Справа № К/9991/40775/11-С
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/40775/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А.
(доповідач)СуддівВасильченко Н.В.
Мороз Л.Л. провівши у порядку
письмового провадження касаційний
розгляд адміністративної справи за
позовом Управління Пенсійного фонду
(далі - УПФ) України у Ворошиловському
районі м. Донецька до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Ворошиловському
районі м. Донецька про стягнення коштів
за касаційною скаргою Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань (далі - ВВД ФСС від НВВПЗ)
України в Ворошиловському районі м.
Донецька на постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 14 червня 2011 року

в с т а н о в и л а :

У квітні 2011 року УПФ України у
Ворошиловському районі м. Донецька в
Донецькому окружному
адміністративному суді пред'явило
позов до ВВД ФСС від НВВПЗ України в
Ворошиловському районі м. Донецька про
стягнення коштів.

Просило стягнути з відповідача
виплачену ОСОБА_4 пенсію у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, за грудень 2010 року на
загальну суму 734,00 грн.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 20 квітня 2011
року задоволено позов УПФ України у
Ворошиловському районі м.
Донецька.

Стягнуто з відповідача суми витрат на
виплату та доставку пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, в сумі 734,00 грн.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 14 червня 2011
року апеляційну скаргу ВВД ФСС від
НВВПЗ України в Ворошиловському районі
м. Донецька задоволено частково.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 20 квітня 2011
року скасовано.

Позовні вимоги УПФ України в
Ворошиловському районі м. Донецька
задоволено частково.

Стягнуто з ВВД ФСС від НВВПЗ України в
Ворошиловському районі

м. Донецька на користь УПФ України в
Ворошиловському районі м. Донецька
відшкодування за виплачені пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві, ОСОБА_4 за грудень 2010 року
в сумі 91,89 грн.

В задоволенні решти позову відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням
апеляційного суду, ВВД ФСС від НВВПЗ
України в Ворошиловському районі м.
Донецька подано касаційну скаргу.

Посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати його рішення та
ухвалити нову постанову про відмову у
задоволенні позовних вимог УПФ України
у Ворошиловському районі м. Донецька.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції задовольнив
позовні вимоги лише в частині
стягнення з відповідача на користь
позивача суми не відшкодованих витрат
щодо виплати пенсії ОСОБА_4, якому
виплачено пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, за грудень 2010 року у
розмірі 91,89 грн.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду апеляційної інстанції.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що в грудні 2010 року УПФ
України у Ворошиловському районі м.
Донецька здійснило виплату пенсії
ОСОБА_4 у зв'язку із втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві у
сумі 734 грн. (основний розмір пенсії - 91,89
грн., адресна допомога - 642,11 грн.).

Вказані витрати виплачені позивачем
особі, яка отримує пенсію у зв'язку із
втратою годувальника, котрий помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, але відповідачем не
відшкодовані.

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків, передбачений
статтею 21 Закону України від 23 вересня
1999 року № 1105-XIV "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
(далі - Закон № 1105-XIV).

Відповідно до статті 21 вказаного
Закону № 1105-XIV у разі настання
страхового випадку Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні, зокрема, пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку
на виробництві або професійного
захворювання.

Постановою Пенсійного фонду України,
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України від 04
березня 2003 року № 5-4/4 затверджений
Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку зі втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 4 вказаного
Порядку відшкодуванню підлягають суми,
що виплачуються відповідно до Закону
України "Про пенсійне забезпечення",
Закону № 1105-XIV та інших
нормативно-правових актів, а саме:

- сума основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку зі втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання;

- щомісячна цільова грошова допомога на
прожиття, якщо така надавалася
пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію;

- допомога на поховання сім'ї померлого
або особі, яка здійснила поховання
особи, яка отримувала вищезазначену
пенсію;

- сума витрат Пенсійного фонду з
виплати і доставки вищезазначених
пенсій.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів
України від 26 березня 2008 року

