Справа № 2а/1870/7388/12
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2014 року м. Київ
К/800/8427/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі :

Пасічник С.С.,

Кочана В.М.,

Стародуба О.П.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
Державного територіально-галузевого
об'єднання «Львівська залізниця» до
Сумського прикордонного загону
Східного регіонального управління
Державної прикордонної служби України
про скасування постанови, касаційне
провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» на постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 26 вересня 2012 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 04 грудня 2012
року,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2012 року Державне
територіально-галузеве об'єднання
«Львівська залізниця» звернулось до
суду з позовом до Сумського
прикордонного загону Східного
регіонального управління Державної
прикордонної служби України, в якому
просило скасувати постанову № 170 від
16.08.2012 р. про правопорушення, пов'язане
зі здійсненням перевізником
міжнародних пасажирських перевезень,
відповідно до якої до позивача
застосовано штрафну санкцію у розмірі
8500,00 грн.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 26 вересня
2012 року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 04 грудня 2012
року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів,
позивач звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального і процесуального
права, просив рішення судів першої та
апеляційної інстанцій скасувати та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

Відповідач в письмових запереченнях на
касаційну скаргу проти доводів та
вимог останньої заперечив, вважаючи їх
безпідставними, а рішення судів
попередніх інстанцій, які він просить
залишити без змін, - обґрунтованими та
законними.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 01.08.2012 р. під час
здійснення прикордонного контролю
потягу № 77 сполученням «Москва-Ковель»
у вагоні № 01 виявлено неповнолітніх
громадянок Таджикистану ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 у
супроводі матері громадянки
Таджикистану ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3, які
намагались здійснити незаконний
перетин державного кордону України у
міжнародному пункті пропуску
(контролю) «Хутір-Михайлівський»
Сумського прикордонного загону без
документів, що дають право перетину
кордону України та в'їзду до держави
прямування, оскільки окрім наявних
свідоцтв про народження щодо вказаних
неповнолітніх осіб були відсутні
записи у закордонному паспорті матері.
У зв'язку з цим рішеннями уповноваженої
особи підрозділу охорони державного
кордону від 01.08.2012 р. громадянкам
Таджикистану ОСОБА_5 та ОСОБА_6
відмовлено в перетині державного
кордону України.

Також, 01.08.2012 р. працівниками Сумського
прикордонного загону складено
протокол № 531230 про правопорушення, яке
пов'язане зі здійсненням перевізником
міжнародних пасажирських перевезень.

16.08.2012 р. т.в.о. начальника Сумського
прикордонного загону - підполковником
Федорчуком А.В. прийнято постанову № 170
про правопорушення, пов'язане з
здійсненням перевізником міжнародних
пасажирських перевезень, згідно з якою
на Державне територіально-галузеве
об'єднання «Львівська залізниця»
накладено штраф у розмірі 8500,00 грн.

Статтею 1 Закону України «Про
відповідальність перевізників під час
здійснення міжнародних пасажирських
перевезень» передбачено, що
підприємства (їх об'єднання), установи,
організації, фізичні особи -
підприємці, які здійснюють міжнародні
пасажирські перевезення (далі -
перевізники), за невиконання обов'язку
перевірити перед початком
міжнародного пасажирського
перевезення наявність у пасажира
документів, необхідних для в'їзду до
держави прямування, транзиту, що
призвело до перевезення чи спроби
перевезення пасажира через державний
кордон України без необхідних
документів, несуть відповідальність у
вигляді штрафу від п'ятисот до однієї
тисячі неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян за кожного такого
пасажира, але не більше двадцяти тисяч
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян за одне перевезення.

Відповідно до статті 2 вказаного Закону
справи про правопорушення, передбачені
статтею 1 цього Закону, розглядають
відповідні органи охорони державного
кордону України. Від імені органів
охорони державного кордону України
розглядати справи про правопорушення
та накладати штрафи мають право
начальники органів охорони державного
кордону України та їх заступники.

