Справа № 2а-4048/10/1770
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року
Справа №
15992/11/9104 Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Кухтея Р.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційні
скарги фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, Млинівської міжрайонної
державної податкової інспекції
Рівненської області на постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від 7 грудня 2010
року у справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Млинівської
міжрайонної державної податкової
інспекції Рівненської області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 18.05.2010
року звернувся в суд з
адміністративним позовом до
Млинівської міжрайонної державної
податкової інспекції Рівненської
області, в якому просив визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення від 26.07.2010р.
№/0 та №/0 про нарахування
збору за забруднення навколишнього
середовища в загальній сумі 1381,00 грн. та
податку з доходів фізичних осіб в сумі
1079, 00 грн..

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 7 грудня 2010
року позов задоволено частково.
Визнано протиправним і скасовано
податкове повідомлення-рішення
Млинівської міжрайонної державної
податкової інспекції від 26 липня 2010
року №/0 про визначення
податкового зобов'язання за платежем
збір за забруднення навколишнього
природного середовища в загальній сумі
1381,00грн. У задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції ФОП ОСОБА_1,
Млинівська МДПІ Рівненської області
оскаржили його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_1
просить рішення суду першої інстанції
в частині відмовлення в позові
скасувати і прийняти нове рішення, яким
позов задовольнити в повному об»ємі з
підстав неповного дослідження
матеріалів справи.

Він зазначає, що податковий орган
несправедливо наводить цифри (табл..1,)
про нарахування соціальної пільги., а
саме за липень 2009 року ОСОБА_2, за
жовтень 2009 р. ОСОБА_3 , за листопад 2009 р.
ОСОБА_4

В апеляційній скарзі Млинівська МДПІ
Рівненської області просить рішення
суду першої інстанції в частині
задоволених позовних вимог скасувати і
прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити.

Податковий орган зазначає, що в періоді
з 01.05.2009 р. по 31.03.2010 р. підприємець
ОСОБА_1 здійснював доставку частини
товарів в торгову точку (кафетерій
«ІНФОРМАЦІЯ_1») власним транспортом -
автомобілем «MERSEDEC-BENC».

Згідно Постанови KM України «Про
затвердження Порядку встановлення
нормативів збору за забруднення
навколишнього природного середовища і
стягнення цього збору» № 303 від 01.03.1999р
(із змінами та доповненнями), збір за
забруднення навколишнього природного
середовища справляється за викиди
пересувними та стаціонарними
джерелами забруднення. Сума збору, який
справляється за викиди джерелами
забруднення обчислюється платником
збору самостійно на підставі
нормативів збору за ці викиди.

Позивач за названий період до МДПІ
розрахунки збору за забруднення
навколишнього природного середовища
не подавав і відповідно даний збір до
бюджету не сплачував.

Згідно наданого при проведенні
документальної перевірки підприємцем
ОСОБА_5 усного пояснення., ним за період
з 01.05.2009 р. по 31.03.2010р. при доставці
автомобілем «MERSEDEC-BENC» товарів до
кафетерію «ІНФОРМАЦІЯ_1» використано
1,2т. дизпалива, зокрема в 2009 році- 1,1 т. та
в 2010 році (І квартал)-0,3 т.

З врахуванням нормативу збору в 2009 році
17,00 грн. за 1т. палива, та в 2010 році 19,09
грн. за 1 тону палива перевіркою
визначено збір за забруднення
навколишнього природного середовища в
сумі 21,03 грн.

Перевіркою встановлено, що за період з
01.05.2009 р. по 31.03.2010р. року підприємцем
ОСОБА_5 не подано розрахунки збору за
забруднення навколишнього природного
середовища за 4 звітних податкових
періоди, а саме: півріччя 2009 року, 9
місяців 2009 року, 2009 рік, І квартал 2010
року.

