Справа № 802/997/14-а
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

24 квітня 2014 р.
Справа № 802/997/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Томчука А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання:
Медяної Н.А.

позивача: ОСОБА_1

відповідача: не
з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_1

до: департаменту соціальної політики
Вінницької обласної державної
адміністрації

про: визнання відмови протиправною,
зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернувся
ОСОБА_1 з адміністративним позовом до
Департаменту соціальної політики
Вінницької обласної державної
адміністрації про визнання
протиправними дій та зобов`язання
вчинити дії.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначив, що після смерті його
тестя ОСОБА_2, ОСОБА_1 звернулась до
Департаменту соціальної політики
Вінницької обласної державної
адміністрації з проханням щодо
переоформлення на себе автомобіля
марки «Toyota Carina», 1996 року випуску, номер
кузова НОМЕР_1, який одержав в
користування від Головного управління
праці та соціального захисту населення
його покійний тесть.

Листом від 17.03.2014р. № 04-2007 Департамент
соціальної політики Вінницької
обласної державної адміністрації
повідомив позивача про відсутність
правових підстав для переоформлення
зазначеного автомобіля, посилаючись
при цьому на п.16 Порядку забезпечення
інвалідів автомобілями, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 999 від 19.07.2006р., з підстав пропущення
позивачем шестимісячного терміну
звернення щодо отримання дозволу на
переоформлення автомобіля.

Крім того, у даному листі зазначено, що
з 25.06.2006 року позивач перебував на
обліку для позачергового забезпечення
автомобілем, однак на день смерті
ОСОБА_2 не був зареєстрований разом з
ним за однією адресою.

Не погоджуючись з відмовою
Департаменту соціальної політики
Вінницької обласної державної
адміністрації, оформленою листом від
17.03.2014р. № 04-2007, ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовними вимогами про визнання
її протиправною та зобов'язання
Департаменту соціальної політики
Вінницької обласної державної
адміністрації перереєструвати на
нього та залишити йому, як інваліду
ЧАЕС, безоплатно у користування
автомобіль марки «Toyota Carina», 1996 року
випуску, номер кузова НОМЕР_1, який був
зареєстрований на ім`я ОСОБА_2.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав повністю та,
посилаючись на обставини, викладені у
позовній заяві та пояснення надані у
судовому засіданні, просив позов
задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове
засідання не з`явився, подавши при
цьому письмові заперечення, зміст яких
повністю відтворює зміст оскаржуваної
відмови, оформленої листом від 17.03.2014р.
№ 04-2007, в яких просив відмовити в
задоволенні позову та здійснювати
розгляд справи без його участі.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши надані у справу докази,
надавши їм юридичну оцінку, суд прийшов
до висновку про те, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.03.2014 року ОСОБА_1
звернувся із заявою до Департаменту
соціальної політики Вінницької
обласної державної адміністрації, в
якій просив надати дозвіл на
перереєстрацію автомобіля марки «Toyota
Carina», 1996 року випуску, номер кузова
НОМЕР_1, який видавався через органи
соціального захисту населення його
тестеві ОСОБА_2, на нього, так як він
являється інвалідом ЧАЄС та перебуває
на обліку для забезпечення
автомобілем.

З тексту відповіді Департаменту
соціальної політики Вінницької
обласної державної адміністрації,
оформленої листом від 17.03.2014 року № 04-2007
слідує, що тесть позивача, інвалід
загального захворювання ОСОБА_2,
отримав 13.06.2005 року в якості
гуманітарної допомоги автомобіль «Toyota
Carina», 1996 року випуску, номер кузова
НОМЕР_1, однак, переоформити зазначений
автомобіль на ОСОБА_1, в зв`язку зі
смертю ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, Департамент
немає права, так як відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
№999 від 19.07.2006р. «Про затвердження
Порядку забезпечення інвалідів
автомобілями», яка набрала чинності
17.09.2010р. після смерті інваліда,
автомобіль, визнаний гуманітарною
допомогою, яким інвалід буз
забезпечений через Головне управління
праці та соціального захисту населення
і користувався менше ніж 10 року, може
залишитись у користуванні його сім'ї
безоплатно, якщо в ній є інвалід, у
випадках, зазначених в абзацах
третьому - шостому пункту 16 цього
Порядку, зокрема:

мав підстави для забезпечення
автомобілем на час смерті інваліда
або протягом не більше 6 місяців з дня
його смерті;

проживав і був зареєстрований на час
смерті інваліда за місцем його
постійного проживання і реєстрації.

