Справа № 804/15572/13-а
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2014-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді
представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
Нікопольської об'єднаної Державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -
20.11.2013 фізична особа-підприємець ОСОБА_2
(далі - позивач, ФОП ОСОБА_2) звернулася
до Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Нікопольської об'єднаної Державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області (далі -
відповідач, Нікопольська ОДПІ ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області) про визнання протиправними та
- податкового повідомлення-рішення від
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість на 513759,01
грн., у тому числі за основним платежем
у сумі 415 521,50 грн., та за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) у
сумі 98 237,51 грн.;
- податкового повідомлення-рішення від
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на доходи фізичних осіб, що
сплачується фізичними особами на 43 725,60
грн., у тому числі за основним платежем
у сумі 43 725,60 грн.;
- податкового повідомлення-рішення від
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем адміністративні штрафи та
інші санкції у сумі 510,00 грн.
В обґрунтування позову позивачем
зазначено, що висновки акту перевірки
неправомірними. Позивач вважає, що при
нарахуванні податкового зобов'язання у
сумі 513 759,01 грн. відповідач порушив
вимоги підпункту 2.3.1 статті 2 Закону
України від 3 квітня 2007 року №168/97-ВР
«Про податок на додану вартість»,
оскільки грошові кошти, отримані нею за
договорами транспортного
експедирування для здійснення
розрахунку із третіми особами, не є
виручкою від наданих послуг у
розумінні положень Указу №727/98. Обсяг
її виручки за 2010 рік як підприємця, що є
платником єдиного податку, складається
лише із сум винагороди, яка у період, що
перевірявся, склала 398 642,00 грн., тобто не
перевищила граничний розмір у 500 000,00
На думку позивача транзитні грошові
кошти не є виручкою від реалізації
продукції у розумінні положень Указу
Президента «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» від
03.07.1998 №727/98. Обсяг виручки як
підприємця, що є платником єдиного
податку і здійснює свою діяльність як
транспортний експедитор, складається
лише із сум винагороди, яка у періоді,
що перевірявся, не перевищила
визначеного цим Указом граничного
розміру. Позивач вважає, що відповідач
при нарахуванні податкового
зобов'язання у сумі 43 725,60 грн. порушив
статтю 1 Указу №727/98, оскільки грошові
кошти, отримані нею за договорами
транспортного експедирування для
здійснення розрахунку із третіми
особами, не є виручкою від наданих
послуг у розумінні положень Указу
№727/98.
Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримала в повному
обсязі та просила його задовольнити з
мотивів, наведених в позові. Суду
пояснила, що ФОП ОСОБА_2 було надано до
перевірки книги обліку доходів та
витрат за період діяльності з 01.01.2011 по
31.12.2012, що в свою чергу унеможливлює
застосування до підприємця штрафних
санкцій за вказане порушення.
Представник відповідача проти позову
заперечував, подав до суду письмові
заперечення, які приєднані до
матеріалів справи (т. 4, а.с. 1-3). Суду
пояснив, що підприємець, отримавши в
ході реалізації товару на виконання
договорів комісії на власний
розрахунковий рахунок суму, яка
перевищує дозволений Указом №727/98
розмір виручки, а саме 500 000,00 грн.,
повинен був перейти на загальну
систему оподаткування. Як визначено
перевіркою, ФОП ОСОБА_2 в порушення пп.
2.3.1 п. 2.3 ст. 2, пп. 7.8.1 п. 7.8 ст. 7 Закону №168,
пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу
України, п.6.1 Положення про реєстрацію
платників податку на додану вартість,
не зареєструвалася з 25.11.2010 р. як
платник ПДВ та не надала до
Орджонікідзевського відділення
Нікопольської ОДПІ податкові
декларації з податку на додану
вартість за період з 25.11.2010 р. по 31.12.2012 р.
і не задекларувала податкові
зобов'язання з податку на додану
вартість. У ході перевірки встановлено
неналежне ведення обліку доходів та
витрат, а саме: з порушення п. 177.1, п. 177.2
ст.177 Податкового кодексу України, ст. 14
розділу IV Декрету Кабінету Міністрів
України № 13-92 від 26.12.1992 «Про
прибутковий податок з громадян» в
результаті заниження валового доходу
та завищення валових витрат ФОП ОСОБА_2
і встановлено заниження
оподатковуваного доходу на загальну
суму 301 453,21 грн. Крім того, ФОП ОСОБА_2 в
порушення п. 44.1, п. 44.3, п. 44.5, ст.44, п. 85.2 ст.
85, п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу
України, на перевірку надано книгу
обліку доходів та витрат за формою,
затвердженою Наказом ДПА «Про
затвердження форми обліку доходів і
витрат платника податку з доходів
фізичних осіб та Порядку ведення
обліку доходів і витрат для визначення
суми загального річного
оподатковуваного доходу» № 490 від
16.10.2003 р. (далі - Наказ №490). Наказ №490
втратив чинність відповідно до Наказу
ДПА «Про затвердження форми Книги
обліку доходів і витрат для визначення
суми загального річного
оподатковуваного доходу та Порядку
ведення обліку доходів і витрат для
визначення суми загального річного
оподатковуваного доходу» №1022 від
24.12.2010 р. (далі Наказ №1022), який визначив
нову форму Книги обліку доходів і
витрат. Тому, під час перевірки було
повідомлення-рішення від 18.10.2013 р.
надано Книгу обліку доходів і витрат за
період діяльності з 01.01.2011 р. по 31.12.2012 р.
за формою, затвердженою Наказом №1022.
Заслухавши пояснення сторін, вивчивши
доводи позову та заперечень проти
нього, дослідивши зібрані по справі
докази в їх сукупності, здійснивши
аналіз норм матеріального права, яким
врегульовані спірні правовідносини,
суд при прийняті постанови виходить з
наступних підстав та мотивів.
В ході розгляду справи судом
встановлено, що посадовими особами
Нікопольської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області з 09.09.2013 р. по
27.09.2013 р. проведено документальну
виїзну перевірку вимог податкового та
іншого законодавства ФОП ОСОБА_2 за
період з 27.05.2010 р. по 31.12.2012 р., за
результатами якої складено акт від
перевірки) (т. 1 а.с. 7-18).
Згідно змісту акту перевірки позивачем
порушено ст. 1 та ст. 5 Указу Президента
України від 03.07.1998 р. ь№727/98 «Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктами малого
підприємництва», і як наслідок на
підставі пп. 4.2.2 «б» п. 4.2 ст. 4 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», ст. 14 Декрету Кабінету
Міністрів України від 26.12.1992 р. №13-92
«Про прибутковий податок з громадян»,
позивачу проведено розрахунок
оподаткованого чистого доходу та
нараховано податок з доходів фізичних
осіб від заняття підприємницькою
за 2010 рік донараховано податку з
доходів фізичних осіб від
підприємницької діяльності в сумі 43
за 2011 рік донараховано податку з
доходів фізичних осіб від
підприємницької діяльності за
основним платежем в сумі 773,98 грн. та за
фінансовими санкціями у розмірі 25%
згідно п.1.123 статті 1231 Податкового
Кодексу України в сумі 193,50 грн.;
за 2012 рік донараховано податку з
доходів фізичних осіб від
підприємницької діяльності за
основним платежем в сумі 718,41 грн. та за
фінансовими санкціями у розмірі 25%
згідно п.1.123 статті 1231 Податкового
Кодексу України в сумі 179,60 грн.
Крім того, в ході перевірки позивача
Нікопольська ОДПІ ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області зробила
висновок, що ФОП ОСОБА_2 05.11.2010 р.
перевищила обмеження щодо обсягу
виручки від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) за рік у розмірі
500 000,00 грн., встановленого статтею 1
Указу Президента України від 03.07.1998 р.
№727/98, та відповідно повинна була
надати до Орджонікідзевського
відділення Нікопольської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області заяву про реєстрацію як
платника ПДВ не пізніше 25.11.2011 р. ФОП
ОСОБА_2 з 25.11.2010 р. як платник ПДВ не
зареєструвалася, не надала декларації
з ПДВ за період з 25.11.2010 р. по 31.12.2012 р. і
не задекларувала податкові
зобов'язання, тобто занизала податкові
зобов'язання з ПДВ від здійснення
підприємницької діяльності
(транспортно-експедиційних послуг) за
перевіряємий період, у зв'язку з чим
Нікопольською ОДПІ ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області
донараховано податкове зобов'язання з
ПДВ за основним платежем на загальну
суму 415521,50 грн., та за фінансовими
санкціями у сумі 93 987,51 грн., а також
фінансова санкція за ненадання
декларацій з ПДВ у сумі 4 250,00 грн.
На підставі висновків зазначеного акту
перевірки Нікопольською ОДПІ ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області винесено наступні податкові
повідомлення-рішення:
ОСОБА_2 збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у сумі 513 759,01 грн., у тому числі
за основним платежем у сумі 415 521,50 грн.,
та за штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) у сумі 98 237,51 грн. (т. 1 а.с. 57);
ОСОБА_2 збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами у сумі 45 591,09 грн., у
тому числі за основним платежем у сумі
45 217,99 грн., та за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) у сумі 373,10 грн. (т. 1
ОСОБА_2 збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем
адміністративні штрафи та інші санкції
у сумі 510,00 грн. (за неналежне ведення
обліку доходів та витрат, а саме
ненадання до перевірки книги обліку
доходів та витрат за період діяльності
з 01.01.2011 р. по 31.12.2012 р.) (т. 1 а.с. 19).
Не погодившись з висновками акту
перевірки ФОП ОСОБА_2 направлено на
адресу Нікопольської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області заперечення від 16.10.2013 р. (т. 1
а.с. 66-72), які згідно відповіді
Нікопольської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області від 23.10.2013 р.
за вих. №8014/10/04-07-17-03 - не підлягають
розгляду (т. 1 а.с. 73).
Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_2 з
01.07.2010 р. по 31.12.2010 р. перебувала на
спрощеній системі оподаткування. В цей
період у зв'язку зі здійсненням
позивачем підприємницької діяльності
транспортно-експедиційних послуг на її
розрахунковий рахунок за період з
липня 2010 року по грудень 2010 року
надійшли грошові кошти в сумі 921 104,00
Перевіряючи юридичну та фактичну
обґрунтованість вказаних висновків
відповідача і винесених на підставі
висновків спірних актів
індивідуальної дії на відповідність
вимогам ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, проаналізувавши положення
законодавчих актів, якими врегульовані
спірні правовідносини, суд зауважує на
Відповідно до ст. 69 Закону України «Про
Конституційний Суд України» від 16.10.1996
№ 422/96-ВР, рішення і висновки
Конституційного Суду України рівною
мірою є обов'язковими до виконання.
Згідно Рішення Конституційного Суду
України від 09 лютого 1999 року № 1/99-рп,
частину першу статті 58 Конституції
України щодо дії нормативно-правового
акта в часі треба розуміти так, що вона
починається з моменту набрання цим
актом чинності і припиняється з
втратою ним чинності, тобто до події,
факту застосовується той закон або
інший нормативно-правовий акт, під час
дії якого вони настали або мали місце.
Так, положеннями статті 1 Указу
Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва» від 03.07.1998 р. №727/98 (далі
- Указ №727/98, чинного на момент
виникнення спірних правовідносин,
втратив чинність з 01.01.2012 р.)
передбачено, що спрощена система
оподаткування, обліку та звітності
запроваджується, у тому числі, для
фізичних осіб, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і у трудових
відносинах з якими, включаючи членів
їхніх сімей, протягом року перебуває не
більше 10 осіб та обсяг виручки яких від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) за рік не перевищує 500 тис.
