Справа № 822/1369/14
Суддя: Польовий О.Л.
Дата ухвалення: 2014-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1369/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2014 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний
адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіПольового
О.Л. при секретаріКомарницькій О.М. за
участі:представників сторін
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства "Хмельницький
завод ковальсько-пресового
устаткування "ПРИГМА-ПРЕС" до
Державної податкової інспекції у м.
Хмельницькому Головного управління
Міндоходів у Хмельницькій області
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "Хмельницький завод
ковальсько-пресового
устаткування"Пригма-прес" звернулося з
позовом до ДПІ у м. Хмельницькому про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 17.03.2014 року.

В обгрунтування позовних вимог вказує,
що працівниками податкової інспекції
проведено планову виїзну
документальну перевірку з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період 01.01.2012 року по 31.12.2013 року, за
результатами якої складено акт №
742/22-25-22-05/05748921 від 28.02.2014 року та
винесено податкове
повідомлення-рішення № від 17.03.2014
року, яким визначено суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість в розмірі 25 359 грн., з яких 16 906
грн. основного платежу та 8 453 грн.
штрафних санкцій.

В результаті проведеної перевірки
виявлено порушення п.п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6
ст. 198, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу
України, що призвело до завищення
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість у періоді, що
перевірявся, в розмірі 16 906 грн.

З прийнятим податковим
повідомленням-рішенням не
погоджується та вказує, що між ним та ПП
"Альфа-ком", ТОВ "Аррата", ТОВ ТПП "Спектр"
укладались договори купівлі-продажу,
згідно умов яких вказані контрагенти
зобов'язуються передати у власність
покупцю товари а позивач прийняти та
оплатити їх. Вказує, що ним отримано та
оплачено поставлені контрагентами
товари, які в подальшому оприбутковані
та використані у його господарській
діяльності. Факт здійснення фінансових
операцій, вчинених на виконання умов
укладених договорів, а також факт
проведення даних операцій по
бухгалтерському та податковому обліку
підтверджується відповідними
податковими та видатковими накладними,
платіжними дорученнями. Просить
визнати протиправним та скасувати
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав в повному
обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
подав заперечення проти позову, в якому
вказує, що при дослідженні
взаємовідносин позивача з
контрагентами встановлено порушення
позивачем вимог Податкового кодексу
України, що призвело до завищення суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість за перевіряємий
період. Зазначає, що в зв'язку з
відсутністю первинних документів, які
б підтверджували поставку товарів,
відсутністю виробничого обладнання,
транспортних засобів та торгівельного
обладнання, необхідних умов для
здійснення господарської діяльності
щодо поставок товарів у контрагентів
по ланцюгу постачання, податковим
органом зроблено висновок про те, що
операції по зазначених вище договорах
фактично не виконувались в межах
господарської діяльності
підприємства, а відтак останні
укладались без мети реального настання
правових наслідків, з метою заниження
об'єкту оподаткування та несплати
податків.

Вважає прийняте податкове
повідомлення-рішення № від 17.03.2014
року правомірним та просить відмовити
у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, дослідивши
матеріали справи та надані докази у їх
єдності, взаємному зв'язку та
сукупності, з'ясувавши повно і всебічно
обставини справи, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що працівниками ДПІ
у м. Хмельницькому проведено планову
виїзну документальну перевірку з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період 01.01.2012 року по 31.12.2013 року. В
результаті проведеної перевірки
виявлено порушення позивачем п.п. 198.1,
198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201
Податкового кодексу України, яке
полягає у завищенні суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у періоді, що перевірявся, в
розмірі 16 906 грн. На підставі виявлених
порушень складено акт № 742/22-25-22-05/05748921
від 28.02.2014 року та винесено податкове
повідомлення-рішення № від 17.03.2014
року, яким визначено суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість в розмірі 25 359 грн., з яких 16 906
грн. основного платежу та 8 453 грн.
штрафних санкцій.

З матеріалів справи вбачається, що між
позивачем та ПП "Альфа-ком", ТОВ "Аррата",
ТОВ ТПП "Спектр" укладались договори
купівлі-продажу № 0607/12-1 від 07.06.2012 року,
№ 61 від 09.08.2012 року, № 12 від 19.03.2012 року,
згідно умов яких продавці
зобов'язуються продати і передати у
власність покупцю (позивачу)
визначений цими договорами товар, а
останній зобов'язується прийняти товар
та своєчасно оплатити.

Факт поставки товарів, їх прийняття та
оплати підтверджується наданими до
матеріалів справи видатковими та
податковими накладними, а також
відповідними платіжними дорученнями.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена п.п. 1.2 п.1, п.п. 2.1
п. 2 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 року № 88, згідно положень
яких первинні документи - письмові
свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Згідно п. 2.4 Положення первинні
документи (на паперових і
машинозчитуваних носіях інформації)
для надання їм юридичної сили і
доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ; назва документа
(форми); код форми; дата і місце
складання; зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі);
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.

Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" встановлено
вимоги до первинних документів, які є
підставою для бухгалтерського та
податкового обліку. Згідно з даною
нормою, підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Дія контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Досліджуючи надані позивачем первинні
документи встановлено, що останні
містять всі необхідні реквізити,
наявність яких є необхідною умовою при
їх складанні.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового
кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Згідно п. 198.1 ст. 198 ПК України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 даної статті встановлено,
що датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду (п. 198.3 ст. 198).

Згідно п. 198.6 ст. 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними.

Форма та порядок заповнення податкової
накладної передбачені ст. 201 ПК України,
відповідно до п. 201.1 якої платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, у якій
зазначаються в окремих рядках
обов'язкові реквізити, перелік яких
наведений у даному пункті.

Згідно п. 201.4 ст. 201 ПК України податкова
накладна складається у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця. Один
примірник видається покупцю, а другий
залишається у продавця. У разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді покупцю видається
оригінал, а копія залишається у
продавця.

Податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця (п. 201.6 ст. 201).

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Як передбачено п.п. 200.1, 200.2, 200.3 ст. 200 ПК
України сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до Державного
бюджету України або бюджетному
відшкодуванню, визначається як різниця
між сумою податкового зобов'язання
звітного (податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

Таким чином Податковим кодексом
України визначено, що нарахування
податкового кредиту здійснюється на
підставі податкової накладної, яка
сама по собі є достатньою підставою для
нарахування податкового кредиту за
умови її відповідності вимогам
законодавства.

На основі отриманих податкових
накладних, суми ПДВ включені позивачем
до складу податкового кредиту та
відображені в деклараціях з податку на
додану вартість за відповідні періоди.

З огляду на вищевикладене, суд
приходить до висновку, що Податковий
кодекс України не ставить у залежність
виникнення у платника податку на
додану вартість права на бюджетне
відшкодування від дотримання вимог
податкового законодавства іншими
суб'єктами господарювання. Несплата
продавцем чи його контрагентом податку
на додану вартість до бюджету, у разі
фактичного здійснення господарської
операції, не впливає на формування
податкового кредиту покупцем та не є
підставою для позбавлення останнього
права на відшкодування цього податку,
якщо він виконав усі передбачені
законом умови отримання такого
відшкодування і має всі документальні
підтвердження розміру заявленого
податкового кредиту.

Згідно ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З врахуванням наведеного, суд вважає,
що висновки відповідача про порушення
позивачем п.п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п.
201.10 ст. 201 Податкового кодексу України є
необґрунтованими та такими, що не
підтверджуються матеріалами справи,
податкове повідомлення-рішення №
від 17.03.2014 року щодо визначення
позивачу суми податкового зобов'язання
з податку на додану вартість в розмірі
25 359 грн. не відповідає дійсним
обставинам справи та прийняте з
порушенням норм чинного податкового
законодавства, в зв'язку з чим підлягає
скасуванню.

Керуючись ст.ст. 71, 158 - 163 КАС України,
суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Хмельницькому Головного управління
Міндоходів у Хмельницькій області
форми "В1" № від 17 березня 2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь публічного акціонерного
товариства "Хмельницький завод
ковальсько-пресового устаткуваня
"ПРИГМА-ПРЕС" 182, 70 грн. судового збору
шляхом безспірного списання з
розрахункового рахунку Державної
податкової інспекції у м.
Хмельницькому Головного управління
Міндоходів у Хмельницькій області.

Постанова суду може бути
оскаржена до Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Хмельницький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 05
травня 2014 року

Суддя/підпис/О.Л. Польовий"Згідно з
оригіналом" Суддя О.Л. Польовий