Справа № 202/4335/14-а
Суддя: Колесніченко О. В.
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 202/4335/14-а
УХВАЛА

Іменем України

16 квітня 2014 року Індустріальний
районний суд м. Дніпропетровська у
складі:

головуючого судді
Колесніченко О.В.,

при секретарі
Голобородько О.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
поданням Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області про зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року Управління ДВС ГУЮ у
Дніпропетровській області звернулося
з поданням про зміну чи встановлення
способу і порядку виконання постанови
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 20 квітня 2012 року
№2а/0417/155/2012 з встановленого цим
рішенням зобов'язання управління
здійснити нарахування та виплату
ОСОБА_1 допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
відповідно до ст. 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» у
розмірі прожиткового мінімуму,
встановленого законом на момент
виплати, за період з 09 жовтня 2011 року по
20 квітня 2012 року з урахування
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років на стягнення з УПСЗН
Індустріальної районної у місті
Дніпропетровську ради на користь
ОСОБА_1 допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
відповідно до ст. 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» у
розмірі прожиткового мінімуму,
встановленого законом на момент
виплати, починаючи з 09 жовтня 2011 року по
20 квітня 2012 року в розмірі 4809,09 грн., в
обґрунтування таких вимог посилаючись
на те, що боржник не може виконати
рішення суду через відсутність
бюджетних призначень та асигнувань і
здійснити виплату нарахованих
грошових коштів за рішенням суду
можливо шляхом стягнення коштів з
рахунків державного органу, а в разі
відсутності у зазначеного державного
органу відповідних призначень - за
рахунок коштів, передбачених за
бюджетною програмою для забезпечення
виконання рішень суду, та, крім того, у
даному випадку значення слів в
постанові суду «виплатити» та
«стягнути» має однакове правове
навантаження і не змінює при цьому суть
ухваленого рішення, а лише визначає
порядок і спосіб за яким можливо буде
привести його до фактичного виконання.

Будучи належним чином сповіщеними про
дату та час розгляду справи, сторони в
судове засідання не з'явилися, заявник
у поданій заяві одночасно клопотав про
розгляд справи у свою відсутність, що
дає можливість суду згідно ч.2 ст. 263 КАС
України розглянути справу у
відсутності сторін та за ч.6 ст.128 КАС в
порядку письмового провадження.

Перевіривши викладені в заяві доводи,
дослідивши матеріали справи, матеріали
справи №2а/0417/155/2012, суд вважає, що
вимоги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судом, що постановою
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 20 квітня 2012 року,
залишеною без змін постановою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 11 липня 2013
року, позов ОСОБА_1 задоволений
частково, визнано неправомірними дії
УПСЗН Індустріальної районної у місті
ради; зобов'язано УПСЗН Індустріальної
районної у місті ради нарахувати та
виплатити ОСОБА_1 заборгованість зі
сплати державної допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 09 жовтня 2011
року по 20 квітня 2012 року відповідно до
ст. 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» у розмірі,
встановленому законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років, з
урахуванням раніше сплачених сум (а.с.
25-26, 33).

Постановою державного виконавця
Відділу ПВР УДВС ГУЮ у
Дніпропетровській області від 19 грудня
2013 року відкрито виконавче провадження
з виконання виконавчого листа
2а/0417/155/2012, виданого Індустріальним
районним судом м. Дніпропетровська 19
листопада 2013 року на виконання
вказаної постанови місцевого суду на
користь ОСОБА_1

Разом з тим, УПСЗН Індустріальної
районної у місті ради виконало судове
рішення лише тільки частково і ОСОБА_1
згідно з розпорядженням Управління №51
нараховано 4809,09 грн., однак не
виплачено.

У відповідності до ч. 1 ст. 263 КАС України
за наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Звідси, під зміною способу та порядку
виконання рішення слід розуміти
прийняття судом нових заходів для
реалізації рішення в разі неможливості
його виконання у порядку і способом,
раніше встановленим судом і така зміна
може відбутися шляхом заміни одного
заходу примусового виконання судового
рішення іншим або коли, при виконанні
рішення адміністративного суду, яким
присуджені певні речі або кошти,
неможливо їх повернути за їх
відсутності, що є підставою для
звернення стягнення на грошові кошти
тощо.

Таким чином, суд за наявності
обґрунтованих підстав та належних
доказів, може змінити спосіб та
порядок виконання рішення суду або ж
відмовити по даному питанню, не
змінюючи при цьому його змісту. При
цьому, відстрочити або розстрочити,
змінити чи встановити спосіб і порядок
виконання рішення суд може лише у
виняткових випадках.

Разом з тим, під обґрунтованими
підставами слід розуміти наявність
обставин, які є об'єктивно
непереборними, тобто такими, що
ускладнюють або унеможливлюють
виконання рішення суду у раніше
встановлений судом спосіб. Наявність
таких обставин має бути підтверджено
належними та допустимими доказами.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 11
Закону України "Про виконавче
провадження" державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець, зокрема,
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України, а відтак,
виконання постанови суду фактично
можливе, хоча й за певних умов.

Між тим, державним виконавцем не надано
доказів існування виняткових обставин,
що можуть ускладнити або унеможливити
виконання рішення суду у раніше
встановлений судом спосіб, не
встановлено таких обставин і судом за
розгляду цієї справи.

Крім того, з резолютивної частини
постанови, яка підлягає виконанню
вбачається, що зобов'язання
відповідача здійснити певні дії є
позовними вимогами, як обраним судом
видом захисту порушених прав позивача,
які суд задовольнив. При цьому, «захист
порушеного права у судовому рішенні» і
«спосіб виконання судового рішення» не
є тотожними поняттями, однак в своєму
поданні державний виконавець просить
змінити не спосіб виконання постанови
суду, а судове рішення по суті позовних
вимог і вирішити додаткову позовну
вимогу про стягнення коштів, яка не
була предметом розгляду та дослідження
судом під час прийняття постанови.

Зважаючи на викладене, суд приходить до
висновку про відсутність правових
підстав для задоволенні подання і
зміни способу та порядку виконання
постанови суду.

Керуючись ст.ст. 160, 165, 167 , 263 КАС України,
суд, -

УХВАЛИВ:

Управлінню державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області в
задоволені про зміну способу і порядку
виконання судового рішення - постанови
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 20 квітня 2012 року
№2а/0417/155/2012 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду в порядку та у
строки, встановлені ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
О.В. Колесніченко