Справа № 808/2104/14
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2014 року ( 15 год. 34хв.)Справа №
808/2104/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Калашник Ю.В.,

при секретарі судового засідання
Стратулат С.В.

за участю представників:

позивача - Макаренка В.М.;

відповідача - Бічук А.А.

розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовною заявою Державної
екологічної інспекції у Запорізькій
області

до Приватного підприємства «Профмаш»

про застосування заходів реагування у
сфері державного нагляду,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов Державної
екологічної інспекції у Запорізькій
області (далі - позивач) до Приватного
підприємства «Профмаш» (далі -
відповідач або ПП «Профмаш»), в якому
позивач, з урахуванням прийнятих судом
уточнень, просить суд:

застосувати заходи реагування у сфері
державного нагляду до ПП «Профмаш», а
саме, зупинити виконання робіт (надання
послуг), пов'язаних з бездозвільним та
безлімітним утворенням та розміщенням
відходів до отримання дозволу на
розміщення відходів та ліміту на
розміщення відходів;

застосувати заходи реагування у сфері
державного нагляду до ПП «Профмаш», а
саме, зупинити виконання робіт (надання
послуг), пов'язаних з підвищеною
екологічною небезпекою (металообробка)
до отримання позитивного висновку
державної екологічної експертизи.

Позов поданий у порядку п.5 ч.1 ст.183-2 КАС
України.

Відповідно до ч.4 ст.183-2 КАС України,
суддя розглядає справу в порядку
скороченого провадження одноособово,
без проведення судового засідання та
виклику осіб, які беруть участь у
справі. За результатами розгляду
справи у скороченому провадженні
суддя, оцінивши повідомлені позивачем,
відповідачем обставини, за наявності
достатніх підстав приймає законне
судове рішення. У разі недостатності
повідомлених позивачем обставин або
якщо за результатами розгляду поданого
відповідачем заперечення суд прийде до
висновку про неможливість ухвалення
законного судового рішення без
проведення судового засідання та
виклику осіб, які беруть участь у
справі, суд розглядає справу за
загальними правилами цього Кодексу.

Оскільки обставини, повідомлені
позивачем під час подання позову, були
недостатніми для ухвалення законного
судового рішення, суд розглянув справу
за загальними правилами КАС України.

У судовому засіданні представник
позивача уточнений позов підтримав та
зазначив, що під час перевірки
встановлені факти порушення
відповідачем чинного законодавства,
зокрема, відповідач здійснює свою
діяльність без отримання позитивного
висновку екологічної експертизи, який
є необхідним з огляду на види
діяльності підприємства. Крім того,
відповідачем здійснюється розміщення
відходів без отримання відповідного
дозволу. З урахуванням викладеного
просить позову задовольнити.

Представник відповідача проти позову
заперечив, зокрема вказує, що
підприємство не відноситься до тих
підприємств, для діяльності якого
необхідно отримувати дозвіл на
розміщення відходів. Крім того,
відповідачем отриманий звіт про
інвентаризацію джерел утворення
відходів і відходів виробництва та
споживання, який затверджений
Директором Департаменту екології та
природних ресурсів Запорізької
облдержадміністрації. Згідно наданого
звіту Пзув для ПП «Профмаш» дорівнює
829,14, а тому підприємству не потрібно
отримувати ліміти на утворення та на
розміщення відходів. Також у судовому
засіданні представник відповідача
зазначив, що ПП «Профмаш» не виконує
роботи, пов'язаних з підвищеною
екологічною небезпекою, а тому
отримувати позитивний висновок
екологічної експертизи не потрібно.
Просив в задоволенні позову відмовити.

На підставі ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі-КАС України), судом у судовому
засіданні проголошено вступну та
резолютивну частину постанови.

Вислухавши пояснення представників
сторін, вивчивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню через наступне.

Позивачем 23.05.2013 проведено перевірку ПП
«Профмаш» щодо дотримання вимог
природоохоронного законодавства в
галузі охорони атмосферного повітря,
водних і земельних ресурсів щодо
поводження з відходами та небезпечними
хімічними речовинами. За результатами
перевірки складений акт. Під час
перевірки встановлено та у акті
зафіксовані порушення, зокрема:
підприємством не отримано дозвіл на
розміщення відходів та ліміти на
утворення та розміщення відходів на 2013
рік та відсутній позитивний висновок
державної екологічної інспекції.

29.05.2013 позивачем винесений припис №36,
відповідно до якого відповідач
зобов'язаний усунути виявлені
порушення.

Для перевірки виконання припису №36
позивачем проведено повторно
перевірку відповідача, результати якої
оформлені актом від 16.01.2014. Перевіркою
встановлено невиконання відповідачем
припису №36 від 29.05.2013.