Таким чином, в порушення вимог ст.2,4,9,10
«Порядку нормативів збору за
забруднення навколишнього природного
середовища і стягнення цього збору»,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів від 1.03.99р. №303 та п. 7.1.
Інструкції про порядок обчислення та
сплати збору за забруднення
навколишнього природного середовища,
затвердженої Наказом Міністерства
охорони навколишнього середовища та
ядерної безпеки України, Державної
податкової адміністрації України від
19.07.99 №162/379, зареєстрованої в МЮ України
09.08.99 за № 544/3837 , пп.4.1.4 п.4.1 ст.4 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_5 не нараховано і не перераховано
до бюджету 21,03 грн. збору за забруднення
навколишнього природного середовища
та не подано розрахунки збору за
забруднення навколишнього природного
середовища за 4 звітних податкових
періоди, а саме: півріччя 2009 року, 9
місяців 2009 року, 2009 рік, І квартал 2010
року.

Виявлені порушення базуються на усному
поясненні ОСОБА_5, наданим для
перевірки свідоцтвом про реєстрацію на
автомобіль «МЕРСЕДЕС-БЕНС - 210»
реєстраційний номер НОМЕР_2 та чинному
вище названому законодавстві.

Сторони в судове засідання не прибули,
про дату, час і місце апеляційного
розгляду були повідомлені належним
чином, тому колегія суддів, у
відповідності до ст.197 КАС України,
вважає за можливе розглядати справу в
порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали
та доводи апеляційної скарги у їх
сукупності, на основі наявних у справі
доказів, колегія суддів приходить до
переконання, що подану апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
Млинівською міжрайонною державною
податковою інспекцією було проведено
документальну планову перевірку
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства
суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1 за період з
01.07.2008р. по 31.03.2010р.

За наслідками перевірки складено акт
від 13.07.2010 р. №194/1750/НОМЕР_1, у висновках
якого зазначено про порушення
позивачем:

пп.4.2.1 п.4.2 ст.4, п.6.1 ст.6, пп.6.3.2 п.6.3 ст.6,
п.7.1 ст.7, пп.8.1.1, пп.8.1.2 п.8.1 ст.8, пп.«а» п.19.2
ст.19, пп.«а» пп.20.3.1, пп.20.3.2 п.20.3 ст.20
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» , п.4 Порядку надання
документів та їх складу при
застосуванні податкової соціальної
пільги, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 26.12.2003р.
№2035.;

ст.ст.2,4,9,10 Порядку встановлення
нормативів збору за забруднення
навколишнього природного середовища і
стягнення цього збору, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 01.03.1999р. №303, п.7.1 Інструкції про
порядок обчислення та сплати збору за
забруднення навколишнього природного
середовища, затвердженої наказом
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища та ядерної
безпеки України та Державної
податкової адміністрації України від
19.07.2009р. №162/379, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 09.08.1999р.
за №544/3837, пп.4.1.4 п.4.1 ст.4 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»

На підставі вказаного акта перевірки
від 13.07.2010р. №194/1750/НОМЕР_1 відповідачем
прийняті податкове
повідомлення-рішення від 26.07.2010р.
№/0, яким позивачу визначено
податкове зобов'язання за платежем
податок з доходів фізичних осіб на
загальну суму 1079,00грн., у т.ч.: 359,67грн. -
за основним платежем, 719,34грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями
(а.с.26), та податкове
повідомлення-рішення від 26.07.2010р.
№/0, яким позивачу визначено
податкове зобов'язання за платежем
збір за забруднення навколишнього
природного середовища на загальну суму
1381,00грн., у т.ч.: 21,03грн. - за основним
платежем, 1360,00грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивачем неправомірно була
застосована податкова соціальна
пільга до доходів найманих працівників
та висновок про несплату збору за
забруднення навколишнього середовища
не містить покликань на первинні або
інші документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
які б підтверджували факти
використання позивачем власного
автомобіля у підприємницькій
діяльності.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, так як
він ґрунтується на вірно встановлених
обставинах справи та правильному
застосуванню норм права.

Щодо стягнення податку з доходів
фізичних осіб

Як вбачається з акта перевірки від
13.07.2010р. №194/1750/НОМЕР_1, у період з 01.07.2008р.
по 31.03.2010р. працедавцем підприємцем
ОСОБА_5 при виплаті заробітної плати
найманим працівникам застосовувалася
податкова соціальна пільга відповідно
до пп.6.1.1 п.6 ст.6 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб» від
22.05.2003р. №889-IV (далі - Закон №889-IV) у
розмірі, що дорівнює 50 відсоткам однієї
мінімальної заробітної плати (у
розрахунку на місяць), встановленої
законом на 1 січня звітного податкового
року.

Згідно з наданими для перевірки
документами позивачем припинено
трудові відносини з 4-ма найманими
працівниками, проведено виплату
заробітної плати (проведено
розрахунок) з цими працівниками та у
місяці, в якому припинено трудові
відносини, не утримано податок з
доходів з фізичних осіб у результаті
застосування податкової соціальної
пільги. Зокрема, позивачем: у липні 2009
року найманій працівниці ОСОБА_2
виплачено заробітну плату (проведено
розрахунок) в сумі 620,00грн. та в
результаті застосування податкової
соціальної пільги не утримано податок
з доходів фізичних осіб в сумі 93,00грн.; у
червні 2009 року найманій працівниці
ОСОБА_6 виплачено заробітну плату
(проведено розрахунок) в сумі 720,00грн. та
в результаті застосування податкової
соціальної пільги не утримано податок
з доходів фізичних осіб в сумі 108,00грн.;
у жовтні 2009 року найманій працівниці
ОСОБА_3 виплачено заробітну плату
(проведено розрахунок) в сумі 630,00грн. та
в результаті застосування податкової
соціальної пільги не утримано податок
з доходів фізичних осіб в сумі 94,50грн.; у
листопаді 2009 року найманій працівниці
ОСОБА_4 виплачено заробітну плату
(проведено розрахунок) в сумі 427,80грн. та
в результаті застосування податкової
соціальної пільги не утримано податок
з доходів фізичних осіб в сумі 67,17грн.
Загальна сума не утриманого і
відповідно не сплаченого до бюджету
податку з доходів фізичних осіб
складає 359,67грн. Вказані наймані
працівники працювали неповний робочий
день, заробітна плата виплачувалася їм
з виручки у розмірі мінімальної
заробітної плати, встановленої
відповідно до ст.З Закону України «Про
оплату праці» та ст.95 Кодексу законів
про працю України.

Позивачем не заперечувалося порушення
ним вимог Закону №889-IV під час
проведення розрахунку з найманими
працівниками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Поряд з
цим ОСОБА_1 вважає, що податкова
соціальна пільга до доходів фізичних
осіб - найманих працівників ОСОБА_6 та
ОСОБА_4, ним була застосована
правомірно.

Як вбачається з матеріалів справи,
трудові відносини з найманим
працівником ОСОБА_6 було розірвано
25.06.2009р., що підтверджується копією
трудового договору від 15.09.2004р. (а.с.32).
Податкова соціальна пільга до
нарахованих доходів цього працівника
позивачем застосовувалася відповідно
до поданої заяви від 15.09.2004р. (а.с.76).
Трудові відносини з найманим
працівником ОСОБА_4 було розірвано
30.11.2009р., що підтверджується копією
трудового договору від 15.05.2004р. (а.с.ЗЗ).
Податкова соціальна пільга до
нарахованих доходів цього працівника
позивачем застосовувалася відповідно
до поданої заяви від 15.09.2004р. (а.с.77).

При розірванні трудових договорів
позивачем проведено розрахунок із
вказаними працівниками та виплачено: у
червні 2009 року ОСОБА_6 - 720,00грн., у
листопаді 2009 року ОСОБА_4 - 772,00грн. При
цьому позивачем до вказаних доходів
працівників було застосовано
податкову пільгу відповідно до пп.6.1.1
п.6 ст.6 Закону №889-IV.

