Справа № 817/903/14
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/903/14

24 квітня 2014 р. 16год. 08хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі колегії суддів - Друзенко
Н.В. (головуючий), суддів Гломба Ю.О.
Комшелюк Т.О. , за участю секретаря
судового засідання Ляшук Г.С. та сторін
і інших осіб, які беруть участь у
справі:

позивача: представник ОСОБА_1

відповідача: представник Іщук Н.В.

третьої особи відповідача: представник
Мітчук О.Я.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

ОСОБА_4 доДержавної виконавчої
служби України (відділ примусового
виконання рішень) третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача
Міністерство надзвичайних ситуацій
України про визнання дій
протиправними, зобов'язання вчинення
певних дій, скасування постанови про
закінчення виконавчого
провадження,ВСТАНОВИВ:

26.03.2014 року ОСОБА_4 звернулась в суд з
позовом до Міністерства надзвичайних
ситуацій України, Державної виконавчої
служби України (Відділу примусового
виконання рішень) про визнання дій щодо
закінчення виконавчого провадження
протиправними, скасування постанови
про закінчення виконавчого
провадження ВП №38604679 від 18.03.2014 року,
зобов'язання поновити виконавче
провадження, стягнення моральної шкоди
в розмірі 0 грн.

Ухвалою від 27.03.2014 року позовна заява
була залишена без руху, оскільки
позивач не долучила до позовної заяви
ні документу про сплату судового збору
за вимоги майнового та немайнового
характеру, ні доказів того, що вказаний
судовий збір не належить сплачувати
внаслідок того, що вона звільнена від
його сплати в силу Закону. Позивачу
надавався строк для усунення
недоліків, пропонувалося: сплатити
судовий збір у розмірі 560,28 грн. (за
вимоги майнового характеру - 487,20 грн. та
за вимоги немайнового характеру - 73,08
грн.), визначитись зі статусом
Міністерства надзвичайних ситуацій
України: або визначити даного суб'єкта
третьою особою без самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача, або ж сформулювати
позовні вимоги до даного суб'єкта,
обґрунтувати та викласти обставини,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги
про стягнення моральної шкоди і
аргументувати її розмір.

02.04.2014 року позивач усунула недоліки,
шляхом подання до суду позовної заяви в
новій редакції, згідно з якою
Міністерство надзвичайних ситуацій
України виключено зі складу
відповідачів, а вимоги про стягнення
моральної шкоди в розмірі 0 грн. - з
прохальної частини позовної заяви.

Ухвалою від 03.04.2014 року суд, при
підготовці справи до судового розгляду
залучив Міністерство надзвичайних
ситуацій України третьою особою без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача.

Ухвалою від 11.04.2014 року, що постановлена
в судовому засіданні без виходу до
нарадчої кімнати, судом прийнято заяву
позивача про зміну предмету позову,
шляхом доповнення позовних вимог
вимогою про стягнення моральної шкоди
0 грн.

Ухвалою суду від 24.04.2014 року позовну
заяву в частині стягнення моральної
шкоди в розмірі 0 грн. залишено без
розгляду відповідно до вимог пункту 5
частини першої статті 155 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Решта позовних вимог в повному обсязі
підтримані представником позивача в
судовому засіданні та обґрунтовані
тим, що державний виконавець Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
безпідставно закінчила виконавче
провадження не виконавши рішення суду.
При цьому, державним виконавцем
зроблено висновок про неможливість
виконання рішення суду, в той час як є
реальна можливість його виконати.
Зауважив, що боржник за виконавчим
провадженням - Міністерство
надзвичайних ситуацій України не
ліквідований, а тому підстави для
закінчення виконавчого провадження
відсутні. За наведеного просив позов
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнала, суду
пояснила, що постанова про закінчення
виконавчого провадження винесена у
повній відповідності до вимог пункту 11
частини першої статті 49, статті 50 та
частини третьої статті 75 Закону
України "Про виконавче провадження"
№606-XIV від 21.04.1999 року. Зауважила, що за
нормою статті 75 цього Закону, після
відкриття виконавчого провадження за
виконавчим документом, що зобов'язує
боржника вчинити певні дії державний
виконавець перевіряє виконання
рішення і у разі його невиконання без
поважних причин накладає на боржника
штраф відповідно до статті 89 цього
Закону. Після цього, повторно перевіряє
стан виконання рішення. І якщо рішення
не виконано і виконання не може бути
проведено без участі боржника,
державний виконавець накладає на
боржника штраф у подвійному розмірі та
вносить подання правоохоронним
органам для притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження і
повертає виконавчий документ до суду,
що його видав. Оскільки без участі
боржника неможливо виконати рішення
суду про зобов'язання Міністерства
надзвичайних ситуацій України
перерахувати цільовим призначенням
кошти на рахунок Київської обласної
державної адміністрації для придбання
житла ОСОБА_4, а боржник ухилявся від
його виконання, державним виконавцем
правомірно накладено на боржника
штраф, після цього накладено штраф у
подвійному розмірі і скеровано подання
до правоохоронних органів. Зауважила,
що державним виконавцем, на відміну від
самого стягувача, було вжито всіх
можливих заходів з виконання судового
рішення, в тому числі, державний
виконавець зверталася до суду з
питанням щодо роз'яснення судового
рішення, заміни сторони виконавчого
провадження та зміни порядку і способу
виконання рішення суду, однак ухвалами
суду виконавцю було відмовлено. Також
зазначила, що адресу Державної
виконавчої служби України надійшов
лист від Міністерства надзвичайних
ситуацій України, в якому
повідомлялося про те, що дана особа
передала, а Мінсоцполітики України
прийняло дебіторську та кредиторську
заборгованості за бюджетною програмою
"Забезпечення житлом громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", однак вже після того, як
виконавче провадження №38604679
постановою від 18.03.2014 року було
закінчено, що, відповідно, позбавляло
державного виконавця можливості
звернутися в суд з поданням про заміну
сторони виконавчого провадження. Крім
того, наголосила, що правом на
звернення до суду з питаннями заміни
сторони виконавчого провадження та
зміни порядку і способу виконання
рішення суду наділений не лише
державний виконавець, а й сторони
виконавчого провадження. За
наведеного, просила в позові відмовити
за його безпідставністю.

Представник третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача в судовому
засіданні зазначив, що позов
обґрунтований та підлягає до
задоволення, позаяк постанова
державного виконавця про закінчення
виконавчого провадження винесена
передчасно. Вказав, що Міністерство
надзвичайних ситуацій України за актом
приймання-передачі від 25.02.2014 року
передало, а Мінсоцполітики України
прийняло дебіторську та кредиторську
заборгованості за бюджетною програмою
"Забезпечення житлом громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", внаслідок чого, рішення
Рівненського окружного
адміністративного суду від 12.12.2011 року
повинно бути виконане Мінсоцполітики
України. Зауважив, що державний
виконавець повинна була знати про
зміни, внесені до чинного
законодавства, зокрема про
Розпорядження Кабінету Міністрів
України "Про передачу у 2013 році деяких
бюджетних призначень Міністерству
соціальної політики" №585-р від 17.07.2013
року, про додаток №3 до Закону України
"Про Державний бюджет України на 2014
рік", яким передбачено про виділення
для Мінсоцполітики 300000 тис.грн. на
забезпечення житлом інвалідів війни,
воїнів-інтернаціоналістів, громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, про
Положення про Міністерство соціальної
політики України, затвердженого Указом
Президента України №389 від 06.04.2011 року.
Крім того, вказав, що Міністерство
надзвичайних ситуацій України листом
№04-122/08 від 24.03.2014 року повідомило
державного виконавця про необхідність
зміни сторони у виконавчому
провадженні, надавши копії необхідних
підтверджуючих документів.

Дослідженими у справі доказами, в тому
числі матеріалами виконавчого
провадження, судом встановлено
наступні обставини.

12 грудня 2011 року Рівненським окружним
адміністративним судом винесено
постанову у справі №2а/1770/4219/2011, якою
частково задоволено позов ОСОБА_4,
визнано неправомірною бездіяльність
Міністерства України з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи щодо
незабезпечення житлом ОСОБА_4 та
зобов'язано Міністерство України з
питань надзвичайних ситуацій та у
справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи
перерахувати цільовим призначенням
кошти на рахунок Київської обласної
державної адміністрації для придбання
житла ОСОБА_4 як вдові ОСОБА_7, з підстав,
що передбачені п.10 ч.1 ст.20 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи та
потребують особливого догляду".
Вказане рішення набрало законної сили
12 липня 2012 року, відповідно до ухвали
Житомирського апеляційного
адміністративного суду (а.с.183-187).

11 вересня 2012 року по даній
адміністративній справі видано
виконавчий лист, боржником визначено:
Міністерство України з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи; стягувачем
- ОСОБА_4 (а.с.162).

12 жовтня 2012 року ОСОБА_4 подала до суду
заяву про заміну сторони виконавчого
провадження. Ухвалою суду від 29 жовтня
2012 року у виконавчому провадженні з
примусового виконання виконавчого
листа Рівненського окружного
адміністративного суду від 11 вересня
2012 року у справі №2а/1770/4219/2011 замінено
боржника - Міністерство України з
питань надзвичайних ситуацій та у
справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи
його правонаступником - Міністерством
надзвичайних ситуацій України
(а.с.188-191).

04 червня 2013 року стягувач звернулася до
Державної виконавчої служби України
із заявою про примусове виконання
даного виконавчого листа. Того ж дня
постановою головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України в прийнятті виконавчого
документа та у відкритті виконавчого
провадження з його примусового
виконання було відмовлено, з огляду на
те, що за даними Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців реєстрація боржника
- Міністерства України з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи з 15 серпня
2012 року припинена (а.с.158-159).

19 червня 2013 року стягувач повторно
звернулася до Державної виконавчої
служби України із заявою про примусове
виконання (а.с.134). Постановою головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
від 27 червня 2013 року відкрито
виконавче провадження №38604679 з
виконання виконавчого листа
№2а/1770/4219/2011, виданого 11.09.2012 року
Рівненським окружним
адміністратив-ним судом про
зобов'язання Міністерства
надзвичайних ситуацій України
перерахувати цільовим призначенням
кошти на рахунок Київської обласної
державної адміністрації для придбання
житла ОСОБА_4 як вдові ОСОБА_7 з підстав,
що передбачені п.10 ч.1 ст.20 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи та
потребують особливого догляду" (а.с.145).

Вказана постанова, згідно супровідного
№Т-8795/5-8 направлена сторонам
виконавчого провадження 01 липня 2013
року (а.с.144).

Представником стягувача до матеріалів
виконавчого провадження 09 липня 2013
року долучено наказ Міністерства
надзвичайних ситуацій України №1263 від
02.12.2011 року "Про розподіл коштів,
передбачених у державному бюджеті для
забезпечення житлом громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та постанову Кабінету
Міністрів України №230 від 05.03.2008 року
"Про затвердження Порядку використання
у 2008 році коштів, передбачених у
державному бюджеті для забезпечення
житлом громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
(а.с.139-143).

