Справа № 253/14787/13-а
Суддя: Попова В. О.
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя: Попова В. О.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

28 квітня 2014 року Центрально-Міський
районний суд міста Горлівка Донецької
області у складі:

головуючого судді - Попової В.О.,

при секретарі - Лисенко В.В.

розглянувши у письмовому провадженні в
приміщенні суду в місті Горлівці
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Центрально-Міського
Управління праці та соціального
захисту населення Горлівської
міської ради про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
вчинити певні дії,

В С Т А Н О В
И В :

Позивач звернулася до суду з позовом до
відповідача, мотивуючи тим, що він є
учасником ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, визнаний
інвалідом 3 групи. Відповідно до ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»позивач має право на
отримання одноразової компенсації у
розмірі 30 мінімальних заробітних плат.
Він звертався до відповідача з
відповідною заявою, але
Центрально-Міського Управління праці
та соціального захисту населення
Горлівської міської ради відмовило
йому у проведенні виплати компенсації.
На підставі цього, позивач просив
визнати неправомірними дії
відповідача щодо відмови у проведенні
виплати одноразової компенсації та
зобов'язати відповідача виплатити на
його користь одноразову компенсації в
розмірі 30 мінімальних заробітних плат.

Ухвалою Центрально-Міського районного
суду міста Горлівка Донецької області
позовні вимоги за 2012 рік залишено
без розгляду .

Позивач в судове засідання не з'явився,
надавши заяву, де просить розглянути
справу за його відсутність, позовні
вимоги підтримав в повному обсязі та
просила їх задовольнити.

Представник відповідача, що діє на
підставі довіреності, надав
клопотання про розгляд справи без
участі представника управління;
позов не визнав з підстав,
викладених в запереченні.

Відповідно до ч.4 ст. 122 КАС України у
зв'язку із тим, що всі особи, які беруть
участь у справі заявили клопотання про
розгляд справи за їх відсутності
судовий розгляд справи здійснюється в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами.

Суд оголосивши заяви та заперечення
сторін, дослідивши письмові докази,
встановив наступні обставини та
відповідні ним правовідносини

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

ОСОБА_1 є інвалідом 3-ої групи з 06.06.2012
року, є учасником ліквідації наслідків
на ЧАЕС 1 категорії, що підтверджуються
посвідченням від 28.03.2013 року та
випискою з акту огляду МСЕК від 14.06.2012
року, (а.с. а.с.14,15).

Центрально-Міським Управлінням праці
та соціального захисту населення
Горлівської міської ради була
нарахована позивачу компенсація за 2013
рік у сумі 189,60 грн., яку не було
виплачено у зв'язку з відсутністю
фінансування.

Вирішуючи позовні вимоги щодо
нарахування та виплати позивачу
одноразової компенсації як учаснику
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, який став
інвалідами 3-ї групи внаслідок
Чорнобильської катастрофи, суд
приходить до наступного.

Відповідач, розраховуючи розмір
компенсації, керувався Постановами
Кабміну України № 836 від 26.07.1996р. «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Суд вважає такі посилання відповідача
неправомірними з наступних підстав.

Правовий статус осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
визначає Закон України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» 28 лютого 1991 року № 796-XII
(далі Закон № 796). Розділом 8 цього
Закону встановлені пенсії і
компенсації, які виплачуються особам,
віднесеним до 1,2,3,4 категоріям.

Так, відповідно до ст. 48 цього Закону
передбачено що одноразова компенсація
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, виплачується в таких
розмірах: учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами 3-ї групи
внаслідок Чорнобильської катастрофи -
30 мінімальних заробітних плат. Виплата
здійснюється з мінімальної заробітної
плати, яка склалася на момент
встановлення інвалідності чи втрати
годувальника.

Таким чином, суд вважає, що позивач є
учасником ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, який став
інвалідами 3-ї групи внаслідок
Чорнобильської катастрофи, відповідно
до вимог статті 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» має право
на отримання одноразової компенсації
у розмірі 30 мінімальних заробітних
плат, встановлених на момент виплат.

Посилання відповідача на те, що спірні
виплати повинні здійснюватися
відповідно до Постанови Кабміну
України № 836 від 26.07.1996р. «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», суд не приймає до уваги,
оскільки відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС
України, у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, Закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Враховуючи те, що Закон має вищу
юридичну силу ніж Постанова КМУ, то
застосуванню при вирішенні спірного
питання підлягає Закон.

Відповідно до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2012 рік»
розмір мінімальної заробітної плати на
момент отримання групи інвалідності
позивачем становив 1094 грн.

Таким чином, відповідач, нараховуючи
позивачу одноразову компенсацію як
учаснику ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, який став
інвалідами 3-ї групи внаслідок
Чорнобильської катастрофи в розмірі,
встановленому № 836 від 26.07.1996р. «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», діяв неправомірно та з
порушенням вимог законодавства.

Ухвалою Центрально-Міського районного
суду міста Горлівка Донецької області
позовні вимоги щодо виплати щорічної
грошової допомоги на оздоровлення за
2012 рік у розмірі чотирьох мінімальних
заробітних плат згідно ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської
катастрофи»залишено без розгляду .

Вирішуючи позовні вимоги щодо
виплати щорічної грошової допомоги на
оздоровлення за 2013 рік у розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат
згідно ст. 48 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», суд приходить до
наступного.