№ 265 "Деякі питання пенсійного
забезпечення громадян" (далі -
Постанова) визначено, що у разі, коли
щомісячний розмір пенсійних виплат (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткових пенсій, цільової грошової
допомоги, сум індексації та інших
доплат до пенсій, встановлених
законодавством, крім пенсій за
особливі заслуги перед Україною та
щомісячної доплати до пенсії у зв'язку
з втратою годувальника членам сімей
шахтарів, смерть яких настала
внаслідок нещасного випадку на
виробництві) не досягає в осіб, яким
призначено пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, на одного
непрацездатного члена сім'ї 100
відсотків, на двох - 120 відсотків, на
трьох і більше - 150 відсотків
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для осіб, які втратили
працездатність, таким особам надається
щомісячна державна адресна допомога до
пенсії у сумі, що не вистачає до
зазначених розмірів.

Згідно з пунктом 4 даної Постанови
виплата щомісячної державної адресної
допомоги, передбаченої цією
постановою, здійснюється за рахунок
коштів, з яких виплачується пенсія або
державна соціальна допомога.

З аналізу норм чинного законодавства
вбачається, що державна адресна
допомога не передбачена у переліку
соціальних послуг та виплат, які згідно
зі статтею 21 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" здійснюються та
відшкодовуються Фондом соціального
страхування від нещасних випадків.
Також відсутня адресна допомога серед
переліку виплат, які відшкодовуються
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України, згідно
пункту 4 Порядку.

Отже, виходячи з пріоритетності норм
Закону над підзаконними
нормативно-правовими актами, беручи до
уваги статус Фонду соціального
страхування від нещасних випадків як
некомерційної самоврядної
організації, яка за рахунок своїх
коштів здійснює страхові виплати у
разі настання страхового випадку, суд
приходить до висновку про те, що
обов'язок Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
відшкодовувати адресну допомогу не
встановлений законом.

Таким чином вірним є висновок суду
апеляційної інстанції про відсутність
підстав для відшкодування
відповідачем витрат, понесених
позивачем щодо виплати державної
адресної допомоги.

Згідно з частиною першою статті 1
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" громадяни України мають
право на державне пенсійне
забезпечення за віком, по інвалідності,
у зв'язку з втратою годувальника та в
інших випадках, передбачених цим
Законом.

Пенсійне забезпечення громадян
України відповідно до статті 10 Закону
України "Про пенсійне забезпечення"
здійснюється органами Пенсійного
фонду України. Стаття 81 вказаного
Закону передбачає, що призначення та
виплата пенсій, в тому числі пенсій по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання, здійснюється органами
Пенсійного фонду України.

Відповідно до статей 21, 28 Закону № 1105-XIV,
обов'язок у разі настання страхового
випадку своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я або в разі його смерті,
виплачуючи йому або особам, перебували
на його утриманні, зокрема, пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання чи пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання покладено на Фонд
соціального страхування нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України.

Відповідно до статті 24 Закону № 1105-XIV
Фонд соціального страхування нещасних
випадків зобов'язаний співпрацювати з
фондами з інших видів соціального
страхування у фінансуванні заходів,
пов'язаних з матеріальним
забезпеченням та наданням соціальних
послуг застрахованим, у кожному
конкретному випадку спільно приймаючи
рішення щодо того, хто з них братиме
участь у фінансуванні цих заходів.

Згідно із статтею 33 Закону № 1105-XIV у
разі смерті потерпілого право на
одержання щомісячних страхових виплат
мають непрацездатні особи, які
перебували на утриманні померлого або
мали на день його смерті право на
одержання нього утримання.

Позивачем сплачено на користь ОСОБА_4 у
грудні 2010 року 91,89 грн. основної пенсії,
а тому, ця сума підлягає стягненню з
відповідача.

Судове рішення є законним і
обґрунтованим.

Доводи касаційної скарги не
спростовують правильність висновків
апеляційного суду та встановлених
обставин у справі.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення без зміни.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 210, 220, 222, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань залишити без задоволення,
а оскаржувану постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 14 червня 2011 року в адміністративній
справі за позовом Управління
Пенсійного фонду України у
Ворошиловському районі

м. Донецька до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Ворошиловському
районі м. Донецька про стягнення коштів
- без зміни.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді
Горбатюк С.А.

Васильченко Н.В.

Мороз Л.Л.