Справа № 2-а-1638/07
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

18 березня 2014 року м.
Київ К-31204/10

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Карася О.В. (головуючого), Голубєвої Г.К.,
Рибченка А.О., розглянувши у порядку
письмового провадження касаційну
скаргу Дочірнього підприємства
"Євроголд Індестріз ЛТД" Повного
товариства "Євроголд сервіс ЦУМБЮЛЬ та
Ко" "Торгове агенство" на постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від 30.09.2009 та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 14.09.2010 у
справі № 2а-1638/07 за позовом Дочірнього
підприємства "Євроголд Індестріз ЛТД"
Повного товариства "Євроголд сервіс
ЦУМБЮЛЬ та Ко" "Торгове агенство" до
Державної податкової інспекції у м.
Житомирі, Головного управління
державного казначейства України у
Житомирській області про визнання
нечинним та скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2007 року Підприємство
звернулось до суду з позовом, з
урахування уточнень, у якому просило
зобов'язати Державну податкову
інспекцію подати до органу державного
казначейства висновок щодо суми
податку на додану вартість, яка
підлягає бюджетному відшкодуванню
позивачу за листопад 2006 року та січень
2007 року у розмірі 426 748,00 грн.

Постановою суду першої інстанції,
залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду, у задоволенні
позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції, з думкою
якого погодився апеляційний суд,
вмотивоване тим, що постановою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 09.12.2008 у
справі № 10/113-НА судове рішення першої
інстанції (постанова Господарського
суду Житомирської області від 27.07.2007),
яким позовні вимоги Підприємства щодо
скасування податкового
повідомлення-рішення від 24.05.2007 №
00502304/0, - скасовано та прийнято нову
постанову, якою у задоволені позову
відмовлено. А відповідно до ч. 1 ст. 72
Кодексу адміністративного судочинства
України обставини, встановлені судовим
рішенням, що набрало законної сили, не
підлягають доказуванню.

Не погодившись із судовими рішеннями,
позивач до Вищого адміністративного
суду України подав касаційну скаргу, де
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить зазначені судові рішення
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позовні вимоги задовольнити.

При цьому Підприємство обґрунтовує
касаційну скаргу тим, що судами, на його
думку, помилково застосовані приписи
Закону України "Про податок на додану
вартість", згідно яких право на
отримання платником податку
бюджетного відшкодування не може
ставитись у пряму залежність від
додержання податкової дисципліни
третіми особами. На думку скаржника,
судами також неправомірно відхилено
клопотання позивача про зупинення
провадження у справі № 2а-1638/07 до
розгляду Вищим адміністративним судом
України справи № К-3111/09, касаційне
провадження по якій відкрито ухвалою
від 12.06.2009.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, доводи касаційної скарги,
колегія суддів вважає, що касаційну
скаргу необхідно задовольнити
частково з наступних підстав.

Судами першої і апеляційної інстанції
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що підставою
неподання державним податковим
органом до органу державного
казначейства відповідних висновків
щодо суми, яка підлягає відшкодуванню з
бюджету, було скасування в
апеляційному порядку судового рішення
першої інстанції у справі № 10/113-НА,
яким було визнано протиправним
податкове повідомлення рішення від
24.05.2007 № 00502304/0 про зменшення суми
податку на додану вартість, заявлену
Підприємством до відшкодування з
бюджету за листопад 2006 рік у розмірі 53
997,00 грн. та січень 2007 року у розмірі 372
771,00 грн., ухвалене за результатами
перевірки платника податків з питань
достовірності нарахування бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість на розрахунковий рахунок в
банку за листопад 2006 року та січень 2007
року. У ході вказаної перевірки
працівники Державної податкової
інспекції дійшли висновку, що у
платника податку відсутнє право на
сформоване бюджетне відшкодування з
податку за операціями з придбання
товарів через те, що у ланцюгу
постачальників не підтверджено факт
сплати податку до бюджету.

