Справа № 805/1892/14
Суддя: Сіваченко І.В.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Аканов О.О.
Суддя-доповідач - Сіваченко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2014 року
справа №805/1892/14
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого Сіваченка І.В.,

суддів Шишова О.О., Білак С.В.,

секретар судового засідання
Запорожцева Г.В.

за участі представника відповідача
Шляхтова Д.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги
Управління Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки
Донецької області та Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у
Центрально-Міському районі м. Горлівки
на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 26 березня
2014 року у справі №805/1892/14 за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки
Донецької області до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у
Центрально-Міському районі м. Горлівки
про стягнення суми, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки
звернулось до суду з позовом (далі -
Управління) до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки
(далі - Відділення) про стягнення з
відповідача витрат на 25 особовим
справам пенсіонерів, яким виплачені
пенсії у зв'язку із втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання в сумі 13547,29
грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідно до статті 21 Закону України
від 23.09.1999 № 1105-XIV «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (далі - Закон № 1105-XIV),
органи виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків, повинні відшкодовувати
органами Пенсійного фонду пенсії,
сплачені особам, яким призначено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання. Відповідач
відмовився від відшкодування витрат по
особовим справам потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, за період з вересня 2013
року по грудень 2013 року у розмірі 13547,29
грн.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 26 березня
2014 року у цій справі адміністративний
позов задоволено частково, а саме:

стягнуто з Відділення на користь
позивача витрати по виплаті пенсії у
зв'язку із втратою годувальника: ОСОБА_3
- 542,76 грн., ОСОБА_4 - 370,12 грн., ОСОБА_5 - 604,76
грн., ОСОБА_6 - 511,65 грн., ОСОБА_7 - 600 грн., а
всього: у сумі 2629,29 грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нову,
якою задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

Відповідачем також було подано
апеляційну скаргу на зазначене судове
рішення, в якій висловлено прохання
скасувати постанову суду першої
інстанції та винести нову, якою
відмовити у задоволенні позову
повністю.

В судовому засіданні представник
відповідача підтримав доводи
апеляційної скарги Відділення та
заперечував проти задоволення
апеляційної скарги Управління.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційних скарг, встановила
наступне.

Судом встановлено, що за період з
вересня 2013 по грудень 2013 позивачем до
відповідача направлено акти
щомісячної звірки витрат, пов'язаних з
виплатою пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсій у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Позивачем сплачені пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника
(витрати на поховання), який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання на загальну суму 13547,29 грн.

Вказані виплати увійшли до Актів
щомісячної звірки витрат по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника (витрати
на поховання), який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Відповідачем - Відділенням не були
враховані суми, визначені у актах
щомісячної звірки, у тому числі за
період з вересня 2013 по грудень 2013 у
розмірі 13547,29 грн.:

- 1). ОСОБА_3, 2). ОСОБА_8, 3). ОСОБА_6, 4).
ОСОБА_9; 5). ОСОБА_10, 6). ОСОБА_11, 7). ОСОБА_12,
8). ОСОБА_13, 9). ОСОБА_14, 10). ОСОБА_15, 11).
ОСОБА_16, 12). ОСОБА_17, 13). ОСОБА_18, 14).
ОСОБА_19, 15). ОСОБА_20, 16). ОСОБА_21, 17).
ОСОБА_22, 18). ОСОБА_23 - у зв'язку з тим, що
на момент загибелі годувальника
вказані особи не досягли 55 річного віку
та не перебували на утриманні
потерпілого, тобто були працездатними;

- 19). ОСОБА_24, 20). ОСОБА_25, 21). ОСОБА_26, 22).
ОСОБА_27 - у зв'язку з тим, що на момент
загибелі

годувальника вказані особи досягли 55
річного віку але працювали;

- 23). ОСОБА_7, 24). ОСОБА_4 - у зв'язку з тим.
що на момент загибелі годувальника
вказані особи не знаходились на
утриманні потерпілого;

- 25). ОСОБА_5 - у зв'язку з тим, що вказана
особа не отримує страхові виплати від
робочих органів Фонду від нещасних
випадків.

Відповідно до статті 10 Закону України
від 05.11.1991 № 1788-ХІI «Про пенсійне
забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ)
пенсійне забезпечення відповідно до
цього Закону здійснюється органами
Пенсійного Фонду України.

Статтею 81 цього Закону визначено, що
призначення пенсій і оформлення
документів для їх виплати, у тому числі,
пенсій по інвалідності внаслідок
трудового каліцтва або професійного
захворювання здійснюється органами
Пенсійного Фонду.

Згідно частини 4 пункту 4 Порядку
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
Постановою Правління Пенсійного Фонду
України та Правління Фонду Соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 року №
5-4/4 (далі - Порядок), зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 16.05.2003
року за № 376/7697, відшкодуванню
підлягають суми, що виплачуються
відповідно до Законів України «Про
пенсійне забезпечення», «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та інших
нормативно-правових актів, а саме: сума
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; щомісячно цільова
грошова допомога на прожиття, якщо така
надавалася пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію; допомога на
поховання сім і померлого або особі,
яка здійснила поховання особи, яка
отримувала вищезазначену пенсію, сума
витрат Пенсійного фонду з виплати і
доставки вищезазначених пенсій.

З набранням чинності Закону № 1105-XIV
обов'язок відшкодування шкоди,
заподіяної працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті при настанні страхового
випадку, зокрема, виплати йому або
особам, які перебувають на його
утриманні пенсій по інвалідності у
зв'язку із втратою годувальника,
покладено на Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань.

Тобто, чинним законодавством саме на
відповідача у справі - Фонд соціального
страхування покладений обов'язок щодо
відшкодування шкоди при настанні
страхового випадку.

Відповідно до пункту 2 Порядку він
визначає механізм відшкодування на
централізованому рівні Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно із Законом № 1105-XIV
(крім осіб, зазначених у пункті 2 статті
8 цього Закону), у тому числі
добровільно застраховані, та
потерпілим особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків.

Пунктом 5 Порядку встановлено, що
органи Управління щомісяця, до 10 числа
місяця, наступного за звітним, на
підставі списку осіб, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 1), та списку
померлих осіб і осіб, знятих з обліку з
інших причин, які отримували пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 2), проводять з
Відділеннями в районах та містах
обласного значення звірку витрат за
особовими справами потерпілих,
складають акт щомісячної звірки витрат
за особовими справами потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 3), у якому
визначають загальну суму витрат, що
підлягає відшкодуванню, та до 15 числа
місяця, наступного за звітним, подають
його відповідно головним управлінням
Пенсійного фонду України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі і управлінням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі.

Згідно пункту 6 зазначеного Порядку
Головні Управління Пенсійного фонду та
управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на підставі акта щомісячної
звірки витрат за особовими справами
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, узагальнюють і
узгоджують довідку про відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, та до 20 числа місяця,
наступного за звітним, подають її
відповідно до Пенсійного фонду та
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків.

Відповідно до статті 24 Закону № 1105-XIV,
якщо після призначення застрахованій
особі матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. Страховик, до
якого звернувся застрахований, має
право звернутись до відповідного
страховика з інших видів соціального
страхування щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Згідно із частиною 16 статті 34 Закону №
1105-XIV виплата пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання провадиться потерпілому
відповідно до законодавства про
пенсійне забезпечення, крім випадків,
передбачених пунктом 2 статті 8 та
статтею 9 цього Закону.

Частиною 3 статті 30 Закону України від
09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (далі -
Закон № 1058-IV) передбачено, що пенсія по
інвалідності від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання призначається відповідно
до Закону № 1105-XIV.

Також частиною 1 статті 36 Закону № 1058-IV
визначено, що пенсія у зв'язку з втратою
годувальника призначається
непрацездатним членам сім'ї померлого
годувальника, які були на його
утриманні, за наявності в годувальника
на день смерті страхового стажу, який
був би необхідний йому для призначення
пенсії по інвалідності, а в разі смерті
пенсіонера або осіб, зазначених у
частині другій статті 32 цього Закону, -
незалежно від тривалості страхового
стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку
з втратою годувальника призначається
незалежно від того, чи були вони на
утриманні годувальника.

Статтею 21 Закону № 1105-XIV визначений
перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків у разі настання
страхового випадку.

Відповідно статті 28 Закону № 1105-XIV,
страховими виплатами є грошові суми,
які згідно із статтею 21 цього Закону,
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків виплачує
застрахованому чи особам, які мають на
це право, у разі настання страхового
випадку.

Зазначені грошові суми складаються із:

1) страхової виплати втраченого
заробітку (або відповідної його
частини) залежно від ступеня втрати
потерпілим професійної працездатності
(далі - щомісячна страхова виплата);

2) страхової виплати в
установлених випадках одноразової
допомоги потерпілому (членам його сім'ї
та особам, які перебували на утриманні
померлого);

3) страхової виплати пенсії по
інвалідності потерпілому;

4) страхової виплати пенсії у
зв'язку з втратою годувальника;

5) страхової виплати дитині, яка
народилася інвалідом внаслідок
травмування на

виробництві або професійного
захворювання її матері під час
вагітності;

6) страхових витрат на медичну та
соціальну допомогу.

Згідно із статтею 33 Закону № 1105-XIV, у
разі смерті потерпілого право на
одержання щомісячних страхових виплат
(пенсій згідно з підпунктом "д" пункту 1
частини першої статті 21 цього Закону)
мають непрацездатні особи, які
перебували на утриманні померлого або
мали на день його смерті право на
одержання від нього утримання, а також
дитина померлого, яка народилася
протягом не більш як десятимісячного
строку після його смерті.

Такими непрацездатними особами є:

1) діти, які не досягли 16 років; діти
з 16 до 18 років, які не працюють, або
старші за цей вік, але через вади
фізичного або розумового розвитку самі
не спроможні заробляти; діти, які є
учнями, студентами (курсантами,
слухачами, стажистами) денної форми
навчання - до закінчення навчання, але
не більш як до досягнення ними 23 років;

2) жінки, які досягли 55 років, і
чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони
не працюють;

3) інваліди - члени сім'ї
потерпілого на час інвалідності;

4) неповнолітні діти, на утримання
яких померлий виплачував або був
зобов'язаний виплачувати аліменти;

5) непрацездатні особи, які не
перебували на утриманні померлого, але
мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у
разі смерті потерпілого мають також
дружина (чоловік) або один з батьків
померлого чи інший член сім'ї, якщо він
не працює та доглядає дітей, братів,
сестер або онуків потерпілого, які не
досягли 8-річного віку.

Пенсія у разі смерті годувальника
призначається і виплачується згідно із
законодавством.

Суд зазначає, що по пенсіонерам по
втраті годувальника, зокрема, 1). ОСОБА_9,
2). ОСОБА_10, 3). ОСОБА_28, 4). ОСОБА_15, 5).
ОСОБА_16, 6). ОСОБА_17, 7). ОСОБА_29, 8). ОСОБА_30,
9). ОСОБА_22, 10). ОСОБА_23, 11). ОСОБА_25, 12).
ОСОБА_8, на момент смерті їх
годувальників не досягли 55-річного
віку, а докази непрацездатності
вказаних осіб на момент смерті
годувальників за матеріалами справи
відсутні.

Крім того, по пенсіонерам ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_28 в матеріалах справи
відсутні докази про наявний
причинно-наслідковий зв'язок смерті їх
годувальників з одержаним каліцтвом
або іншим ушкодженням здоров'я чи з
професійним захворюванням, як того
вимагають положення абзац 2 частина 9
статті 34 Закону № 1105-XIV.

Що стосується вимог в частині
стягнення витрат на виплату пенсій по:
13). ОСОБА_24 та 14). ОСОБА_11, з матеріалів
справи вбачається, що останнім на
момент смерті годувальників було
відповідно 68 та 71 рік, однак згідно
трудових книжок останні працювали.

Таким чином, суд зазначає, що
вищезазначені особи не належали до
категорії

непрацездатних осіб в розумінні статті
33 Закону № 1105-XIV, а тому не мали права на
страхові виплати, отже, позовні вимоги
в частині стягнення з відповідача
витрат на виплату цим особам основного
розміру пенсії по втраті годувальника
та витрат на її доставку не

підлягають задоволенню.

Суд зазначає, що 15). ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_1
на момент смерті свого чоловіка
ІНФОРМАЦІЯ_9 не досягла 55-річного віку
/т.1 а.с.106-115/, а 16). ОСОБА_26 ІНФОРМАЦІЯ_2 (63
роки) на момент смерті годувальника
ІНФОРМАЦІЯ_10 згідно трудової книжки
працювала токарем на КП "Кіровський" /т.1
а.с.125-133/, а тому позовні вимоги в цій
частині також не підлягають
задоволенню.

Суд зазначає, що стосується позовних
вимог в частині стягнення витрат на
виплату пенсії 17). ОСОБА_6, 18). ОСОБА_4, 19).
ОСОБА_5 зазначені особи належали до
категорії непрацездатних осіб в
розумінні статті 33 Закону № 1105-XIV.

Так, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, на момент
смерті батька від антракосиликатозу -
профзахворювання ІНФОРМАЦІЯ_11 дочці
було 8 років й вона була інвалідом
дитинства І групи /т.1 а.с.144-154/; ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_4, батько ОСОБА_31 помер
ІНФОРМАЦІЯ_12 внаслідок нещасного
випадку на виробництві, на момент
смерті батька сину було 10 років,
інвалід дитинства II групи з 01.03.1990 року
/т.1 а.с.226-236/; ОСОБА_6, є інвалідом з
дитинства, що підтверджується
висновком про час настання
інвалідності від 17.07.2013 року /т.1 а.с.245-250,
т.2 а.с.1-2/.

При цьому колегія суддів зазначає, що
дата встановлення інвалідності цим
особам не має правового значення,
оскільки така інвалідність цим особам
встановлена з дитинства.

Що стосується позовних вимог в частині
стягнення витрат на виплату пенсій 20).
ОСОБА_13, 21). ОСОБА_20, 22). ОСОБА_18, суд
зазначає наступне.

