Справа № 819/591/14-а
Суддя: Баранюк А.З.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/591/14-a

22 квітня 2014 року

Тернопільський окружний
адміністративний суд, в складі:

судді Баранюка А.З.

при секретарі судового засідання Дудар
М.В.

за участю:

позивача - ОСОБА_1;

представника відповідача - Фіялки О.В.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Тернополі
адміністративну справу

за адміністративним позовом ОСОБА_1

до Відділу державної виконавчої служби
Тернопільського районного управління
юстиції

про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, надалі - позивач, звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Відділу державної виконавчої служби
Тернопільського районного управління
юстиції, надалі - відповідач, про
скасування постанови про відкриття
виконавчого провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
21.02.2014 року Відділом державної
виконавчої служби Тернопільського
районного управління юстиції відкрито
виконавче провадження ВП 4219376 на
підставі постанови Тернопільського
міськрайонного суду від 23.12.2013 року по
справі № 607/22551/13-п про стягнення з
ОСОБА_1 штрафу в сумі 2550 грн. Позивач
вважає вищевказану постанову про
відкриття виконавчого провадження
такою, що винесена всупереч нормам ст. 18
ЗУ «Про виконавче провадження»,
оскільки в постанові Тернопільського
міськрайонного суду від 23.12.2013 року не
було зазначено індивідуального
ідентифікаційного номера позивача, що
є підставою для відмови у відкритті
виконавчого провадження. Таким чином,
на думку позивача, відповідач
неправомірно застосував норми Закону
України «Про виконавче провадження», у
зв'язку з чим, просить скасувати
постанову про відкриття виконавчого
провадження від 21.02.2014 р. ВП № 42193767.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав, надавши пояснення
аналогічні викладеним в позовній
заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнала, подавши
письмові заперечення, в яких зазначила,
що постанова Тернопільського
міськрайонного суду від 23.12.2013 року по
справі № 607/22551/13-п про стягнення з
ОСОБА_1 штрафу в сумі 2550 грн. відповідає
вимогам статті 18 ЗУ «Про виконавче
провадження», оскільки індивідуальний
ідентифікаційний номер боржника
зазначається в виконавчому документі,
якщо він відомий суду або іншому органу
який видав виконавчий документ. В
даному виконавчому документі
зазначені інші дані, які ідентифікують
боржника, а саме дата народження, місце
народження та місце проживання
відповідача.

Заслухавши пояснення позивача та
представника відповідача, дослідивши
подані суду докази, оцінивши їх за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що позов не
підлягає до задоволення, з наступних
підстав.

19.02.2014 року на виконання у відділ
державної виконавчої служби
Тернопільського районного управління
юстиції надійшла постанова
Тернопільського міськрайонного суду
від 23.12.2013 року по справі № 607/22551/13-п про
стягнення з ОСОБА_1 штрафу в сумі 2550 грн.

21.02.2014 року державним виконавцем
винесено постанову ВП 4219376 про
відкриття виконавчого провадження.

Позивач оскаржив зазначену постанову
до Тернопільського міськрайонного
суду Тернопільської області. Хвалою
судді Тернопільського міськрайонного
суду від 06 березня 2014 року позовну
заяву повернуто позивачу та роз'яснено,
що справа підсудна окружному
адміністративному суду, а тому, позивач
пропустив строк звернення до суду із
поважних причин.

Судом встановлено, що у постанові про
відкриття виконавчого провадження ВП
4219376 не зазначено індивідуальний
ідентифікаційний номер боржника,
оскільки в постанові від 23.12.2013 року
Тернопільського міськрайонного суду
по справі № 607/22551/13-п не було його
зазначено.

Законом України «Про виконавче
провадження» визначені умови і порядок
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), що відповідно
до закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку.

Відповідно до приписів статті 11 Закону
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець, зокрема,
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом;

Згідно із п.2 частини другої статті 17
Закону відповідно до цього Закону
підлягають виконанню державною
виконавчою службою ухвали, постанови
судів у цивільних, господарських,
адміністративних, кримінальних
справах та справах про адміністративні
правопорушення у випадках,
передбачених законом.

Пунктом 3 частини 1 статті 18 Закону
передбачено, що у виконавчому
документі повинні міститися дані, які
ідентифікують особу боржника та
стягувача, зокрема, повне найменування
(для юридичних осіб) або ім'я (прізвище,
власне ім'я та по батькові) (для
фізичних осіб) стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника (для юридичних
осіб), індивідуальний ідентифікаційний
номер стягувача та боржника (для
фізичних осіб - платників податків) або
номер і серія паспорта стягувача та
боржника для фізичних осіб - громадян
України, які через свої релігійні або
інші переконання відмовилися від
прийняття ідентифікаційного номера,
офіційно повідомили про це відповідні
органи державної влади та мають
відмітку в паспорті громадянина
України, а також інші дані, якщо вони
відомі суду чи іншому органу, що видав
виконавчий документ, які ідентифікують
стягувача та боржника чи можуть
сприяти примусовому виконанню,
зокрема, дата народження боржника та
його місце роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо.

Відповідно до частини першої статті 25
Закону державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання, він відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Разом з тим, пунктом 6 частини першої
статті 26 Закону України "Про виконавче
провадження" передбачено, що
невідповідність виконавчого документа
вимогам, передбаченим статтею 18 цього
Закону, є підставою для відмови у
відкритті виконавчого провадження.

Відповідно до частини третьої статті 26
Закону України "Про виконавче
провадження" у разі відмови у відкритті
виконавчого провадження на підставі
пункту 6 частини першої цієї статті
державний виконавець роз'яснює
заявникові право на звернення до суду
чи іншого органу (посадової особи), які
видали виконавчий документ, щодо
приведення його у відповідність із
вимогами статті 18 цього Закону.

Однак, у разі відсутності інформації у
матеріалах справи, з приводу якої
відмовлено у відкритті виконавчого
провадження, суд не зможе оформити
іншого виконавчого листа, оскільки не
наділений повноваження збирати
інформацію після закінчення розгляду
справи. Водночас державний виконавець
відповідно до статті 11 Закону України
"Про виконавче провадження" з метою
захисту інтересів стягувача має право
одержувати безоплатно від органів,
установ, організацій, посадових осіб,
сторін та учасників виконавчого
провадження необхідні для проведення
виконавчих дій пояснення, довідки та
іншу інформацію, у тому числі
конфіденційну.

Суд також звертає увагу на те, що
відповідно до п.3 ч. 1 Закону України "Про
виконавче провадження" у виконавчому
документі зазначаються дані, якщо вони
відомі суду чи іншому органу, що видав
виконавчий документ, які ідентифікують
стягувача та боржника чи можуть
сприяти примусовому виконанню.

При цьому, у постанові Тернопільського
міськрайонного суду від 23.12.2013 року по
справі № 607/22551/13-п зазначені повне ім'я
позивача, дата його народження, дата та
місце його народження та проживання, а
тому є достатніми для його
ідентифікації.

Таким чином, відсутність даних про
ідентифікаційні номер боржника може
бути усунута в процесі виконавчого
провадження без скасування постанови
про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до вимог частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відтак, беручи до уваги наведене, та
оцінюючи наявні в матеріалах справи
докази в сукупності, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги не
ґрунтуються на приписах чинного
законодавства, отже задоволенню не
підлягають.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 158-167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділу
Державної виконавчої служби
Тернопільського районного управління
юстиції про скасування постанови про
відкриття виконавчого провадження від
21 лютого 2014 року ВП № 42193767 - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Тернопільський окружний
адміністративний суд у порядок і
строки, передбачені статтями 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строків апеляційного
оскарження. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо воно не
скасовано, набирає законної сили після
закінчення апеляційного розгляду
справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 24 квітня 2014 року.

Суддя
Баранюк А.З.

копія вірна

Суддя
Баранюк А.З.