Так, основні засади державної політики
щодо порядку бюджетного відшкодування
визначені Законом України від 03.04.1997 №
168/97ВР "Про податок на додану вартість"
(втратив чинність з 01.01.2011). Підпунктом
7.7.6 п. 7.7 ст. 7 цього Закону встановлено,
що орган державного казначейства надає
платнику податку суму бюджетного
відшкодування шляхом перерахування
коштів з бюджетного рахунку на
поточний банківський рахунок платника
податку в обслуговуючому банку
протягом п'яти операційних днів після
отримання відповідного висновку
податкового органу.

Зазначені положення встановлюють
порядок взаємодії державних органів
між собою. Тому у разі, коли податковий
орган в установлений законом строк не
надає відповідний висновок органу
державного казначейства, платник
податку вправі скористатись своїм
правом на судове оскарження
бездіяльності шляхом звернення з
позовом про стягнення відповідної суми
коштів (відшкодування заборгованості)
з державного бюджету.

Таким чином, рішення судів першої та
апеляційної інстанцій щодо відмови у
задоволенні позовних вимог
Підприємства зобов'язати державний
податковий орган надати висновок
органу державного казначейства, є
помилковими, оскільки провадження у
справі підлягало закриттю у зв'язку з
тим, що така вимога не є способом
захисту прав платника податків і не
підлягає розгляду в суді. У разі
невідшкодування бюджетної
заборгованості з податку на додану
вартість право платника порушується
внаслідок неодержання коштів з
бюджету, тому способом захисту цього
права має бути вимога про стягнення
зазначених коштів (відшкодування
заборгованості).

Відповідно до ч. 1 ст. 157 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд закриває провадження у справі, якщо
справу не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства. А згідно з ч. 1 ст. 228 цього
Кодексу суд касаційної інстанції
скасовує судові рішення у касаційному
порядку і залишає позовну заяву без
розгляду або закриває провадження у
справі з підстав, установлених
статтями 155 і 157 цього Кодексу.

За таких обставин переглянуті судові
рішення першої та апеляційної
інстанцій у справі підлягають
скасуванню із закриттям провадження у
справі.

Стосовно доводів позивач про порушення
судами процесуального права, суд
касаційної інстанції вважає за
потрібне зазначити, що питання
зупинення та поновлення провадження у
справі визначені ст. 156 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 156 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд зупиняє провадження у
справі в разі неможливості розгляду
цієї справи до вирішення іншої справи,
що розглядається в порядку
конституційного, адміністративного,
цивільного, господарського чи
кримінального судочинства, - до
набрання законної сили судовим
рішенням у іншій справі.

В процесі розгляду справи суди дійшли
вірного висновку щодо вирішення
питання про зупинення провадження у
цій справі, оскільки постанова суду
апеляційної інстанції у справі №
10/113-НА за наслідками перегляду набрала
законної сили в силу ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства (у
редакції на момент спірних
правовідносин), якою передбачено, що
постанова або ухвала суду апеляційної
чи касаційної інстанції за наслідками
перегляду, постанова Верховного Суду
України набирають законної сили з
моменту проголошення. Ухвали суду, які
не можуть бути оскаржені, набирають
законної сили з моменту постановлення.

Разом з тим, на момент розгляду даної
справи в суді касаційної інстанції
судове рішення апеляційної інстанції у
справі № 10/113-НА ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
10.11.2011 № К-3111/09 скасовано, а постанова
Господарського суду Житомирської
області від 27.07.2007 залишена в силі.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну Дочірнього підприємства
"Євроголд Індестріз ЛТД" Повного
товариства "Євроголд сервіс ЦУМБЮЛЬ та
Ко" "Торгове агенство" задовольнити
частково.

Постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 30.09.2009 та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 14.09.2010 у
справі №2а-1638/07 скасувати та
провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає,
крім як з підстав, у строк та в порядку,
визначеними ст. ст. 237-2391Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
О.В. Карась

Судді
Г.К Голубєва

А.О. Рибченко

Суддя
О.В. Карась