Відповідно до ст. 1 Угоди між Кабінетом
Міністрів України та Урядом Республіки
Таджикистан про взаємні поїздки
громадян, затвердженої Постановою КМУ
№1277 від 29.08.2002р.: «Громадяни держави
однієї Сторони, незалежно від місця
постійного проживання, можуть
в'їжджати, виїжджати, прямувати
транзитом і перебувати на території
держави іншої Сторони без віз з
дотриманням правил перебування і
реєстрації, що діють у цій державі, по
документах, зазначених у Додатку до
цієї Угоди». Дійсними документами для
в'їзду та виїзду за кордон у розумінні
цієї Угоди є: 2. Для громадян Республіки
Таджикистан: 2.1. дипломатичний паспорт
Республіки Таджикистан; 2.2. службовий
паспорт Республіки Таджикистан; 2.3.
загальногромадянський закордонний
паспорт Республіки Таджикистан; 2.4.
паспорт громадянина Республіки
Таджикистан; 2.5. свідоцтво про
народження (для дітей, що не досягли 16
років); 2.6. дипломатичні, службові і
загальногромадянські закордонні
паспорти зразка колишнього СРСР із
записом або відміткою про громадянство
Республіки Таджикистан тільки для
повернення в Республіку Таджикистан
(до 01 квітня 2003 року); 2.7. посвідчення
члена екіпажу повітряного судна (під
час проходження в складі екіпажу); 2.8.
посвідчення про повернення в
Республіку Таджикистан (тільки для
повернення в Республіку Таджикистан).

В примітках до даного положення
зазначено, що неповнолітні громадяни
Республіки Таджикистан до (16 років)
прямують за кордон у супроводі батьків,
або їхніх законних представників, у
паспорті яких внесені у встановленому
порядку відомості про них.

Разом з тим, відповідно до Закону
України «Про прикордонний контроль»,
постанови Кабінету Міністрів України
від 24.12.2003 р. № 1989 «Про затвердження
Питання пропуску через державний
кордон автомобільних, водних,
залізничних та повітряних
транспортних засобів перевізників і
товарів, що переміщуються ним» та на
виконання Закону України «Про
відповідальність перевізників під час
здійснення міжнародних пасажирських
перевезень» наказом начальника
Сумського Прикордонного загону № 151
від 15.02.2011 року «Про затвердження
Технологічних схем пропуску через
державний кордон України осіб та
предметів в пунктах пропуску (контролю)
для залізничного сполучення»,
зареєстрованого в Головному
управлінні юстиції в Сумській області,
введено в дію Технологічну схему
пропуску через державний кордон
України осіб та предметів в пункті
контролю через державний кордон
«Хутір-Михайлівський», згідно з п. 12.1
якої перевізник при перевезенні
пассажира у міжнародному залізничному
сполученні зобов'язанний до початку
перевезення перевірити наявність у
пасажира документів, необхідних для
в'їзду до держави прямування, держав за
маршрутом слідування, та відмовити у
перевезенні пасажиру, який на його
вимогу не пред'явив необхідні
документи.

Таким чином, позивач зобов'язаний був
упевнитися, що неповнолітні громадяни
Таджикистану ОСОБА_5 та ОСОБА_6 при
посадці у вагон потягу № 77 сполученням
«Москва-Ковель» для перетину
державного кордону України мали
документи, необхідні для в'їзду до
приймаючої держави.

Враховуючи викладене, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій про відсутність
підстав для задоволення позовних
вимог.

Відповідно до частини 3 статті 220-1 КАС
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Здійснивши касаційний перегляд справи,
Вищий адміністративний суд України
прийшов до висновку, що суди попередніх
інстанцій при ухваленні судових рішень
чи вчиненні процесуальних дій не
допустили порушень норм матеріального
чи процесуального права.

Доводи ж касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело або могло призвести до
неправильного вирішення спору, а тому
підстав для скасування ухвалених
судами рішення колегія суддів не
вбачає.

Керуючись статтею 220, 2201, 223, 224, 230
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» відхилити, а
постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 26 вересня
2012 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 04 грудня 2012 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Пасічник С.С.

Кочан В.М.

Стародуб О.П.