Так, ОСОБА_18, ІНФОРМАЦІЯ_5, її чоловік
ОСОБА_32 помер ІНФОРМАЦІЯ_13, на момент
смерті чоловіка жінці було 34 роки, вона
не працювала, перебувала на утриманні у
чоловіка, оскільки здійснювала догляд
за хворою дитиною до 8 років /т.1 а.с.162-174/;
ОСОБА_20, ІНФОРМАЦІЯ_6, її чоловік ОСОБА_33
помер ІНФОРМАЦІЯ_14 внаслідок нещасного
випадку на виробництві, на момент
смерті чоловіка дружині було 43 роки,
вона не працювала, знаходилася на
повному утриманні чоловіка, виховувала
чотирьох неповнолітніх (на момент
смерті) дітей /т.1 а.с.199-207/; ОСОБА_13, її
чоловік ОСОБА_34 помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві
ІНФОРМАЦІЯ_15, на момент смерті чоловіка
жінка не працювала, знаходилася на
утриманні чоловіка та доглядала дітей,
яким на момент смерті батька не було 8
років /т.1 а.с.96-105/.

Колегія суддів зазначає, що після
досягнення дітьми вищезазначених осіб
восьмирічного віку, останні втратили
статус утриманців в розумінні частини
третьої статті 33 Закону № 1105-XIV, а з ним
і право на отримання страхових виплат з
цих підстав, а тому відсутній обов'язок
відповідача відшкодовувати витрати на
виплату пенсії ОСОБА_13, ОСОБА_20, ОСОБА_18
Вказані особи отримують пенсію по
втраті годувальника вже як особи, які
самі набули право на пенсію за віком і
після її призначення перейшли на
пенсію по втраті годувальника з
підстав, визначених Законом № 1058-IV.

За таких обставин суд вважає, що
витрати позивача на виплату цім особам
пенсії не підлягають відшкодуванню за
рахунок відповідача.

Щодо позовних вимог в частині
стягнення витрат на виплату пенсії 23).
ОСОБА_3, суд зазначає, що ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_7, є інвалідом 3 групи з
дитинства, тому перебував на утриманні
батька ОСОБА_35, який помер в
ІНФОРМАЦІЯ_16 /т.1 а.с.24-33/. За таких
обставин ОСОБА_3 належить до категорії
непрацездатних осіб в розумінні статті
Закону № 1105-XIV, тому позовні вимоги в
цій в частині підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині
стягнення витрат на виплату пенсії 24).
ОСОБА_7, суд зазначає, що ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_8, на момент смерті батька
ОСОБА_36 від антракосиликатозу -
профзахворювання ІНФОРМАЦІЯ_17 була
інвалідом дитинства 2 групи /т.1 а.с.44-51/,
а тому вона належала до категорії
непрацездатних осіб в розумінні статті
33 Закону № 1105-XIV.

Що стосується вимог в частині
стягнення витрат на виплату пенсій по
25). ОСОБА_27, з матеріалів справи
вбачається, що останній на момент
смерті годувальника виповнилось 53
роки, крім того, згідно трудової книжки
вона працювала /т.1 а.с.67-77/.

Таким чином, суд зазначає, що
вищезазначена особа не належала до
категорії непрацездатних осіб в
розумінні статті 33 Закону № 1105-XIV, а
тому не мала права на страхові виплати,
отже, позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача витрат на
виплату цієї особі основного розміру
пенсії по втраті годувальника та
витрат на її доставку не підлягають
задоволенню.

Крім того, в матеріалах справи наявні
копії документів розпорядження про
призначення пенсій, акти про нещасний
випадок, довідки про знаходження на
утриманні, свідоцтва про смерть які
свідчать про вказані обставини.

Враховуючи вищевикладене, суд першої
інстанції правильно вважав, що позовні
вимоги позивача підлягають частковому
задоволенню, а саме : ОСОБА_3 - 542,76 грн.,
ОСОБА_4 - 370,12 грн., ОСОБА_5 - 604,76 грн.,
ОСОБА_6 - 511,65грн., ОСОБА_7 - 600 грн., а
всього у сумі 2629,29 грн.

Доводи апеляційних скарг не
спростовують таких висновків.

Колегія суддів вважає висновки суду
першої інстанції обґрунтованими,
постанова суду першої інстанції
ухвалена з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
зміні або скасуванню не підлягає, а
апеляційну скаргу необхідно залишити
без задоволення.

В повному обсязі ухвалу виготовлено 23
квітня 2014 року.

Керуючись ст.ст. 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200,
ст. 205, ст. 206, ст. 207 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги Управління
Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки
Донецької області та Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у
Центрально-Міському районі м. Горлівки
- залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 26 березня
2014 року у справі №805/1892/14 за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки
Донецької області до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у
Центрально-Міському районі м. Горлівки
про стягнення суми - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
її в повному обсязі.

Головуючий:
І.В.Сіваченко

Судді:
О.О.Шишов

С.В.Білак