Справа № 805/4442/14
Суддя: Толстолуцька М.М.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2014 р.
Справа № 805/4442/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Суддя Донецького окружного
адміністративного суду Толстолуцька
М.М розглянув у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в м. Дружківці Донецької
області до Відділу державної
виконавчої служби Дружківського
міського управління юстиції про
визнання бездіяльності незаконною,
зобов'язання виконати дії.

Управління Пенсійного фонду України в
м. Дружківці Донецької області
звернулось до суду з позовом до Відділу
державної виконавчої служби
Дружківського міського управління
юстиції про визнання бездіяльності
незаконною, зобов'язання виконати
дії.

Представник позивача у судове
засідання з'явився, через канцелярію
суду надав клопотання про розгляд
справи в порядку письмового
провадження.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, надав суду
клопотання про розгляд справи без
участі представника відповідача.

За таких обставин суд, враховуючи
вимоги частини четвертої статті 122,
частини шостої статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, вважає за можливе розглянути
справу за відсутності представників
сторін в порядку письмового
провадження.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, суд -

В С Т
А Н О В И В:

Управління Пенсійного фонду України в
м. Дружківці Донецької області
звернулось до суду з позовом до Відділу
державної виконавчої служби
Дружківського міського управління
юстиції про визнання бездіяльності
незаконною, зобов'язання виконати
дії.

В обґрунтування позову позивач
посилається на те, що в провадженні
відповідача знаходиться виконавче
провадження з виконання вимоги від
04.07.2013 № 632 на суму 9 776,75 гривень.

При ознайомлені з матеріалами
виконавчого провадження по виконанню
зазначеного документу посадовим
особам стягувача стало відомо про
відсутність дій, тобто бездіяльність
державного виконавця з примусового
виконання виконавчого документа, яка
спричиняє шкоду Державному бюджету.

Просить визнати бездіяльність
незаконною, зобов'язати вжити всіх
заходів примусового виконання.

Судом встановлено, що позивач -
Управління Пенсійного фонду України в
м. Дружківці Донецької області є
юридичною особою публічного права,
суб'єктом владних повноважень - органом
виконавчої влади, який у спірних
правовідносинах здійснює
повноваження, покладені на нього
статтею 12 Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
Положенням про Пенсійний фонд України,
затвердженим Указом Президента
України від 06.04.2011 № 384/2011 (далі -
Положення) з наступними змінами та
доповненнями.

Відповідач - Відділ державної
виконавчої служби Дружківського
міського управління юстиції, діє на
підставі Законів України «Про державну
виконавчу службу» та «Про виконавче
провадження», відповідно до яких
виконує функції з виконання судових
рішень.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши
доводи позову, дослідивши зібрані по
справі докази в їх сукупності,
проаналізувавши зміст норм
матеріального і процесуального права,
які врегульовують спірні
правовідносини, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав та мотивів.

Судом встановлено, що Управлінням
Пенсійного фонду України в м.
Дружківці Донецької області відносно
ОСОБА_1 винесено вимогу від 04.07.2013 № Ф
632 про сплату недоїмки зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування в сумі
9 776,75 гривень.

Постановою Відділу державної
виконавчої служби Дружківського
міського управління юстиції від 13.09.2013
ВП№ 39740202 відкрито виконавче
провадження з виконання вимоги № Ф 632.

26.03.2014 року за наслідками ознайомлення
з матеріалами виконавчого провадження
по виконанню вимоги, позивачем
складено протокол, з якого вбачається,
що відповідачем не в повному обсязі
проводилась робота по реальному
виконанню зазначеного вище документа.

При ознайомленні з матеріалами
виконавчого провадження відомо, що
відповідачем 13.09.2013 року був
направлений запит №2392627 до
Державної податкової служби України
про номери рахунків, відкритих у
банках та інших фінансових установах
боржника, відповідь на зазначений
запит надійшла 16.09.2013 року, якої
вбачається, що рахунки відсутні. 13.09.2013
року був направлений запит до боржника
- ОСОБА_1 01.11.2013 року надійшла відповідь
від боржника, з якої вбачається про
відсутність коштів та майна для
погашення боргу.