16.01.2014 позивачем винесений припис №3
відносно відповідача, та зобов'язано
відповідача, зокрема, отримати дозвіл
на розміщення відходів та ліміти на
утворення та розміщення відходів на 2013
рік та надати висновок державної
екологічної експертизи.

07.03.2014 відповідачем втретє проведено
перевірку ПП «Профмаш». Підставою для
здійснення перевірки є перевірка
виконання вимог припису №3 від 16.01.2014.
За результатами перевірки складений
акт, у якому вказано, що відповідачем
порушенні вимоги чинного
законодавства, а саме, не виконані
вимоги припису №3 від 16.01.2014,
підприємством не отримано дозвіл на
розміщення відходів та ліміти на
утворення та розміщення відходів на 2014
рік та відсутній позитивний висновок
державної екологічної інспекції.

Після кожної перевірки директор
підприємства притягувався до
адміністративної відповідальності та
відносно нього виносились постанови
про накладення адміністративного
стягнення.

Встановивши під час перевірки 07.03.2014
факт невиконання відповідачем припису
позивач звернувся до суду із цим
позовом.

Правові, організаційні та економічні
засади діяльності, пов'язаної із
запобіганням або зменшенням обсягів
утворення відходів, їх збиранням,
перевезенням, зберіганням,
сортуванням, обробленням, утилізацією
та видаленням, знешкодженням та
захороненням, а також з відверненням
негативного впливу відходів на
навколишнє природне середовище та
здоров'я людини на території України
визначає Закон України «Про відходи»
від 05.03.1998 №187/98-ВР (далі - Закон №187/98-ВР).

Відповідно до ст. 1 Закону №187/98-ВР,
відходи - будь-які речовини, матеріали і
предмети, що утворилися у процесі
виробництва чи споживання, а також
товари (продукція), що повністю або
частково втратили свої споживчі
властивості і не мають подальшого
використання за місцем їх утворення чи
виявлення і від яких їх власник
позбувається, має намір або повинен
позбутися шляхом утилізації чи
видалення.

Статтею 32 цього Закону встановлено, що
з метою обмеження та запобігання
негативному впливу відходів на
навколишнє природне середовище та
здоров'я людини забороняється, зокрема,
провадити будь-яку господарську
діяльність, пов'язану з утворенням
відходів, без одержання від місцевих
органів виконавчої влади дозволу на
здійснення операцій у сфері поводження
з відходами відповідно до вимог цього
Закону.

Частиною 4 ст.33 Закону №187/98-ВР
передбачено, що зберігання та
видалення відходів здійснюються в
місцях, визначених органами місцевого
самоврядування з врахуванням вимог
земельного та природоохоронного
законодавства, за наявності дозволу на
здійснення операцій у сфері поводження
з відходами, в якому визначені види та
кількість відходів, загальні технічні
вимоги, заходи безпеки, відомості щодо
утворення, призначення, методів
оброблення відходів відповідно до
встановлених умов їх зберігання.

В той же час, згідно із п. «с» ст.17 Закону
№187/98-ВР, суб'єкти господарської
діяльності у сфері поводження з
відходами зобов'язані мати дозвіл на
здійснення операцій у сфері поводження
з відходами, крім суб'єктів
господарювання у сфері поводження з
відходами, діяльність яких призводить
виключно до утворення відходів, для
яких Пзув не перевищує 1000.

Із матеріалів справи вбачається, що
Пзув ПП «Профмаш» складає 829,14. Указаний
факт відображений у звіті про
інвентаризацію джерел утворення
відходів і відходів виробництва та
споживання. Звіт поставлений на облік
за №11.14.011 у Департаменті екології та
природних ресурсів Запорізької
облдержадміністрації (лист від 07.04.2014
№765/021-22/044).

Таким чином, з урахуванням
вищевказаних приписів, ПП «Профмаш» не
зобов'язане мати дозвіл на здійснення
операцій у сфері поводження з
відходами.

У судовому засіданні представник
відповідача пояснив суду, що всі
відходи, які утворюються на
підприємстві, збираються та
перевозяться ТОВ «Регіональний центр
поводження з відходами» на підставі
Договору №102/04 від 01.04.2014. Указаний
договір наданий до матеріалів справи.
Предметом указаного договору є надання
послуг по збиранню, перевезенню,
зберіганню, обробленню, утилізації та
знешкодженню небезпечних відходів.

У судовому засіданні представник
позивача зазначив, що відповідач
можливо і не зобов'язаний утворювати
ліміти на обсяги утворення і
розміщення побутових відходів, проте,
оскільки відходи під час здійснення ПП
«Профмаш» своєї діяльності
утворюються та розміщуються, то до їх
вивезення підприємство зобов'язане
мати відповідний дозвіл, оскільки
здійснюється розміщення таких
відходів.

Суд не погоджується із таким
твердження представника позивача з
огляду на наступне.