Пунктом 1.15 ст.1 Закону №889-IV
передбачено, що фізична особа, яка є
суб'єктом підприємницької діяльності
та використовує найману працю інших
фізичних осіб, є податковим агентом
щодо виплати (інших виплат та
винагород) таким іншим фізичним особам.

Згідно зі ст.8 Закону №889-1V податковий
агент, який нараховує (виплачує)
оподатковуваний дохід на користь
платника податку, утримує податок від
суми такого доходу за його рахунок,
використовуючи ставку податку,
визначену у відповідних пунктах статті
7 цього Закону (пп.8.1.1 п.8). Податок
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету під час виплати
оподатковуваного єдиним платіжним
документом. Банки не мають права
приймати платіжні документи на виплату
доходу, які не передбачають сплати
(перерахування) цього податку до
бюджету. Якщо оподатковуваний дохід
нараховується, але не виплачується
платнику податку особою, що його
нараховує, то податок, який підлягає
утриманню з такого нарахованого
доходу, підлягає сплаті (перерахуванню)
до бюджету у строки, встановлені
законом для місячного податкового
періоду (пп.8.1.2 п.8).

Відповідно до пп.6.1.1 п.6.1 ст.6 Закону
№889-IV з урахуванням норм пункту 6.5 цієї
статті платник податку має право на
зменшення суми загального місячного
оподатковуваного доходу, отримуваного
з джерел на території України від
одного працедавця у вигляді заробітної
плати, на суму податкової соціальної
пільги у розмірі, що дорівнює 50
відсоткам однієї мінімальної
заробітної плати (у розрахунку на
місяць), встановленої законом на 1 січня
звітного податкового року, - для
будь-якого платника податку.

Пунктом 4 Порядку надання документів та
їх складу при застосуванні податкової
соціальної пільги, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 26.12.2003р. №2035 (далі - Порядок №2035),
передбачено, що пільга починає
застосовуватися працедавцем з
податкового місяця, в якому платник
податку подав працедавцю заяву про її
застосування з відповідними
документами, і зупиняється з
податкового місяця, в якому платник
податку подав заяву про відмову від
пільги або припинив трудові відносини
з таким працедавцем.

Відтак, висновок суду першої інстанції
що позивачем, всупереч вимогам
вказаних нормативних актів,
неправомірно була застосована
податкова соціальна пільга до доходів
найманих працівників ОСОБА_6 та ОСОБА_4
у податковому місяці, в якому з ними
було припинено трудові відносини є
вірним, а вимоги позивача про
скасування податкового
повідомлення-рішення від 26.07.2010р.
№/0 - необгрунтованим.

Поряд з тим, колегія суддів вважає, що
податкове повідомлення-рішення від
26.07.2010р. №/0, скасоване судом
першої інстанції обгрунтовано.

Як видно з акту перевірки, висновок, що
у період з 01.07.2008р. по 31.03.2010р.
підприємець ОСОБА_1 здійснював
доставку частини товарів у торгову
точку - кафетерій «ІНФОРМАЦІЯ_1»,
власним транспортом - автомобілем
марки «MERCEDES-BENZ», не подаючи при цьому до
податкового органу розрахунки збору за
забруднення навколишнього природного
середовища та відповідно не сплачуючи
цей збір до бюджету зроблено з усних
пояснень самого платника, без
дослідження первинних документів, що
стверджували б здійснення
господарських операцій.

Такий висновок став підставою для
винесення оспорюваного податкового
повідомлення-рішення про визначення
позивачу податкового зобов'язання за
платежем збір за забруднення
навколишнього природного середовища
на загальну суму 1381,00грн., у т.ч.: 21,03грн. -
за основним платежем, 1360,00грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями.

Встановлення нормативів збору за
забруднення навколишнього природного
середовища, а також його стягнення
визначені Порядком встановлення
нормативів збору за забруднення
навколишнього природного середовища і
стягнення цього збору, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 01.03.1999р. №303 (далі - Порядок №303).

