Справа № 826/19340/13-а
Суддя: Грибан І.О.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Скочок Т.О.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

24 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючий-суддя
Грибан І.О.

судді
Беспалов О.О., Парінов А.Б.

за участі :

секретар с/з
Печенюк Р.В.

пр-к апелянта
Родич Ю.В.

розглянув в судовому засіданні в м.
Києві апеляційну скаргу Адвокатського
об'єднання «Юридична компанія
«Капітал» на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
24 січня 2014 року у справі за
адміністративним позовом
Адвокатського об'єднання «Юридична
компанія «Капітал» до Острозького
міського центру зайнятості, Київського
міського центру зайнятості про
визнання протиправними дій, скасування
наказу №155 від 10.09.2013 року та
зобов'язання вчинити дії -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з
адміністративним позовом, в якому
просив:

визнати протиправними дії Острозького
міського центру зайнятості щодо видачі
направлення №005001 від 25.06.2013 року;

визнати протиправним та скасувати
наказ Київського міського центру
зайнятості №155 від 10.09.2013 року щодо
відмови у компенсації фактичних витрат
у розмірі єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування;

зобов'язати Київський міський центр
зайнятості прийняти наказ про
щомісячну компенсацію фактичних
витрат у розмірі єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування Адвокатському
об'єднанню «Юридична компанія
«Капітал» за працевлаштування
безробітного ОСОБА_4.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
24 січня 2014 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено
повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції позивач подав апеляційну
скаргу, в якій вказує на порушення
судом першої інстанції при ухваленні
оскаржуваної постанови норм
матеріального та процесуального права,
а тому просить її скасувати та
ухвалити нову про задоволення позовних
вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, що з'явилися,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги та заперечень на
неї, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідно до корінця направлення на
працевлаштування в рахунок 5% квоти
№0005001 від 25.06.2013 року ОСОБА_4
прийнято на посаду помічника адвоката
з 01.07.2013 року на підставі наказу від
26.06.2013 року №12/06-13-к.

Позивач звернувся до Київського
міського центру зайнятості із заявою
про виплату компенсації фактичних
витрат на сплату єдиного соціального
внеску, яка отримана Київським міським
центром зайнятості 08.08.2013 року.

Листом від 13.09.2013 року №03-4988
Печерського районного центру
зайнятості повідомлено позивача, що
наказом Київського міського центру
зайнятості від 10.09.2013 року №155 «Про
відмову у компенсації фактичних витрат
у розмірі єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» Адвокатському
об'єднанню «Юридична компанія
«Капітал» відмовлено у компенсації
фактичних витрат у розмірі єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за ОСОБА_4,
Причиною відмови є невідповідність
вимогам Порядку компенсації
роботодавцям витрат у розмірі єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 15.04.2013 року №347, а саме:
працевлаштування особи на нове робоче
місце, яка не мала статусу
зареєстрованого безробітного.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
необґрунтованості позовних вимог.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, колегія суддів звертає увагу на
наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України
«Про зайнятість населення» від 05.07.2012
року № 5067-VI роботодавцю, який
працевлаштовує на нове робоче місце
громадян, зазначених у частині першій
статті 14 цього Закону (крім тих, які
визначені пунктом 7 частини першої
статті 14), та яким надано статус
безробітного, за направленням
територіальних органів центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері зайнятості
населення та трудової міграції,
строком не менше ніж на два роки
щомісяця компенсуються фактичні
витрати у розмірі єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за відповідну
особу за місяць, за який він сплачений.

Компенсація виплачується протягом
одного року з дня працевлаштування
особи за рахунок коштів, передбачених у
бюджеті Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття, коштів
Державного бюджету України для
забезпечення молоді, яка здобула
професійно-технічну або вищу освіту,
першим робочим місцем за отриманою
професією (спеціальністю) та Фонду
соціального захисту інвалідів (у разі
працевлаштування інваліда, який
зареєстрований в установленому
порядку як безробітний, але якому
відповідно до законодавства допомога
по безробіттю не призначається), у
визначеному Кабінетом Міністрів
України порядку.

Механізм виплати компенсації
фактичних витрат роботодавця на сплату
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування за
працевлаштування осіб, яким надано
статус безробітного, на нові робочі
місця визначається Порядком
компенсації роботодавцям витрат у
розмірі єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженим
Постановою Кабінету Міністрів України
від 15.04.2013 року №347.

