Справа № 6/537
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" квітня 2014 р. м. Київ
К-42481/10

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

за участю секретаря Гончарук І.Ю.

представників позивача Якименко
Ю.В.

відповідача
Маісурадзе З.А.

розглянула у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - Центральний офіс з
обслуговування великих платників на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 07.04.2009 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 30.11.2010 у
справі №6/537 (№6/537/09) за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Укртранснафта» до Міжрегіонального
головного управління Міндоходів -
Центрального офісу з обслуговування
великих платників про визнання
нечинними податкових
повідомлень-рішень

Заслухавши доповідь судді Шипуліної
Т.М., пояснення представників сторін,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судом першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія:

В С Т А Н О В И Л А :

На розгляд суду передано вимоги
Публічного акціонерного товариства
«Укртранснафта» (далі - позивач) до
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - Центральний офіс з
обслуговування великих платників (далі
- відповідач) про визнання нечинними
податкових повідомлень-рішень від
06.11.2007 №/0 та від 22.04.2008 №/2.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
07.04.2009, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 30.11.2010
позовні вимоги задоволено. Визнано
нечинними податкові
повідомлення-рішення від 06.11.2007
№/0 та від 22.04.2008 №/2.

Не погоджуючись із рішеннями судів
попередніх інстанцій, відповідч 27.12.2010
звернувся з касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України,
який своєю ухвалою від 31.01.2011 прийняв її
до свого провадження.

В касаційній скарзі відповідач просив
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
07.04.2009 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 30.11.2010, ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

В обґрунтування своїх вимог
Міжрегіональне головне управління
Міндоходів - Центральний офіс з
обслуговування великих платників
посилається на порушення судами норм
матеріального права, зокрема, ст. 63
Закону України «Про держаний бюджет
України на 2007 рік», п. 3 частини першої
ст. 14 Закону України «Про систему
оподаткування», п.п. 2, 3, та 4 Порядку
відрахування господарськими
організаціями до державного бюджету
частини чистого прибутку (доходу).

Відповідно до приписів ст. 55 Кодексу
адміністративного судочинства України
здійснено заміну відповідача -
Спеціалізовану державну податкову
інспекцію у місті Києві по роботі з
великими платниками податків її
правонаступником - Міжрегіональним
головним управлінням Міндоходів -
Центральний офіс з обслуговування
великих платників.

Перевіривши матеріалами справи
наведені у скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає задоволенню частково з
огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій було
встановлено, що Спеціалізованою
державною податковою інспекцією у
місті Києві по роботі з великими
платниками податків проведено планову
документальну перевірку з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства ВАТ
«Укртранснафта» за період з 01.07.2005 по
30.06.2007.

За наслідками перевірки відповідачем
складено акт від 24.10.2007 №894/41-20/31570412,
яким встановлено порушення позивачем
ст. 63 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік», згідно якої
частина чистого прибутку (доходу), що
підлягає сплаті до державного бюджету
за результатами 1 кварталу 2007 року
складає 26035600,00грн. та за І півріччя 2007
року - 37176400,00грн.

На підставі акта від 24.10.2007 №894/41-20/31570412
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 06.11.2007
№/0, яким позивачу визначено
податкове зобов'язання у розмірі
78457960,00грн. (за основним платежем - 63212
000,00грн., за штрафними санкціями -
15245960,00грн.).

За результатами адміністративного
оскарження Державною податковою
адміністрацією у місті Києві
податкове повідомлення рішення від
06.11.2007 №/0 скасовано частково - на
суму 2603560,00грн., в іншій частині
залишено без змін. Спеціалізованою
державною податковою інспекцією у
місті Києві по роботі з великими
платниками податків було прийняте нове
податкове повідомлення-рішення від
22.04.2008 №/2 на загальну суму
75854400,00грн. (за основним платежем -
63212000,00грн., за штрафними санкціями -
12642400,00грн.).

Задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанцій виходили,
зокрема, з того, що до кола юридичних
осіб, на яких поширюється дія ст. 63
Закону України «Про держаний бюджет
України на 2007 рік» віднесено
господарські товариства, у статутному
фонді яких державі належить пакет
акцій. Таким чином, відсутність у
складі засновників, учасників ВАТ
«Укртранснафта» держави, в особі
уповноваженого органу, означає
відсутність в статутному фонді
акціонерного товариства частки (акцій,
паїв), що належить державі, незалежно
від того, що держава є одноособовим
власником всіх акцій НАК «Нафтогаз
Україна».

Проте, з таким висновком судів
попередніх інстанцій погодитися не
можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про
держаний бюджет України на 2007 рік»
акціонерні, холдингові компанії та
інші суб'єкти господарювання, у
статутному фонді яких державі належать
акції (частки, паї), та їх дочірні
підприємства сплачують до Державного
бюджету України частину прибутку
(доходу) у розмірі базових нормативів
відрахування частки прибутку, що
спрямовується на виплату дивідендів.

Норматив і порядок відрахування
частини прибутку (доходу) встановлений
постановою Кабінету Міністрів України
від 29.01.2007 №68, якою затверджений
«Порядок відрахування господарськими
організаціями до державного бюджету
частини чистого прибутку (доходу)».

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідно до
розпорядження від 23.06.2001 №256-р «Про
утворення ВАТ «Укртранснафта» Кабінет
Міністрів України погодився з
пропозицією НАК «Нафтогаз України»
щодо утворення на базі державних
акціонерних товариств «Магістральні
нафтопроводи «Дружба» (місто Львів) та
«Придніпровські магістральні
нафтопроводи» (місто Кременчук)
дочірнього підприємства НАК «Нафтогаз
України» - ВАТ «Укртранснафта» із
залишенням 100 відсотків акцій цього
товариства у державній власності і
передачею їх до статутного фонду НАК
«Нафтогаз України».

