Справа № К/9991/15122/12-С
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/15122/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В.,
Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., розглянувши
в попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17 січня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Сніжне Донецької області про
визнання неправомірними дій щодо
нарахування недоїмки по страхових
внесках та скасування вимоги про
стягнення недоїмки,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2011 року позивач звернувся до
суду із зазначеним позовом до
відповідача. Просив визнати
неправомірними дії відповідача щодо
нарахування недоїмки зі страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування в
розмірі 1389 грн. 60 коп. та скасувати
вимогу № 121 від 27 липня 2011 року про
стягнення недоїмки.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 8 вересня 2011
року позов задоволено частково,
скасовано вимогу управління
Пенсійного фонду України в м.
Сніжне Донецької області № Ф-121 від 27
липня 2011 року. У задоволенні решти
позовних вимог відмовлено. Стягнуто з
Державного бюджету України на користь
позивача судові витрати у сумі 1 грн. 70
коп.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17 січня 2012
року скасовано постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 8
вересня 2011 року та прийнято нову
постанову про відмову у задоволенні
позовних вимог.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати судове рішення
вказаного суду та ухвалити нове
рішення про задоволення позову в
повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі в межах, встановлених
ст. 220 КАС України, колегія суддів
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 є пенсіонером. Згідно
витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців позивач є суб'єктом
підприємницької діяльності та
знаходиться на спрощеній системі
оподаткування і є платником єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

ОСОБА_4 як фізична особа-підприємець
страхові внески до Пенсійного фонду
України обчислював та сплачував у
фіксованому розмірі, хоча з 17 липня 2010
року - порядок обчислення страхових
внесків змінився і їх сплата вже не
повинна була відбуватись з фіксованого
розміру.

27 липня 2011 року управлінням Пенсійного
фонду України в м. Сніжне Донецької
області прийнято вимогу № Ф-121 про
сплату боргу по страхових внесках в
розмірі 1389 грн. 60 коп. за період з 1 липня
2010 року по 31 грудня 2010 року.

Задовольняючи позов частково суд
першої інстанції виходив з того, що
оскільки борг у позивача виник за
період з 1 січня 2011 року по 31 червня 2011
року, то норми ч. 3 ст. 106
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» не можуть бути
застосовані при формуванні
оскаржуваної вимоги, бо вони виключені
згідно із Законом України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позовних вимог, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що оскільки
позивач перебуваючи на пенсії
продовжує працювати, тобто займатися
підприємницькою діяльністю, то він
зобов'язаний сплачувати страхові
внески. Тому управління Пенсійного
фонду України в м. Сніжне Донецької
області на підставі п. 7 розділу 8
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» має
право стягувати страхові внески за
спірний період.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками суду
апеляційної інстанції виходячи з
наступного.

Відповідно ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, зокрема, чи прийняті вони:
на підставі, у межах повноважень, та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; обґрунтовано; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Виходячи з положень п. 3 ч. 1 ст. 11 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню підлягають,
зокрема, фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, у тому
числі ті, які обрали особливий спосіб
оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок, фіксований
сільськогосподарський податок,
придбали спеціальний торговий патент),
та члени сімей зазначених фізичних
осіб, які беруть участь у провадженні
ними підприємницької діяльності.

Частиною 1 ст. 13 вказаного Закону
передбачено, що участь застрахованих
осіб у системі загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування
припиняється, зокрема, у разі якщо
застрахованій особі відповідно до
цього Закону призначено пенсію і вона
не продовжує працювати або якщо
застрахована особа відповідно до цього
Закону набула права на довічну пенсію
чи одноразову виплату.

До 17 липня 2010 року діяла редакція підп. 4
п. 8 розділу XV «Прикінцеві та перехідні
положення» Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», відповідно до якої
фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок,
придбання спеціального торгового
патенту), та члени сімей зазначених
фізичних осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності, на період дії законодавчих
актів з питань особливого способу
оподаткування сплачують страхові
внески в порядку, визначеному цим
Законом у фіксованому розмірі.

17 липня 2010 року набрав чинності Закон
України «Про внесення змін до Законів
України «Про Державний бюджет України
на 2010 рік» та «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» № 2461-VI
від 8 липня 2010 року, згідно якого
фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок), та
члени сімей зазначених осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності, на період
дії законодавчих актів з питань
особливого способу оподаткування
сплачують страхові внески в порядку,
визначеному цим Законом, тобто
змінився порядок обчислення страхових
внесків і сплата страхових внесків не
повинна відбуватися з фіксованого
розміру.

Відповідно до абзаців 5-6 пункту 7
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» №
2464-VІ стягнення заборгованості зі
сплати страхових внесків за діючими
видами загальнообов'язкового
державного соціального страхування та
сум штрафних санкцій, нарахованих
та/або не сплачених у період до 1 січня
2011 року, в тому числі страхових внесків,
строк сплати яких на 1 січня 2011 року не
настав, здійснюються фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється.

На період до повного стягнення
заборгованості зі сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
та відповідних штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Враховуючи вищенаведене суд
апеляційної інстанцій дійшов вірного
висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог, оскільки управління
Пенсійного фонду України в м. Сніжне
Донецької області при формуванні
вимоги щодо сплати недоїмки зі
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування діяло
правомірно.

Зазначений висновок узгоджується з
правовою позицією Верховного Суду
України, викладеною у постанові від 2
липня 2013 року (справа № 21-181а13).

Згідно частини 1 статті 220 КАС України
суд касаційної інстанції не може
досліджувати докази, встановлювати та
визнавати доведеними обставини, що не
були встановлені в судовому рішенні, та
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 цього Кодексу,
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги про
незаконність судового рішення,
порушення норм матеріального та
процесуального права безпідставні, не
ґрунтуються на доказах та матеріалах
справи.

Тому колегія суддів, перевіривши у
межах доводів касаційної скарги
правильність застосування судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального,
приходить до висновку, що касаційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а судове рішення - без
змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 17 січня 2012 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Тракало

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк