Справа № 2а-3713/10/1370
Суддя: Гулид Р.М.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 р.
Справа № 33810/10

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Гулида Р.М.,

суддів -
Кузьмича С.М., Костіва М.В.,

при секретарі судового засідання -
Гелецького П.В.,

за участю:

представника відповідача -
Луцик Г.Д.,

представника третьої особи -
Токар І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Державного територіально-галузевого
об'єднання «Львівська залізниця» на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 01 жовтня 2010
року у справі за позовом Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» до Прокуратури
Львівської області, за участю третьої
особи, що не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача - Львівського обласного
центру зайнятості про визнання припису
не чинним, -

ВСТАНОВИЛА:

Державне територіально - галузеве
об'єднання «Львівська залізниця»
звернулося з позовом до Прокуратури
Львівської області, за участю третьої
особи, що не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача - Львівського обласного
центру зайнятості про визнання не
чинним припису прокуратури Львівської
області про усунення порушень вимог
Закону України «Про зайнятість
населення» від 15.04.2010 р..

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що 15.04.2010 р.
прокуратурою Львівської області було
внесено припис про усунення порушень
вимог Закону України «Про зайнятість
населення». Вважає припис
неправомірним, оскільки правових
підстав для проведення перевірки
немає, оскільки існують тимчасові
обмеження щодо здійснення заходів
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності, встановлені
постановою Кабінету Міністрів України
від 21.05.2009 р. № 502. На думку позивача, ним
не вчинено жодних порушень, що могли б
призвести до внесення припису про
усунення порушень, а сам припис не
внесений прокурором чи його
заступником, відповідно до ч.1
ст.22 Закону України «Про прокуратуру»,
а направлений разом із супровідним
листом іншою особою.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 01 жовтня 2010
року, в задоволенні позову
відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням, Державне
територіально-галузеве об'єднання
«Львівська залізниця» подало
апеляційну скаргу до Львівського
апеляційного адміністративного суду, в
якій просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою позов
задоволити повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що приймаючи
оскаржувану постанову суд першої
інстанції порушив норми матеріального
права, а допущена упереджена оцінка
зібраних доказів та довільне
трактування законодавства за текстом
постанови, не відповідає фактичним
обставинам справи, що призвело до
неправильного вирішення справи по суті
позовних вимог.

Заслухавши доповідача - суддю
Львівського апеляційного
адміністративного суду, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції без змін,
мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що
27.01.2010 року Львівський обласний центр
зайнятості направив начальнику ДТГО
«Львівська залізниця» повідомлення
про проведення перевірки з питань
дотримання вимог законодавства про
зайнятість населення (а.с.13).
Повідомлення отримано апелянтом
01.02.2010р., про що свідчить штамп з вхідним
номером і датою. У відповідь на
отримане повідомлення ДТГО «Львівська
залізниця» листом від 08.02.2010 р.
повідомило центр зайнятості, що
правові підстави для допуску до
проведення перевірки відсутні,
оскільки діють відповідні тимчасові
обмеження до 31.12.2010 р., введені
постановою Кабінету Міністрів України
від 21.05.2009р. № 502 «Про тимчасові
обмеження щодо здійснення заходів
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності на період до
31 грудня 2010 року» (а.с. 14).

Львівський обласний центр зайнятості
22.02.2010 року повторно звернувся з
повідомленням про проведення
перевірки 03.03.2010 року о 10:00 (а.с. 15), навів
правові підстави для такої перевірки, а
також просив визначити відповідальну
особу, яка буде представляти інтереси
об'єднання та надати відповідну
допомогу під час проведення перевірки.
Листом від 02.03.2010 року (а.с. 16) ДТГО
«Львівська залізниця» надало письмову
відповідь про відсутність підстав для
задоволення звернення про проведення
перевірки. Зазначені дії в сукупності
свідчать про відмову ДТГО «Львівська
залізниця» у допуску до перевірки.

15.04.2010 року прокуратурою Львівської
області в особі заступника прокурора
області внесено припис на підставі
звернення Львівського обласного
центру зайнятості про усунення
порушень Закону України «Про
зайнятість населення» (а.с. 10-11). Припис
надіслано ДТГО «Львівська залізниця»
супровідним листом від 15.04.2010 р. № 08/1-172
(а.с. 12).

Відмовляючи у задоволенні заявленого
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що оскаржуваний припис
прокуратури Львівської області
внесено на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії).

Колегія суддів вважає наведені
висновки такими, що відповідають
фактичним обставинам справи та нормам
чинного законодавства зважаючи на
наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 21.05.2009 року № 502 «Про тимчасові
обмеження щодо здійснення заходів
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності на період до
31 грудня 2010 року» постановлено органам
і посадовим особам, уповноваженим
законами здійснювати державний нагляд
(контроль) у сфері господарської
діяльності до 31 грудня 2010 р. тимчасово
припинити проведення планових
перевірок суб'єктів господарювання,
крім перевірок суб'єктів
господарювання, що відповідно до
затверджених Кабінетом Міністрів
України критеріїв оцінки ступеня
ризику від провадження господарської
діяльності віднесені до суб'єктів
господарювання з високим ступенем
ризику, та планових заходів державного
нагляду (контролю) за додержанням
санітарного і податкового
законодавства, правильністю
обчислення, повнотою і своєчасністю
сплати до бюджетів, державних цільових
фондів податків і зборів (обов'язкових
платежів).

Перелік органів і посадових осіб
уповноважених законами здійснювати
державний нагляд (контроль) у сфері
господарської діяльності та їх
правовий статус визначається Законом
України "Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності" від 05.04.2007
року. У преамбулі цього Закону
зазначено, що він визначає правові та
організаційні засади, основні принципи
і порядок здійснення державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності,
повноваження органів державного
нагляду (контролю), їх посадових осіб і
права, обов'язки та відповідальність
суб'єктів господарювання під час
здійснення державного нагляду
(контролю).

Згідно зі ст. 2 зазначеного Закону, його
дія поширюється на відносини пов'язані
із здійсненням державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності. Відповідно до ст. 3
Господарського кодексу України від
16.01.2003р., під господарською діяльністю
розуміється діяльність суб'єктів
господарювання у сфері суспільного
виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність.

У відповідності до вищезазначених
повідомлень Львівського обласного
центру зайнятості від 27.01.2010 року та
22.02.2010 року, предметом перевірки, з
приводу якої виник спір, є дотримання
вимог законодавства про зайнятість
населення, зокрема ч. 4 ст. 20 Закону
України «Про зайнятість населення» -
подання адміністративних даних про
наявність вакансій та про прийнятих
працівників. Предметом перевірки не є
діяльність апелянта у сфері
суспільного виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність.

Отже, обґрунтованими є пояснення
представників відповідача та третьої
особи, що зазначена перевірка не
стосується господарської діяльності
апелянта, а тому на неї не поширюється
дія Закону України "Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності" від 05.04.2007
року й не розповсюджуються обмеження,
передбачені у постанові Кабінету
Міністрів України від 21.05.2009 року № 502.

Щодо посилань апелянта на те, що
Міністерство праці та соціальної
політики України віднесене до Переліку
органів виконавчої влади,
уповноважених здійснювати державний
нагляд (контроль) у відповідних сферах
господарської діяльності, а тому на
нього поширюється Постанова Кабінету
Міністрів України від 21.05.2009 року № 502
слід вказати наступне.

Листом Державного комітету України з
питань регуляторної політики та
підприємництва від 10.07.2008р. № 5811
Міністерство праці та соціальної
політики України віднесене до Переліку
органів виконавчої влади,
уповноважених здійснювати державний
нагляд (контроль) у відповідних сферах
господарської діяльності, однак в п. 6
зазначеного Переліку визначено також
об'єкт контролю: посередництво у
працевлаштуванні на роботу за кордоном
і використання найманої праці.

З врахуванням вищенаведеного,
перевірка саме цих об'єктів
відбувається за правилами, визначеними
Законом України "Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності" від 05.04.2007р. з
врахуванням обмежень, передбачених у
постанові Кабінету Міністрів України
від 21.05.2009 р. № 502.

При цьому слід зазначити, що у
відповідності до ст. 22 Закону України
«Про прокуратуру», прокурор мав усі
правові підстави для вжиття заходів
прокурорського реагування у вигляді
припису.

Таким чином, покликання апелянта на
порушення порядку внесення припису є
необгрунтованим, так як припис
внесено заступником прокурора області
і надісланий начальнику ДГТО
«Львівська залізниця», який має
достатні повноваження для виконання
припису. Підписання супровідного листа
не прокурором, а іншою особою, не
впливає на правову оцінку припису,
оскільки супровідний лист не є актом
прокурорського реагування та
підписаний відповідною посадовою
особо згідно п. 6.8 Регламенту
прокуратури Львівської області.

Відтак, апеляційний суд вважає, що суд
першої інстанції у відповідності до
вимог ст.200 КАС України, правильно
встановив обставини справи, ухвалив
законне та обґрунтоване судове рішення
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційних скарг не спростовують
висновків суду, а тому підстав для його
скасування немає.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.1 ст. 198,
ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» - залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 01
жовтня 2010 року у справі №2а-3713/10/1370 - без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:
Р.М. Гулид

Судді:
С.М. Кузьмич

М.В. Костів

Повний текст ухвали виготовлено і
підписано 22.04.2014 року