Справа № 2а-1680/2011
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2014 року м. Київ
К/9991/38807/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 21 жовтня 2011 року
та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 31 травня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Бориспільської міської ради Київської
області, третя особа - ОСОБА_3, про
скасування рішення,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 26.08.2011 звернувся до суду з
позовом до Бориспільської міської ради
Київської області, третя особа - ОСОБА_3,
про скасування рішення Бориспільської
міської ради Київської області від
26.04.2007 №1281-16-У «Про надання дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки площею
0,10га у власність ОСОБА_3 для
будівництва та обслуговування
житлового будинку по АДРЕСА_1».

Ухвалою Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 21 жовтня 2011 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 31 травня 2012
року, позов залишено без розгляду.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2 з
посиланням на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
процесуального права, просить
скасувати оскаржувані судові рішення
та направити справу до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм процесуального права, колегія
суддів вважає, що скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що пунктом 1 рішення
Бориспільської міської ради Київської
області від 26.04.2007 №1281-16-У ОСОБА_3 надано
дозвіл на розробку проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
площею 0,10га по АДРЕСА_1.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями
міської ради, позивач 26.08.2011 звернувся
до суду з вказаним позовом, заявивши
при цьому клопотання про поновлення
строку звернення до суду. Дане
клопотання позивач обґрунтовував тим,
що про наявність оскаржуваного рішення
ради йому стало відомо у березні 2011
року.

Залишаючи позов без розгляду, суд
першої інстанції, з позицією якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з недоведеності з боку
позивача поважності причин пропуску
строку звернення до суду.

Колегія суддів, виходячи з меж
касаційного перегляду, встановлених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, погоджується з
такими висновками судів попередніх
інстанцій з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною другою статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислювався з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Судами встановлено, що про порушення
прав позивачу стало відомо ще у січні
2010 року, що підтверджується його
заявами на адресу Бориспільського
міського голови, наявними у матеріалах
справи.

Відповідно до частини першої статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

З урахуванням зазначеного, зважаючи на
обставини, встановлені судами
попередніх інстанцій на підставі
доказів, досліджених під час судового
розгляду справи, колегія суддів
погоджується із позицією судів
попередніх інстанцій про те, що про
порушення своїх прав позивач дізнався
у січні 2010 року.

Таким чином, висновки судів попередніх
інстанцій щодо пропущення позивачем
строку звернення до суду,
встановленого частиною другою статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України, та, відповідно, щодо наявності
підстав для залишення позову без
розгляду, є обґрунтованими.

Доводи касаційної скарги висновків
судів попередніх інстанцій не
спростовують. Порушень норм
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень судами не
допущено.

Відповідно до частини третьої статті
220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
ухвалу Бориспільського міськрайонного
суду Київської області від 21 жовтня 2011
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 31 травня 2012
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та не
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-238 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: