Справа № 813/1199/14
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/1199/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого судді Брильовського Р.М.,
при секретарі Косів М.Б.
представників позивача - Кулиняк Р.С.,
представника відповідача - Квасниці
розглянувши у відкритому судовому з
асіданні у місті Львові справу за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
«Спецбудмонтажпроект» до Державної
податкової інспекції у Сихівському
районі Головного управління
Міндоходів у Львівській області про
визнання протиправним та скасування
податкових повідомлень-рішень, -
Товариство з обмеженою
«Спецбудмонтажпроект» (далі ТзОВ
«Спецбудмонтажпроект») звернулося до
Львівського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Сихівському
районі Головного управління
Міндоходів у Львівській області про
скасування податкових повідомленнь
Позовні вимоги мотивовані тим, що
оскаржувані податкові повідомлення -
рішення прийняті з порушенням норм
законодавства, оскільки правильність
сплати податків підтверджується усіма
необхідними первинними документами, а
висновки відповідача стосовно не
підтвердження реальності здійснення
господарських відносин із ПП "Викуп",
ТзОВ "БК "АРС", ТзОВ "Ейс контракшен
менеджмент", ТзОВ "Лідерком", ПП "СМУ-600",
ПП "Біко Агротрейд", є необґрунтованими
та не підтвердженими доказами. Вказує,
що під час проведення перевірки були
надані всі первинні документи, а саме
видаткові та податкові накладні,
розрахунки за придбані товари які
відповідачем не були взяті до уваги.
Вважає, що у позивача були всі підстави
для формування податкового кредиту по
податку на додану вартість, а також на
формування витрат, а відтак, у
податкового органу були відсутні
правові підстави для нарахування сум
податків по взаємовідносинах з
вказаними контрагентами. Відтак,
позивач вважає оскаржувані податкові
повідомлення - рішення незаконними та
такими, що підлягають скасуванню.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримали з
мотивів, вказаних в позовній заяві,
просили позов задовольнити.

Відповідачем подано до суду
заперечення на позов, в якому проти
позову заперечує, просить суд
відмовити позивачу у задоволенні
адміністративного позову. Свої
заперечення обґрунтовує тим, що під час
проведення перевірки не підтверджено
реальності здійснення господарських
відносин із ПП "Викуп", ТзОВ "БК "АРС",
ТзОВ "Ейс контракшен менеджмент", ТзОВ
"Лідерком", ПП "СМУ-600", ПП "Біко
Агротрейд". Вважає, що наявність лише
отриманої податкової накладної без
фактичного здійснення господарської
операції (оприбуткування товару, чи
його оплата) не може бути підставою для
включення визначених у такій накладній
сум податку на додану вартість до
податкового кредиту. Тому просить у
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

В судовому засіданні представник
відповідача заперечення підтримала,
просить в задоволенні позову
відмовити.

Суд, заслухавши думку сторін,
з'ясувавши обставини, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
та заперечень, дослідивши докази, якими
вони обґрунтовуються встановив
наступні факти та відповідні їм
правовідносини.

Державною податковою інспекцією у
Сихівському районі м. Львова Головного
управління Міндоходів у Львівської
області проведено позапланову виїзну
документальну перевірку ТзОВ
«Спецбудмонтажпроект» з питань
дотримання податкового законодавства
при здійсненні взаєморозрахунків із
ТзОВ «БК АРС», ТзОВ «Лідерком», ПП
«СМУ-600», ПП «Викуп», ТзОВ "Ейс
контракшен менеджмент", ПП "Біко
Агротрейд" за весь період
взаєморозрахунків.

За результатами вищевказаної
перевірки складено акт від 27.11.2013 року
№498/22-10/25231137, яким встановлено
порушення п.14.1.191 ст. 14, п.п.135.4.1 ст. 135,
п.137.4 ст. 137, п.138.4, п.138.6, п.138.8, п.138.10 ст. 138,
п.139.1.9 ст. 139 Податкового кодексу
України, внаслідок чого підприємством
занижено податок на прибуток за період
з 01.07.2011 року по 31.03.2012 року в сумі 67868,00
грн., а саме: за ІІ-ІV квартали 2011 року в
сумі 59722,00 грн., за І квартал 2012 року в
сумі 8146,00 грн.; п.14.1.191 ст.14, п.185.1 ст.185,
п.188.1 ст.188, п.187.1 ст.187, п.198.3, п.198.4, п.198.6 ст.
198 Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість на 64441,00 грн., а саме: за
липень 2011 року на 25493,00 грн., за вересень
2011 року на суму 16227,00 грн., за січень 2012
року на 2336,00 грн., за лютий 2012 року на
17095,00 грн., за березень 2012 року на 3290,00
грн.

На підставі акта перевірки від 27.11.2013
року №498/22-10/25231137 Державною податковою
інспекцією у Сихівському районі м.
Львова Головного управління
Міндоходів у Львівської області
винесено податкове
повідомлення-рішення від 11.12.2013 року
№, яким позивачу збільшено суму
податкового зобовязання з податку на
прибуток на загальну суму 69 904, 00 грн., в
тому числі за основним платежем - 67 868,00
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 2 036,00 грн. та податкове
повідомлення-рішення від 11.12.2013 року
№, яким позивачу збільшено суму
податкового зобовязання з податку на
додану вартість на загальну суму 96 661, 00
грн., в тому числі за основним платежем -
64 441,00 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 32 220,00 грн.

Спірні правовідносини регулюються
Конституцією України, Податковим
кодексом України від 02.12.2010р. №2755-VI (із
змінами і доповненнями), ЦК України, ГК
України, КАС України.

Предметом доказування у відповідній
категорії спорів є реальність
господарських операцій, що є підставою
для виникнення права на податковий
кредит та/або формування валових
витрат; добросовісність дій платника
податку, яка полягає у відповідності
вчинених ним дій господарській меті, а
також реальність усіх даних, наведених
у документах, що надають право на
податковий кредит та/або формування
валових витрат.

Щодо взаєморозрахунків ТзОВ
«Спецбудмонтажпроект» із ПП «Викуп»
суд встановив наступне.

01.07.2011 року між ТзОВ
«Спецбудмонтажпроект» (Покупець) та ПП
«Викуп» (Продавець) укладено договір
поставки б/н та 20.09.2011 року договір
поставки №20/09-11, згідно з умовами яких
Продавець продає, а Покупець купує
обладнання та матеріали в порядку та на
умовах, визначених цим Договором.
Покупець зобов'язується прийняти та
оплатити Товар на умовах, передбачених
даним Договором. За вказаним договором
поставлявся товар, який
використовувався позивачем у своій
господарській діяльності, а саме:
лічильники газу, пункти
газорегуляторні, сигналізатори газу,
відводи, трійники, фланці тощо.

На підтвердження фактичного придбання
товарів та виконання умов договорів
позивачем надано до матеріалів справи:

- видаткову накладну №РН-11-0407 від
04.11.2011 року на суму 3732,48 грн., в т.ч. ПДВ -
622,08 грн., податкову накладну №97 від
04.11.2011 року ( відвід-Д57, Д89, Д108, крани
трьохходові, манометри, розповітрювач
автоматичний, фланець, прокладка);

- видаткову накладну №РН25/11-11 від
25.11.2011 року на суму 4600,00 грн., в т.ч. ПДВ -
766,67 грн., податкову накладну №610 від
24.10.2011 року (лічильник газу G-4 з
провіркою в кількості 10 шт);

- видаткову накладну №РН-10-3126 від
31.10.2011 року на суму 108854,06 грн., в т.ч. ПДВ
1809,01 грн., податкову накладну №697 від
31.10.2011 року (труба, кран кульовий,
коліно, кліпса, дюбеля та ін.);

- видаткову накладну №РН-7-28012 від
28.07.2011 року на суму 111340,06 грн., в т.ч. ПДВ
18556,67 грн., податкову накладну №573 від
28.07.2011 року (лічильник газу 296 шт.);

- видаткову накладну №РН-9-26018 від
26.09.2011 року на суму 87361,34 грн., в т.ч. ПДВ
14560,22 грн., податкову накладну №587 від
26.09.2011 року (пункт газорегуляторний з
регулятором, лічильники газу,
сигналізатори газу, термометр з
оправою, кран, клапан зворотній,
лічильник води, засувка, труба та інші
матеріали).

Щодо взаєморозрахунків ТзОВ
«Спецбудмонтажпроект» із ТзОВ
«Лідерком» суд встановив наступне.

ТзОВ «Лідерком» здійснювало для ТзОВ
«Спецбудмонтажпроект»
ремонтно-будівельні роботи (поставка
та монтаж системи опалення,
водопостачання та твердопаливної
котельні в м. Буськ по вул. Промислова,
6Г, роботи по газифікації 20-ти
квартирного житлового будинку по вул.
Чупринки у м. Львові) згідно з
Договорами субпідряду №29/09-11 від 29.09.2011
року та №20/09-11 від 20.09.2011 року.

За результатами виконаних робіт робіт
по договору субпідряду №29/09-11 від 29.09.2011
року оформлено акт приймання виконаних
будівельних №1, а саме: поставка та
монтаж системи опалення,
водопостачання та твердопаливної
котельні в м. Буськ по вул. Промислова,
6Г, на суму 162288,00 грн., в т.ч. ПДВ 27048,00 грн.,
а також отримано податкові накладні
№557 від 27.10.2011 року на суму 18600,00 грн., в
т.ч. ПДВ 3100,00 грн., податкову накладну
№839 від 31.10.2011 року на суму 18300,00 грн., в
т.ч. ПДВ 3050,00 грн., податкову накладну
№204 від 09.11.2011 року на суму 15000,00 грн., в
т.ч. ПДВ 2500,00 грн., податкову накладну
№834 від 30.11.2011 року на суму 128988,00 грн., в
т.ч. ПДВ 21498,00 грн.

За результатами виконаних робіт робіт
по договору субпідряду №20/09-11 від 20.09.2011
року оформлено акт приймання виконаних
будівельних №1, а саме: роботи по
газифікації 20-ти квартирного житлового
будинку по вул. Чупринки у м. Львові №1
без дати на суму 88200,00 грн., в т.ч. ПДВ
14700,00 грн., а також отримано податкову
накладну №748 від 30.11.2011 року на суму
88200,00 грн., в т.ч. ПДВ 14700,00 грн.

Щодо взаєморозрахунків ТзОВ
«Спецбудмонтажпроект» із ТзОВ
«Лідерком» суд встановив наступне.

25.10.2011 року між ТзОВ
«Спецбудмонтажпроект» (Покупець) та
ТзОВ «Ейс Контракшен менеджмент»
(Продавець) укладено договір поставки
№25/10-11, згідно з умовами якого
Продавець продає, а Покупець купує
кухонний набір в порядку та на умовах
визначених даним Договором.

На підтвердження факту виконання
договірних зобов'язань позивачем
подано:

- видаткову накладну №РН-12-2604 від 26.12.2011
року на суму 31597,73 грн., в т.ч. ПДВ 5266,29
грн. (лічильники газові, клапан
електромагнітний, фільтр газовий),
податкову накладну №863 від 26.12.2011 року
на суму 31597,73 грн., в т.ч. ПДВ 5266,29 грн.

- видаткову накладну №РН-10-3140 від 31.10.2011
року на суму 12600,00 грн., в т.ч. ПДВ 2100,00
грн. (кухонний набір), податкову
накладну №700 від 31.10.2011 року на суму
12600,00 грн., в т.ч. ПДВ 2100,00 грн.

Щодо взаєморозрахунків ТзОВ
«Спецбудмонтажпроект» із ПП «СМУ-600»
суд встановив наступне.

ПП «СМУ-600» здійснювало для ТзОВ ТзОВ
«Спецбудмонтажпроект» поставку ТМЦ
згідно з договором на поставку ТМЦ
№20/09-11 від 20.09.2011 року на що надано
видаткову накладну №РН-12-2011 від 21.12.2011
року на суму 9139,73 грн., в т.ч. ПДВ 1523,28
грн., податкову накладну №591 від 21.12.2011
року.

Щодо взаєморозрахунків ТзОВ
«Спецбудмонтажпроект» із ПП «Біко
Агротрейд», то суд встановив, що ПП
«Біко Агротрейд» здійснювало для ТзОВ
«Спецбудмонтажпроект» поставку ТМЦ
згідно договору на поставку ТМЦ №01/02-12
від 01.02.2012 року, на що надано видаткову
накладну №РН-2-20023 від 20.02.2012 року на
суму 46457,86 грн., в т.ч. ПДВ 7757,98 грн.,
податкову накладну №602 від 20.02.2012 року
(насос, зимова труба, засувка фланцева,
хомути з шурупами та ін.).

Щодо взаєморозрахунків ТзОВ
«Спецбудмонтажпроект» із ТзОВ «БК
АРС», то суд встановив, ТзОВ «БК АРС»
здійснювало для ТзОВ
«Спецбудмонтажпроект» поставку ТМЦ
згідно договору на поставку ТМЦ №17/08-11
від 17.08.2011 року, на що надано: видаткову
накладну №РН-7-28005 від 28.07.2011 року на
суму 1526,62 грн., в т.ч. ПДВ 254,44 грн.,
податкову накладну №455 від 28.07.2011 року
(термоізоляція, зєднання ПЕ/сталь);
видаткову накладну №РН-7-01003 від 01.07.2011
року на суму 40091,44 грн. в т.ч. ПДВ 6681,91
грн., податкову накладну №2 від 01.07.2011
року (болти, заглушка, відвод, трійник,
кутники, кран кульовий, трійник);
видаткову накладну №РН-9-01021 від 01.09.2011
року на суму 10000,00 грн. в т.ч. ПДВ 1666,67
грн., податкову накладну №18 від 01.09.2011
року (трійник, коліно, перехід, муфта,
хомут, фланець, болт, дюбель та ін.).

Позивач зазначив, що оплату згідно з
умовами всіх договорів зі всіма
контрагнетами було здійснено в повному
обсязі та суми ПДВ віднесено до складу
податкового кредиту у Деклараціях з
ПДВ за відповідні періоди та
відображено у додатку №5 (розшифровки у
розрізі контрагентів) на підставі
вказаних податкових накладних.

При прийнятті рішення суд виходив з
наступного.

Відповідно до ст.3 Господарського
кодексу України під господарською
діяльністю розуміється діяльність
суб'єктів господарювання у сфері
суспільного виробництва спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність.

Господарська діяльність, що
здійснюється для досягнення
економічних і соціальних результатів
та з метою одержання прибутку, є
підприємництвом, а суб'єкти
підприємництва-підприємцями.

Господарською діяльністю в розумінні
п. 14.1.36. ст. 14 ПК України є діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Відповідно до пп. 134.1.1. п. 134.1 ст. 134
Податкового кодексу України об'єктом
оподаткування є прибуток із джерелом
походження з України та за її межами,
який визначається шляхом зменшення
суми доходів звітного періоду,
визначених згідно зі статтями 135 - 137
цього Кодексу, на собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та суму інших витрат
звітного податкового періоду,
визначених згідно зі статтями 138 - 143
цього Кодексу, з урахуванням правил,
встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Підпунктом 14.1.27 п.14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України визначено, що витрати -
сума будь-яких витрат платника податку
у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Згідно п. 138.4. ст.138 Податкового кодексу
України, витрати, що формують
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг,
визнаються витратами того звітного
періоду, в якому визнано доходи від
реалізації таких товарів, виконаних
робіт, наданих послуг.

Відповідно до п.п. 138.2. ст. 138 Податкового
кодексу України, витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку.

За приписами п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України не
включаються до складу витрат: витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Статтею 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» первинний
документ визначається як документ, що
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно із ст. 3 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» метою ведення
бухгалтерського обліку і складання
фінансової звітності є надання
користувачам для прийняття рішень
повної, правдивої та неупередженої
інформації про фінансове становище,
результати діяльності та рух грошових
коштів підприємства.

Бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Відповідно до частини 1, 2 статті 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 р. №88, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р.
за №168/704.

Відповідно до п.п.1.2 п.1 вказаного
Положення, господарські операції
відображаються у бухгалтерському
обліку методом їх суцільного і
безперервного документування. Записи в
облікових регістрах провадяться на
підставі первинних документів,
створених відповідно до вимог цього
Положення.

Первинні документи - це письмові
свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення (п.п.2.1 п.2 Положення).

У відповідності до п. п. 14.1.179. п. 14.1. ст. 14
Податкового кодексу України (далі - ПК)
податкове зобов'язання для цілей
розділу V цього Кодексу - загальна сума
податку на додану вартість, одержана
(нарахована) платником податку в
звітному (податковому) періоді.

Згідно п. п. 14.1.181. п. 14.1. ст. 14 ПК України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Відповідно до п. п. 54.3.2. п. 54.3. ст. 54 ПК
України контролюючий орган
зобов'язаний самостійно визначити суму
грошових зобов'язань, зменшення
(збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
(збільшення) від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток або від'ємного значення суми
податку на додану вартість платника
податків, передбачених цим Кодексом
або іншим законодавством, якщо дані
перевірок результатів діяльності
платника податків свідчать про
заниження або завищення суми його
податкових зобов'язань, суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків,
заявлених у податкових (митних)
деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Пунктом 57.3. ст. 57 ПК України
передбачено, що у разі визначення
грошового зобов'язання контролюючим
органом за підставами, зазначеними у
підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, платник податків
зобов'язаний сплатити нараховану суму
грошового зобов'язання протягом 10
календарних днів, що настають за днем
отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

У разі оскарження рішення
контролюючого органу про нараховану
суму грошового зобов'язання платник
податків зобов'язаний самостійно
погасити узгоджену суму, а також пеню
та штрафні санкції за їх наявності
протягом 10 календарних днів, наступних
за днем такого узгодження.

Згідно п. 123.1. ст. 123 ПК України у разі
якщо контролюючий орган самостійно
визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, - тягне за собою
накладення на платника податків
штрафу.

Відповідно до п. 185.1. ст. 185 ПК України
об'єктом оподаткування є операції
платників податку з постачання
товарів, місце постачання яких
розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу.

Пунктом 188.1. ст. 188 ПК України
встановлено, що база оподаткування
операцій з постачання товарів/послуг
визначається виходячи з їх договірної
(контрактної) вартості, але не нижче
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, з
урахуванням загальнодержавних
податків та зборів (крім податку на
додану вартість та акцизного податку
на спирт етиловий, що використовується
виробниками - суб'єктами
господарювання для виробництва
лікарських засобів, у тому числі
компонентів крові і вироблених з них
препаратів, крім лікарських засобів у
вигляді бальзамів та еліксирів, і збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування на послуги стільникового
рухомого зв'язку).

Згідно п. 198.1. ст. 198 ПК України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Згідно п. 198.2. ст. 198 ПК України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно п. 198.3. ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

У відповідності до п. 198.4. ст. 198 ПК
України якщо платник податку придбає
(виготовляє) товари/послуги та
необоротні активи, які призначаються
для їх використання в операціях, що не є
об'єктом оподаткування або
звільняються від оподаткування, то
суми податку, сплачені (нараховані) у
зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), не відносяться до
податкового кредиту зазначеного
платника.

Згідно п. 198.6. ст. 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Відповідно п. 201.1. ст. 201 ПК України
платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою податкову
накладну.

За приписами п. 201.4. ст. 201 ПК України
податкова накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг.

Згідно п. 201.6. ст. 201 ПК України податкова
накладна є податковим документом і
одночасно відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Органи державної податкової служби за
даними реєстрів виданих та отриманих
податкових накладних, наданих в
електронному вигляді, повідомляють
платника податку про наявність у
такому реєстрі розбіжностей з даними
контрагентів. При цьому платник
податку протягом 10 днів після
отримання такого повідомлення має
право уточнити податкові зобов'язання
без застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно п. 201.10. ст. 201 ПК України
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Для підтвердження факту правомірності
віднесення сум ПДВ до податкового
кредиту позивачем були надані та
дослідженні в судовому засіданні
податкові накладні, які оформлені
згідно вимог чинного законодавства,
які діяли в період їх формування та
відшкодування, а саме: п.п.14.1.71, п.п.14.1.185,
п.п.14.1.191, п.п.14.1.818 п.14.1 ст.14, п.185.1 ст.185,
п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, ст.192, п.198.2, п.198.3,
п.198.4, п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.4, п.201.7, п.201.10
ст.201 Податкового кодексу України.
Податкові накладні виписані
зареєстрованими в установленому
законом порядку суб'єктами
господарювання, платниками податку на
додану вартість, чого відповідачем не
спростовано.

Серед видів діяльності ТзОВ
«Спецбудмонтажпроект» є «будівництво
житлових і нежитлових будівель, монтаж
водопровідних мереж, систем опалення
та кондиціонування, інші роботи». На
обґрунтування подальшого використання
у своїй господарській діяльності
придбаних матеріалів, позивачем
надано:

- у ПП «Викуп» за договором №20/09-11
від 20.09.11р. було придбано та отримано
матеріальні цінності, які були
використані та встановленні згідно
договорів № 17/11-11 від 17.11.2011р.-виконання
на замовлення ТзОВ « У Локс ЛТД»
сантехнічних робіт у ж/б на вул..
Гвардійській 18-а. Матеріали було
списано згідно акту списання № СпТ-000058
від 30.10.2011р.; - № 01-10/15-07 від 15.07010р. та
списано згідно актів ( № ЄпТ-000043 від
30.09.2011р., № СпТ-000044 від 30.09.2011р., № СпТ-000045
від 30.09.2011р.,); за договором б/н від 01.07.2011
року придбано газові лічильники, які в
подальшому встановлені при виконанні
договору № 01-10/15-07 від 15.07-2010р. з монтажу
системи газопостачання на 296-ти
квартирному будинку на вул.Пасічній ,
акти списання ( № СпТ-000037. від 31.08.2011р., №
СпТ-000043 від 30.09.2011р., № СпТ-000044 від
30.09.2011р., № СпТ-000037 від 30.09.2011р.) - загалом
296 штук.

- у ТзОВ «Ейс контракшн
менеджмент» по договору №25/10-11 від
25.10.2011 року було придбано кухонний
меблевий набір на суму 12600 грн. та
відшкодовано ПДВ на суму 2100 грн. Також
згідно з ции договором отримано
комплектуючі для системи
газопостачання по накладній № РН-12-2604
від 26.12.2011 року. Дані матеріали були
встановленні при виконанні договору №
21М2-11 від 21.12.11 року між позивачем і ТзОВ
«Ако Індастіс». За цим договором було
проведено роботи з газопостачання та
обліку газу в цеху металевих виробів
вищевказаного підприємства в смт.
Куликів, вул.Шевченка 73.

- у ПП «СМУ-600» за договором
№20/09-11 від 20.09.2011 року отримано
матеріали для систем опалення та
каналізації, які в подальшому були
встановлені при виконання робіт за
договором 12/ 08-2011 від 12.08. 2011р.між нами та
Пустомитівською центральною районною
лікарнею (ПЦРЛ) м. Пустомити, списані за
актом № СгіТ-000069 від 30.12.2011 року; за
договором 02/ 12-2011 від 02.12. 2011р.між нами та
Пустомитівською центральною районною
лікарнею (ПЦРЛ) м. Пустомити, списані за
актом № СпТ-000070 від 30.12.2011 року; за
договором 15/ 09-2011 від 15.09. 2011р.між нами та
ТзОВ " Добрі меблі" з монтажу системи
опалення в офіссних приміщення на
вул.Городоцькій 357 у м. Львові.
Матеріали були списані згідо акту
№СпТ-000072 від 31.12.2011 року.

- отримані ТМЦ від ПП «Біко
Агротрейд» були використані під час
виконання робіт за договором № 101-2012
від 10.01.2012 року, який був укладений між
позивачем та ДГІ «Український
державний центр залізничних
рефрежераторських перевезень
«Укррефтранс». Роботи за цим договором
проводились у місті Фастові на вул.
Червоний шлях,1. Матеріали списані за
актом № СпТ-000008 від 29.02.2012 року.

- матеріальні цінності,
придбані у ТзОВ «БК АРС» були
використанні при виконанні робіт: на
підприємстві ТзОВ «Львівська
ізоляторна компанія)) договір № 21 04-11
від 27.04.2011 року та списані згідно актів
списання № СпТ-000023 від 30.08.2011 року; на
підприємстві ТзОВ «Львівська
ізоляторна компанія)) договір № 3X05-11
від 6.05.2011 року та списані згідно актів
списання № СпТ-000022 від 30.08.2011 року; при
виконанні робіт у приміщенні
Пустомитівської центральної районної
лікарні за договором № 1X03-11 від 01.03.2011р.
та списані за актом № СпТ-000034 від 31 .07 .
2011 року; під час обладнання жб на вул.
Пасічній 133 у м. Львові за договором № 01-
10X15-07 від 15.07.2010 року та актів списання №
СпТ- 000042 від 30.09.2011 року № СпТ-000043 від
30.09.2011 року, № СпТ- 000045 від 30.09.2011 року,
№СпТ-000046 від 30.09.2011 року.

Обґрунтовуючи правомірність висновків
акту перевірки, відповідач
покликається на протоокли допиту осіб,
які являлись директорами ТзОВ
«Лідерком», ТзОВ «Ейс контракшн
менеджемент» та ТзОВ «БК АРС» та
висновки судово-почеркознавчої
експертизи, проте, такі не можуть бути
взяті судом до уваги, з огляду на
наступне.

У відповідності до ст. 61 Конституції
України, юридична відповідальність
особи має індивідуальний характер.
Статтею 62 Конституції України
обумовлено, що особа вважається
невинуватою у вчиненні злочину і не
може бути піддана кримінальному
покаранню, доки її вину не буде
доведено в законному порядку і
встановлено обвинувальним вироком
суду. Обвинувачення не може
ґрунтуватися на доказах, одержаних
незаконним шляхом, а також на
припущеннях.

Таким чином, сам факт порушення
кримінальної справи відносно
посадових осіб контрагентів
контрагента позивача не є підставою
для визнання господарських операцій
позивача із контрагентами
безтоварними.

У свою чергу, ч. 4 ст. 70 КАС України
передбачено, що обставини, які за
законом повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися ніякими
іншими засобами доказування, крім
випадків, коли щодо таких обставин не
виникає сумнів.

Винність особи у вчиненні злочину може
бути підтверджено обвинувальним
вироком суду, який набув законної сили.
Отже, лише вирок суду у кримінальні
справі, який набув законної сили, та
матеріали кримінальної справи, якими
встановлено діяння, що впливають на
визначення податкових зобов'язань,
можуть бути використані податковим
органом при наданні оцінки
фінансово-господарським операціям
платників податків.

Чинне законодавство України не ставить
у залежність виникнення у платника ПДВ
права на податковий кредит від
дотримання вимог податкового
законодавства та належного ведення
господарської діяльності іншим
суб'єктом господарювання, вартість
яких включена до витрати платника
податків, а сума ПДВ - до податкового
кредиту.

Крім того, згідно з практикою
Європейського суду з прав людини у
справі «БУЛВЕС»АД проти
Болгарії»(заява № 3991/03) Європейський
суд з прав людини у своєму рішенні від 22
січня 2009 року зазначив, що платник
податку не повинен нести наслідків
невиконання постачальником його
зобов'язань зі сплати податку і в
результаті сплачувати ПДВ вдруге, а
також сплачувати пеню. На думку Суду,
такі вимоги стали надмірним тягарем
для платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності.

Вказана правова позиція викладена у
Постанові Верховного Суду України від
31 січня 2011 року справа №21-47а10.

Враховуючи наведене, судом встановлено
та знайшло своє підтвердження в
матеріалах справи, між позивачем та
зазначеним у акті перевірки
контрагентами, виникли господарські
зобов'язання, факт виконання яких
підтверджується належними та
допустимими доказами, всі податкові
накладні отримані позивачем від
контрагентів, оформлені у
відповідності до вимог чинного
законодавства, а саме ст.201 Податкового
кодексу України.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач
як суб'єкт владних повноважень не довів
правомірності прийнятих ним
податкових повідомлень-рішень.

При зазначених обставинах, суд вважає
вимоги позивача правомірними та
такими, що ґрунтуються на положеннях
діючого законодавства, належним чином
обґрунтовані, підтверджені
матеріалами справи, а тому підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Щодо судових витрат, то у відповідності
до вимог ст.94 КАС України, судові
витрати у формі судового збору
належить стягнути на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 23, 69, 70, 71, 86, 160-163,
167 Кодексу адміністративного
судочинства України,-

Постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Сихівському районі Головного
управління Міндоходів у Львівській
області від 11.12.2013 року №
повністю, а податкове
повідомлення-рішення від 11.12.2013 року
№ частково на суму 61 341 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю
«Спецбудмонтажпроект» 333,13 грн.
судового збору.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Львівський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Львівського апеляційного
адміністративного суду. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

Суддя
Брильовський Р.М.

Повний текст постанови виготовлений
29.04.2014 року.