Справа № 2а-241/11/1970
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року
Справа №
15582/11/9104 Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Кухтея Р.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 на
постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 22 лютого 2011
року у справі за позовом Борщівської
міжрайонної державної податкової
інспекції Тернопільської області до
суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості,

в с т а н о в и в:

Борщівська МДПІ Тернопільської
області 02.02.2011 року звернулася в суд з
адміністративним позовом до СПД-ФО
ОСОБА_1, в якому просила стягнути
заборгованість в сумі 2 081,00 гривень.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 22 лютого 2011
року позов задоволено. Стягнуто з
суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1 заборгованість
перед бюджетами та державними
цільовими фондами в сумі 2081,00 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції СПД-ФО ОСОБА_1
оскаржив його в апеляційному порядку. В
апеляційній скарзі просить рішення
суду першої інстанції скасувати і
прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити. Вимоги
за апеляційною скаргою обґрунтовує
тим, що судом першої інстанції були
недостатньо досліджені докази та
обставини справи, рішення постановлено
з порушенням норм матеріального права.
Зазначає, що планова перевірка є
незаконною, як, відповідно, її
результати, а її проведення -
порушенням позивачем вимог Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» та Конституції
України, стаття 19 котрої передбачає, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Сторони в судове засідання не прибули,
про дату, час і місце апеляційного
розгляду були повідомлені належним
чином, тому колегія суддів, у
відповідності до ст.197 КАС України,
вважає за можливе розглядати справу в
порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали
та доводи апеляційної скарги у їх
сукупності, на основі наявних у справі
доказів, колегія суддів приходить до
переконання, що подану апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
працівниками Борщівської міжрайонної
державної податкової інспекції була
проведена перевірка кіоску, що
розташований у АДРЕСА_1 23.11.2010 року та
належить відповідачу, за результатами
якої складений акт перевірки за
дотриманням суб'єктами господарювання
порядку проведення розрахунків за
товари (послуги), вимог з регулювання
обігу готівки, наявності торгових
патентів і ліцензій від 23.11.2010р. №002410,
надалі Акт перевірки (а.с.7-10).

Перевіркою встановлено та зафіксовано
в Акті перевірки, що підприємцем
порушено:

пункти 1, 2, 9, 10, 13 ст.3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», а саме:

не забезпечено зберігання в книзі
обліку розрахункових операцій
фіскального звітного чеку звіту №80 від
26.09.2010 року та контрольної стрічки до
нього;

не забезпечено щоденне друкування на
реєстраторі розрахункових операцій
фіскального звітного чеку за 26.09.2010
року, 09.11.2010 року; не забезпечено
відповідність сум готівкових коштів на
місці проведення розрахунків сумі
коштів, яка зазначена в денному звіті
реєстратора розрахункових операцій в
розмірі 178,20 грн., в тому числі сума
незастосування 15,00 грн.

За висновками даного акта перевірки
Заліщицьким відділенням Борщівського
МДПІ прийнято рішення від 15.12.2010 року за
№ про застосування до
відповідача штрафний, (фінансових)
санкцій за порушення Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» в сумі 2081,00 грн. (а.с.15-16).

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що рішення
Борщівської МДПІ про застосування до
відповідача фінансових санкцій від
15.12.2010р. № ним не оскаржувалося,
станом на дату розгляду справи
сторонами не подано доказів сплати
відповідачем застосованих штрафних
санкцій, а тому вимоги позивача є
обґрунтованими, відповідають дійсним
обставинам та матеріалам справи,
ґрунтуються на вимогах чинного
законодавства.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком, вважаючи, що він відповідає
нормам матеріального права та
фактичним обставинам справи з огляду
на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі і в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Кожен зобов'язаний сплачувати податки
та збори в порядку і розмірах,
установлених законом. (ч.1 ст.67
Конституції України)

Згідно п.1 ч.1 ст.11 Закону України «Про
державну податкову службу в Україні»
органи державної податкової служби у
випадках, в межах компетенції та у
порядку, встановлених законами
України, мають право здійснювати
документальні невиїзні перевірки (на
підставі поданих податкових
декларацій, звітів та інших документів,
пов'язаних з нарахуванням і сплатою
податків та зборів (обов'язкових
платежів) незалежно від способу їх
подачі), а також планові та позапланові
виїзні перевірки своєчасності,
достовірності, повноти нарахування і
сплати податків та зборів (обов'язкових
платежів), додержання валютного
законодавства юридичними особами, їх
філіями, відділеннями, іншими
відокремленими підрозділами, що не
мають статусу юридичної особи, а також
фізичними особами, які мають статус
суб'єктів підприємницької діяльності
чи не мають такого статусу, на яких
згідно із законами України покладено
обов'язок утримувати та/або сплачувати
податки і збори (обов'язкові платежі),
крім Національного банку України та
його установ.

Пункт 11 статті 11 Закону України «Про
державну податкову службу в Україні»
надає право органам державної
податкової служби застосовувати до
платників податків фінансові (штрафні)
санкції, стягувати до бюджетів та
державних цільових фондів суми
недоїмки, пені у випадках, порядку та
розмірах, встановлених законами
України.

Як видно з матеріалів справи
відповідачем порушено вимоги Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг».

За порушення вимог зазначеного Закону,
до суб'єктів підприємницької
діяльності за рішеннями відповідних
органів державної податкової служби
застосовуються фінансові санкції у
розмірах, передбачених ст.17, 22 цього
Закону.

Згідно ст.25 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» суми фінансових санкцій, які
визначенні статтями 17-24 цього Закону
підлягають перерахуванню суб'єктами
підприємницької діяльності до
Державного бюджету України в
десятиденний термін з дня прийняття
органами державної податкової служби
України рішення про застосування таких
фінансових санкцій.

Згідно ст.71 ч.1 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає правильним висновок про
задоволенні позову, так як
погоджується з тим, що відповідачем не
оскаржено прийняте рішення та в строк
не сплачено штрафні (фінансові)
санкції.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
ухвалив законне і обґрунтоване рішення
з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують і така задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205 ч.1
п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1 залишити без задоволення,
а постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 22 лютого 2011
року у справі №2а-241/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу може бути подано касаційну
скаргу безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили.

Головуючий суддя
Д.М. Старунський

Судді
В.М. Багрій

Р.В. Кухтей