Запити для встановлення майнового
стану до відділу РЕР ДАІ з
обслуговування м. Краматорська та м.
Дружківки при УДАІ ГУМВС України в
Донецькій області, відділу державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
Дружківського міського управління
юстиції та Відділу Держземагентства у
м. Дружківці Донецької області
державним виконавцем не
спрямовувались.

Відповідно до Закону України «Про
державну виконавчу службу» примусове
виконання рішень здійснюють державні
виконавці відділу примусового
виконання рішень Департаменту
державної виконавчої служби
Міністерства юстиції України,
підрозділу примусового виконання
рішень відділів державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, обласних,
Київського та Севастопольського
міських управлінь юстиції, районних,
міських (міст обласного значення),
районних у містах відділів державної
виконавчої служби.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначає Закон України «Про
виконавче провадження».

Державний виконавець, як працівник
органу державної виконавчої служби за
ст. 7 Закону України «Про Державну
виконавчу службу», зобов'язаний
сумлінно виконувати службові
обов'язки, не допускати в своїй
діяльності порушення прав громадян та
юридичних осіб, гарантованих
Конституцією України та законами
України, а з огляду на ст. 6 Закону
України «Про виконавче провадження» -
використовувати надані йому права у
точній відповідності до закону.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження», виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

В силу ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець: здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом;
надає сторонам виконавчого
провадження та їх представникам
можливість ознайомитися з матеріалами
виконавчого провадження; розглядає
заяви сторін та інших учасників
виконавчого провадження і їхні
клопотання; заявляє в установленому
порядку про самовідвід за наявності
обставин, передбачених цим Законом;
роз'яснює сторонам їхні права і
обов'язки.

Державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право: 1) проводити перевірку
виконання боржниками рішень, що
підлягають виконанню відповідно до
цього Закону; 2) здійснювати перевірку
виконання юридичними особами всіх форм
власності, фізичними особами,
фізичними особами - підприємцями
рішень стосовно працюючих у них
боржників; 3) з метою захисту інтересів
стягувача одержувати безоплатно від
органів, установ, організацій,
посадових осіб, сторін та учасників
виконавчого провадження необхідні для
проведення виконавчих дій пояснення,
довідки та іншу інформацію, у тому
числі конфіденційну; 4) безперешкодно
входити до приміщень і сховищ, що
належать боржникам або зайняті ними,
проводити огляд зазначених приміщень і
сховищ, у разі необхідності примусово
відкривати та опечатувати такі
приміщення і сховища; 5) накладати арешт
на майно боржника, опечатувати,
вилучати, передавати таке майно на
зберігання та реалізовувати його в
установленому законодавством порядку;
6) накладати арешт на кошти та інші
цінності боржника, зокрема на кошти,
які перебувають на рахунках і вкладах у
банках, інших фінансових установах, на
рахунки в цінних паперах, а також
опечатувати каси, приміщення і місця
зберігання грошей; 7) за згодою власника
використовувати приміщення, у тому
числі комунальної власності, для
тимчасового зберігання вилученого
майна, а також транспортні засоби
стягувача або боржника для перевезення
майна; 8) звертатися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
роз'яснення рішення, про видачу
дубліката виконавчого документа, про
встановлення чи зміну порядку і
способу виконання, про відстрочку та
розстрочку виконання рішення; 9)
звертатися до органу (посадової особи),
який видав виконавчий документ, про
роз'яснення змісту документа; 10)
звертатися до суду з поданням про
розшук боржника - фізичної особи або
дитини чи про постановлення
вмотивованого рішення про примусове
проникнення до житла чи іншого
володіння боржника - фізичної або іншої
особи, в якої перебуває майно боржника
чи майно та кошти, належні боржникові
від інших осіб, або дитина, стосовно
якої складено виконавчий документ про
її відібрання; 11) викликати фізичних
осіб, посадових осіб з приводу
виконавчих документів, що знаходяться
у виконавчому провадженні, а в разі
неявки боржника без поважних причин
виносити постанову про його привід
через органи внутрішніх справ; 12)
залучати у встановленому порядку до
провадження виконавчих дій понятих,
працівників органів внутрішніх справ,
інших осіб, а також експертів,
спеціалістів, а для оцінки майна -
суб'єктів оціночної діяльності -
суб'єктів господарювання; 13) накладати
стягнення у вигляді штрафу на фізичних,
юридичних та посадових осіб у випадках,
передбачених законом; 14) застосовувати
під час провадження виконавчих дій
відеозапис, фото- і кінозйомку; 15) у
процесі виконання рішень за наявності
вмотивованого рішення суду про
примусове проникнення до житла чи
іншого володіння фізичної особи
безперешкодно входити на земельні
ділянки, до житлових та інших приміщень
боржника - фізичної особи, особи, у якої
знаходиться майно боржника чи майно та
кошти, належні боржникові від інших
осіб, проводити в них огляд, у разі
необхідності примусово відкривати їх в
установленому порядку із залученням
працівників органів внутрішніх справ,
опечатувати такі приміщення,
арештовувати, опечатувати та вилучати
належне боржникові майно, яке там
перебуває та на яке за законом можливо
звернути стягнення; 16) вимагати від
матеріально відповідальних і
посадових осіб боржників - юридичних
осіб або від боржників - фізичних осіб
надання пояснень за фактами
невиконання рішень або законних вимог
державного виконавця чи іншого
порушення вимог законодавства про
виконавче провадження; 17) з метою
профілактичного впливу повідомляти
органам державної влади, громадським
об'єднанням, трудовим колективам і
громадськості за місцем проживання або
роботи особи про факти порушення нею
вимог законодавства про виконавче
провадження; 18) у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням,
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи за межі
України - до виконання зобов'язань за
рішенням; 19) у разі необхідності
залучати до проведення чи організації
виконавчих дій суб'єктів
господарювання, у тому числі на платній
основі, за рахунок авансового внеску
стягувача; 20) здійснювати інші
повноваження, передбачені цим Законом
та іншими законами.

Також суд зазначає, що частиною другою
статті 30 Закону України «Про виконавче
провадження» встановлено, що державний
виконавець зобов'язаний провести
виконавчі дії з виконання рішення
протягом шести місяців з дня винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження, а з виконання рішення
немайнового характеру - у двомісячний
строк.

Як вказувалось раніше, постановою
Відділу державної виконавчої служби
Дружківського міського управління
юстиції від 13.09.2013 № 39740202 відкрито
виконавче провадження з виконання
вимоги № Ф 632.

Після отримання відповідей від ДПІ та
божника, відповідачем не здійснено
ніяких інших заходів, передбачених
Законом України «Про виконавче
провадження» щодо виконання своїх
повноважень по примусовому виконанню
рішень.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідачем дійсно не в повному
обсязі проводилась робота по
виконанню вимоги Управлінням
Пенсійного фонду України в м.
Дружківці Донецької області про
стягнення з ОСОБА_1 заборгованості зі
сплати недоїмки 9776,75 гривень.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 зазначеного
Кодексу суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого суд вирішує справи
відповідно до Конституції та законів
України, а також міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно приписів частини 1, 2, 4, 6 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Суб'єкт
владних повноважень повинен подати
суду всі наявні у нього документи та
матеріали, які можуть бути використані
як докази у справі. Якщо особа, яка бере
участь у справі, без поважних причин не
надасть докази на пропозицію суду для
підтвердження обставин, на які вона
посилається, суд вирішує справу на
основі наявних доказів.

Враховуючи наявні в матеріалах
справи документи та відсутність
доказів (в тому числі витребуваних)
які б спростували повідомлені
позивачем обставини, суд дійшов
висновку про задоволення позовних
вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 8, 9, 10, 11, 158, 159, 160, 161, 162, 163 КАС України,
суд,-

П О С Т А Н О
В И В:

Позов Управління Пенсійного фонду
України в м. Дружківці Донецької
області до Відділу державної
виконавчої служби Дружківського
міського управління юстиції про
визнання бездіяльності незаконною,
зобов'язання виконати дії -
задовольнити.

Визнати бездіяльність Відділу
державної виконавчої служби
Дружківського міського управління
юстиції незаконною.

Зобов'язати Відділ державної
виконавчої служби Дружківського
міського управління юстиції вжити
всіх заходів примусового виконання.

Постанову ухвалено у нарадчій кімнаті
та проголошено її повний текст 24 квітня
2014 року.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Толстолуцька М.М.