9 липня 2013 року державним виконавцем
направлено Міністерству надзвичайних
ситуацій України вимогу №38604679/5-8 про
негайне перерахування цільовим
призначенням коштів на рахунок
Київської обласної державної
адміністрації для придбання житла
ОСОБА_4 (а.с.120). Листом №04-1814/203 від 16.08.2013
року боржник повідомив державного
виконавця про неможливість виконання
вищевказаного судового рішення, через
відсутність конкретної суми коштів,
яка підлягає перерахуванню та попросив
звернутися до суду із заявою про
роз'яснення судового рішення
(а.с.113-114,132-133). Вказаний лист отримано
державним виконавцем 27 серпня 2013 року,
після того, як Міністерству
надзвичайних ситуацій України
направлено запит №Т-8797/5-8 про надання
інформації про стан виконання
виконавчого листа по справі
№2а/1770/4219/2011 виданого 11.09.2012 року
Рівненським окружним адміністративним
судом та вимоги державного виконавця
від 09.07.2013 року (а.с.137).

3 вересня 2013 року державний виконавець
звернулася до Рівненського окружного
адміністративного суду з поданням про
роз'яснення змісту судового рішення
(а.с.130-131) та одночасно винесла
постанову про зупинення виконавчого
провадження №38604679 (а.с.129).

Ухвалою Рівненського окружного
адміністративного суду від 26.09.2013 року
по справі № 2а/1770/4219/2011 у задоволені
заяви державного виконавця Державної
виконавчої служби України про
роз'яснення судового рішення від 12.12.2012
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Міністерства України з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи, Головного
Управління Міністерства України з
питань надзвичайних ситуацій та у
справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи у
Київській області про визнання
протиправною відмови про відмову у
виділенні коштів для забезпечення
житлом та зобов'язання вчинення певних
дій - відмовлено. Ухвала мотивована тим,
що заявник фактично просить вказати, як
виконувати постанову суду, а вирішення
таких процесуальних питань повинно
здійснюва-тися відповідно до статей
254-267 Кодексу адміністративного
судочинства України, а не в рамках
роз'яснення судового рішення (а.с.127).

У зв'язку з цим, 30 жовтня 2013 року
державним виконавцем винесено
постанову про поновлення виконавчого
провадження №38604679 (а.с.125).

4 листопада 2013 року державним
виконавцем направлено Міністерству
надзвичайних ситуацій України вимогу
№38604679/5-8 про негайне перерахування
цільовим призначенням коштів на
рахунок Київської обласної державної
адміністрації для придбання житла
ОСОБА_4.(а.с.123).

12 листопада 2013 року державний
виконавець звернулася до Рівненського
окружного адміністративного суду із
заявою (поданням) про заміну порядку і
способу виконання виконавчого листа
№2а-1770/4219/2011 від 11.09.2012 року
Рівненського окружного
адміністративного суду, в якій просила
змінити порядок виконання рішення суду
із зобов'язання на стягнення із
зазначенням конкретної суми, що
підлягає перерахуванню (а.с.110-112,117-119).
Одночасно державний виконавець
винесла постанову про зупинення
виконавчого провадження №38604679 (а.с.116).

Листом №04-2064/08 від 10.12.2013 року у
відповідь на вимогу №38604679/5-8 боржник
повідомив державного виконавця про
неможливість виконання судового
рішення, через відсутність конкретної
суми коштів, яка підлягає
перерахуванню та попросив звернутися
до суду із заявою про встановлення
порядку і способу виконання судового
рішення у справі №2а-1770/4219/2011 (а.с.121-122).
Даний лист отримано виконавцем 17
грудня 2013 року.

Ухвалою Рівненського окружного
адміністративного суду від 10.12.2013 року
по справі №2а/1770/4219/2011 у задоволенні
заяви про заміну порядку і способу
виконання судового рішення відмовлено
(а.с.66-69).

8 січня 2014 року державним виконавцем
винесено постанову про поновлення
виконавчого провадження №38604679 (а.с.104).

Цього ж дня, 8 січня 2014 року, державним
виконавцем винесено постанову про
накладення штрафу на боржника -
Міністерство надзвичайних ситуацій
України за невиконання рішення суду та
вимоги від 04.11.2013 року (а.с.102). Дана
постанова згідно супровідного
№38604679/5-602-8 направлена боржнику 10.01.2014
року.

Боржник оскаржував вказану постанову в
судовому порядку. Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
26.02.2014 року в позові Міністерству
надзвичайних ситуацій України
відмовлено (а.с.29-34, 76-79).

22 січня 2014 року державним виконавцем
направлено Міністерству надзвичайних
ситуацій України вимогу №38604679/5-8 про
негайне перерахування цільовим
призначенням коштів на рахунок
Київської обласної державної
адміністрації для придбання житла
ОСОБА_4.(а.с.100).

28 січня 2014 року державний виконавець
звернулася до Рівненського окружного
адміністративного суду із поданням про
заміну сторони виконавчого
провадження, в якому покликаючись на
Указ Президента України "Про деякі
заходи з оптимізації системи
центральних органів виконавчої влади"
№726/2012 від 24.12.2012 року та Указ
Президента України "Деякі питання
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій" №20/2013 від 16.01.2013
року, просила змінити боржника у
виконавчому провадженні №38604679 на
Державну службу України з надзвичайних
ситуацій (а.с.98-99). Одночасно державний
виконавець винесла постанову про
зупинення виконавчого провадження
№38604679 (а.с.97).

17 березня 2014 року державним виконавцем
винесено постанову про поновлення
виконавчого провадження №38604679 з
покликанням на те, що ухвалою
Рівненського окружного
адміністративного суду від 13.02.2014 року
по справі №2а/1770/4219/2011 у задоволенні
заяви про заміну сторони виконавчого
провадження відмовлено (а.с.90). Копія
такої ухвали суду в наданих суду копіях
матеріалів виконавчого провадження
відсутня. Відсутня вона і у ЄДРСР.

Цього ж дня, 17 березня 2014 року,
державним виконавцем винесено
постанову про накладення штрафу на
боржника - Міністерство надзвичайних
ситуацій України за невиконання
рішення суду та вимоги від 04.11.2013 року
та від 22.01.2014 року (а.с.87). Дана постанова
згідно супровідного №Т-38604679/5-8
направлена боржнику 18.03.2014 року.
Доказів її вручення боржнику в наданих
суду копіях матеріалів виконавчого
провадження немає.

18 березня 2014 року державним виконавцем
винесено подання, за змістом якого
державний виконавець просить
Шевченківський РУ ГУМВС України в
м.Києві вирішити питання щодо
відкриття кримінального провадження
відносно посадових осіб Міністерство
надзвичайних ситуацій України по факту
умисного невиконання виконавчого
листа №2а-1770/4219/2011 від 11.09.2012 року
Рівненського окружного
адміністративного суду (а.с.82-85). Цього ж
дня, державним виконавцем винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження №38604679 (а.с.81). Постанова
мотивована фактом направлення подання
до Шевченківського РУ ГУМВС України в
м.Києві та винесена з посиланням на
пункт 11 частини першої статті 49, статтю
50 Закону України "Про виконавче
провадження" №606-XIV від 21.04.1999 року. Дана
постанова згідно супровідного
№Т-8799/5-6028 направлена сторонам
виконавчого провадження та суду 19.03.2014
року (а.с.80). Доказів її вручення
сторонам виконавчого провадження в
наданих суду копіях матеріалів
виконавчого провадження немає.

Крім того, ОСОБА_4 зверталася до суду з
позовом до Міністерства надзвичайних
ситуацій України, Державної виконавчої
служби України (відділ примусового
виконання рішень), Міністерства
соціальної політики України про
стягнення коштів для забезпечення
житлом в сумі 375879,00 грн. Фактично, в
такий спосіб позивач намагалася
закріпити судовим рішенням ту суму
коштів, як підлягає стягненню на її
користь, згідно з судовим рішенням у
справі №2а-1770/4219/2011. Так, ОСОБА_4 в
обґрунтування позову зазначила, що
згідно з наказом Мінрегіонбуду №369 від
07.08.2013 року середня вартість
опосередкованого житла у Київській
області в 2013 році становить 5114,00 грн. за
1 кв.м.; відповідно до нормативних
документів, норма забезпечення житла
становить 21 кв.м загальної площі, на
одну особу + 10 кв.м на сім'ю; постановою
Рівненського окружного
адміністративного суду від 12.12.2011 року
у справі №2а/1770/4219/2011 зобов'язано МНС
України перерахувати цільовим
призначенням на рахунок ОСОБА_4 з
підстав, що передбачені п.10 ч.1 ст.20
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи
та потребують особливого догляду"
кошти для придбання житла; оскільки на
квартирному обліку перебували дві
особи, то 21*2*21=63 кв.м + 10,5 кв.м = 73,5 кв.м х
вартість 1 кв.м. житла = 375879 грн.
Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 06.02.2014 року,
яка набрала законної сили, в позові
відмовлено. При цьому, підставою для
відмови в позові стало те, що
задоволення такого позову у випадку
виконання судового рішення в
адміністративній справі №2а/1770/4219/2011
матиме наслідком подвійну виплату
коштів для забезпечення ОСОБА_4 житлом
відповідно до цього Закону. З огляду на
такі обставини, суд дійшов висновку, що
правовідносини, з приводу яких
заявлено даний адміністративний позов,
підлягають вирішенню в порядку
виконання судового рішення в
адміністративній справі №2а/1770/ 4219/2011,
зокрема шляхом звернення до суду із
заявою про встановлення або зміну
способу і порядку виконання судового
рішення (а.с.71-75).

Крім цього, 24 березня 2014 року
Міністерство надзвичайних ситуацій
України направило Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України лист №04-122/08 з проханням
про звернення до суду з поданням про
заміну сторони виконавчого
провадження, яке обґрунтоване тим, що
на виконання Розпорядження Кабінету
Міністрів України "Про передачу у 2013
році деяких бюджетних призначень
Міністерству соціальної політики"
№585-р від 17.07.2013 року Міністерство
надзвичайних ситуацій України за актом
приймання-передачі від 25.02.2014 року
передало, а Мінсоцполітики України
прийняло дебіторську та кредиторську
заборгованості за бюджетною програмою
"Забезпечення житлом громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", внаслідок чого, рішення
Рівненського окружного
адміністративного суду від 12.12.2011 року
повинно бути виконане Мінсоцполітики
України (а.с.168-173).

Заслухавши пояснення представників
сторін, повно і всебічно з'ясувавши всі
обставини справи в їх сукупності на
підставі чинного законодавства,
перевіривши їх дослідженими у судовому
засіданні доказами, суд прийшов до
висновку, що позов підлягає до
задоволення.

Відповідно до вимог частини другої
статті 19 Конституції України, органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Примусове виконання рішень в Україні
покладено на органи державної
виконавчої служби, які у своїй
діяльності керуються Законом України
"Про виконавче провадження" №606-XIV від
21.04.1999 року.

Згідно з нормою статті 1 цього Закону,
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження - це
сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів, які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів.

Особливості виконання рішень
зобов'язального характеру визначені
статтею 75 цього Закону. Вказана норма
передбачає, після відкриття
виконавчого провадження за виконавчим
документом, що зобов'язує боржника
вчинити певні дії або утриматися від їх
вчинення, державний виконавець
перевіряє виконання рішення не пізніше
ніж на наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення (сім днів з моменту
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження). У разі
невиконання зазначених вимог без
поважних причин державний виконавець
накладає на боржника штраф відповідно
до статті 89 цього Закону і не пізніше
п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення. Якщо рішення не
виконано і виконання може бути
проведено без участі боржника,
державний виконавець організовує
виконання відповідно до повноважень,
наданих йому законом, та вносить
подання (повідомлення) правоохоронним
органам для притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом.
При цьому на боржника повторно
накладається штраф у порядку,
встановленому статтею 89 цього Закону. У
разі якщо виконати рішення без участі
боржника неможливо, державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу (посадової особи), що
його видав.

