Справа № 826/4556/14
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 квітня 2014 року № 826/4556/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі:

головуючого судді - Добрівської Н.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу

з позовомОСОБА_3доУправління
Пенсійного фонду України в Печерському
районі міста Києва (відповідач-1),
Управління Державної казначейської
служби України у Печерському районі
міста Києва (відповідач-2)провизнання
дій протиправними, зобов'язання
вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

02 квітня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до УПФУ в Печерському
районі міста Києва, УДКСУ у Печерському
районі міста Києва про:

- визнання відмови УПФУ в Печерському
районі міста Києва у підготовці
подання про повернення помилково
сплаченого збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування з
операції купівлі-продажу нерухомого
майна у розмірі 6 604,00 грн.
протиправною;

- зобов'язання УПФУ в Печерському
районі міста Києва, УДКСУ у Печерському
районі міста Києва вчинити дії щодо
повернення помилково сплаченого збору
(УПФУ в Печерському районі міста Києва
підготувати подання, УДКСУ у
Печерському районі міста Києва
перерахувати кошти на рахунок вказаний
у зверненні до УПФУ в Печерському
районі міста Києва) на обов'язкове
державне пенсійне страхування з
операції купівлі-продажу нерухомого
майна у розмірі 6 604,00 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує
положеннями Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» та вважає перерахування
ним 1 % від вартості нерухомого майна,
зазначеної в договорі купівлі-продажу,
помилковим та зазначає, що УПФУ в
Печерському районі міста Києва та
державної казначейської служби
зобов'язані вчинити дії щодо
повернення йому помилково сплаченого
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування з операції купівлі-продажу
нерухомого майна у розмірі 6 604,00 грн.,
що стало підставою для звернення до
суду із даним позовом.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 09 квітня 2012 року
відкрито провадження в
адміністративній справі, закінчено
підготовче провадження та призначено
справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 16 квітня 2014 року
позивач підтримав свої вимоги і просив
їх задовольнити з підстав, викладених у
позовній заяві.

В призначене на 16 квітня 2014 року судове
засідання відповідачі не з'явились,
явку уповноважених представників не
забезпечили. Від відповідача-1 надійшли
письмові заперечення проти позову, у
яких, крім іншого, Управління просить
здійснювати розгляд справи у
відсутність представника УПФУ в
Печерському районі міста Києва.

У зв'язку з неявкою в судове засідання
представників відповідачів, зважаючи
на отримане від відповідача-1
клопотання про розгляд справи у
відсутність його представника, а також
беручи до уваги відсутність потреби
заслухати свідка чи експерта, суд на
підставі ч.6 ст.71, ч.ч.4, 6 ст.128 КАС України
перейшов до розгляду справи у порядку
письмового провадження.

Розглянувши надані позивачем
документи і матеріали, заслухавши його
пояснення та ознайомившись з
письмовими запереченнями
відповідача-1, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду і вирішення справи по суті,
суд встановив наступне.

Позивачем 28.08.2013 року укладено договір
купівлі-продажу квартири за адресою:
АДРЕСА_1, при укладенні якого ОСОБА_3
сплачено збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування з операції
купівлі-продажу нерухомого майна у
розмірі 6 604,00 грн.

21.01.2014 року позивач звернувся до
відповідача-1 з заявою, у якій просив
підготувати та винести подання про
повернення помилково сплаченого збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

УПФУ в Печерському районі міста Києва
листом №2983/07 від 11.02.2014 року повідомило
заявника, що відомості з Державного
реєстру прав не можуть бути підставою
для визначення ОСОБА_3 особою, яка
придбала майно вперше, оскільки не
відомо, чи було придбано позивачем
нерухоме майно до 03.08.2004 року.
Враховуючи наведене, відповідач-1
зазначив, що у Управління відсутні
законні підстави для підготування
подання про повернення помилково
сплаченого збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування з
операції купівлі-продажу нерухомого
майна у розмірі 6 604,00 грн.

Суд, з'ясовуючи питання щодо наявності
підстав для задоволення позову,
виходить з наступного.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України
Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до п.9 ст.1 Закону України
«Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування» від 26.06.1997 року
№400/97-ВР (надалі - Закон №400/97-ВР)
платниками збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування є
підприємства, установи та організації
незалежно від форм власності та
фізичні особи, які придбавають
нерухоме майно, за винятком державних
підприємств, установ і організацій, що
придбавають нерухоме майно за рахунок
бюджетних коштів, установ та
організацій іноземних держав, що
користуються імунітетами і привілеями
згідно із законами та міжнародними
договорами України, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, а також громадян, які
придбавають житло і перебувають у
черзі на одержання житла або
придбавають житло вперше.

У п.8 ст.2 Закону №400/97-ВР зазначено, що
об'єктом оподаткування є для платників
збору, визначених п.9 ст.1 цього Закону, -
вартість нерухомого майна, зазначена в
договорі купівлі-продажу такого майна.

Пунктом 153 Порядку сплати збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування з окремих видів
господарських операцій, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 03.11.1998 року №1740 (надалі - Порядок
№1740) визначено, що нотаріальне
посвідчення або реєстрація на біржі
договорів купівлі-продажу нерухомого
майна здійснюється за наявності
документального підтвердження сплати
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій купівлі-продажу
нерухомого майна.

Згідно ч.4 ст.334 Цивільного кодексу
України права на нерухоме майно, які
підлягають державній реєстрації,
виникають з дня такої реєстрації
відповідно до закону.

Відповідно до п.5 Порядку повернення
коштів, помилково або надміру
зарахованих до державного та місцевих
бюджетів, затвердженого наказом
Державного казначейства України від
10.12.2002 року №226 (чинного на час
укладення позивачем договору
купівлі-продажу квартири) повернення
помилково або надміру зарахованих до
бюджету податків, зборів (обов'язкових
платежів) та інших доходів бюджетів
здійснюється за поданням органів, що
контролюють справляння надходжень
бюджету. Подання надається до органу
Державного казначейства України за
формою, передбаченою відповідними
спільними нормативно-правовими актами
Державного казначейства України та
органів, що контролюють справляння
надходжень бюджету, з питань
повернення помилково або надміру
зарахованих до бюджету коштів, або в
довільній формі на офіційному бланку
установи, за підписом керівника
установи або його заступників
відповідно до їх компетенції з
обов'язковим зазначенням такої
інформації: обґрунтування
необхідності повернення коштів з
бюджету, найменування (П. І. Б.) платника,
ідентифікаційного коду за ЄДРПОУ або
реєстраційного номера облікової
картки платника податків з ДРФО, або
серії та номера паспорта (для фізичних
осіб, які через свої релігійні
переконання відмовляються від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків та
офіційно повідомили про це відповідний
орган державної податкової служби і
мають відмітку у паспорті), суми
платежу, що підлягає поверненню, дати
та номера розрахункового документа,
який підтверджує перерахування коштів
до відповідного бюджету.

Подання в довільній формі надається
платником до органу Державного
казначейства України разом із його
заявою про повернення коштів з бюджету
та оригіналом або копією
розрахункового документа (квитанції,
платіжного доручення тощо), який
підтверджує перерахування коштів до
бюджету.

Заява про повернення коштів з бюджету,
яка подається до відповідного органу
Казначейства, складається платником у
довільній формі з обов'язковим
зазначенням такої інформації: причини
повернення коштів з бюджету,
найменування платника (суб'єкта
господарювання), код за ЄДРПОУ (для
юридичної особи) або прізвище, ім'я, по
батькові фізичної особи, реєстраційний
номер облікової картки платника
податків (ідентифікаційний номер) або
серія та номер паспорта (для фізичних
осіб, які через свої релігійні
переконання в установленому порядку
відмовилися від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків та мають
відмітку у паспорті), місцезнаходження
юридичної особи або місце проживання
фізичної особи та номер контактного
телефону, сума платежу, що підлягає
поверненню, спосіб перерахування
коштів з бюджету - у безготівковій
формі із зазначенням реквізитів
рахунку одержувача коштів чи готівкою.

Згідно чинного на час звернення
позивача до відповідача-1 із листом від
21.01.2014 року Порядку повернення коштів,
помилково або надміру зарахованих до
державного та місцевих бюджетів,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 03.09.2013 року №787
повернення помилково або надміру
зарахованих до бюджету податків,
зборів (обов'язкових платежів) та інших
доходів бюджетів здійснюється за
поданням органів, що контролюють
справляння надходжень бюджету. Подання
подається до органу Казначейства за
формою, передбаченою
нормативно-правовими актами з питань
повернення помилково або надміру
зарахованих до бюджету коштів, або в
довільній формі на офіційному бланку
установи за підписом керівника
установи (його заступника відповідно
до компетенції), скріпленим гербовою
печаткою (у разі наявності) або
печаткою із найменуванням та
ідентифікаційним кодом установи, з
обов'язковим зазначенням такої
інформації: обґрунтування
необхідності повернення коштів з
бюджету, найменування платника
(суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ
(для юридичної особи) або прізвище, ім'я,
по батькові фізичної особи,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків (ідентифікаційний
номер) або серія та номер паспорта (для
фізичних осіб, які через свої релігійні
переконання в установленому порядку
відмовилися від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків та мають
відмітку у паспорті), сума платежу, що
підлягає поверненню, дата та номер
документа на переказ, який підтверджує
перерахування коштів до відповідного
бюджету (пункт 5).

У відповідності до п.151 Порядку №1740
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій купівлі-продажу
нерухомого майна сплачується
підприємствами, установами,
організаціями незалежно від форм
власності та фізичними особами, які
придбавають нерухоме майно, у розмірі 1
відсотка від вартості нерухомого
майна, зазначеної в договорі
купівлі-продажу такого майна, за
винятком державних підприємств,
установ і організацій, що придбавають
нерухоме майно за рахунок бюджетних
коштів, установ та організацій
іноземних держав, що користуються
імунітетами і привілеями згідно із
законами та міжнародними договорами
України, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, а також
громадян, які придбавають житло і
перебувають у черзі на одержання житла
або придбавають житло вперше.

Отже, аналіз змісту наведеної вище
норми законодавства, яким регулюються
спірні правовідносини, дають підстави
для висновку, що визначальними
обставинами які мають бути враховані
при вирішенні питання щодо відсутності
у фізичної особи обов'язку по сплаті
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування з операції купівлі-продажу
нерухомого майна є встановлений на
підставі належних і допустимих
доказів, які беззаперечно
підтверджують придбання громадянином
житла вперше або придбавають його під
час перебування у черзі на одержання
житла.

Частиною першою ст.210 Цивільного
кодексу України визначено, що правочин
підлягає державній реєстрації лише у
випадках, встановлених законом. Такий
правочин є вчиненим з моменту його
державної реєстрації.

В силу норм ч.1 ст.657 цього Кодексу
договір купівлі-продажу житлового
будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації, крім договорів
купівлі-продажу майна, що перебуває в
податковій заставі.

Крім того, Постановою Кабінету
Міністрів України від 26.05.2004 року №671
був затверджений Тимчасовий порядок
державної реєстрації правочинів (який
діяв до 01 січня 2013 року). Зокрема,
відповідно до п. 2 цього Порядку,
Державний реєстр правочинів - це єдина
комп'ютерна база даних, яка містить
інформацію про правочини, що
підлягають державній реєстрації,
забезпечує її зберігання, видачу та
захист від несанкціонованого захисту.
Реєстратори - це державні нотаріальні
контори, приватні нотаріуси, які згідно
з договорами, укладеними з
адміністратором Реєстру, проводять
державну реєстрацію правочинів, змін,
внесених до них, відомостей про
припинення їх дії, приймають запити,
видають завірені витяги з Реєстру та
виконують інші функції, передбачені
цим Порядком. Витяг - це документ, який
свідчить про внесення запису до
Реєстру або про відсутність такого
запису.

Пунктами 5 і 6 цього Порядку
передбачено, що договір
купівлі-продажу квартири підлягає
державній реєстрації шляхом внесення
нотаріусом запису до Реєстру одночасно
з його нотаріальним посвідченням.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 22.06.2011 року №703 затверджено Порядок
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень і Порядок надання
інформації з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно (в
редакції на момент виникнення спірних
правовідносин).

Пунктом 2 Порядку надання інформації з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно передбачено, що
інформація з Державного реєстру прав
надається державним реєстратором прав
на нерухоме майно органу державної
реєстрації прав (далі - державний
реєстратор) у формі витягу,
інформаційної довідки та виписки.

Також, згідно із визначенням, наведеним
у статті 2 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень» від 01.07.2004 року
№1952-IV (надалі - Закон №1952-IV), Державний
реєстр речових прав на нерухоме майно
(Державний реєстр прав) - це єдина
державна інформаційна система, що
містить відомості про права на
нерухоме майно, їх обтяження, а також
про об'єкти та суб'єктів цих прав.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що при підготовці
відповідних подань до органу
казначейства з питань повернення
помилково або надміру зарахованих до
бюджету коштів орган, що контролює
справляння надходжень бюджету, має
передбачені законодавством можливості
перевірити інформацію щодо придбання
позивачем квартири вперше.

