Справа № 600/160/14-а
Суддя: Кренцель М. І.
Дата ухвалення: 2014-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/160/14-а

Справа № 2-а/600/18/2014

10 лютого 2014 року

Козівський районний суд

Тернопільської області

в складі:
головуючого судді: Кренцель М.І.

при
секретарі: Амброз І.З.

позивача: ОСОБА_1

розглянувши адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до УДАІ м.Тернопіль, про
скасування постанови від серія ВО1№207408
від 04 січня 2014 року,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із
адміністративним позовом про
скасування постанови серії ВО1№207408 від
04 січня 2014 року. посилаючись на те, що
04.01.2014 року керуючи власним автомобілем
д.н.з. НОМЕР_1, рухався в с.Озерна,
Зборівського району з дозволеною
Правилами Дорожнього Руху швидкістю.
Приблизно о.10:00 год. його зупинив
інспектор роди ДПС ДАІ в
Тернопільській області. Як виявилось
причиною зупинки, за думкою інспектора
Брундовського І.В. та згідно з його
слів за показниками приладу «Візир»
стало порушення ним вимог п.12.9(б) ПДР
України, за що передбачена
відповідальність згідно ч.1 ст.122 КУпАП.

На його заперечення стосовно того, що
він не вчиняв дій, які порушували б ПДР
України, інспектор склав протокол про
адміністративне правопорушення від
04.01.2014 року. Пояснення в протоколі, які
надав позивач, а також підпис зроблені
не його рукою. Не зважаючи на його
заперечення та пояснення інспектор ДПС
ДАІ Брудньовський І.В. прийняв рішення
про накладення адміністративного
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255
грн. Підпис в копії постанови також не
його. Позивач просив інспектора надати
йому копії постанови.

В судовому засіданні позивач пояснив,
що інспектор ДПС ДАІ склав
адміністративний протокол та вказав у
ньому про порушення пункту Правил 12.9(б),

*б) перевищувати максимальну швидкість,
зазначену в пунктах 12.4,12.5,12.6 та 12.7 на
ділянці дороги, де встановлено дорожні
знаки,або на транспортному засобі,на
якому встановлено розпізнавальний
знак відповідно до підпункту (и) пункту
30.3 цих Правил. Дорожній знак «Обмеження
максимальної швидкості» (40)
встановлений на опорі взагалі без
будь-яких інших дорожніх знаків, що
прямо суперечить ПДР України, в яких
зазначено, що додаткові обмеження
дозволеної швидкості руху можуть
вводитися тимчасово і постійно. При
цьому разом із знаками обмеження
швидкості руху 3,289 та/або 3.31 обов'язково
додатково встановлюються відповідні
дорожні знаки, які підтверджують про
характер небезпеки та/або наближення
до відповідного об'єкта.

У разі коли дорожні знаки обмеження
швидкості руху 3.29 та/або 3.31 встановлені
з порушенням визначених цими Правилами
вимог щодо їх введення чи з порушенням
вимог національних стандартів або
залишені після усунення обставин, за
яких їх було встановлено, водій не може
бути притягнений до відповідальності
згідно із законодавством за
перевищення встановлених обмежень
швидкості руху.

Позивач вказує, що інспектор ДПС ДАІ,
притягуючи його до адміністративної
відповідальності, перевищив свої
службові обов'язки та виніс постанову в
справі про адміністративне
правопорушення незаконно.

У постанові відсутні докази належності
виміряної швидкості саме його
автомобілю. Відсутні також показання
будь-яких свідків.

Зазначену постанову позивач вважає
незаконною та такою що підлягає до
скасування.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримує, просить позов
задоволити.

В судовому засіданні представник
відповідача з пред'явленим позовом
ОСОБА_1 не згідний.

Суд, вивчивши матеріали справ,
перевіривши законність та
обґрунтованість винесеної постанови,
вважає, що позов підлягає задоволенню,
постанову по справі про
адміністративне правопорушення слід
скасувати, а справу провадженням
закрити.

В судовому засіданні встановлено, що
04.01.2014 року о 10:02 год. в с.Озерна
Зборівського району ОСОБА_1 керував
автомобілем Ауді 100 д.н.з. НОМЕР_1,
перевищив встановлену швидкість руху
на ділянці дороги де встановлений
дорожні знаки 3.29, а саме в зоні дії
знаку 40 км/год. рухався зі швидкістю 90
км/год, чим порушив вимог п.12.9(б) ПДР
України, за що передбачена
відповідальність згідно ч.1 ст.122 КУпАП.
04.01.2014 року інспектором ДПС ДАІ було
винесено протокол та одночасно
постанову про адміністративне
правопорушення № 207408 у вигляді штрафу
в розмірі 255 грн.

Відповідно до ст.254 КУпАП про
вчинення адміністративного
правопорушення складається протокол
уповноваженою на те посадовою особою
або представником громадської
організації чи органу громадської
самодіяльності. Протокол про
адміністративне правопорушення у разі
його оформлення складається у двох
екземплярах, один з яких під розписку
вручається особі, яка притягується до
адміністративної відповідальності.
Даних про те, що такий екземпляр
протоколу був вручений під розписку
ОСОБА_1 в матеріалах справи не має. Як
вбачається із пояснень в судовому
засіданні позивача копію протоколу про
вчинення ним адміністративного
правопорушення йому не було вручено.

Виносячи постанову по справі про
адміністративне правопорушення
Інспектором ДАІ було порушено також
право позивача, як особи, яка
притягується адміністративної
відповідальності передбачене ч.1 ст.268
КУпАП, яка передбачає, що особа, яка
притягується до адміністративної
відповідальності має право:
знайомитися з матеріалами справи.
Давати пояснення, подавати докази,
заявляти клопотання. Також дана стаття
передбачає право позивача при розгляді
справи користуватись юридичною
допомогою адвоката, що в даній ситуації
при складанні одночасно протоколу та
винесення постанови інспектором ДАІ
було неможливим і є порушенням
процесуальних норм.

Згідно ст.280 КУпАП, а саме орган
(посадова особа) при розгляді справи
про адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшує і обтяжують
відповідальність, чи заподіяну майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Відповідачем не представлено належних
доказів про вчинення позивачем
адміністративного правопорушення, в
той час, коли відповідно до ч. 2 ст. 71
КАСУ в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти позову.

На підставі наведеного, суд вважає,
що при складанні постанови про
адміністративне правопорушення по
справі про адміністративне
правопорушення було порушено
процесуальні норми, а тому постанову
серії ВО1№207408 по справі про
адміністративне правопорушення від 4
січня 2014 року про накладення на ОСОБА_1
адміністративного стягнення за ч. 1 ст.
122 КУпАП в сумі 255 гривень слід
скасувати, а справу провадженням
закрити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 160, 161, 163 КАС
України, ст. ст. 9, 33, 34, 35, 245, 247, 291, 292, 293, 294
КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволити.

Скасувати постанову в справі про
адміністративне правопорушення серії
ВО1№207408 від 4 січня 2014 року про
накладення на ОСОБА_1
адміністративного стягнення в розмірі
255 (двісті п'ятдесят п'ять) гривень
штрафу, а справу провадженням закрити.

Рішення місцевого загального суду як
адміністративного суду у справах з
приводу рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень щодо
притягнення до адміністративної
відповідальності є остаточним і
оскарженню не підлягає.

Суддя підпис

З
оригіналом вірно