Згідно з частиною восьмою ст. 63
Господарського кодексу України у
випадках існування залежності від
іншого підприємства, передбачених ст.
126 цього Кодексу, підприємство
визнається дочірнім.

Разом з тим, судами першої та
апеляційної інстанції не досліджено
питання існування залежності ВАТ
«Укртранснафта» від НАК «Нафтогаз
України» та ступінь такої залежності
відповідно до ст. 126 Господарського
кодексу України (простої чи
вирішальної), у зв'язку з чим висновки
щодо непоширення на позивача дії ст. 63
Закону України «Про держаний бюджет
України на 2007 рік» зроблені передчасно.

Окрім того, колегія суддів звертає
увагу, що відповідачем помилково
застосовано до спірних правовідносин
п. 3 частини першої ст. 14 Закону України
«Про систему оподаткування», оскільки
не враховано, що виплати частини
чистого прибутку на виконання вимог
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік» не можуть
ототожнюватися з дивідендами, поняття
яких визначається п. 1.9 ст. 1 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств».

Законом України «Про державний бюджет
України на 2007 рік» не визначено щодо
платежу частини чистого прибутку
статус платежу, що сплачується в
порядку, передбаченому Законом України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами».

Додатком 8 до Закону України «Про
держаний бюджет України на 2007 рік»
визначено, що Державна податкова
адміністрація України здійснює
контроль за справлянням (стягненням)
платежу за кодом бюджетної
класифікації 21010200 «Частина прибутку
(доходу) господарських організацій у
статутних фондах яких є державна
частка, що вилучається до бюджету».

Згідно з наказом Міністерства фінансів
України «Про бюджетну класифікацію та
її запровадження» від 27.12.2001 №604
зазначений платіж в бюджетній
класифікації визначений в розділі код
20000000 «Неподаткові платежі».

Згідно преамбули Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» цей
закон є спеціальним з питань
оподаткування, який установлює,
зокрема, порядок погашення зобов'язань
юридичних або фізичних осіб перед
бюджетами та державними цільовими
фондами з податків і зборів
(обов'язкових платежів), включаючи збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування та внески на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, нарахування і
сплати пені та штрафних санкцій, що
застосовуються до платників податків
контролюючими органами.

Відповідно до п. 1.2 ст. 1 зазначеного
Закону податкове зобов'язання - це
зобов'язання платника податків
сплатити до бюджетів або державних
цільових фондів відповідну суму коштів
у порядку та у строки, визначені цим
Законом або іншими законами України.

Відповідно до частини сьомої ст. 1
Закону України «Про систему
оподаткування» податки і збори
(обов'язкові платежі), справляння яких
не передбачено цим Законом, сплаті не
підлягають.

Виходячи із системного аналізу
наведених норм, поняття податкового
зобов'язання охоплює податки і збори
(обов'язкові платежі), що встановлені
ст. 14 та ст. 15 Закону України «Про
систему оподаткування».

Враховуючи те, що встановлений ст. 63
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік» обов'язок щодо
сплати частини чистого прибутку
суб'єктами господарювання до бюджету
не є податковим зобов'язанням, а відтак
встановлена пп. 17.1.4 п. 17.1 ст. 17 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» відповідальність платників
податків, зборів (обов'язкових
платежів) у вигляді штрафу не
поширюється на сплату зазначеного
платежу.

Враховуючи викладене, суди попередніх
інстанцій дійшли правомірного
висновку щодо протиправності
податкових повідомлень-рішень від
06.11.2007 №/0 та від 22.04.2008 №/2 в
частині визначення позивачеві
штрафних санкцій у зв'язку з заниженням
податкового зобов'язання.

Натомість, судами першої та
апеляційної інстанції не досліджено
питання існування залежності ВАТ
«Укртранснафта» від НАК «Нафтогаз
України», що має значення для
правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої ст. 227
Кодексу адміністративного судочинства
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Оскільки передбачені процесуальним
законодавством межі перегляду справи в
касаційній інстанції не дають права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями,
ухвала та постанова у справі
підлягають скасуванню в частині
задоволення позовних вимог про
визнання нечинними податкових
повідомлень-рішень від 06.11.2007 №/0
та від 22.04.2008 №/2 в частині
визначення основного платежу у сумі
63212000,00грн. з передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи
необхідно врахувати викладене,
всебічно і повно з'ясувати і перевірити
всі фактичні обставини справи,
об'єктивно оцінити докази, що мають
юридичне значення для її розгляду і
вирішення спору по суті, і в залежності
від встановленого, правильно визначити
норми матеріального права, що
підлягають застосуванню до спірних
правовідносин, та прийняти
обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст.ст. 55, 160, 210, 220, 221, 223, 227, 230,
231, та частиною п'ятою ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Міжрегіонального
головного управління Міндоходів -
Центральний офіс з обслуговування
великих платників задовольнити
частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 07.04.2009 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 30.11.2010 в
частині задоволення позовних вимог про
визнання нечинними рішень від 06.11.2007
№/0 та від 22.04.2008 №/2, якими
позивачу визначено платіж з прибутку в
сумі 63212000,00грн. скасувати і в цій
частині направити справу на новий
розгляд до суду першої інстанції, в
решті - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України в порядку, на
підставі та у строки, передбачені
статтями 235 - 238, 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: __________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
__________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв