Справа № 816/715/14
Суддя: О.В. Гіглава
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року м. Полтава Справа №
816/715/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Гіглави О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Дрижирук М.І.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Паська Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 до Кременчуцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2014 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_3 (далі- ФО-П
ОСОБА_3, позивач) звернувся до
Полтавського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою (з урахуванням заяви про
уточнення позовних вимог від 14.04.2014) до
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області (далі - Кременчуцька ОДПІ,
відповідач) про визнання протиправними
та скасування податкових
повідомлень-рішень від 08.02.2014 №/63
та №/62 в частині основного боргу
на суму 4481,00 грн та штрафу на суму 2240,50
грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
вказував на те, що висновки
Кременчуцької ОДПІ в акті перевірки
№142/16-03-17-01-10/НОМЕР_1 від 20.01.2014 щодо
порушення ним вимог податкового
законодавства, в результаті чого
донараховано податок на доходи
фізичних осіб за 2012 рік у розмірі 14986,41
грн та податок на додану вартість на
суму 4481,00 грн, є безпідставними.
Наполягав на тому, що господарські
операції між позивачем та ФО-П ОСОБА_4
мали реальний характер, що
підтверджується наявними у позивача
первинними документами
бухгалтерського обліку та податкової
звітності. Використання у своїй
господарській діяльності придбаних у
спірних періодах товарів - обігрівачів
та веб-камер, а також використання
орендованого автомобіля повністю
підтверджується документально. Крім
того, позивач вказував, що ним у повному
обсязі здійснено відображення у
деклараціях з ПДВ податкових
зобов'язань по спірних
підприємствах-покупцях ТОВ
"Адвертайзинг груп Міксарт", ТОВ
"Фармацевтична Компанія "Максима", ТОВ
"УА "Про-Фарма", ТОВ "Хоса-Плекс Україна",
ТОВ "Мікс Артпромо", що підтверджується
реєстрами виданих та отриманих
податкових накладних та додатками №5
до декларацій з ПДВ за відповідні
періоди.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги (за
урахуванням уточнень) підтримала та
просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував
проти позову та просив відмовити у
задоволенні позовних вимог з підстав,
викладених у письмових запереченнях
№668/16-31-10-01-05 від 13.03.2014 (том 2 а.с. 68-72) та
додаткових поясненнях №685/16-31-10-01-05 від
09.04.2014 та №731/16-31-10-01-05 від 23.04.2014 (том 3 а.с.
32-33, 244).

Заслухавши пояснення представників
сторін, показання свідка, дослідивши
подані сторонами документи, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги та заперечення, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить
до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_1) 01.02.2005
зареєстрований в якості фізичної
особи-підприємця виконавчим комітетом
Кременчуцької міської ради
Полтавської області, номер запису про
державну реєстрацію 2 001189 (том 1
а.с. 53). Позивач перебуває на
податковому обліку в Кременчуцькій
ОДПІ та є платником податку на додану
вартість (том 1 а.с. 54).

Згідно витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців від 22.03.2011 видами
діяльності ФО-П ОСОБА_3 визначено: 74.13
дослідження кон'юнктури ринку та
виявлення суспільної думки; 52.31.0
роздрібна торгівля фармацевтичними
товарами; 52.33.0 роздрібна торгівля
косметичними та парфумерними
товарами; 52.27.2 роздрібна торгівля
іншими продовольчими товарами; 52.32.0
роздрібна торгівля медичними і
ортопедичними товарами (том 1 а.с. 56).

У період з 25.12.2013 по 13.01.2014 Кременчуцькою
ОДПІ проведено документальну планову
виїзну перевірку ФО-П ОСОБА_3 з
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2012 по 31.12.2012, законодавства
про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за період з
01.01.2011 по 31.12.2012.

