Справа № К/9991/7932/12-С
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/7932/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі :

Пасічник С.С.,

Кочана В.М.,

Стародуба О.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Територіального управління державної
судової адміністрації в Сумській
області на постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
25.05.2011р. та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 18.10.2011р. у справі за позовом ОСОБА_4
до Територіального управління
державної судової адміністрації в
Сумській області про визнання дій
незаконними,

в с т а н о в и л а :

В квітні 2011 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом до Територіального
управління державної судової
адміністрації в Сумській області, в
якому просила визнати неправомірними
дії відповідача щодо утримання з неї
податку з доходів фізичних осіб при
відшкодуванні понесених витрат у
зв'язку з оплатою за охоронну квартирну
сигналізацію за 2010 рік й стягнути на її
користь понесені витрати у зв'язку з
оплатою за користування охоронною
сигналізацією за 2010 рік у розмірі 194,91
грн.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 25.05.2011р.,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 18.10.2011р.,
позов задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями судів,
відповідач звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального і процесуального
права, просив рішення судів першої та
апеляційної інстанцій скасувати та
прийняти нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 працює на
посаді судді Конотопського
міськрайонного суду з 14 червня 2002 року.

В квартирі, в якій проживає зі своєю
сім'єю позивачка, з 2005р. встановлена
охоронна сигналізація й у 2010 році
позивачка здійснювала оплату за
користування сигналізацією за власний
рахунок у розмірі 1103,50 грн.

В подальшому, за заявою позивачки
відповідачем відшкодовано їй за 2010 рік
витрати за користування охоронною
сигналізацією в сумі 908,84 грн., а також
утримано податок з доходів фізичних
осіб в сумі 194,91 грн.

Згідно з ч.8 ст.44 Закону України "Про
статус суддів" суддя має право, зокрема,
на користування квартирною охоронною
сигналізацією за рахунок державного
бюджету.

Відповідно до п.2.1 ст.2 Закону України
"Про податок з доходів фізичних осіб"
від 22.05.2003 р. №889-VI (далі - Закон України
№889-VI) (у редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
платником податку з доходів фізичних
осіб, зокрема, є резидент, який отримує
як доходи з джерелом їх походження з
території України, так і іноземні
доходи.

Пунктом 4.2 статті 4 Закону України №889-VI
визначено, що включенню до складу
загального місячного оподатковуваного
доходу належить, зокрема, дохід,
отриманий платником податку від його
працедавця як додаткове благо (за
винятками, передбаченими п.4.3 цієї
статті).

Разом з тим, п.п."г" п.4.2.9 ст.4
вищезазначеного Закону встановлено, що
до складу загального місячного
оподатковуваного доходу підлягають
включенню суми грошового або майнового
відшкодування будь-яких витрат або
втрат платника податку, крім тих, що
підлягають обов'язковому
відшкодуванню згідно із законом за
рахунок бюджету або звільняються від
оподаткування згідно з цим Законом.

Відповідно ж до ст.16 Закону України
Закону України №889-VI податок, утриманий
з доходів резидентів, підлягає
зарахуванню до бюджету згідно з
нормами Бюджетного кодексу України;
юридична особа за своїм
місцезнаходженням та
місцезнаходженням своїх підрозділів, а
уповноважений підрозділ за своїм
місцезнаходженням, одночасно з
поданням документів на отримання
коштів для виплати належних платникам
податку доходів, сплачує (перераховує)
суми утриманого податку на відповідні
розподільчі рахунки, відкриті в
територіальних управліннях Державного
казначейства України.

Таким чином, враховуючи, що позивачка
на підставі положень ч.8 ст.44 Закону
України "Про статус суддів" у 2010 році
мала право, зокрема, на встановлення
квартирної охоронної сигналізації і
користування нею за рахунок державного
бюджету, суди попередніх інстанцій
дійшли правильного висновку про
необхідність компенсації їй за рахунок
державного бюджету України коштів, які
були сплачені за користування
квартирною охоронною сигналізацією, а
оскільки відшкодування витрат за
охоронну квартирну сигналізацію не
відноситься до доходів у вигляді
додаткового блага й не включається до
складу загального оподаткованого
доходу, то й дії ТУ ДСА України у
Сумській області щодо утримання
податку з доходів фізичних осіб при
компенсації цих коштів є
неправомірними; до того ж, зазначений
податок був сплачений в межах
податкових відносин на користь
державного бюджету України, а тому може
бути повернутий (стягнутий) з
Державного бюджету у разі помилкової
та/або надмірної сплати за правилами
бюджетного та податкового
законодавства.

За наведеного, судова колегія Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій про наявність
підстав для задоволення позову.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Доводи ж касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело або могло призвести до
неправильного вирішення спору, а тому
підстав для скасування постанови
Краматорського міського суду
Донецької області в частині, залишеній
без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду,
та самої ухвали Донецького
апеляційного адміністративного суду
судових рішень колегія суддів не
вбачає.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Територіального
управління державної судової
адміністрації в Сумській області
залишити без задоволення, а постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 25.05.2011р. та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 18.10.2011р. - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Пасічник С.С.

Кочан В.М.

Стародуб О.П.