Відповідно до п.8 зазначеного Порядку
роботодавець, який працевлаштував
зареєстрованого безробітного на нове
робоче місце, для отримання
компенсації подає протягом двох
місяців з дня працевлаштування
територіальному органу заяву
довільної форми, до якої додає довідку
за формою згідно з додатком. На
підставі наданої роботодавцем заяви та
довідки, персональних даних про особу,
якими володіє територіальний орган, та
за даними Пенсійного фонду України, в
тому числі щодо працевлаштування особи
на нове робоче місце, відсутності у
такого роботодавця заборгованості із
сплати єдиного внеску та/або страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, а також
даних державного реєстратора щодо
порушеної справи про банкрутство та
визнання роботодавця банкрутом,
територіальний орган приймає протягом
п'яти робочих днів рішення про виплату
компенсації роботодавцю

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону №5067,
безробітний - особа віком від 15 до 70
років, яка через відсутність роботи не
має заробітку або інших передбачених
законодавством доходів як джерела
існування, готова та здатна приступити
до роботи.

Згідно ч.2 ст.43 Закону № 5067 статус
безробітного надається зазначеним у
частині першій цієї статті особам за їх
особистою заявою у разі відсутності
підходящої роботи з першого дня
реєстрації у територіальних органах
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
зайнятості населення та трудової
міграції, незалежно від
зареєстрованого місця проживання чи
місця перебування.

Порядок реєстрації, перереєстрації та
ведення обліку громадян, які шукають
роботу, і безробітних у територіальних
органах центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері зайнятості населення
та трудової міграції, визначається
Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 20.03.2013 року №198 затверджено Порядок
реєстрації, перереєстрації
безробітних та ведення обліку осіб, які
шукають роботу (Порядок №198), який
визначає процедуру реєстрації,
перереєстрації безробітних та ведення
обліку осіб, які шукають роботу,
територіальним органом Державної
служби зайнятості з метою отримання
ними соціальних послуг.

Згідно п. 5 Порядку №198, статус
безробітного надається особам, які
зазначені у частині першій статті 43
Закону України «Про зайнятість
населення», з першого дня реєстрації у
територіальному органі на підставі
заяви за формою, затвердженою
Мінсоцполітики, у разі відсутності
підходящої роботи, підбір якої
здійснюється відповідно до статті 46
зазначеного Закону. У разі наявності
пропозиції підходящої роботи у день
подання заяви про надання статусу
безробітного особі за попереднім
узгодженням з роботодавцем видається
направлення на працевлаштування за
формою, затвердженою Мінсоцполітики.
Особа зобов'язана подати протягом семи
календарних днів з дня отримання
такого направлення територіальному
органові письмову відповідь
роботодавця про працевлаштування або
відмову у працевлаштуванні. Якщо в
зазначений строк особа подає
територіальному органові письмову
відповідь роботодавця про відмову у
працевлаштуванні або відстрочення
вирішення питання щодо
працевлаштування у зв'язку з
необхідністю проходження медичного та
наркологічного огляду, призначення
дати конкурсного відбору, такій особі
надається статус безробітного з дня
подання відповідної заяви.

Отже, однією із умов для отримання
компенсації витрат у розмірі єдиного
внеску є працевлаштування осіб на нове
робоче місце, яким надано статус
безробітного за направленням центру
зайнятості.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_4 був працевлаштований на
Адвокатське об'єднання «Юридична
компанія «Капітал» з 01.07.2013 року за
направленням Острозького міського
центру зайнятості №0005001 від 25.06.2013
року.

Жодних зауважень щодо невідповідності
направлення вимогам законодавства на
момент працевлаштування вказаної
особи позивачем висловлено не було.

Доказів того, що позивачем для
працевлаштування вказаної особи було
створене нове робоче місце, суду не
надано.

Колегія суддів погоджується з
твердженням суду першої інстанції, що
посилання позивача про
невідповідність зазначеного
направлення формі, затвердженій
наказом Міністерства соціальної
політики України від 16.05.2013 року №270 є
необґрунтованими, оскільки зазначений
наказ набрав чинності 27.06.2013 року, тобто
після видачі спірного направлення.

Судом першої інстанції встановлено, що
працевлаштована особа не набула у
визначеному законом порядку статусу
безробітного,

За таких підстав, позивач не має права
на отримання компенсації фактичних
витрат роботодавця на сплату єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у відповідності
до положень Закону №5067 та Порядку №347.,
а тому наказ Київського міського
центру зайнятості №155 від 10.09.2013 року
щодо відмови у компенсації фактичних
витрат у розмірі єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування є правомірним.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам,
прийнято законне та обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права.

Доводи апелянта не спростовують
висновки суду першої інстанції, а тому
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення.

Згідно з ст. ст. 198, 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 200, 205, 206 КАС
України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Адвокатського
об'єднання «Юридична компанія
«Капітал» залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 24 січня 2014 року -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий-суддя І.О.Грибан

Суддя
О.О.Беспалов

Суддя
А.Б.Парінов

Повний текст виготовлено - 28.04.2014 р.

.

Головуючий суддя
Грибан І.О.

Судді:
Беспалов О.О.

Парінов А.Б.