Центрально-Міським Управлінням праці
та соціального захисту населення
Горлівської міської ради надано
відповідь від 02 липня 2013 року за №
4286/27.05, відповідно до якої позивачу було
відмовлено з посиланням на постанову
Кабінету Міністрів України від 12 липня
2005 року за № 562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», та роз'яснено, що щорічна
допомога на оздоровлення за 2013 рік
нарахована у розмірі 90,00 грн. та буде
виплачена позивачу при надходженні
коштів з державного бюджету (а.с. 17-18).

Проте, Закон № 796 зі змінами та
доповненнями станом на час виникнення
спірних правовідносин визначає
основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я та створює єдиний порядок
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення.

Відповідно до підпункту 11
пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» текст статті 48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
було викладено в наступній редакції:
«Одноразова компенсація учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України».

За Рішенням Конституційного Суду
України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008,
зазначені вище зміни, внесені Законом
України «Про Державний бюджет на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» до Закону
796-XII визнані неконституційними.

Згідно із ч. 2 ст. 152 Конституції України,
закони, інші правові акти або їх окремі
положення, визнані неконституційними,
втрачають силу з дня ухвалення
Конституційним судом рішення про їх
неконституційність.

Так, відповідно до ст. 48 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
передбачена щорічна допомога на
оздоровлення, зокрема інвалідам 3 групи
у розмірі 4 мінімальних розмірів
заробітної плати.

Згідно п. 4 Прикінцевих положень Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2013 рік» установлено, що у 2013 році
норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31,
37, 39, 48, 50. 51, 52 та 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (Відомості
Верховної Ради України, 1992 p., № 13, ст. 178
із наступними змінами), застосовуються
у порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України виходячи з
наявних фінансових ресурсів
Державного бюджету України та бюджету
Пенсійного фонду України на 2013 рік.

Кабінетом Міністрів України у 2013 році
таке право використано не було, а тому
норми постанови КМУ від 12.07.2005 року № 562
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, постраждалим внаслідок
Чорнобильської катастрофи» не
підлягають застосуванню під час
визначення розміру виплат,
передбачених статтею 48 Закону № 796,
оскільки Законом України «Про
державний бюджет України на 2005 рік»
Кабінету Міністрів України право
встановлювати розмір виплат,
передбачених Законом № 796, делеговано
не було.

Кабінетом Міністрів України 23.11.2011 р.
була прийнята постанова № 1210 «Про
підвищення рівня соціального захисту
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
відповідно до п. 2 якої зобов'язано
Пенсійний фонд України забезпечити
здійснення перерахунку пенсій,
призначених особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
до набрання чинності цією постановою,
за матеріалами пенсійних справ.
Зазначеною постановою Кабінетом
Міністрів України не встановлено
порядок і розмірі виплати допомоги на
оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону
№ 796.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру виплат застосуванню
підлягають положення статті 48 Закону
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України, у
разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, Закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

У разі невідповідності
нормативно-правового акту Конституції
України, Закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вишу юридичну
силу. Отже, у спірних правовідносинах
Закон має вищу юридичну силу ніж
постанова КМУ.

Суд не погоджується із твердженнями
відповідача, викладеними в
заперечені, щодо можливості
застосування до спірних правовідносин
Постанови КМУ № 562, оскільки вони не
відповідають Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», тому до
спірних правовідносин має
застосовуватися саме зазначений Закон,
який є актом вищої юридичної сили ніж
зазначена постанова Кабінету
Міністрів України.

При цьому суд також зважуває на пункти
5, 6 Постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України 16.03.2012
№ 4 «Про судову практику вирішення
адміністративними судами спорів, що
виникають у зв'язку із застосуванням
статей 39, 48, 50, 52, 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (Із змінами,
внесеними згідно з Постановою Вищого
адміністративного суду № 5 від 25.02.2013
року).

За приписами ч. 7 ст. 48 Закону № 796
розмір мінімальної заробітної плат
визначається на момент виплати. На
01.01.2013 року розмір мінімальної
заробітної плати Законом України «Про
державний бюджет України на 2013 рік»
був визначений в сумі 1147 грн.

Керуючись ст. 8-12, 71, 159-163, 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Центрально-Міського Управління праці
та соціального захисту населення
Горлівської міської ради про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії,-
задовольнити.

Визнати неправомірними дії
Центрально-Міського Управління праці
та соціального захисту населення
Горлівської міської ради про відмову
в перерахунку та виплаті ОСОБА_1
щорічної разової допомоги на
оздоровлення, як інваліду 3 групи, за 2013
рік в розмірах, передбачених ст. 48
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов'язати Центрально-Міське
Управління праці та соціального
захисту населення Горлівської
міської ради здійснити ОСОБА_1
перерахунок та виплату за рахунок
коштів державного бюджету несплачену
суму щорічної грошової допомоги на
оздоровлення за 2013 рік в розмірі 4-х
мінімальних заробітних, відповідно до
ст. 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" .

Визнати неправомірними дії
Центрально-Міського Управління праці
та соціального захисту населення
Горлівської міської ради про відмову
в перерахунку та виплаті на користь
ОСОБА_1 відповідно до ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
одноразової компенсації при отриманні
3 групи інвалідності в розмірі 30
мінімальних заробітних плат станом
06.06.2012 року.

Зобов'язати Центрально-Міське
Управління праці та соціального
захисту населення Горлівської
міської ради здійснити ОСОБА_1
перерахунок та виплату за рахунок
коштів державного бюджету відповідно
до ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» одноразової компенсації
при отриманні 3 групи інвалідності в
розмірі 30 мінімальних заробітних плат
станом 06.06.2012 року.

Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Центрально-Міський районний суд
міста Горлівки Донецької області. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя:
В. О.
Попова