Згідно з п.2 Порядку №303 збір за
забруднення навколишнього природного
середовища справляється, зокрема, за
викиди в атмосферне повітря
забруднюючих речовин стаціонарними та
пересувними джерелами забруднення.
Територіальні органи Мінприроди
подають до органів державної
податкової служби перелік підприємств,
установ, організацій, громадян -
суб'єктів підприємницької діяльності,
яким в установленому порядку видано
дозволи на викиди, спеціальне
водокористування та розміщення
відходів. Невключення підприємств,
установ,організацій, громадян -
суб'єктів підприємницької діяльності
до зазначеного переліку не звільняє їх
від сплати збору.

Пунктом 4 Порядку №303 передбачено, що
суми збору, який справляється за викиди
пересувними джерелами забруднення,
обчислюються платниками збору
самостійно щокварталу наростаючим
підсумком з початку звітного року на
підставі нормативів збору за ці викиди
виходячи з фактично використаного
пального та його виду відповідно до
таблиць 1.4 - 1.6 додатка 1 і визначених за
місцем перебування платників збору на
податковому обліку коригуючи
коефіцієнтів, наведених у таблицях 2.1,
2.2. додатка 2.

Згідно з пунктами 9,10 Порядку №303
розрахунки збору, базовий податковий
період для якого дорівнює календарному
кварталу, подаються платниками органам
державної податкової служби протягом 40
календарних днів, наступних за
останнім календарним днем звітного
кварталу, за місцем податкової
реєстрації. Остаточний річний
розрахунок збору подається платником
до органів державної податкової служби
за місцем податкової реєстрації
платника протягом 40 календарних днів,
наступних за днем звітного року. Сплата
збору проводиться протягом 10
календарних днів, наступних за
останнім днем граничного терміну
подання розрахунку збору, за місцем
реєстрації платника.

З дослідженого в судовому засіданні
оригіналу свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_3 та
долученої до матеріалів справи копії
свідоцтва (а.с.36), вбачається, що
автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», д.н.з.
НОМЕР_2, зареєстровано за позивачем
ВРЕР ДАІ м.Дубно УДАІ УМВС України в
Рівненській області 26.09.2009 року, відтак,
твердження ревізора про використання
позивачем обумовленого транспортного
засобу у підприємницькій діяльності у
період з 01.07.2008р. по 26.09.2009р. (до моменту
державної реєстрації) є
безпідставними.

Відповідно до п.1.7, п.2.3.2, п.2.3.4 Порядку
оформлення результатів невиїзних
документальних, виїзних планових та
позапланових перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, затвердженого
наказом ДПА України від 10.08.2005р. № 327 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 25.08.2005р. за №925/11205,
факти виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства
викладаються в акті невиїзної
документальної, виїзної планової чи
позапланової перевірок чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів. Не допускається відображення в
акті перевірки необгрунтованих даних,
а також суб'єктивних припущень
перевіряючими, які не мають
підтверджених доказів, та різного роду
висновків щодо дій посадових осіб
суб'єкта господарювання.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За таких обставин, висновок
податкового органу про
неправомірність податкового
повідомлення-рішення від 26.07.2010р.
№/0, яким позивачу визначено
податкове зобов'язання за платежем
збір за забруднення навколишнього
природного середовища на загальну суму
1381,00грн є вірним, а вимоги апеляційної
скарги безпідставними.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
ухвалив законне і обґрунтоване рішення
з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а доводи
апеляційних скарг висновків суду не
спростовують і такі задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205 ч.1
п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційні скарги фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, Млинівської
міжрайонної державної податкової
інспекції Рівненської області
залишити без задоволення, а постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від 7 грудня 2010
року у справі №2а-4048/10 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу може бути подано касаційну
скаргу безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили.

Головуючий суддя
Д.М. Старунський

Судді
В.М. Багрій

Р.В. Кухтей