Справа № 2а-14644/09/2170
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2014 року
м. Київ К/9991/14052/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргуДержавної
податкової інспекції у м.Херсоні

на постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 27.09.2010 та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 21.02.2011

у справі №2-а-14644/09/2170

за позовом Приватної фірми «ІМЗА»

до Державної податкової інспекції у
м.Херсоні

про визнання протиправним та
скасування рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 27.09.2010,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 21.02.2011, позов задоволено. Визнано
нечинним рішення ДПІ у м.Херсоні від
25.11.2009 № про застосування
штрафної санкції в сумі 98190 грн.

У справі відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою
відповідача, у якій ставиться питання
про скасування рішення суду першої та
апеляційної інстанції та прийняття
нового рішення про відмову в позові, з
підстав порушення норм матеріального
та процесуального права.

Перевіривши під час попереднього
судового засідання повноту
встановлення обставин справи та
правильність їх юридичної оцінки в
судових рішеннях, в межах доводів
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
не підлягає задоволенню, виходячи з
такого.

Відповідачем проведено планову
перевірку з питань контролю за
дотриманням порядку проведення
розрахунків за товари (послуги), вимог з
регулювання обігу готівки, наявності
торгових патентів і ліцензій на АЗС,
яка розташована за адресою Херсонська
область, Цюрупинський район,
с.Подокалинівка, вул.Леніна, 1, за
результатами якої складено акт від
11.11.2009 №001598.

За висновками акта перевірки позивачем
допущено порушення п.12 ст.3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» (далі - Закон
№265/95-ВР).

Свою позицію податковий орган мотивує
відсутністю безпосередньо у місці
реалізації товарів первинних
документів, якими оформлювалося
надходження товару та їх
інвентаризація.

На підставі акта перевірки, згідно
ст.ст.20, 21 Закону №265/95-ВР прийнято
рішення № від 25.11.2009 про
застосування штрафних санкцій в сумі
98190 грн.

Суд касаційної інстанції не вбачає
порушень судом першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, на які
посилається відповідач у касаційній
скарзі, та вважає, що судами повно
встановлені обставини у справі, яким
надана правильна правова оцінка на
підставі законодавства, яке
врегульовує спірні відносини.

Фактичною підставою для застосування
до позивача штрафних санкцій у сумі
1187866,94 грн. за оспорюваним рішенням став
висновок податкового органу про
порушення порядку ведення обліку
товарних запасів за період 02.11.2009,
05.11.2009, 10.11.2009 на загальну суму 49095 грн.

Свою позицію податковий орган мотивує
відсутністю безпосередньо у місці
реалізації товарів (бензину) первинних
документів, якими оформлювалося
надходження товару та їх
інвентаризація.

Пунктом 12 статті 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» передбачено, що суб'єкти
господарювання, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

Відповідно до статті 21 названого
Закону до суб'єктів підприємницької
діяльності, що не ведуть або ведуть з
порушенням встановленого порядку
облік товарів за місцем реалізації та
зберігання, застосовується фінансова
санкція у розмірі подвійної вартості
необлікованих товарів за цінами
реалізації, але не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

У розглядуваному випадку суди
встановили, що облік товарів, які
перебували у позивача на реалізації,
здійснювався на підставі належним
чином оформлених накладних, податкових
накладних та інших первинних
документів бухгалтерського обліку, що
були надані позивачем у ході розгляду
справи.

Відсутність цих документів на час
перевірки на АЗС обумовлена
зберіганням первинних документів у
бухгалтерії підприємства за юридичною
адресою, що знаходиться поза межами
місця реалізації товарів. При цьому
облік пального на АЗС здійснювався у
журналі обліку нафтопродуктів, в РРО,
змінних звітах операторів, згідно
Інструкції про порядок приймання,
транспортування, зберігання, відпуску
та обліку товарної нафти і
нафтопродуктів на підприємствах і
організаціях України, затвердженої
наказом Міністерства палива та
енергетики України, Міністерства
економіки України, Міністерства
транспорту та зв?язку України,
Державного комітету України з питань
технічного регулювання та споживчої
політики від 20.05.2008 №281/171/578.

Такі дії позивача відповідають змісту
частини сьомої ст.9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», якою визначено
обов'язок підприємства забезпечувати
належне зберігання первинних
документів і регістрів
бухгалтерського обліку протягом
встановленого строку, а також пункту 6.2
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 № 88, згідно з яким первинні
документи та облікові регістри, що
пройшли обробку, бухгалтерські звіти і
баланси до передачі їх до архіву
підприємства, установи повинні
зберігатися в бухгалтерії у
спеціальних приміщеннях або зачинених
шафах під відповідальність осіб,
уповноважених головним бухгалтером.

За таких обставин суди дійшли
об'єктивного висновку, що податковим
органом було безпідставно
кваліфіковано відсутність первинних
документів у місці фактичної
реалізації товарів як порушення
позивачем вимог п.12 ст. 3 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг».

З огляду на викладене, судова колегія
вважає, що суди першої та апеляційної
інстанції, виконавши всі вимоги
процесуального законодавства,
всебічно перевіривши обставини справи,
вирішили справу у відповідності з
нормами матеріального права та
постановили обґрунтоване рішення, що
повно відображає обставини, які мають
значення для справи. Висновки судів про
встановлені обставини і правові
наслідки є вичерпними, відповідають
дійсності і підтверджуються доказами,
дослідженими у судовому засіданні, а
тому підстав для їх скасування, з
мотивів викладених в касаційній
скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м.Херсоні відхилити, а
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 27.09.2010 та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 21.02.2011
залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки встановлені ст.ст.236-238 КАС
України.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун