Справа № К/9991/40077/11-С
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/40077/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А.
(доповідач)СуддівКонюшка К.В. Мороз
Л.Л. провівши у порядку письмового
провадження касаційний розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_4 до Львівського міського центру
зайнятості про визнання дій
протиправними та стягнення коштів за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 14 червня 2011
року

в с т а н о в и л а :

У січні 2010 року ОСОБА_4 в
Шевченківському районному суді
м. Львова пред'явила позов до
Львівського міського центру
зайнятості про визнання дій
протиправними та стягнення коштів.

Просила зобов'язати відповідача
нарахувати та виплатити їй допомогу по
безробіттю з 18 березня 2009 року в
розмірах, передбачених статтею 23
Закону України від 02 березня 2000 року №
1533-ІІІ "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття" (далі - Закон №
1533-ІІІ).

Постановою Шевченківського районного
суду м. Львова від 05 березня 2010 року
позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Зобов'язано Львівський міський центр
зайнятості нарахувати та виплатити
належну ОСОБА_4 допомогу по безробіттю
в розмірах, передбачених статтею 23
Закону № 1533-ІІІ з урахуванням
виплачених сум, з 28 квітня 2009 року.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 14 червня 2011
року апеляційну скаргу Львівського
міського центру зайнятості задоволено.

Постанову Шевченківського районного
суду м. Львова від 05 березня 2010 року
скасовано. Прийнято нову постанову про
відмову у задоволені позову

ОСОБА_4

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4
просить постановлене у справі рішення
суду апеляційної інстанції скасувати
та залишити в силі постанову
Шевченківського районного суду м.
Львова від 05 березня 2010 року.

Вважає, що рішення судом постановлене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 зареєструвалася
в Львівському міському центрі
зайнятості та отримала статус
безробітної 18 березня 2009 року. У зв'язку
з тим, що позивача було звільнено з
роботи за угодою сторін (пункт 1 статті
36 КЗпП України), допомогу по безробіттю
їй було скорочено на строк 90
календарних днів відповідно до
підпункту 1 пункту 5 статті 31 Закону №
1533-ІІІ в редакції Закону України від 25
грудня 2008 року № 799-VІ "Про
внесення змін до деяких законів
України щодо зменшення впливу світової
фінансової кризи на сферу зайнятості
населення".

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд апеляційної інстанції
виходив з того, що положення підпункту 1
пункту 5 статті 31 Закону № 1533-ІІІ,
відповідно до якого ОСОБА_4 було
скорочено виплату допомоги по
безробіттю, рішенням Конституційного
Суду України від 28 квітня 2009 року
№ 9-рп/2009 по справі № 1-19/2009 не
змінювалися, а тому, законних підстав
для не застосування скорочення виплати
допомоги по безробіттю на 90
календарних днів немає.

Такий висновок суду є правильним з
огляду на таке.

Згідно з частинами першою-третьою
статті 23 Закону № 1533-ІІІ, який діяв в
редакції на час реєстрації та надання
позивачу Львівським міським центром
зайнятості статусу безробітного,
розмір допомоги по безробіттю
застрахованим особам, зазначеним у
частині першій статті 22 цього Закону,
визначається у відсотках до їх
середньої заробітної плати (доходу),
визначеної відповідно до порядку
обчислення середньої заробітної плати
(доходу) для розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням,
затвердженого Кабінетом Міністрів
України, залежно від страхового стажу:
до 2 років - 50 відсотків, від 2 до 6 років -
55 відсотків, від 6 до 10 років - 60
відсотків, понад 10 років - 70 відсотків.
Допомога по безробіттю виплачується
залежно від тривалості безробіття у
відсотках до визначеного розміру:перші
90 календарних днів - 100 відсотків,
протягом наступних 90 календарних днів -
80 відсотків, у подальшому - 70 відсотків.

Допомога по безробіттю особам,
зазначеним у частині другій статті 22
Закону № 1533-ІІІ, визначається у розмірі
прожиткового мінімуму, встановленого
законом. Допомога по безробіттю особам,
які звільнилися з останнього місця
роботи за власним бажанням без
поважних причин або за угодою сторін,
призначається відповідно до частин
першої та другої цієї статті, і її
виплата починається з 91-го
календарного дня.

Згідно з пунктом 3 статті 22 Закону №
1533-ІІІ допомога по безробіттю
виплачується з 8-го дня після
реєстрації особи в установленому
порядку в центрі зайнятості, але
враховуючи пункт 5 статті 31 Закону №
1533-ІІІ тривалість виплати допомоги по
безробіттю, матеріальної допомоги у
період професійної підготовки,
перепідготовки або підвищення
кваліфікації скорочується на строк до
90 календарних днів у разі звільнення з
останнього місця роботи за власним
бажанням без поважних причин або за
угодою сторін (на 90 календарних днів).

Пункт 9 статті 1 та пункт 3 статті 23
Закону № 1533-ІІІ визначають, що така
втрата роботи з незалежних від
застрахованих осіб обставин та розмір
допомоги по безробіттю, а припинення,
відкладення виплат матеріального
забезпечення на випадок безробіття та
скорочення їх тривалості
регламентується саме підпунктом 1
пункту 5 статті 31 Закону № 1533-ІІІ.

На момент призначення позивачу
допомоги по безробіттю діяв Закон
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття" в редакції Закону
України від 25 грудня 2008 року "Про
внесення змін до деяких законів
України щодо зменшення світової
фінансової кризи на сферу зайнятості
населення". Відповідно до цієї редакції
допомога по безробіттю особам, які
звільнилися з останнього місця роботи
за угодою сторін, призначалася
відповідно до частин першої та другої
статті 23 і її виплата розпочиналася з
91-го календарного від дня звільнення.

Отже, особам, звільненим з останнього
місця роботи за угодою сторін, яким
статус безробітного надано до 28 квітня
2009 року, допомога по безробіттю
призначалася у порядку, передбаченому
Законом № 1533-ІІІ у редакції, що діяла до
рішення Конституційного Суду України,
оскільки рішення Конституційного Суду
зворотної дії у часі немає.

За таких обставин підстав для
задоволення позову у суду першої
інстанції не було.

Судове рішення суду апеляційної
інстанції є законним і обґрунтованим.

Доводи касаційної скарги не містять у
собі посилань на наявність порушень
чинного законодавства, які є
підставами для висновку про те, що
судом неправильно застосовані норми
матеріального чи процесуального права
і що призвело або могло призвести до
ухвалення незаконного та
необґрунтованого судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
зміни, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 210, 220, 222, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а оскаржувану постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 14 червня 2011
року в адміністративній справі за
позовом ОСОБА_4 до Львівського міського
центру зайнятості про визнання дій
протиправними та стягнення коштів - без
зміни.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді
Горбатюк С.А.

Конюшко К.В.

Мороз Л.Л.