При цьому, як самостійно зазначено
Департамент соціальної політики
Вінницької обласної державної
адміністрації в даному листі, з 25.06.2006
року ОСОБА_1 перебував на обліку для
позачергового забезпечення
автомобілем, однак на день смерті
ОСОБА_2, ОСОБА_1 не був зареєстрований
разом з ним за однією адресою.

Тобто, в даному випадку, зазначаю в
листі про необхідність наявності
підстав для забезпечення автомобілем
на час смерті інваліда або протягом не
більше 6 місяців з дня його смерті,
Департамент соціальної політики
Вінницької обласної державної
адміністрації суперечить сам собі,
оскільки в цьому ж листі він вказує на
те, що з 25.06.2006 року позивач перебував на
обліку для забезпечення автомобілем,
тобто мав підстави для забезпечення
автомобілем на час смерті свого тестя
ОСОБА_2

При цьому, посилання відповідача на
застосування шестимісячний строк з дня
смерті інваліда для підтвердження
наявності підстав для забезпечення
автомобілем спростовуються наступним.

Так, п. 3 Порядку забезпечення інвалідів
автомобілями, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№999 від 19.07.2006р. (надалі - Порядок) (в
редакції чинній на момент смерті
ОСОБА_2) визначено, що до членів сім'ї
інваліда належать громадяни України,
які проживають разом з ним, пов'язані
спільним побутом, мають взаємні права
та обов'язки на підставі шлюбу,
кровного споріднення, усиновлення,
опіки або піклування над
неповнолітніми дітьми.

Відповідно до п. 16 Порядку (в редакції
чинній на момент смерті ОСОБА_2), після
смерті інваліда автомобіль, яким
він був забезпечений через головне
управління соціального захисту,
залишається у користуванні його сім'ї,
якщо в ній є інвалід, у разі:

наявності медичних показань для
забезпечення автомобілем,
встановлених облМСЕК (ЦМСЕК, КрМСЕК);

проживання і реєстрації на час смерті
інваліда за місцем його проживання і
реєстрації.

Постановою Кабінету Міністрів України
№826 від 08.09.2010р. "Про внесення змін до
постанови Кабінету Міністрів України
від 19.07.2006р. № 999" внесено зміни до п. 16
Порядку, згідно якого останній має
наступну редакцію: Автомобіль, строк
експлуатації якого менше ніж 10 років
(крім випадку, зазначеного в абзаці
другому цього пункту), після смерті
інваліда залишається у користуванні
його сім'ї, якщо в ній є інвалід, який
мав підстави для забезпечення
автомобілем на час смерті інваліда
або протягом не більше 6 місяців з дня
його смерті; проживав і був
зареєстрований на час смерті
інваліда за місцем його постійного
проживання і реєстрації.

Тобто, Департамент соціальної політики
Вінницької обласної державної
адміністрації відмовляючи у наданні
дозволу ОСОБА_1 на переоформлення
автомобіля керувався Порядком із
змінами та доповненнями станом від
08.09.2010р.

Однак, суд звертає увагу, що
вищевказана постанова Кабінету
Міністрів України №826 від 08.09.2010р.
набула чинності 17.09.2010р., вже після
смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1

Таким чином, на час смерті ОСОБА_2
чинними були норми п. 16 Порядку в
редакції, яка не встановлювала
обов'язку членів сім'ї інваліда, для
підтвердження підстав наявності права
на забезпечення автомобілем протягом
шестимісячного строку з моменту його
смерті.

Так, ч. 1 ст. 58 Конституції України
передбачено, що закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Як випливає з Рішення Конституційного
Суду України від 09.02.1999р. № 1/99-рп, ч. 1 ст.
58 Конституції України щодо дії
нормативно-правового акта в часі треба
розуміти так, що вона починається з
моменту набрання цим актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце.
Неприпустимість зворотної дії
нормативно-правового акта полягає в
тому, що запроваджені ним нові норми не
можуть застосовуватися до
правовідносин, які існували до
набрання ним чинності.

Тобто, в даному випадку, посилання
Департамент соціальної політики
Вінницької обласної державної
адміністрації у листі від 17.03.2014 року №
04-2007 на постанову Кабінету Міністрів
України від 19.07.2006р. № 999, зі змінами,
внесеними Постановою Кабінету
Міністрів України №826 від 08.09.2010р. є
протиправними.

В свою чергу, під час судового розгляду
справи також не знайшли свого
підтвердження твердження відповідача,
що станом на день смерті ОСОБА_2, ОСОБА_1
не був зареєстрований разом з ним за
однією адресою.

Так, до позовної заяви позивачем додано
довідку від 19.04.2011р. № 190, видану
виконкомом Лука-Мелешківською
сільською радою Вінницького району
Вінницької області про те, що ОСОБА_2
проживав в своєму будинку за адресою
АДРЕСА_1, до дня своєї смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 та вів спільне
господарство із сім`єю ОСОБА_1

Крім того, згідно свідоцтв про право на
спадщину за законом, житловий будинок
під номером АДРЕСА_1 належав померлому
ОСОБА_2 та його частки передано у
спадщину дружині померлого - ОСОБА_3 та
його дочці ОСОБА_4, яка є жінкою
позивача - ОСОБА_1, що підтверджується
наявною в матеріалах справи копією
свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_2

За вказаних обставин, суд приходить до
висновку, що дії Департаменту
соціальної політики Вінницької
обласної державної адміністрації щодо
відмови у передачі у власність ОСОБА_1
автомобіля марки «Toyota Carina», 1996 року
випуску, кузов № НОМЕР_1 є
протиправними.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання
Департаменту соціальної політики
Вінницької обласної державної
адміністрації перереєструвати на
ОСОБА_1 та залишити йому, як інваліду
ЧАЕС, безоплатно у користування
автомобіль марки «Toyota Carina», 1996 року
випуску, номер кузова НОМЕР_1, який був
зареєстрований на ім`я ОСОБА_2, то, на
думку суду, вона підлягає частковому
задоволенню з огляду на таке.

Так, як вже зазначалось вище,
відповідач, листом від 17.03.2014 року №
04-2007, відмовив позивачу у
перереєстрації автомобіля марки «Toyota
Carina», 1996 року випуску, кузов № НОМЕР_1 в
зв`язку з тим, що останній на день
смерті ОСОБА_2 не був зареєстрований
разом з ним за однією адресою.

Однак, вказані твердження відповідача
спростовані судом, оскільки під час
судового розгляду справи встановлено
факт такого проживання, який на час
відмови не був відомий відповідачу.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що в цій частині
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню шляхом зобов`язання
Департаменту соціальної політики
Вінницької обласної державної
адміністрації повторно розглянути
питання щодо надання дозволу на
переоформлення автомобіля марки «Toyota
Carina», 1996 року випуску, кузов № НОМЕР_1 у
власність ОСОБА_1 з врахуванням
висновку суду.

Статтею 11 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено, що
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно із ст. ст. 11, 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, а суд згідно ст. 86 цього
Кодексу, оцінює докази, які є у справі,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Таким чином, на підставі
вищевикладеного, суд дійшов висновку
про часткове задоволення позовних
вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправними дії
Департаменту соціальної політики
Вінницької обласної державної
адміністрації щодо відмови у передачі
у власність ОСОБА_1 автомобіля марки
"Toyota Carina", 1996 року випуску, кузов
№SB172ABK10E028592.

Зобов'язати Департамент соціальної
політики Вінницької обласної
державної адміністрації повторно
розглянути питання щодо надання
дозволу на переоформлення автомобіля
марки "Toyota Carina", 1996 року випуску, кузов
№SB172ABK10E028592 у власність ОСОБА_1 з
врахуванням висновків суду.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Томчук
Андрій Валерійович