Справа № 465/10894/13а, 2а-465/493/13
Суддя: Іщук Л.П.
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року
Справа № 876/543/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Іщук Л.П.,

суддів
Дяковича В.П., ОнишкевичаТ.В.,

за участю секретаря судового засідання
Мартинишин Р.С.,

позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
Мелешко М.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Франківського
районного суду м. Львова від 27
листопада 2013 року про залишення позову
без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1
до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області про визнання
протиправними дій та скасування
постанови у справі про адміністративне
правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області, в якому
просив визнати протиправними дії та
скасувати постанову відповідача №
1ф/191-ф від 04.06.2013 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги,
посилався на те, що оскаржуваною
постановою його неправомірно
притягнуто до адміністративної
відповідальності і порушена процедура
накладення адміністративного
стягнення .

Ухвалою Франківського районного суду
від 27.11.2013 року позовна заява ОСОБА_1
залишена без розгляду, як така, що
подана з пропуском строку звернення до
суду. Ухвала суду першої інстанції
мотивована тим, що позивачем не надано
доказів поважності причин пропуску
строку.

Не погодившись із вищезазначеною
ухвалою, позивач оскаржив її в
апеляційному порядку. У апеляційній
скарзі просить скасувати зазначену
ухвалу. Обґрунтовуючи доводи
апеляційної скарги, апелянт зазначає,
що судом не було враховано, що даний
адміністративний позов вперше ним було
подано до Львівського окружного
адміністративного суду у встановлений
ст. 99 КАС України строк, а подання
адміністративного позову до
Франківського районного суду м. Львова
здійснювалось на виконання ухвали
Львівського окружного
адміністративного суду про повернення
позовної заяви позивачу у зв'язку із
непідсудністю.

Під час розгляду апеляційної скарги
позивач та його представник підтримали
апеляційну скаргу з підстав, що у ній
зазначені.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши докази у справі,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
суд дійшов висновку, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення.

З матеріалів справи вбачається, що
постановою Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області № 1ф/191-ф від 04.06.2013
року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.2 ст.188-42 КУпАП і
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 5100 гривень.

Вказану постанову відповідача ОСОБА_1
отримав 18.06.2013 року та оскаржив її
начальнику Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області .

12.08.2013 року позивачем отримано лист
відповідача про відмову в скасуванні
постанови № 1ф/191-ф, оскільки така
прийнята в межах наданих посадовим
особам Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області повноважень.

02.09.2013 року ОСОБА_1 звернувся із
позовною заявою про визнання
протиправними дій та скасування
постанови про притягнення до
адміністративної відповідальності до
Львівського окружного
адміністративного суду. Ухвалою від
10.09.2013 року позовну заяву було залишено
без руху та надано строк для усунення
недоліків до 25.09.2013 року. 26.09.2013 року
Львівським окружним адміністративним
судом винесена ухвала про повернення
позовної заяви позивачу у зв'язку із
неусуненням недоліків, вказаних в
ухвалі від 10.09.2013 року. 18.10.2013 року
ОСОБА_1 повторно звернувся до
Львівського окружного
адміністративного суду з аналогічним
позовом. Львівський окружний
адміністративний суд ухвалою повернув
позов у зв'язку із непідсудністю його
цьому суду та зазначив, що із позовною
заявою позивачу слід звертатись до
Франківського районного суду м. Львова.

15.11.2013 року ОСОБА_1 звернувся до
Франківського районного суду м. Львова
з цим же позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 Кодексу
адміністративного судочинства України
особа, яка вважає, що порушено її права,
свободи чи інтереси у сфері
публічно-правових відносин, має право
на звернення до адміністративного суду
з адміністративним позовом.

Адміністративний позов згідно із ч. 1
ст. 99 КАС України може бути подано в
межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Статтею 289 КУпАП встановлено, що скаргу
на постанову по справі про
адміністративне правопорушення може
бути подано протягом десяти днів з дня
винесення постанови. В разі пропуску
зазначеного строку з поважних причин
цей строк за заявою особи, щодо якої
винесено постанову, може бути
поновлено органом (посадовою особою),
правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Суддя Франківського районного суду м.
Львова, виносячи ухвалу про залишення
позову ОСОБА_1 без розгляду виходив з
того, що позивач не дотримав строку
звернення до суду і підстави для його
поновлення не зазначив.

Проте, апеляційний суд не погоджується
з такими висновками суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожному гарантується право на захист
його прав, свобод та інтересів
незалежним і неупередженим судом.

Частиною 4 ст.11 КАС України встановлено,
що суд вживає передбаченні законом
заходи, необхідні для з'ясування всіх
обставин справи, у тому числі щодо
виявлення та витребування доказів з
власної ініціативи.

Надаючи оцінку обставинам, що
перешкоджали ОСОБА_1 здійсненню права
на своєчасне оскарження відповідних
дій, бездіяльності та рішень органів
владних повноважень у
публічно-правових відносинах, повинен
виходити з оцінки та аналізу всіх
наведених та наявних доводів, які
можуть бути підставою для визнання
причин пропуску строку звернення до
суду поважними і з'ясувати всі
обставини, які могли слугувати
підставою пропуску строку звернення до
суду.

Оскільки судом першої інстанції цього
не було зроблено апеляційний суд
приходить до висновку, що рішення суду
про визнання причин пропуску звернення
до суду позивачем неповажними є
передчасним.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 199 КАС
України суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду може скасувати
ухвалу суду, яка перешкоджає
подальшому провадженню у справі, і
направити справу для продовження
розгляду.

Відтак, колегія суддів приходить до
висновку, що судом першої інстанції не
досліджено поважності причин пропуску
позивачем строку звернення до
адміністративного суду з даним
позовом, чим фактично позбавлено
позивача права на захист прав, свобод
та інтересів і розгляд справи в
адміністративному суді, гарантованого
ст.6 КАС України, що є підставою для
скасування ухвали суду та направлення
справи для продовження розгляду до
суду першої інстанції.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст. ст. 195,196,199,204, 206,254
КАС України, суд

ухвалив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити,
ухвалу судді Франківського районного
суду м. Львова від 27 листопада 2013 року у
справі № 2а-465/493/13 - скасувати і
направити справу для продовження
розгляду до суду першої інстанції .

Ухвала є остаточною та оскарженню не
підлягає

Головуючий суддя
Іщук Л.П.

Судді
Дякович В.П.

Онишкевич Т.В.