Справа № 2а-1825/10/0105
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2014 року
м. Київ К/9991/21703/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Весельської Т.Ф.,

Олендера І.Я.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_3 до Комісії з питань поновлення
прав реабілітованих Джанкойської
райдержадміністрації про визнання
неправомірною бездіяльності суб`єкта
владних повноважень та зобов`язання
відновлення прав реабілітованих,
надання посвідчення єдиного зразку,
касаційне провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
постанову Джанкойського
міськрайонного суду АР Крим від
01 грудня 2010 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 15 лютого 2012
року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2007 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Комісії з питань
поновлення прав реабілітованих
Джанкойської райдержадміністрації про
визнання неправомірною бездіяльності
суб`єкта владних повноважень та
зобов`язання відновлення прав
реабілітованих, надання посвідчення
єдиного зразку.

Постановою Джанкойського
міськрайонного суду АР Крим від 01
грудня 2010 року, залишеною без зміни
ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 15 лютого 2012 року, позовні вимоги
ОСОБА_3 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, ОСОБА_3 звернувся з касаційною
скаргою, в якій просить рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
скасувати, а в справі прийняти нове
рішення про задоволення його позовних
вимог, посилаючись на порушення судами
норм матеріального та процесуального
права.

Заслухавши суддю-доповідача,
здійснивши перевірку доводів
касаційної скарги, матеріалів справи,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно статті 211 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі по тексту - КАС України)
підставами касаційного оскарження є
порушення судом норм матеріального чи
процесуального права.

Відповідно до вимог статті 220 КАС
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій було
встановлено, що позивач є спадкоємцем
реабілітованого ОСОБА_4, який був його
батьком.

Крім того, судами встановлено, що у 1993
році комісією з питань поновлення прав
реабілітованих при Джанкойському
виконавчому комітеті розглядалося
питання поновлення прав позивача та
приймалось рішення №7 від 21.12.2993 про
виплату позивачу грошової компенсації
у сумі 65-ти мінімальних окладів згідно
з Постановою КМУ №801 від 29.09.93 з
зазначенням, що майно спадкодавців не
збереглося. Зазначена компенсація у
сумі 500грн. перерахована на рахунок
позивача в ощадбанку №4553/21.

23.12.2003 виконавчим комітетом
Джанкойської районної ради народних
депутатів республіки Крим позивачу
надавалась довідка №174 з посиланням на
рішення комісії з питань поновлення
прав реабілітованих при Джанкойському
виконавчому комітеті від 21.12.1993 №7 про
виплату 65-ти мінімальних окладів для
звернення до нотаріальної контори та
отримання свідоцтва про спадок.

Комісія з питань поновлення прав
реабілітованих Джанкойської районної
ради (відповідач у справі) створена
29.01.99 на підставі рішення 7-ої сесії 23-го
скликання Джанкойської районної ради.

Згідно з листом Джанкойської районної
ради АР Крим від 27.05.09 №01 позивач
звертався із заявою до комісії про
надання пільг реабілітованих та видачу
посвідчення реабілітованого. Рішенням
комісії від 09.07.2001 у задоволенні заяви
позивача було відмовлено. Зазначеним
листом позивачу повторно роз'яснено, що
видача посвідчень та пільги
спадкоємцям реабілітованих діючим
законодавством України не передбачені.

Закон України "Про реабілітацію жертв
політичних репресій на Україні"
Законом ліквідуються наслідки
беззаконня, допущені з політичних
мотивів до громадян України,
поновлюються їх права, встановлюються
компенсація за незаконні репресії та
пільги реабілітованим.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
реабілітацію жертв політичних
репресій на Україні» реабілітованими
слід вважати осіб, які з політичних
мотивів були необґрунтовано засуджені
судами або піддані репресіям
позасудовими органами, в тому числі
двійками «трійками», особливими
нарадами і в будь-якому іншому
позасудовому порядку, за вчинення на
території України діянь,
кваліфікованих як контрреволюційні
злочини за кримінальним
законодавством України до набрання
чинності Законом СРСР «Про кримінальну
відповідальність за державні злочини»
від 25 грудня 1958 року, за винятком осіб,
зазначених у статті 2 цього Закону.

Крім того, реабілітованими визнаються
також громадян, засуджені за:

- антирадянську агітацію і пропаганду
за статтею 7 Закону СРСР «Про
кримінальну відповідальність за
державні злочини» від 25 грудня 1958 року
і статтею 62 Кримінального кодексу
України в редакціях до прийняття
Закону Української РСР від 28 жовтня 1989
року «Про затвердження Указу Президії
Верховної Ради Української РСР від 14
квітня 1989 року «Про внесення змін і
доповнень до кримінального і
Кримінально-процесуального кодексів
Української РСР»;

- поширення завідомо неправдивих
вигадок, що порочать радянський
державний і суспільний лад, тобто за
статтею 187-1 Кримінального кодексу
України;

- порушення законів про відокремлення
церкви від держави і школи від церкви,
посягання на особу та права громадян
під приводом справляння релігійних
обрядів, якщо вчинені дії не були
поєднані з заподіянням шкоди здоров'ю
громадян чи статевою розпустою.

Дія цієї статті поширюється на осіб,
громадян України, які постійно
проживали в Україні і яких з різних
причин було переміщено за межі
колишнього Радянського Союзу,
необґрунтовано засуджено військовими
трибуналами, Верховним Судом Союзу РСР
чи піддано репресіям позасудовими
органами. Підлягають реабілітації
також особи, щодо яких з політичних
мотивів застосовано примусові заходи
медичного характеру.

Відповідно до ст. 6 Закону України
«Про реабілітацію жертв політичних
репресій на Україні» реабілітованим,
які мають право на передбачені цим
Законом пільги, видається посвідчення
єдиного зразка, що затверджується
Кабінетом Міністрів України. Видача
цього посвідчення проводиться за
місцем проживання виконавчими
комітетами відповідних місцевих Рад
народних депутатів.

Враховуючи вищевикладене та
вказані норми колегія суддів Вищого
адміністративного суду приходить до
висновку, що згідно вищевказаного
Закону, за яким ліквідуються наслідки
беззаконня, допущені з політичних
мотивів до громадян України,
поновлюються їх права, встановлюються
компенсації за незаконні репресії та
пільги реабілітованим, а не членам їх
сімей, а вказаним Законом взагалі не
передбачено статусу члена сім'ї
реабілітованої особи.

Згідно з ч. 3 ст. 159 КАС України
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

За таких обставин, суди першої та
апеляційної інстанцій дійшли
правильного висновку про відсутність
підстав для задоволення позовних
вимог.

Відповідно до ч.3 ст. 2201 КАС України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що касаційну скаргу слід
відхилити, оскільки судові рішення
ухваленні з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана правильно, а доводи касаційної
скарги висновків судів не
спростовують.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
постанову Джанкойського
міськрайонного суду АР Крим від 01
грудня 2010 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 15 лютого 2012
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: