Справа № 820/5806/13-а
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 р.Справа № 820/5806/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Водолажської Н.С. , Філатова Ю.М.

за участю секретаря судового засідання
Зарицької Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної фінансової
інспекції в Харківській області на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 29.01.2014р. по
справі № 820/5806/13-а

за позовом Державної фінансової
інспекції в Харківській області

до Державного підприємства "Південна
залізниця" третя особа Державна
фінансова інспекція в
Дніпропетровській області

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Державна фінансова інспекція
у Харківській області, звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з позовом, у
якому, з урахуванням уточнень, просив
зобов'язати Державне підприємство
"Південна залізниця" виконати
обов'язкові вимогу Державної
фінансової інспекції в Харківській
області від 04.04.2013 року №05-25/3463 шляхом
зазначеним у вимозі, а саме:

- п.7 стягнути з ПП „Інвестстрой" кошти в
сумі 210380,14грн., в тому числі шляхом
проведення претензійно-позовної
роботи. Стягнуті кошти зарахувати на
банківській рахунок Залізниці; в
іншому випадку стягнути з осіб, винних
у незаконних витратах, шкоду у порядку
визначеному чинним законодавством, у
тому числі шляхом проведення
претензійно-позовної роботи; в
подальшому прийняття
ремонтно-будівельних робіт
здійснювати із дотриманням вимог ДБН Д.
1.1-1-2000;

- п.21 - стягнути з осіб, винних у
допущенні нестачі вантажного вагону
№96705181 на суму 98865,52грн., шкоду у порядку
визначеному чинним законодавством, у
тому числі, шляхом проведення
претензійно-позовної роботи.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 29.01.2014р. по
справі № 820/5806/13-а позов залишено без
задоволення.

Позивач частково не погодився з
судовим рішенням, та подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 29.01.2014 року
у справі № 820/5806/13-а в частині відмови в
задоволенні позовних вимог щодо
зобов'язання виконати пункт 21
обов'язкових вимог ДФІ в Харківській
області від 04.04.2013 року № 05- 23/3463, а саме:
стягнення з осіб, винних у допущенні
нестачі вантажного вагону № 96705181 на
суму 98865,51 грн, шкоди у порядку,
визначеному чинним законодавством, у
тому числі шляхом проведення
претензійно-позовної роботи. Ухвалити
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги в частині зобов'язання
виконати пункт 21 обов'язкових вимог ДФІ
в Харківській області від 04.04.2013 року №
05-23/3463 шляхом зазначеним у вимозі, а
саме: стягнути з осіб, винних у
допущенні нестачі вантажного вагону №
96705181 на суму 98865,51 грн, шкоди у порядку,
визначеному чинним законодавством, у
тому числі шляхом проведення
претензійно-позовної роботи.

Представник позивача в судовому
засіданні апеляційну скаргу підтримав
у повному обсязі з підстав та мотивів,
викладених у апеляційній скарзі.

Представники відповідача проти
задоволення апеляційної скарги
заперечували у повному обсязі.

Третя особа, будучи належним чином
повідомлений про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання, призначене на 24.04.2014 року
свого представника не направив.

Враховуючи, що особиста участь
представника третьої особи в судовому
засіданні - не обов'язкова, колегія
суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС
України визнала можливим проводити
розгляд апеляційної скарги за
відсутності представника третьої
особи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
постанову суду, дослідивши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено,
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами, що працівниками ДФІ в
Дніпропетровській області від імені
органу державного фінансового
контролю - ДФІ в Харківській області
проведена ревізія
фінансово-господарської діяльності ДП
"Південна залізниця" за період з
01.04.2010р.-30.09.2012р.

Результати ревізії оформлені актом
№05-20/25 від 26.02.2013р. (т. 1 а.с. 51 - 250, т. 2 а.с.
1-50).

ДФІ в Харківській області з посиланням
на вказаний акт ревізії 04.04.2013р. видано
вимогу №05-25/3463 (т. 1 а.с. 38 -49).

Вимогу від 04.04.2013р. за №05-25/3463 частково
скасовано згідно постанови
Харківського окружного
адміністративного суду від 30.07.2013 року,
яка набула законної сили.

В частині вимог пунктів 7 та 21 Вимога
позивача не оскаржувалась.

Також позивач не заперечує проти того,
що відповідачем самостійно виконано у
повному обсязі п. 7 вимоги, у зв'язку з
чим постанова суду першої інстанції в
цій частині не оскаржується та
частково виконано п. 21 вимоги на суму
13403,42 грн.

Щодо позовних вимог з приводу
виконання обов'язкової вимоги
Державної фінансової інспекції в
Харківській області від 04.04.2013 року
№05-25/3463 шляхом зазначеним у вимозі, а
саме:

п.21 в частині зобов'язання стягнути з
осіб, винних у допущенні нестачі
вантажного вагону №96705181 на суму
98865,52грн., шкоду у порядку визначеному
чинним законодавством, у тому числі,
шляхом проведення
претензійно-позовної роботи, колегія
суддів зазначає наступне.

Правові та організаційні засади
здійснення державного фінансового
контролю в Україні визначені приписами
Закону України "Про основні засади
здійснення державного фінансового
контролю в Україні".

Частиною 2 ст.2 Закону України "Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні"
передбачено, що державний фінансовий
контроль забезпечується органом
державного фінансового контролю через
проведення державного фінансового
аудиту, перевірки державних закупівель
та інспектування.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України
"Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні", інспектування здійснюється
органом державного фінансового
контролю у формі ревізії та полягає у
документальній і фактичній перевірці
певного комплексу або окремих питань
фінансово-господарської діяльності
підконтрольної установи, яка повинна
забезпечувати виявлення наявних
фактів порушення законодавства,
встановлення винних у їх допущенні
посадових і матеріально
відповідальних осіб. Результати
ревізії викладаються в акті.

Таким чином, з положень наведеної норми
закону чітко і безумовно слідує, що
законодавець надав органам державного
фінансового контролю повноваження по
встановленню винних у допущенні фактів
порушення законодавства посадових
осіб та матеріально відповідальних
працівників підконтрольної установи.

Пунктом 2 Порядку проведення
інспектування Державною фінансовою
інспекцією, її територіальними
органами (затверджено постановою КМУ
від 20.04.2006р. №550; далі за текстом -
Порядок №550), положення якого
спрямовані на законодавчу деталізацію
правовідносин з приводу реалізації
органами державного фінансового
контролю владних управлінських
функцій контролю у спосіб проведення
інспекцій також зазначено, що
інспектування полягає у
документальній і фактичній перевірці
певного комплексу або окремих питань
фінансово-господарської діяльності
об'єкта контролю і проводиться у формі
ревізії, яка повинна забезпечувати
виявлення фактів порушення
законодавства, встановлення винних у
їх допущенні посадових і матеріально
відповідальних осіб.

Згідно з п.7 ч.1 ст.10 Закону України "Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні",
органам державного фінансового
контролю надано право пред'являти
керівникам та іншим особам
підприємств, установ та організацій, що
контролюються, обов'язкові до
виконання вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства,
вилучати в судовому порядку до бюджету
виявлені ревізіями приховані і
занижені валютні та інші платежі,
ставити перед відповідними органами
питання про припинення бюджетного
фінансування і кредитування, якщо
отримані підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства.

Відповідно до п.46 Порядку №505, якщо
вжитими в період ревізії заходами не
забезпечено повне усунення виявлених
порушень, контролюючим органом у строк
не пізніше ніж 10 робочих днів після
реєстрації акта ревізії, а у разі
надходження заперечень (зауважень) до
нього - не пізніше ніж 3 робочих дні
після надіслання висновків на такі
заперечення (зауваження) надсилається
об'єкту контролю письмова вимога щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування.

Отже, письмова вимога органу
державного фінансового контролю за
своєю правовою суттю є рішенням
суб'єкта владних повноважень, породжує
для зобов'язаної особи правові
наслідки у вигляді необхідності
вчинення певних дій, а тому, з огляду на
приписи ст.8 Конституції України, має,
по-перше, містити чітке викладення суті
владного припису, котре унеможливлює
неоднозначне розуміння як змісту, так і
порядку виконання висунутої органом
управління вимоги, по-друге, допускати
реальну можливість виконання владного
припису.

Проте, при виданні спірної вимоги
суб'єкт владних повноважень не
забезпечив дотримання закону, оскільки
владні приписи власного письмового
рішення виклав не чітко, не зрозуміло,
що створює ймовірність їх
неоднозначного і множинного
тлумачення та спричиняє неможливість
їх виконання.

Так, п. 21 вимоги №05-25/3463 від 04.04.2013р.
підприємство ДП "Південна залізниця"
зобов'язано, в тому числі, стягнути з
осіб, винних у допущенні нестачі
вантажного вагону №96705181 на суму
98865,52грн., шкоду у порядку визначеному
чинним законодавством, у тому числі
шляхом проведення
претензійно-позовної роботи.

З урахуванням наведеного колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанц ії про те, що у п. 21
спірної вимоги суб'єкт владних
повноважень не навів конкретного
переліку осіб, винних у скоєнні
зафіксованих в акті ревізії порушень
законодавства.

Інспектування полягає у
документальній і фактичній перевірці
певного комплексу або окремих питань
фінансово-господарської діяльності
об'єкта контролю і проводиться у формі
ревізії, яка повинна забезпечувати
виявлення фактів порушення
законодавства, встановлення винних у
їх допущенні посадових і матеріально
відповідальних осіб (пункт 2 Порядку
проведення інспектування).

За правилами ст. 4 Закону України "Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні"
інспектування здійснюється органом
державного фінансового контролю у
формі ревізії та полягає у
документальній і фактичній перевірці
певного комплексу або окремих питань
фінансово-господарської діяльності
підконтрольної установи, яка повинна
забезпечувати виявлення наявних
фактів порушення законодавства,
встановлення винних у їх допущенні
посадових і матеріально
відповідальних осіб. Результати
ревізії викладаються в акті.

З системного аналізу наведених
правових норм, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
позивач, як контролюючий орган
обтяжений обов'язком встановити
порушників - посадових осіб
підконтрольної установи та порушників
- матеріально відповідальних осіб
підконтрольної установи.

Посилання позивача у апеляційній
скарзі на абз. 5 п. 35 Порядку проведення
інспектування, яким передбачено, що
виявлені допущені об'єктом контролю
порушення законодавства, контроль за
дотриманням якого віднесено до
компетенції контролюючого органу,
фіксуються в констатуючій частині акта
ревізії з обов'язковим посиланням на
норми законів чи інших
нормативно-правових актів, які
порушено, та зазначенням винних у їх
допущенні осіб, колегія судів вважає
безпідставними та такими, що не
спростовують висновків суду першої
інстанції, оскільки обов'язок
відображення таких відомостей у
констатуючий частині акту ревізії не
звільняє контролюючий орган від
обов'язку вказівки цих даних у вимозі.

Окрім того, з дослідженого змісту акту
ревізії (а.с. 205-206, т. 1), слідує, що при
відображенні порушень, які слугували
підставою прийняття вимоги у її п. 21,
позивачем не вказано відомостей щодо
винних, матеріально-відповідальних
осіб.

Розв'язуючи спір, суд вважає за
необхідне зазначити, що відповідно до
ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного
судочинства України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

За визначенням ч.1 ст.69 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Статтею 86 КАС України передбачено, що
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні (ч.1 ст.86); ніякі докази не
мають для суду наперед встановленої
сили (ч.2 ст.86); суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності (ч.3 ст.86).

Проте, ані суду першої, ані апеляційної
інстанції позивачем, як суб'єктом
владних повноважень, не надано доказів
встановлення осіб-порушників, а отже
відповідальних осіб, з яких слідує
стягнути кошти в сумі 98865,51 грн.
відповідно до п. 21 Вимоги.

Також позивачем не надано доказів на
підтвердження факту невиконання
відповідачем п. 21 Вимоги, проте,
матеріалами справи підтверджується, що
за фактом крадіжки залізничного вагону
№ 96705181 порушено кримінальну справу, в
рамках якої проводяться слідчи дії по
встановленню винної особи у скоєнні
даного злочину.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в Харківській
області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 29.01.2014р. по
справі № 820/5806/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Тацій Л.В.Судді
Водолажська Н.С. Філатов Ю.М. Повний
текст ухвали виготовлений 25.04.2014 р.