Справа № 804/1287/14
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
06 березня 2014 р. Справа № 804/1287/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Горбалінського В.В.
при секретарі судового засідання -
представника позивача - ОСОБА_1
представника позивача - ОСОБА_2
представника позивача - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Криворізької південної
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -
29.01.2014 року Дніпропетровським окружним
адміністративним судом було відкрито
провадження у справі за
адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до
Криворізької південної об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, в якому
- скасувати рішення від 19.12.2013 року №
санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску,
винесеного Криворізькою південною
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області, яким донараховано фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1 16 669,99 грн. та
штрафні санкції у розмірі 1 208,93 грн. - в
повному обсязі, як таке, що не
відповідає вимогам Податкового
кодексу та іншим актам законодавства;
- скасувати податкове
повідомлення-рішення від 19.12.2013 року №
південною об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, яким
донараховано фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1 податок на
доходи фізичних осіб 10 004,58 грн. в
повному обсязі, як таке, що не
відповідає вимогам Податкового
кодексу України та іншим актам
- скасувати податкове
повідомлення-рішення від 19.12.2013 року №
південною об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, яким
донараховано фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1 податок на
додану вартість у розмірі 10 155,50 грн. в
повному обсязі, як таке, що не
відповідає вимогам Податкового
кодексу України та іншим актам
В обґрунтування позовних вимог
позивачем зазначено, що Криворізькою
південною об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області проведено
планову виїзну перевірку позивача, за
результатами якої 06.12.2013 року складено
акт № 403/173/НОМЕР_4. З висновками,
викладеними у вказаному акті
перевірки, та рішеннями, прийнятими на
їх підставі, позивач не погоджується,
вважає їх необґрунтованими та такими,
що не відповідають дійсності, оскільки
здійснював господарську діяльність у
відповідності з вимогами чинного
законодавства. Таким чином, рішення,
прийняті за результатами проведеної
перевірки, про донарахування грошових
зобов'язань є протиправними та
підлягають скасуванню.
Позивач та його представники в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали у повному обсязі та надали
суду пояснення відповідно до обставин,
викладених у позовній заяві.
Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, надав до суду
клопотання про розгляд справи без його
участі. Також до суду було надано
письмові заперечення проти позову, в
яких зазначено, що податкові
повідомлення-рішення винесені у
відповідності до вимог чинного
законодавства та ґрунтуються на
висновках, викладених в акті перевірки
від 06.12.2013 року № 403/173/НОМЕР_4.
Суд, заслухавши пояснення позивача та
його представників, дослідивши
письмові докази у справі, встановив.
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
зареєстрований виконавчим комітетом
Криворізької міської ради 26.01.2007 року
та з 27.01.2007 року перебуває на
податковому обліку в Криворізькій
південній об'єднаній державній
податковій інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області.
06.12.2013 року працівниками Криворізької
південної об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області складено
акт № 403/173/НОМЕР_4 «Про результати
документальної планової виїзної
перевірки ФОП ОСОБА_1 щодо
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків і
зборів, дотримання законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками, виконання вимог
валютного та іншого законодавства за
період з 01.10.2010 року по 31.12.2012 року,
правильності нарахування, обчислення
та сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за період з
01.01.2010 року по 31.12.2012 року».
Відповідно до висновків, викладених у
вказаному акті, в ході перевірки
виявлено наступні порушення:
1. п.177.2 та п.177.4 ст. 177 Податкового
кодексу, у результаті чого визначено
суму податкових зобов'язань з податку
на доходи фізичних осіб від здійснення
підприємницької діяльності за період,
що перевірявся, на суму 8 003,66 грн., в тому
числі по звітних (податкових періодах):
2011 рік - 4 043,34 грн.
2012 рік - 3 960,32 грн.
2. п. 185.1 ст. 185, п.189.1 ст. 189, п. 198.3, п.198.4,
п.198.5 ст. 198 ПКУ, у результаті чого
занижено податок на додану вартість у
періоді, що перевірявся, на загальну
суму 8 280,0 грн., в тому числі по періодах:
квітень 2011 року - 271 грн.
травень 2011 року - 255 грн.
червень 2011 року - 256 грн.
липень 2011 року - 259 грн.
серпень 2011 року - 259 грн.
вересень 2011 року - 505 грн.
жовтень 2011 року - 258 грн.
листопад 2011 року - 254 грн.
грудень 2011 року - 263 грн.
січень 2012 року - 259 грн.
березень 2012 року - 258 грн.
квітень 2012 року - 255 грн.
травень 2012 року - 259 грн.
червень 2012 року - 255 грн.
липень 2012 року - 259 грн.
серпень 2012 року - 259 грн.
вересень 2012 року - 255 грн.
жовтень 2012 року - 2 409 грн.
листопад 2012 року - 973 грн.
грудень 2012 року - 259 грн.
3. пункту 2 частини 1 ст. Закону № 2464, у
результаті чого визначено суму з
урахуванням вимог ч.11 ст. 8 Закону № 2464
єдиного внеску в сумі 16 669,99 грн., у тому
2011 року - 7 508,48 грн.
2012 року - 9 161,51 грн.
На підставі вищевказаних висновків
податковим органом 19.12.2013 року прийнято
рішення № про застосування
штрафних санкцій за донарахування
органом доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску, відповідно до якого позивачеві
донараховано 16 669,99 грн. єдиного внеску
та застосовано штрафну санкцію в
розмірі 1 208,93 грн. та податкові
повідомлення-рішення № про
визначення позивачеві грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб, що сплачується за
результатами річного декларування, в
розмірі 10 004,58 грн., в т.ч. за основним
платежем в розмірі 8 003,66 грн. та за
штрафними санкціями - 2 000,92 грн., №
про визначення позивачеві суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в розмірі 10 155,50 грн., в
т.ч. за основним платежем в розмірі 8 280
грн. та за штрафними санкціями - 1 875,5
грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
місцевого самоврядування, їх посадови
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Вирішуючи правомірність винесення
податкового повідомлення-рішення від
19.12.2013 року № , яким позивачу
донараховано податок на доходи
фізичних осіб в сумі 10 004,58 грн., суд
зазначає наступне.