В свою чергу, за правилами статті 89
Закону України "Про виконавче
провадження" №606-XIV від 21.04.1999 року, у
разі невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання. У
разі повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає на нього штраф у подвійному
розмірі та звертається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

З наданих відповідачем та досліджених
судом доказів вбачається, що державний
виконавець, всупереч вимог статті 89
Закону України "Про виконавче
провадження" №606-XIV від 21.04.1999 року,
після накладення на боржника штрафу в
сумі 340,00 грн., не встановлював для
боржника новий строк виконання
рішення, натомість виніс постанову про
накладення на боржника штрафу в
подвійному розмірі одночасно з
постановою про поновлення виконавчого
провадження №38604679 від 17.03.2014 року, не
перевіривши та нічим не зафіксувавши
факт невиконання боржником судового
рішення на вказану дату. На наступний
день державний виконавець вніс подання
правоохоронним органам та виніс
постанову про закінчення виконавчого
провадження. При цьому, державний
виконавець не врахував, що штраф за
невиконання рішення суду накладається
лише у випадку його невиконання без
поважних причин і, відповідно, подання
до правоохоронних органів
направляється лише у тому випадку, якщо
невиконання рішення суду допущене
боржником без поважних причин. На
користь цього свідчить не лише
буквальний зміст статей 75 та 89 Закону
України "Про виконавче провадження"
№606-XIV від 21.04.1999 року, а й статті 382
Кримінального кодексу України, яка
передбачає кримінальну
відповідальність лише за умисне
невиконання вироку, рішення, ухвали,
постанови суду, що набрали законної
сили, або перешкоджання їх виконанню.

Відповідач не тільки не встановив
причини, через які рішення суду
боржником не виконано, але й не з'ясував
їх поважності. Ні в постанові про
накладення штрафу, ні в поданні,
державний виконавець не зазначив
обставини, про які повідомив йому
боржник, як про такі, що перешкоджають
виконанню і, відповідно, не надав їм
жодної оцінки.

Як наслідок, постанова про закінчення
виконавчого провадження №38604679 від
18.03.2014 року мотивована виключно фактом
внесення подання правоохоронним
органам, є необґрунтованою та такою, що
суперечить вимогам статей 75 та 89 Закону
України "Про виконавче провадження"
№606-XIV від 21.04.1999 року.

Відповідно до частини четвертої статті
124 Конституції України, судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України. Згідно з частиною
першою статті 255 Кодексу
адміністративного судочинства
України, постанова або ухвала суду, яка
набрала законної сили, є обов'язковою
для осіб, які беруть участь у справі,
для їхніх правонаступників, а також для
всіх органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб i підлягає
виконанню на всій території України.

Частиною першою статті 6 Закону України
"Про виконавче провадження" №606-XIV від
21.04.1999 року встановлено, що державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Згідно із частиною першою статті 11
цього Закону державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Зокрема, державний виконавець здійснює
заходи, необхідні для своєчасного і в
повному обсязі виконання рішення,
зазначеного в документі на примусове
виконання рішення, у спосіб та в
порядку, встановленому виконавчим
документом і цим Законом. У процесі
здійснення виконавчого провадження
має право звертатися до суду, який
видав виконавчий документ, із заявою
про роз'яснення рішення, про видачу
дубліката виконавчого документа, про
встановлення чи зміну порядку і
способу виконання, про відстрочку та
розстрочку виконання рішення.

Відповідно до частини 2 статті 8 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд застосовує принцип верховенства
права з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.
Згідно зі статтею 17 Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" №3477-IV від 23.02.2006 року суди
застосовують при розгляді справ
Конвенцію та практику Суду як джерело
права.

