1
статті 123 Податкового кодексу України у
розмірі 50 відсотків суми нарахованого
податкового зобов'язання (обставини
щодо повторного протягом 1095 днів
визначення контролюючим органом суми
податкового зобов'язання з податку на
прибуток підприємства та з податку на
додану вартість не заперечувались та
визнані у судовому засіданні
представниками сторін, а тому
відповідно до частини 3 статті 72
Кодексу адміністративного судочинства
України не доказуються перед судом).

Враховуючи вищевикладене, податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міндоходів у Луганській області від 15
січня 2014 року № про збільшення
суми грошового зобов'язання за
платежем «податок на прибуток
підприємства» на 6723,00 грн., у тому числі
4482,00 грн. - за основним платежем, 2241,00
грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами), та
№ в частині збільшення суми
грошового зобов'язання за платежем
«податок на додану вартість» на 6402,00
грн., у тому числі 4268,00 грн. - за основним
платежем, 2134,00 грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами), є
законними та обґрунтованими, що
свідчить про відсутність правових
підстав для визнання їх протиправними
та скасування, а відтак, у зазначеній
частині позовні вимоги залишаються
судом без задоволення.

Податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
м. Сєвєродонецьку
Головного управління Міндоходів у
Луганській області від 15 січня 2014 року
№ в частині збільшення суми
грошового зобов'язання за платежем
«податок на додану вартість» на 284752,50
грн., у тому числі 189835,00 грн. - за
основним платежем, 94917,50 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами), визнається судом
протиправним та скасовується з тих
підстав, що податковий кредит з податку
на додану вартість за грудень 2011 року в
сумі 415333,32 грн. по
господарсько-правовим відносинам з
товариством з обмеженою
відповідальністю «Вістол» за
договором від 11 листопада 2011 року №
24/11/11 сформований позивачем з
дотриманням вимог Податкового кодексу
України, що спростовує висновки акта
перевірки від 26 грудня 2013 року №
8/12-14-22-05/04643841 про заниження платником
податків податку на додану вартість за
грудень 2011 року у сумі 153371,00 грн. та
січень 2012 року у сумі 36464,00 грн. та
свідчить про безпідставне
застосування до платника податків
штрафних (фінансових) санкцій (штрафів)
з податку на додану вартість в сумі
94817,50 грн. на підставі абзацу 4 пункту 123.1
статті 123 Податкового кодексу України у
розмірі 50 відсотків суми нарахованого
податкового зобов'язання, а відтак, у
зазначеній частині позовні вимоги
судом задовольняються.

Посилання відповідача на відсутність
товарно-транспортних накладних у
товариства з додатковою
відповідальністю «Сєвєродонецький
завод хімічного нестандартизованого
обладнання», як на доказ відсутності
фактичного здійснення господарських
операцій з товариством з обмеженою
відповідальністю «Вістол», суд вважає
безпідставними та необґрунтованими,
оскільки товарно-транспортна накладна
за своєю суттю є підтвердженням
придбання автотранспортних послуг і
єдиною підставою для включення до
складу валових витрат сплачених сум за
автотранспортні послуги. Відсутність
товарно-транспортної накладної
свідчить про відсутність підстав для
віднесення до складу валових витрат
витрат за автотранспортні послуги, а не
витрат з придбання товарів.

Відсутність товарно-транспортних
накладних у товариства з додатковою
відповідальністю «Сєвєродонецький
завод хімічного нестандартизованого
обладнання» не є перешкодою для
формування підприємством податкового
кредиту по податку на додану вартість,
включення витрат по придбанню товару
до складу валових витрат підприємства
та не свідчить про відсутність
фактичного здійснення господарських
операцій між позивачем та його
контрагентом, оскільки наявність чи
відсутність товарно-транспортних
накладних є лише дотриманням чи
порушенням тільки правил перевезень
автомобільним транспортом, які не
пов'язані з дотриманням вимог
податкового законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено (частина 3 статті
94 Кодексу адміністративного
судочинства України).

Відповідно до частини 1 статті 98
Кодексу адміністративного судочинства
України суд вирішує питання щодо
судових витрат у постанові суду або
ухвалою.

Частиною 2 статті 87 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що розмір судового збору,
порядок його сплати, повернення і
звільнення від сплати встановлюються
законом.

Правові засади справляння судового
збору, платників, об'єкти та розміри
ставок судового збору, порядок сплати,
звільнення від сплати та повернення
судового збору визначає Закон України
від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий
збір».

Законом України від 19 вересня 2013 року №
590-VII «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо сплати
судового збору», який набув чинності 23
жовтня 2013 року, внесені зміни до Закону
України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про
судовий збір».

Згідно із частиною 1 статті 3 Закону
України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про
судовий збір» судовий збір, зокрема,
справляється за подання до суду
позовної заяви та іншої заяви,
передбаченої процесуальним
законодавством.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону
України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про
судовий збір» судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Статтею 8 Закону України від 16 січня 2014
року № 719-VIІ «Про Державний бюджет
України на 2014 рік» установлено на 2014
рік мінімальну заробітну плату у
місячному розмірі з 1 січня - 1218 гривень.

За подання до адміністративного суду
адміністративного позову майнового
характеру підпунктом 1 пункту 3 частини
2 статті 4 Закону України від 08 липня 2011
року № 3674-VI «Про судовий збір»
встановлена ставка судового збору у
розмірі 2 відсотки розміру майнових
вимог, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 4 розмірів мінімальних
заробітних плат.

З огляду на розмір мінімальної
заробітної плати з 01 січня 2014 року,
встановленої статтею 8 Закону України
від 16 січня 2014 року № 719-VIІ «Про
Державний бюджет України на 2014 рік», за
подання до адміністративного суду у 2014
році позовної заяви майнового
характеру встановлена ставка судового
збору у розмірі 2 відсотки розміру
майнових вимог, але не менше 1827,00 грн. та
не більше 4872,00 грн.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону
України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про
судовий збір» під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимог.

Враховуючи вищезазначені положення
Кодексу адміністративного судочинства
України та Закону України від 08 липня
2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір», а
також те, що позивачем при зверненні до
суду з позовом майнового характеру
було сплачено 100 відсотків розміру
ставки судового збору в сумі 4872,00 грн., з
Державного бюджету України на користь
товариства з додатковою
відповідальністю «Сєвєродонецький
завод хімічного нестандартизованого
обладнання» підлягає стягненню
судовий збір за подання позовної заяви
майнового характеру в сумі 4657,33 грн.
відповідно до задоволених вимог.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
у судовому засіданні 23 квітня 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Складення постанови
у повному обсязі відкладено до 28 квітня
2014 року, про що згідно вимог частини 2
статті 167 Кодексу адміністративного
судочинства України повідомлено після
проголошення вступної та резолютивної
частин постанови у судовому засіданні.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 23, 69-72, 87,
94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов товариства з
додатковою відповідальністю
«Сєвєродонецький завод хімічного
нестандартизованого обладнання» до
Державної податкової інспекції у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міндоходів у Луганській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від 15
січня 2014 року №№ ,
задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міндоходів у Луганській області від 15
січня 2014 року № в частині
збільшення товариству з додатковою
відповідальністю «Сєвєродонецький
завод хімічного нестандартизованого
обладнання» суми грошового
зобов'язання за платежем «податок на
додану вартість» на 284752,50 грн., у тому
числі 189835,00 грн. - за основним платежем,
94917,50 грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами).

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з додатковою
відповідальністю «Сєвєродонецький
завод хімічного нестандартизованого
обладнання» (ідентифікаційний код
04643841, місцезнаходження: 93403, Луганська
область, м.
Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, буд.
5-Д6/1) судові витрати зі сплати судового
збору в сумі 4657,33 грн. (чотири тисячі
шістсот п'ятдесят сім гривень тридцять
три копійки).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Згідно з частиною 3 статті 160 КАС
України постанова складена у повному
обсязі 28 квітня 2014 року.

Суддя
Т.І. Чернявська