Отже, реалізація права суб'єкта малого
підприємництва на запровадження
спрощеної системи оподаткування,
обліку та звітності залежить від
виконання таким суб'єктом установлених
При цьому єдиний податок сплачується
виключно з доходів, одержаних фізичною
особою - суб'єктом підприємницької
діяльності з додержанням вимог цього
Указу, зокрема, якщо виручка платника
єдиного податку за рік не перевищує 500
Відповідно до пункту 1 Указу №727/98,
виручкою від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) вважається
сума, фактично отримана суб'єктом
підприємницької діяльності на
розрахунковий рахунок або (та) в касу за
здійснення операцій з продажу
продукції (товарів, робіт, послуг).
Наведеним приписом не передбачено
можливості кваліфікації фактично
отриманих платником коштів від
реалізації товарів (послуг) як його
виручку в залежності від виду
правочину, на підставі якого отримані
такі кошти, та від їх подальшого
спрямування. А відтак спірні кошти,
отримані позивачем за договорами
транспортного експедирування, є
виручкою ФОП ОСОБА_2 у розумінні пункту
1 Указу №727/98.
Згідно зі статтею 5 Указу №727/98, в разі
порушення вимог, установлених статтею 1
цього Указу, платник єдиного податку
повинен перейти на загальну систему
оподаткування, обліку та звітності
починаючи з наступного звітного
У той же час зазначений Указ не містить
положень, які б регулювали питання
оподаткування сум, що перевищують
граничний обсяг виручки, встановлений
А відтак, оподаткування доходів,
отриманих платником єдиного податку з
порушенням умов перебування на
спрощеній системі оподаткування,
повинно здійснюватися із
застосуванням правил загальної
системи оподаткування.
У зв'язку з цим, суд вважає, що
Нікопольська ОДПІ ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області цілком
об'єктивно донарахувала позивачеві
оспорювану суму податку з доходів
фізичних осіб, застосовуючи правила,
визначені Декретом Кабінету Міністрів
України «Про прибутковий податок з
громадян» для оподаткування доходів,
отриманих від підприємницької
Підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 Закону
України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР (чинного
на момент виникнення спірних
правовідносин, втратив чинність з
01.01.2011 р.) передбачено, що особа підлягає
обов'язковій реєстрації як платник
податку у разі коли загальна сума від
здійснення операцій з поставки товарів
(послуг), у тому числі з використанням
локальної або глобальної комп'ютерної
мережі, що підлягають оподаткуванню
згідно з цим Законом, нарахована
(сплачена, надана) такій особі або в
рахунок зобов'язань третім особам,
протягом останніх дванадцяти
календарних місяців сукупно перевищує
300 000,00 гривень (без урахування податку
на додану вартість).
При цьому, згідно з пунктом 12.1
Положення про реєстрацію платників
податку на додану вартість,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від
01.03.2000 № 79 (у редакції, що діяла на час
виникнення спірних правовідносин) не
зареєстрована платником податку на
додану вартість особа, яка, перебуваючи
на спрощеній системі оподаткування та
сплачуючи єдиний податок, перевищила
обмеження щодо обсягу виручки від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) за рік, установленого статтею 1
Указу, зобов'язана подати до органу
державної податкової служби заяву про
реєстрацію як платника податку на
додану вартість. Реєстраційна заява
платника податку на додану вартість
має бути подана (надіслана) податковому
органу фізичною особою - підприємцем -
не пізніше двадцятого календарного дня
з моменту перевищення.
Відповідно до пункту 9.4 статті 9 Закону
України «Про податок на додану
вартість» якщо особа укладає одну чи
більше цивільно-правових угод
(договорів), унаслідок виконання яких
планується здійснення оподатковуваних
операцій, обсяг яких перевищуватиме
протягом звітного податкового періоду
у два чи більше разів суму, визначену
підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 цього
Закону, то така особа зобов'язана
зареєструватися як платник цього
податку до кінця такого звітного
податкового періоду.
Особа, що не надсилає таку заяву у таких
випадках та у такі строки, несе
відповідальність за ненарахування або
несплату цього податку на рівні
зареєстрованого платника без права
нарахування податкового кредиту та
отримання бюджетного відшкодування.
Отже, чинне податкове законодавство,
встановлюючи обов'язок особи
зареєструватися платником ПДВ за умови
перевищення обсягу оподатковуваних
операцій, не містить будь-яких
особливостей або застережень в
залежності від режиму оподаткування,
на якому перебуває така особа.
Невиконання ж такого обов'язку особою у
визначений законом строк тягне
застосування передбачених законом
наслідків, що обумовлює правомірність
донарахування позивачеві оспорюваної
суми податкового зобов'язання з ПДВ.
Аналогічних за змістом висновків також
притримується Верховний Суд України у
постановах від 19 січня 2010 року (справа
№21-1966во09), від 13 квітня 2010 року (справа
№ 21-483во10) та від 28 лютого 2012 року
(справа № 21-828во10). У даних постановах,
зокрема, зазначено, що наявність хоча б
однієї з таких підстав, як: загальна
сума від здійснення операцій з
поставки товарів (послуг), що перевищує
допустимий розмір для платників
єдиного податку; здійснення операцій
або укладання угод на суму, що
перевищує допустимий розмір для
підприємців платників єдиного податку;
перевищення обсягу виручки,
максимально встановленого для
платників єдиного податку;
недотримання форми розрахунків,
передбачає перереєстрацію платника
єдиного податку платником податків на
загальних підставах. Недотримання
строків такої перереєстрації тягне за
собою встановлену законом
відповідальність. Підприємець,
отримавши в ході реалізації товару на
виконання договорів комісії на власний
розрахунковий рахунок суму, яка
перевищує дозволений Указом № 727/98
розмір виручки, а саме 500 000,00 грн.,
повинен був перейти на загальну
систему оподаткування.

Згідно п.44.1, п.44.3, п.44.5 ст.44 Податкового
кодексу України, для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Відповідно до п. 85.2 ст. 85 Податкового
кодексу України, платник податків
зобов'язаний надати посадовим
(службовим) особам органів державної
податкової служби у повному обсязі всі
документи, що належать або пов'язані з
предметом перевірки. Такий обов'язок
виникає у платника податків після
початку перевірки.

У п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу
України визначень, що фізичні
особи-підприємці зобов'язані вести
Книгу обліку доходів та витрат та мати
підтверджуючі документи щодо
походження товару. Форма Книги обліку
доходів та витрат та порядок її ведення
визначаються центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної фінансової
політики.

Судом встановлено, що за період з 01.01.2011
р. по 31.12.2012 р. ФОП ОСОБА_2 здійснювала
діяльність на загальній системі
оподаткування згідно вимог
Податкового кодексу України.

Суду було надано копію книги обліку
доходів та витрат за формою,
затвердженої Наказом №490, проте, Наказ
№490 втратив чинність відповідно до
Наказу № 1022, який визначив нову форму
Книги обліку доходів і витрат.

З огляду на викладене, податкове
повідомлення-рішення від 18.10.2013 р. за
№ визнається судом правомірним,
оскільки позивачем до перевірки не
було надано Книги обліку доходів і
витрат за період діяльності з 01.01.2011 р.
по 31.12.2012 р. за формою, затвердженою
Наказом №1022.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Оскільки судовим розглядом не
встановлено факту порушення спірними
податковими повідомленнями-рішеннями
прав та охоронюванихзаконом інтересів
позивача у сфері публічно-правових
відносин, то в задоволенні позову щодо
скасування податкового
повідомлення-рішення від 18.10.2013 р. №
, податкового
повідомлення-рішення від 18.10.2013 р. №
, податкового
повідомлення-рішення від 18.10.2013 р.
№, належить відмовити.

Розподіл судових витрат слід здійснити
відповідно до ч. 2 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Керуючись ст.ст. 2, 4 7-12, 14, 86, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 до Нікопольської об'єднаної
Державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень -
відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку та
строки, передбачені ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
І.В. Тулянцева