Справа № К/9991/75004/11-С
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/75004/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді суддівТракало
В.В., Мойсюка М.І., Олексієнка
М.М.,розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
ОСОБА_4 на постанову
Московського районного суду
м. Харкова від 3 лютого 2011 року та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 21 жовтня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
управління Пенсійного фонду України в
Московському районі м. Харкова про
зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в
и л а :

У травні 2010 року позивач
звернувся до суду із зазначеним
позовом до відповідача, уточнивши який
в ході розгляду справи, просив визнати
незаконними дії управління Пенсійного
фонду України у Московському районі
Харкова в частині виплати йому
підвищення до пенсії як інваліду війни
2-ої групи за період з 1 серпня 2008 року по
30 вересня 2008 року, та з 10
жовтня 2008 року відповідно до ст.13
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту»(в редакції Закону України
«Про внесення змін до Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» від 5 жовтня 2005
року № 2939-ІУ) у розмірі 40% прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність та зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок
підвищення до пенсії як інваліду війни
2-ої групи з виплатою недоотриманих сум
за період з 1 серпня 2008 року по 30 вересня
2008 року, та з 10 жовтня 2008 року
відповідно до ст.13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» від 22 жовтня 1993
року № 3551-ІУ (в редакції
Закону України «Про внесення змін і
доповнень до Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту»від 23 листопада 1993
року № 458/95-ВР) у розмірі 350% мінімальної
пенсії за віком. Визнати бездіяльність
відповідача по непідвищенню йому
пенсії з 1 березня 2009 року згідно п. 3
постанови Кабінету Міністрів України
від 11 березня 2009 № 198 «Деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян»незаконною та зобов'язати
Управління Пенсійного фонду України у
Московському районі м. Харкова зробити
перерахунок його пенсії з 1 березня 2009
року шляхом її підвищення на
коефіцієнт 1,0674 згідно із п. 3 постанови
Кабінету Міністрів України «Деякі
питання соціального захисту окремих
категорій громадян» від 11 березня 2009
року за № 198.

Постановою Московського
районного суду м. Харкова від 3 лютого
2011 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність
управління Пенсійного Фонду України в
Московському районі м. Харкова щодо не
підвищення ОСОБА_4 пенсії з 1
березня 2009 року згідно п. 3 Постанови
Кабінету Міністрів України від 11
березня 2009 року. № 198 «Деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян».Зобов'язано управління
Пенсійного Фонду України в
Московському районі м. Харкова зробити
перерахунок пенсії ОСОБА_4 з 1 березня
2009 року шляхом її підвищення на
коефіцієнт 1,0674 згідно п. 3 Постанови
Кабінету Міністрів України від 11
березня 2009 року № 198 «Деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян». В решті позову відмовлено.

Постановою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 21 жовтня 2011
року постанову суду першої інстанції
скасовано в частині відмови в
задоволенні позовних вимог щодо
визнання незаконними дій управління
Пенсійного фонду України у
Московському районі Харкова в частині
виплати позивачеві підвищення до
пенсії як інваліду війни 2-ої групи за
період з 1 серпня 2008 року по 30 вересня 2008
року, та з 10 жовтня 2008 року
по 26 травня 2009 року відповідно до ст. 13
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту»(в редакції Закону України
«Про внесення змін до Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» від 5
жовтня 2005 року № 2939-ІV) у розмірі 40%
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; зобов'язання
управління Пенсійного фонду України у
Московському районі м. Харкова
здійснити перерахунок позивачеві
підвищення до пенсії як інваліду війни
2-ої групи з виплатою недоотриманих сум
за період з 1 серпня 2008 року по 30 вересня
2008 року, та з 10 жовтня 2008 року по 26
травня 2009 року відповідно до ст. 13
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» від 22 жовтня 1993 року
№ 3551-ІV (в редакції Закону України
«Про внесення змін і доповнень до
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту»від 23 листопада 1995 року
№ 458/95-ВР) у розмірі 350% мінімальної
пенсії за віком. Позовну заяву в
зазначеній частині залишено без
розгляду. Постанову в частині відмови у
задоволенні позовних вимог за період з
27 травня 2009 року залишено без змін.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати вказані судові
рішення та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі у
межах доводів касаційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що позивач звернувся до
суду з адміністративним позовом 27
травня 2010 року із вимогами щодо захисту
його порушених прав, що мали місце з 1
серпня 2008 року.

Скасовуючи частково постанову
суду першої інстанції та залишаючи без
розгляду позовні вимоги ОСОБА_4 за
період з 1 серпня 2008 року по 30 вересня 2008
року та з 10 жовтня 2008 року по 26 травня 2009
року у зв'язку з пропуском строку
звернення до суду, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що права
позивача підлягають захисту
з 27 травня 2009 року.

Проте з такими висновками судів
погодитись не можна з наступних
підстав.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення
повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Всупереч вищенаведеним нормам закону
висновки суду апеляційної інстанції
зроблені без повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі.

Так, частиною другою статті 99 КАС (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин) для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлювався річний строк.

Пропущення цього строку відповідно до
статті 100 КАС (у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин)
було самостійною підставою для відмови
у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягала одна зі
сторін.

Аналіз частини першої статті 100 КАС дає
підстави вважати, що суд не мав
можливості самостійно, на свій
розсуд, застосувати наслідки пропуску
строку звернення до суду. Право
ініціювати застосування наслідків
пропуску строку звернення до суду
належало одній зі сторін (відповідачу),
і якщо така заява не надходила до суду,
то і наслідки пропущення
строку звернення до адміністративного
суду не могли бути ним застосовані.

Пропущення строку звернення до
адміністративного суду і заява сторони
про застосування
наслідків його пропущення не можуть
бути безумовною підставою для відмови
у задоволенні позову, оскільки суд міг
визнати причину пропуску строку
поважною.

Обставини, з якими сторона пов'язувала
поважність причин пропуску строку
звернення до суду, мали
доводитися стороною і встановлюватися
судом тільки у випадку, якщо заявлена
вимога про застосування наслідків
пропуску цього строку.

Проте суд апеляційної інстанції цих
вимог закону не врахував, а ухвалюючи
нове рішення про залишення без
розгляду частини позовних вимог за
пропуском строку звернення до суду,
всупереч вимог ст.159 КАС України не
з"ясував чи наполягав відповідач у суді
першої інстанції на застосуванні
наслідків пропуску строку звернення до
суду, чи встановлено судом першої
інстанції початок перебігу цього
строку, чи досліджувалась поважність
причин його пропуску. Між тим від
з'ясування вказаних обставин залежить
підхід у застосуванні строків та
правильність вирішення спору.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
КАС України суд касаційної інстанції
не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Згідно ч.2 ст.227 цього Кодексу підставою
для скасування судових рішень судів
першої та (або) апеляційної інстанцій і
направлення справи на новий судовий
розгляд є порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

За таких обставин, коли судом
апеляційної інстанції допущено
порушення вищенаведених норм
процесуального права, зокрема статей
159, 162 КАС України, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи, а суд касаційної
інстанції позбавлений можливості
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, судове рішення суду
апеляційної інстанції підлягає
скасуванню з направленням справи на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 21 жовтня 2011
року скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі,
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Судді: В.В. Тракало
М.І. Мойсюк М.М. Олексієнко