Як вбачається з відповіді УПФУ в
Печерському районі м. Києва, останній в
обґрунтування відсутності у нього
підстав для повернення ОСОБА_3
помилково сплаченого збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій купівлі-продажу
нерухомого майна у сумі 6 604,00 грн.
посилається на положення, закріплені в
частині 4 статті 3 Закону №1952-IV,
відповідно до якої, права на нерухоме
майно та їх обтяження, що виникли до
набрання чинності цим Законом (03.08.2004
року), визнаються дійсними у разі
відсутності їх державної реєстрації,
передбаченої цим Законом, за таких
умов: якщо реєстрація прав та їх
обтяжень була проведена відповідно до
законодавства, що діяло на момент їх
виникнення, або якщо на момент
виникнення прав та їх обтяжень діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав та
їх обтяжень.

При цьому, слід зазначити, що державна
реєстрація права власності на житлові
будинки, споруди регулювалася
підзаконними нормативними актами,
зокрема, такими як Інструкція про
порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР,
затверджена заступником Міністра
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року і яка втратила
чинність на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995
року №56, Тимчасове положення про
порядок реєстрації прав власності на
нерухоме майно, затверджене наказом
Міністерства юстиції України від 07
лютого 2002 року №7/5 і зареєстроване в
Мін'юсті 18 лютого 2002 року за №157/6445 (з
подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали
державну реєстрацію будівель, споруд,
державну реєстрацію права власності на
нерухоме майно.

У відповідності до пунктів 1, 7
Інструкція про порядок реєстрації
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР
реєстрацію будинків з обслуговуючими
їх будівлями і спорудами та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР
провадять бюро технічної
інвентаризації виконкомів місцевих
Рад депутатів трудящих на підставі
документів, що встановлюють право
власності (правовстановлюючих
документів).

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону
№1952-IV на Кабінет Міністрів України
було покладено обов'язок забезпечити
створення єдиної системи органів
державної реєстрації прав, а також
формування Державного реєстру прав у
складі державного земельного кадастру
та на основі інформації комунальних
підприємств бюро технічної
інвентаризації.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих
положень Закону №1952-IV закріплено, що до
створення єдиної системи органів
реєстрації прав, а також до формування
Державного реєстру прав у складі
державного земельного кадастру
реєстрація об'єктів нерухомості
проводиться комунальними
підприємствами бюро технічної
інвентаризації.

Пунктом 6 Прикінцевих положень Закону
№1952-IV Кабінету Міністрів України
доручено забезпечити здійснення
поетапного введення в дію Державного
реєстру прав з передачею в
установленому порядку інформації бюро
технічної інвентаризації щодо об'єктів
нерухомості місцевим органам
державної реєстрації прав у міру їх
готовності до виконання зазначених
повноважень.

Підстав для ствердження про
невиконання Кабінетом Міністрів
України покладених на нього пунктом 6
Прикінцевих положень Закону №1952-IV
обов'язків, що б зумовило відсутність у
Державному реєстрі прав інформації про
придбане позивачем до 2004 року житло
відповідачем-1 не наведено.

Жодних доказів на підтвердження
придбання позивачем житла не вперше -
відповідачем-1 також не надано.

При цьому, суд не визнає доречними
посилання відповідача-1 на встановлені
постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
17.01.2014 року по справі № 826/18299/13-а за
позовом ОСОБА_3 до Пенсійного фонду
України, УПФУ в Печерському районі
міста Києва, Управління Державної
казначейської служби України у
Печерському районі міста Києва
обставини, що, на думку відповідача-1
свідчать про те, що ОСОБА_3 не було
визнано особою, яка придбала нерухоме
майно вперше.

Водночас, як вбачається зі змісту
мотивувальної частини наведеного
судового рішення, УПФУ в Печерському
районі м. Києва, з огляду на надані їй
повноваження, може перевірити
наявність підстав для підготовки
подання до органів державної
казначейської служби про повернення
помилково сплачених коштів відповідно
до Порядку повернення коштів,
помилково або надміру зарахованих до
державного та місцевих бюджетів та
надати відповідні роз'яснення.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що наявними матеріалами
справи підтверджується факт придбання
позивачем квартири, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, - вперше, тому у
відповідності до п. 9 ст.1 Закону України
«Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування» об'єкт
оподаткування збором на обов'язкове
державне пенсійне страхування
відсутній.

Крім того, згідно із ст.3 Закону України
«Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування» платники збору,
визначені пунктами 6, 7, 9 і 10 статті 1
цього Закону, збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування
сплачують на рахунки з обліку коштів
спеціального фонду державного бюджету,
відкриті в управліннях Державного
казначейства в Автономній Республіці
Крим, областях, містах Києві та
Севастополі. Ці кошти в установленому
порядку зараховуються до спеціального
фонду державного бюджету і
використовуються згідно із законом про
Державний бюджет України.

Відповідно до положень Бюджетного
кодексу України розпорядниками
бюджетних коштів є бюджетні установи в
особі їх керівників, уповноважені на
отримання бюджетних асигнувань, взяття
бюджетних зобов'язань та здійснення
видатків з бюджету.

Частиною 1 статті 43 Бюджетного кодексу
України передбачено, що при виконанні
державного бюджету і місцевих бюджетів
застосовується казначейське
обслуговування бюджетних коштів.
Державна казначейська служба України,
діяльність якої спрямовується і
координується через Міністра фінансів
України, забезпечує казначейське
обслуговування бюджетних коштів на
основі ведення єдиного казначейського
рахунку, відкритого у Національному
банку України. Казначейське
обслуговування бюджетних коштів
передбачає, зокрема:
розрахунково-касове обслуговування
розпорядників і одержувачів бюджетних
коштів, а також інших клієнтів
відповідно до законодавства; контроль
за здійсненням бюджетних повноважень
при зарахуванні надходжень бюджету,
взятті бюджетних зобов'язань
розпорядниками бюджетних коштів та
здійсненні платежів за цими
зобов'язаннями; здійснення інших
операцій з бюджетними коштами. В
органах Державної казначейської
служби України бюджетним установам
відкриваються рахунки у встановленому
законодавством порядку.

Як вбачається з матеріалів справи,
зокрема, з квитанції від 28.08.2013р. №498 та
не заперечується сторонами, збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування з операції купівлі-продажу
нерухомого майна сплачено позивачем на
рахунок Державного бюджету України
через банк отримувача - Головне
управління Державного казначейства
України у м. Києві, який спрямовано до
спеціального фонду Державного бюджету.

З огляду на встановлені під час
розгляду справи обставини з
урахуванням положень законодавства,
яким регулюються спірні
правовідносини, суд вважає вимоги
позивача про визнання протиправною
відмову УПФУ в Печерському районі
міста Києва у підготовці подання про
повернення помилково сплаченого збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування з операції купівлі-продажу
нерухомого майна у розмірі 6 604,00 грн.,
обґрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню.

Також, з метою відновлення порушеного
права позивача на належний розгляд
його заяви від 21.01.2014 року, в якій ОСОБА_3
просив УПФУ в Печерському районі м.
Києва підготувати та направити до
органів Державного казначейства
подання про повернення помилково
сплаченого збору у сумі 6 604,00 грн., суд
вважає за доцільне зобов'язати
відповідача-1 повторно розглянути з
урахуванням встановлених судом у даній
справі обставин заяву позивача,
підготовити та направити до органу
Казначейства подання за формою,
передбаченою нормативно-правовими
актами з питань повернення помилково
або надміру зарахованих до бюджету
коштів.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання
УДКСУ у Печерському районі міста Києва
перерахувати кошти на рахунок вказаний
у зверненні до УПФУ в Печерському
районі міста Києва, суд визнає їх
передчасними з огляду на недотримання
на час розгляду даної справи
спеціальної процедури, яка має
передувати поверненню зайво сплачених
коштів, відтак, дані вимоги задоволенню
не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 вказаної норми Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи викладене у сукупності та
керуючись ст.2, 9, ч.2 ст.11, ст.ст.69 - 71, 94,
158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3
задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову
Управління Пенсійного фонду України в
Печерському районі міста Києва у
підготовці подання про повернення
помилково сплаченого збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування з операції купівлі-продажу
нерухомого майна у розмірі 6 604,00 грн.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Печерському районі
міста Києва повторно розглянути заяву
ОСОБА_3 від 21 січня 2014 року, підготовити
та надати в порядку та строки,
визначені законодавством подання до
органу Державного казначейства
України про повернення ОСОБА_3
помилково сплаченого збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування з операції купівлі-продажу
нерухомого майна у розмірі 6 604,00 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_3 (місце проживання:
03055, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) понесені ним витрати по сплаті
судового збору в розмірі 121 (сто
двадцять одну) гривню 80 коп.,
сплаченого відповідно до платіжного
доручення №7 від 02.04.2014 року.

В задоволені решти позовних вимог -
відмовити.

Постанова набирає законної сили у
порядку, встановленому в ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду в
порядку та строки, визначені ст.ст.185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя
Н.А. Добрівська