Статтею 1 Закону №187/98-ВР встановлено,
що відходи - це будь-які речовини,
матеріали і предмети, що утворилися у
процесі виробництва чи споживання, а
також товари (продукція), що повністю
або частково втратили свої споживчі
властивості і не мають подальшого
використання за місцем їх утворення чи
виявлення і від яких їх власник
позбувається, має намір або повинен
позбутися шляхом утилізації чи
видалення. Зберігання відходів - це
тимчасове розміщення відходів у
спеціально відведених місцях чи
об'єктах (до їх утилізації чи
видалення). Розміщення відходів -
зберігання та захоронення відходів у
спеціально відведених для цього місцях
чи об'єктах.

Отже, в розумінні ст.1 цього Закону
тимчасове зберігання відходів не є їх
розміщенням, а тому дані поняття не
можна ототожнювати.

Позивачем не надано суду доказів, що
відповідач здійснює виробничу
діяльність, пов"язану із утворенням та
розміщенням відходів.

Відповідно до ч. 2 ст.32 Закону №187/98-ВР
порядок розроблення, затвердження і
перегляду лімітів на утворення та
розміщення відходів встановлює
Кабінет Міністрів України, у зв'язку з
чим постановою Кабінету Міністрів
України від 03.08.1998 №1218 було затверджено
Порядок розроблення, затвердження і
перегляду лімітів на утворення та
розміщення відходів (далі - Порядок).

За приписами п.2 Порядку, ліміт на
утворення відходів - це максимальний
обсяг відходів, на який у суб'єкта права
власності на відходи (далі - власник
відходів) є документально
підтверджений дозвіл на передачу їх
іншому власнику (на розміщення,
утилізацію, знешкодження тощо) або на
утилізацію чи розміщення на своїй
території; розміщення відходів -
зберігання та захоронення відходів у
спеціально відведених для цього місцях
чи на об'єктах; ліміт на розміщення
відходів - обсяг відходів (окремо для
кожного класу небезпеки), на який у
власника відходів є дозвіл на їх
розміщення, виданий органами
Мінекоресурсів на місцях.

Відповідно до пункту 10, місцеві
державні адміністрації за погодженням
з органами Мінекоресурсів на місцях до
1 лютого поточного року визначають
перелік власників відходів, яким
необхідно одержати ліміти на утворення
та розміщення відходів на наступний
рік (крім власників, які звільняються
від одержання таких лімітів).

Пунктом 11 названого Порядку визначено,
що органи Мінекоресурсів на місцях до 1
березня поточного року надсилають на
адреси власників відходів
повідомлення про необхідність подання
на погодження проектів лімітів на
утворення та розміщення відходів на
наступний рік.

З аналізу наведених вище правових норм
вбачається, що отримання дозволу на
розміщення відходів та затвердження
лімітів на утворення та розміщення
відходів не є обов'язковими для всіх
без виключення суб'єктів
господарювання, їх наданню передує
обов'язок, як місцевих державних
адміністрацій, так і органів
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України вчинити
певні дії, а саме визначити перелік
підприємств, яким необхідно одержати
ліміти на утворення та розміщення
відходів на наступний рік, та надіслати
на їх адреси повідомлення про
необхідність подання на погодження
проектів лімітів на утворення та
розміщення відходів на наступний рік.

З пояснень представника відповідача,
наданих у судовому засіданні,
встановлено та позивачем не
заперечувалося, що ПП «Профмаш» не
отримувало повідомлення від суб'єктів
владних повноважень про необхідність
подання на погодження проектів лімітів
на утворення та розміщення відходів на
2013 рік та 2014 роки.

Отже, відповідач не здійснює ні
зберігання, ні захоронення відходів,
оскільки усі відходи передаються
спеціалізованому підприємству на
підставі укладеного договору. Доказів
зворотнього представник позивача суду
не надав.

Щодо твердження представника позивача
про необхідність отримання ПП
«Профмаш» позитивного висновку
державної екологічної експертизи, суд
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про
екологічну експертизу» здійснення
державної екологічної експертизи є
обов'язковим для видів діяльності та
об'єктів, що становлять підвищену
екологічну небезпеку. Перелік видів
діяльності та об'єктів, що становлять
підвищену екологічну небезпеку,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України за поданням центрального
органу виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
охорони навколишнього природного
середовища, і центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
охорони здоров'я.

У відповідності до приписів ст.27 Закону
України «Про охорону навколишнього
природного середовища» екологічній
експертизі підлягають:

а) проекти схем розвитку і розміщення
продуктивних сил, розвитку галузей
економіки, генеральних планів
населених пунктів, схем районної
планіровки ;

в) проекти інструктивно-методичних і
нормативно-технічних актів та
документів, які регламентують
господарську діяльність, що негативно
впливає на навколишнє природне
середовище;

г) документація по створенню нової
техніки, технології, матеріалів і
речовин, у тому числі та, що
закуповується за кордоном;

д) матеріали, речовини, продукція,
господарські рішення, системи й
об'єкти, впровадження або реалізація
яких може призвести до порушення норм
екологічної безпеки та негативного
впливу на навколишнє природне
середовище;

е) документація щодо генетично
модифікованих організмів, що
призначаються для використання у
відкритій системі.

Екологічній експертизі можуть
підлягати екологічно небезпечні діючі
об'єкти та комплекси, в тому числі
військового та оборонного призначення.

Згідно із ст. 39 Закону України «Про
екологічну експертизу» реалізація
проектів і програм чи діяльності без
позитивних висновків державної
екологічної експертизи забороняється.

Представник відповідача пояснив, що
видами діяльності ПП «Профмаш», згідно
Довідки №574382 з Єдиного державного
реєстру підприємств та організацій
України, зокрема є оброблення металів
та нанесення покриття на метали. Такий
вид діяльності становить підвищену
екологічну небезпеку, а тому
відповідач повинен отримати
позитивний висновок екологічної
експертизи.

Перелік видів діяльності та об'єктів,
що становлять підвищену екологічну
небезпеку затверджений Постановою КМУ
від 28.08.2013 №808. Позивач вважає, що
відповідач здійснює діяльність, яка
передбачена у п.5 та у п.28 цього
Переліку.

Указаний висновок позивач зробив з
огляду на зміст актів перевірки ПП
«Профмаш», у яких описано загальна
характеристика об'єкта та види його
діяльності та вказано, що підприємство
виконує виробничу діяльність по
обробленню та нанесенню покриттів на
метали.

Відповідно до п.5 та п.28 указаного
переліку, до нього входять: об'єкти
машинобудування і металообробки, за
винятком підприємств, на яких відсутні
цехи хімічного оброблення; установки
для поверхневого оброблення металів,
деревини, полімерних матеріалів з
використанням органічних розчинників,
зокрема для оздоблення, друку,
покривання, знежирення,
гідроізолювання, калібрування,
фарбування, очищення або насичення.

У судовому засіданні представник
відповідача вказав, що ПП «Профмаш»
такої діяльності не здійснює. На
підтвердження свого твердження
відповідачем суду надано довідку щодо
об'єктів основних засобів, які
використовуються у технологічному
процесі підприємства та план
технічного планування виробничого
приміщення підприємства. Зі змісту
наданих документів не вбачається
здійснення ПП «Профмаш» такого виду
діяльності як оброблення металів та
нанесення покриття на метали.

Крім того, будь-яких доказів того, що
підприємство здійснює оброблення
металів та нанесення покриття на
метали позивач, який є суб'єктом
владних повноважень суду не надав (фото
чи відео зйомка тощо), а тому у суду
відсутні підстави для висновків щодо
здійснення ПП «Профмаш» оброблення
металів та нанесення покриття на
метали.

Належним доказом здійснення
відповідачем оброблення металів та
нанесення покриття на метали, на думку
позивача, є дані, які вказані у актах
від 23.05.2013, 16.01.2014, 07.03.2014. Так, на стор.2
актів така інформація віднесена до
загальної характеристики об'єкту.
Жодних інших доказів до суду не надано.
Також позивач посилається на Довідку
№574382 з Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України, де
указаний вид діяльності оброблення
металів та нанесення покриття на
метали. Проте, отримання такої довідки
не зобов'язує підприємство здійснювати
всі види діяльності, які у ній вказані.

Таким чином, позивач не надав суду
доказів того, що відповідач здійснює
будь-яку діяльності, для якої
необхідно отримати позитивний
висновок державної екологічної
експертизи.

Згідно з ч.5 ст.4 Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» повне або часткове
зупинення виробництва (виготовлення)
або реалізації продукції, виконання
робіт, надання послуг допускається за
постановою адміністративного суду,
ухваленою за результатами розгляду
позову органу державного нагляду
(контролю) щодо застосування заходів
реагування. Вжиття інших заходів
реагування, передбачених законом,
допускається за вмотивованим
письмовим рішенням керівника органу
державного нагляду (контролю) чи його
заступника, а у випадках, передбачених
законом, - із наступним підтвердженням
обґрунтованості вжиття таких заходів
адміністративним судом.

З урахуванням викладеного, суд не
вбачає законних підстав для
застосування заходів реагування у
сфері державного нагляду до ПП
«Профмаш».

У ст.19 Конституції України зазначено,
що органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Як зазначено у ч.1 ст.11 КАС України,
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Суд вважає, що позивачем не надано
доказів порушення ПП «Профмаш» вимог
чинного законодавства, а тому позовні
вимоги позивача задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163
КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволення позову відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанову в повному обсязі буде
виготовлено відповідно до ч.3 ст.160 КАС
України.

Суддя
Ю.В.Калашник