Статтею 6 Конвенції передбачено право
на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини в пункті
40 рішення у справі "Горнсбі проти
Греції" від 19 березня 1997 року зазначив,
що право на суд було б ілюзорним, якби
національна правова система
Договірної держави допускала
невиконання остаточного та
обов'язкового судового рішення на
шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий)
орган відмовляється виконувати, не
виконує чи затягує виконання судового
рішення, то передбачені статтею 6
гарантії, які забезпечуються стороні
на етапі судового розгляду справи,
фактично втрачають свій сенс (рішення у
справі "Піалопулос та інші проти
Греції" від 15 березня 2001 року, пункт 68).

За наведеного, суд вважає, що постанова
державного виконавця про закінчення
виконавчого провадження №38604679 від
18.03.2014 року фактично узаконює
невиконання обов'язкового судового
рішення, причому не лише на шкоду
стягувачу, а й на шкоду боржнику. Така
постанова винесена передчасно,
оскільки боржник - Міністерство
надзвичайних ситуацій України
відповідно до встановлених судом
обставин підлягає заміні у виконавчому
провадженні на нового боржника -
Міністерство соціальної політики
України. Крім того, відсутність у
постанові Рівненського окружного
адміністративного суду від 12 грудня 2011
року у справі №2а/1770/4219/2011 конкретної
суми коштів, яка підлягає
перерахуванню на користь позивача, на
думку суду не може розглядатися як
підстава для невиконання судового
рішення, позаяк дана сума може бути
розрахована і погоджена сторонами
виконавчого провадження, а за
необхідності і затверджена судом в
порядку виконання судового рішення в
адміністративній справі №2а/1770/4219/2011,
зокрема шляхом встановлення або зміни
способу і порядку виконання судового
рішення.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про протиправність винесеної
відповідачем постанови про закінчення
виконавчого провадження і, як наслідок,
- про наявність підстав для часткового
задоволення позовних вимог.

Що стосується вимоги позивача про
визнання протиправними дій щодо
закінчення виконавчого провадження, то
судом встановлено, що будь-яких інших
дій, окрім винесення постанови про
закінчення виконавчого провадження,
державний виконавець не вчиняла.
Відповідно, вказані вимоги суд вважає
безпідставними.

Що стосується вимог про зобов'язання
поновити виконавче провадження, то
такі не підлягають до задоволення з
огляду на вимоги статті 51 Закону
України "Про виконавче провадження"
№606-XIV від 21.04.1999 року, за якою, у разі
якщо постанова державного виконавця
про закінчення виконавчого
провадження визнана судом незаконною,
виконавче провадження підлягає
відновленню протягом трьох робочих
днів з дня надходження рішення суду.
Про відновлення виконавчого
провадження державний виконавець
виносить постанову, копії якої не
пізніше наступного дня надсилаються до
суду, який визнав незаконною постанову
державного виконавця, сторонам. У разі
відновлення виконавчого провадження
стягувач, суд або орган (посадова
особа), якому повернуто виконавчий
документ, зобов'язаний у тримісячний
строк з дня надходження відповідної
постанови пред'явити його до виконання.

Оскільки державний виконавець
зобов'язаний поновити виконавче
провадження в силу вимоги Закону,
покладати на нього такий обов'язок
судовим рішенням не потрібно.

За наведеного позов підлягає до
задоволення частково.

Судові витрати присуджуються на
користь позивача відповідно до частини
третьої статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
в пропорційній задоволеним вимогам
частині.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати
постанову головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України від 18.03.2014 року про
закінчення виконавчого провадження
№38604679 з виконання виконавчого листа
Рівненського окружного
адміністративного суду про
зобов'язання Міністерства
надзвичай-них ситуацій України
перерахувати цільовим призначенням
кошти на рахунок Київської обласної
державної адміністрації для придбання
житла ОСОБА_4, як вдові ОСОБА_7 з підстав,
що передбачені п.10 ч.1 ст.20 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи та
потребують особливого догляду".

В задоволені решти вимог відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Головуючий cуддя
Друзенко Н.В.

Судді
Гломб Ю.О.

Комшелюк Т.О.