В ході проведення перевірки податковим
органом зроблено висновки про
завищення позивачем валових витрат за
2011 рік в розмірі 25 288,94 грн. та за 2012 рік в
розмірі 26 402,15 грн., що призвело до
заниження чистого оподатковуваного
доходу за 2011 рік на суму 26 955,61 грн. та за
2012 рік на суму 26 402,15 грн. В результаті
чого позивачем занижено податок на
доходи фізичних осіб за 2011р. та 2012 р. на
загальну суму 8 003,66 грн.

З наданих первинних документів судом
встановлено, що фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 здійснює
господарську діяльність з реалізації
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» за
адресою : АДРЕСА_1. Вказане приміщення
орендується позивачем, на
підтвердження чого надано договір
оренди нежитлового приміщення № 30/10
від 30.10.2007 року з додатками, укладеного
між ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_4 та ФОП
ОСОБА_1; договір оренди нежитлового
приміщення № 01 від 01.04.2011 року
укладеного між ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_4
та ФОП ОСОБА_1 ; договір оренди
нежитлового приміщення № 01 від 01.04.2012
року укладеного між ФОП ОСОБА_3, ФОП
ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_1

Відповідно до договорів № 01 від 01.04.2011
року та № 01 від 01.04.2012 року позивачем
орендується нежитлове приміщення у
розмірі 70 м. кв., в т.ч. торгівельна площа
30 м. кв. за адресою: АДРЕСА_1. Розмір
щомісячної орендної плати складає 4 000,00
грн.

Для належного здійснення
підприємницької діяльності позивачем
укладено договір з ПАТ «ДТЕК
Дніпрообленерго» про постачання
електричної енергії № 608468 від 28.09.2012
року, договір з Криворізьким відділом
Державної служби охорони УДСО при УМВС
України в Дніпропетровській області №
КрІ-009168 на централізовану охорону
майна на об'єкті підрозділом Державної
служби охорони при Міністерстві
внутрішніх справ від 13.02.2008 року,
договір з ТОВ «МегаБит» № 01/08-ТО на
планове технічне обслуговування
пожежної сигналізації від 01.01.2007 року,
договір з ТОВ «Екопарк Кр» № 36/11 від
01.02.2011 року про надання послуг
користування, чищення та заміни
брудопоглинаючого покриття.

Згідно договору № КрІ-009168 від 13.02.2008
року позивачеві надавались послуги з
охорони майна на об'єкті та
обслуговування сигналізації на цьому
об'єкті. Охорона майна, що знаходиться
на об'єкті позначені у плані (схемі)
об'єкту у дні і години, що вказані у
Дислокації, згідно якої охороняємий
об'єкт приміщення магазину
«ІНФОРМАЦІЯ_1», АДРЕСА_1. Вартість з
централізованого пожежного нагляду за
місяць становить 480 грн.

Договором на постачання електричної
енергії № 608468 від 18.09.2012 року визначено
умови постачання електричної енергії
для забезпечення потреб
електроустановок споживача. Договором
передбачено, що споживач оплачує
вартість використаної (купленої)
електричної енергії.

Таким чином, позивачем у податкових
деклараціях за 2011-2012 рік включено повну
суму вартості придбаних послуг
централізованої охорони майна на
об'єкті, централізованого
спостереження за станом систем
тривожної сигналізації, вартості
придбаної електричної енергії, послуги
централізованого пожежного нагляду.

Висновки податкового органу про те, що
оскільки позивач з 01.04.2011 року
використовує у власній господарській
діяльності площу приміщення магазину
«ІНФОРМАЦІЯ_1» у розмірі 70 кв.м, тоді як
загальна площа магазину складає 350 кв.м.
і ним включено повну вартість
придбаних послуг, а не частку вартості
спожитих орендарем послуг, обчислену
пропорційно площі, що займає позивач в
орендованому приміщенні є
необґрунтованими, оскільки відповідно
до умов вищевказаних договорів вказані
послуги використовуються виключно
позивачем та сплачуються у визначеному
розмірі, тобто відсутня залежність
вартості послуг від площі фактичного
використання приміщення.

Витрати на оплату електроенергії
здійснюється виключно за спожиту
послугу шляхом зняття показників
лічильника.

В акті перевірки зазначено, що
позивачем не включено до складу
валового доходу суми доходу,
отриманого від надання приміщення в
суборенду ПАТ КБ «Приватбанк» за
квітень 2011 року згідно договору від
01.04.2011 року в сумі 500 грн., доходу, у
вигляді коштів, внесених ФОП ОСОБА_5 на
розрахунковий рахунок позивача у
вересні 2011 року на загальну суму 1 500
грн., та безпідставно включено до
складу витрат суму сплаченого збору на
розвиток виноградства, садівництва та
хмелярства, а тому податковим органом
зроблено висновок про заниження
валового доходу за 2011 рік на суму 1 666,67
грн.

01.04.2011 року між ФОП ОСОБА_1 (орендар) та
ПАТ КБ «Приватбанк» (суборендар)
укладено договір суборенди чистини
приміщення, відповідно до якого
орендар зобов'язується передати
суборендареві, а суборендар
зобов'язується прийняти у тимчасове
користування (суборенду) частину
приміщення за адресою АДРЕСА_1, 1 поверх,
площею 2 квадратних метри. Орендна
плата складає 500 грн. в місяць та
підлягає сплаті до 10 числа місяця,
наступного за розрахунковим.

З наведеного можна дійти висновку, що
протягом звітного 2011 року позивач
повинен був отримати дохід від ПАТ «КБ
«Приватбанк» в розмірі 4 000 грн., в тому
числі 666,67 грн. ПДВ.

Як вбачається з розрахунку податкових
зобов'язань з податку на доходи
фізичних осіб, отриманих фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_1 від
провадження господарської діяльності
в 2011 році, до складу одержаних доходів у
звітному періоді, в графі «Оренда інших
машин та устаткування 71.34.0» включено
суму 3 333,33 грн., яка і складається з сум
отриманих орендних платежів від банку,
отже суд доходить висновку, що висновки
податкового органу про заниження суми
отриманих доходів від ПАТ КБ
«Приватбанк» є безпідставними.

19.09.2011 року ПАТ КБ «Приватбанк»
проведено наступну операцію: ПАТ КБ
«Приватбанк» здійснив зарахування від
ОСОБА_1 (НОМЕР_4) через ОСОБА_5 на рахунок
одержувача ОСОБА_1 суму 1 500 грн. з
призначенням - надходження
торгівельної виручки від продажу
товарів через ОСОБА_5.

Здійснивши дослідження розрахунку
податкових зобов'язань з податку на
доходи фізичних осіб, отриманих
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1
від провадження господарської
діяльності в 2011 році, дані книги обліку
розрахункових операцій та даних
банківських виписок судом встановлено
наступне.

Позивач включив до складу одержаного в
звітному періоді доходу дохід від
роздрібної торгівлі в
неспеціалізованих магазинах з
перевагою продовольчого асортименту в
розмірі 1 166 742,67 грн. Водночас, згідно
показників книги обліку розрахункових
операцій за 2011 рік та банківських
виписок позивачем було отримано
грошові кошти від господарської
діяльності у вигляд торгівлі у розмірі
1 166 742,67 грн.

01.08.2009 року між ФОП ОСОБА_1
(орендодавець) та ФОП ОСОБА_5 (орендар)
уклали договір оренди обладнання,
відповідно до якого в оренду
передається гриль курячий, вітрина
теплова, ваги за ціною 600 грн. з ПДВ в
місяць. Протягом 2011 року згідно умов
вказаного договору на рахунок позивача
надійшло 7 200 грн., в тому числі 1 200 грн.
податку на додану вартість. В
розрахунку податкових зобов'язань з
податку на доходи фізичних осіб,
отриманих фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 від провадження
господарської діяльності в 2011 році
позивачем вказану суму відображено в
графі 3.

Отже суд доходить висновку, що висновки
податкового органу про заниження суми
отриманих доходів від ОСОБА_5 не
підтверджуються матеріалами справи, а
тому є безпідставними.

Крім того, до складу валових витрат
позивачем була включена сума
сплаченого збору на розвиток
виноградства, садівництва та
хмелярства.

Відповідно до п.44.1 ст.44 Податкового
кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим.

Відповідно до підпункту 164.1.3 пункту 164.1
статті 164 податкового кодексу України
загальний річний оподатковуваний
дохід дорівнює сумі загальних місячних
оподатковуваних доходів, іноземних
доходів, отриманих протягом такого
звітного податкового року, доходів,
отриманих фізичною особою-підприємцем
від провадження господарської
діяльності згідно із статтею 177 цього
Кодексу, та доходів, отриманих фізичною
особою, яка провадить незалежну
професійну діяльність згідно із
статтею 178 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 14.1.27. п. 14.1. ст. 14
Податкового кодексу України
встановлено, що витрати - це сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником)

Згідно п. 177.1, п.177.2, п.177.4 ст. 177
Податкового кодексу України
передбачено, що доходи фізичних осіб -
підприємців, отримані протягом
календарного року від провадження
господарської діяльності,
оподатковуються за ставками,
визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього
Кодексу. Об'єктом оподаткування є
чистий оподатковуваний дохід, тобто
різниця між загальним оподатковуваним
доходом (виручка у грошовій та
негрошовій формі) і документально
підтвердженими витратами, пов'язаними
з господарською діяльністю такої
фізичної особи - підприємця. До
переліку витрат, безпосередньо
пов'язаних з отриманням доходів,
належать документально підтверджені
витрати, що включаються до витрат
операційної діяльності згідно з
розділом III цього Кодексу.

Відповідно до п.167.1 ст. 167 Податкового
кодексу України визначено, що ставка
податку становить 15 відсотків бази
оподаткування щодо доходів,
нарахованих (виплачених, наданих) (крім
випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5
цієї статті), у тому числі, але не
виключно у формі заробітної плати,
інших заохочувальних та
компенсаційних виплат або інших виплат
і винагород, які нараховуються
(виплачуються, надаються) платнику у
зв'язку з трудовими відносинами та за
цивільно-правовими договорами; виграшу
в державну та недержавну грошову
лотерею, виграш гравця (учасника),
отриманий від організатора азартної
гри.

Пунктом 10 статті 177 Податкового кодексу
України передбачено, що фізичні особи -
підприємці зобов'язані вести Книгу
обліку доходів і витрат та мати
підтверджуючі документи щодо
походження товару.

Таким чином, з метою визначення
загального оподаткованого доходу
необхідно визначити також валові
витрати здійсненні в результаті
здійснення господарської діяльності
платника податку.

Склад витрат та порядок їх визначення
передбачені статтею 138 Податкового
кодексу України. Вказаною статтею
встановлено наступне.

Витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із витрат операційної
діяльності та інших витрат, визначених
згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5,
138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу (пункт 138.1.).

Витрати операційної діяльності
включають, зокрема, собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та інших витрат, які
беруться для визначення об'єкта
оподаткування з урахуванням пунктів
138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5
статті 140, статей 142 і 143 та інших статей
цього Кодексу, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку (підпункт 138.1.1).

Витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу (пункт 138.2.).

Витрати, що формують собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг, крім нерозподільних
постійних загальновиробничих витрат,
які включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг (пункт
138.4).

Згідно статті 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в України» визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Статтею 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в України» встановлено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Дія контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатись зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Крім того, відповідно до підрозділу 10
Податкового кодексу України тимчасово
до 01.01.2018 року встановлюється збір на
розвиток виноградарства, садівництва і
хмелярства. Платниками збору є суб'єкти
підприємницької діяльності незалежно
від форми власності та
підпорядкування, які реалізують в
оптово-роздрібній торгівельній мережі
та мережі громадянського харчування
алкогольні напої та пиво.

Відповідно до п. 177.4. ст. 177 Податкового
кодексу України до переліку витрат,
безпосередньо пов'язаних з отриманням
доходів, належать документально
підтверджені витрати, що включаються
до витрат операційної діяльності
згідно з розділом ІІІ кодексу.

Стаття 139 Податкового кодексу України
містить вичерпний перелік витрат, що не
враховуються при визначенні
оподаткованого доходу.

Згідно п.п. 139.1.10. п. 139.1. ст. 139 кодексу не
включаються до складу витрат сума
збору за провадження деяких видів
підприємницької діяльності, яка
враховується у зменшення податкового
зобов'язання платника податку в
порядку, передбаченому пунктами 152.1 і
152.2 статті 152 цього Кодексу.

При цьому пункти 152.1 і 152.2 статті 152
цього Кодексу не передбачають збір на
розвиток виноградарства, садівництва і
хмелярства як такий, що не враховується
при визначенні оподаткованого
прибутку.

Відповідно до п. 56.21. ст. 56 Податкового
кодексу України у разі коли норма цього
Кодексу чи іншого нормативно-правового
акта, виданого на підставі цього
Кодексу, або коли норми різних законів
чи різних нормативно-правових актів,
або коли норми одного і того ж
нормативно-правового акта суперечать
між собою та припускають неоднозначне
(множинне) трактування прав та
обов'язків платників податків або
контролюючих органів, внаслідок чого є
можливість прийняти рішення на користь
як платника податків, так і
контролюючого органу, рішення
приймається на користь платника
податків.

З урахуванням вищевикладеного,
висновки податкового органу про
заниження суми оподаткованого доходу
за 2011 рік в розмірі 26 955,61 грн. та за 2012
рік в розмірі 26 402,15 грн. та про
заниження податку на доходи фізичних
осіб за 2011 рік в розмірі 4 043,34 грн. та за
2012 рік в розмірі 3 960,32 грн. є
необґрунтованими.

Таким чином, податкове
повідомлення-рішення від 19.12.2013 року №
, яким позивачу донараховано
податок на доходи фізичних осіб 10 004,58
грн. є протиправним та таким, що
підлягає скасуванню.

Щодо правомірності рішення від 19.12.2013
року прийнято рішення № про
застосування штрафних санкцій за
донарахування органом доходів і зборів
або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску,
відповідно до якого позивачеві
донараховано 16 669,99 грн. єдиного внеску
та застосовано штрафну санкцію в
розмірі 1208,93 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» платниками
єдиного внеску є в т.ч. фізичні особи -
підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть участь
у провадженні ними підприємницької
діяльності.

Єдиний внесок нараховується для
платників, зазначених у пункті 4 (крім
фізичних осіб - підприємців, які обрали
спрощену систему оподаткування) та 5
частини першої статті 4 цього Закону, -
на суму доходу (прибутку), отриманого
від їх діяльності, що підлягає
обкладенню податком на доходи фізичних
осіб, та на суму доходу, що
розподіляється між членами сім'ї
фізичних осіб - підприємців, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності. При цьому
сума єдиного внеску не може бути меншою
за розмір мінімального страхового
внеску за кожну особу за місяць, у якому
отримано дохід (прибуток).

Як вбачається з акту перевірки,
підставою для нарахування єдиного
внеску в розмірі 16669,99 грн. став
висновок податкового органу про
заниження позивачем чистого
оподаткованого доходу.

З огляду на те, що висновки щодо
заниження чистого доходу позивача
спростовуються наданими до матеріалів
справи первинними документами та
документами податкового обліку, суд
вважає рішення від 19.12.2013 року №
про застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску протиправним та таким, що
підлягає скасуванню.

Щодо правомірності податкового
повідомлення-рішення від 19.12.2013 року №
про визначення позивачеві суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість, суд зазначає наступне.

У відповідності до п.185.1 ст.185
Податкового кодексу України, об'єктом
оподаткування є операції платників
податку з поставки товарів та послуг,
місце надання яких знаходиться на
митній території України.

Відповідно до п.187.1 ст.187 Податкового
кодексу України датою виникнення
податкових зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі
експорту товарів - дата оформлення
митної декларації, що засвідчує факт
перетинання митного кордону України,
оформлена відповідно до вимог митного
законодавства, а для послуг - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт постачання послуг платником
податку.

Згідно п.п. 198.1, 198.2, 198.6 ст. 198 ПК України
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг. Датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше, а саме дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною. Не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Тобто, необхідною умовою для
віднесення сплачених у ціні товарів
(послуг) сум податку на додану вартість
є факт придбання товарів та послуг із
метою їх використання в господарській
діяльності.

Таким чином, податковий кредит для
цілей визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість має бути
фактично підтверджений належним чином
складеними первинними документами, що
відображають реальність господарської
операції, яка є підставою для
формування податкового обліку
платника податків.

В ході перевірки податковим органом
зроблено висновок про заниження
позивачем податку на додану вартість в
розмірі 8 280 грн.

Вказаний висновок ґрунтується
виключно на тому, що позивачем було
завищено суми податкового кредиту
відображеного у деклараціях з ПДВ
оскільки ним безпідставно включеного
до його складу повну суму вартості
придбаних послуг централізованої
охорони майна, централізованого
спостереження за станом системи
тривожної сигналізації,
централізованого пожежного нагляду,
вартості придбаної електричної
енергії, а не частку вартості спожитих
орендарем послуг, обчислену
пропорційно площі, що займає позивач в
орендованому приміщенні.

Крім того, вказаний висновок
ґрунтується на заниженні податкового
зобов'язання на суму 250 грн. у зв'язку із
зарахуванням ОСОБА_5 на рахунок
позивача коштів у сумі 1 500 грн. Так як
судом з'ясовано, що вказані кошти не є
надходженням від ОСОБА_5 за оренду
майна, а є коштами, які внесені як
виручка позивача від господарської
діяльності, суд вважає вказаний
висновок податкового органу не
обґрунтованим.

Також, податковим органом зазначено, що
позивач відніс до складу податкового
кредиту суму 80 грн. по накладній, яку не
надано до перевірки. Вказану накладну
надано позивачем суду для огляду та
копію для залучення до матеріалів
справи.

Оскільки в ході судового розгляду
справи судом спростовано вказаний
висновок, податковим органом
неправомірно збільшено суму
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість в розмірі 8 280 грн. та
застосовано штрафну санкції в розмірі 1
875,5 грн.

Таким чином податкове
повідомлення-рішення від 19.12.2013 року №
є протиправним та підлягає
скасуванню.

За змістом частин 4, 5 ст. 11 КАС України
суд повинен визначити характер спірних
правовідносин та зміст правової
вимоги, матеріальний закон, який їх
регулює, а також факти, що підлягають
встановленню і лежать в основі вимог та
заперечень; з'ясувати, які є докази на
підтвердження зазначених фактів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
поданих сторонами доказів достатньо
для встановлення обставин справи та
для ухвалення судового рішення.

Одним з принципів адміністративного
судочинства, передбачених ст. 7 Кодексу
адміністративного судочинства
України, є принцип законності, який
відповідно до ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, полягає в наступному, суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно із ст. 69 КАС України доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

З урахуванням викладеного, суд дійшов
висновку про задоволення позовних
вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Криворізької південної об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень -
задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Криворізької південної об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області від 19.12.2013
року № та № , рішення
Криворізької південної об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області від 19.12.2013
року № 002001703.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Текст постанови у повному обсязі
складено 07.03.2014 року.

Суддя (підпис) Постанова не
набрала законної сили станом на 07.03.2014
року Суддя З оригіналом згідно
Помічник судді В.В.
Горбалінський
В.В. Горбалінський А.О.
Кошля