За результатами даної перевірки
відповідачем складений акт
№142/16-03-17-01-10/НОМЕР_1 від 20.01.2014 (том 1 а.с.
34-47), за висновками якого встановлено
порушення позивачем вимог:

- пункту 177.4 статті 177 Податкового
кодексу України, в результаті чого
донараховано податок на доходи
фізичних осіб за 2012 рік у розмірі 14986,41
грн;

- пункту 187.1 статті 187 та пунктів 198.1, 198.4
статті 198 Податкового кодексу України,
в результаті чого занижено податкові
зобов'язання з ПДВ на суму 4559,00 грн, а
саме по періодах: лютий 2012 року на суму
ПДВ 319,00 грн, березень 2012 року на суму
ПДВ 947,00 грн, квітень 2012 року на суму ПДВ
67,00 грн, липень 2012 року на суму ПДВ
2304,00 грн, вересень 2012 року на суму ПДВ
272,00 грн та жовтень 2012 року на суму ПДВ
650,00 грн.

На підставі акта перевірки
№142/16-03-17-01-10/НОМЕР_1 від 20.01.2014,
Кременчуцькою ОДПІ прийняті податкові
повідомлення-рішення від 08.02.2014:

- №/62, яким позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання за
платежем: податок на додану вартість у
розмірі 6838,50 грн, в тому числі 4559,00 грн -
за основним платежем та 2279,50 грн - за
штрафними (фінансовими) санкціями (том 1
а.с. 49);

- №/63, яким позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання за
платежем: податок на доходи фізичних
осіб, що сплачуються фізичними особами
за результатами річного декларування у
розмірі 22479,62 грн, в тому числі 4559,00 грн -
за основним платежем та 2279,50 грн - за
штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.
50).

Надаючи правову оцінку спірним
податковим повідомленням-рішенням, суд
виходить з наступного.

Як слідує зі змісту акта перевірки
№142/16-03-17-01-10/НОМЕР_1 від 20.01.2014, при
перевірці повноти визначення
податкових зобов'язань позивача за
період з 01.01.2012 по 31.12.2012 встановлено їх
заниження на суму ПДВ 4238,00 грн, в тому
числі: за лютий 2012 року на суму ПДВ
241,00 грн, за березень 2012 року на суму ПДВ
947,00 грн, за липень 2012 року на суму ПДВ
2304,00 грн, за вересень 2012 року на суму ПДВ
272,00 грн та за жовтень 2012 року на суму
ПДВ 474,00 грн. Згідно "Системи
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту по ПДВ в розрізі контрагентів"
встановлено розбіжності між сумами
задекларованих зобов'язань ФО-П ОСОБА_3
та сумами задекларованого податкового
кредиту контрагентами-покупцями
останнього, а саме - ТОВ "Адвертайзинг
груп Міксарт", ТОВ "Фармацевтична
Компанія "Максима", ТОВ "УА "Про-Фарма",
ТОВ "Хоса-Плекс Україна", ТОВ "Мікс
Артпромо", оскільки ФО-П ОСОБА_3 не було
включено відповідні суми ПДВ до складу
податкових зобов'язань та не
відображено їх у додатку 5 до
податкових декларацій з ПДВ з
конкретизацією по відповідних
контрагентах-покупцях.

Суд не погоджується з даним висновком
контролюючого органу з огляду на
слідуюче.

Як слідує з матеріалів справи, ФО-П
ОСОБА_3 у повному обсязі відображено у
податкових деклараціях з ПДВ за лютий,
березень, липень, вересень та жовтень
2012 року податкові зобов'язання по його
контрагентах-покупцях ТОВ
"Адвертайзинг груп Міксарт", ТОВ
"Фармацевтична Компанія "Максима", ТОВ
"УА "Про-Фарма", ТОВ "Хоса-Плекс Україна",
ТОВ "Мікс Артпромо".

Так, судом встановлено, що ФО-П ОСОБА_3
до складу податкового зобов'язання за
лютий 2012 року включено суму ПДВ у
загальному розмірі 241,00 грн згідно
виписаних ним податкових накладних від
16.02.2012 №65 та №66 (том 3 а.с. 133-134) на
користь контрагента-покупця ТОВ
"Адвертайзинг груп Міксарт", що
підтверджується наявним у матеріалах
справи реєстром виданих та отриманих
податкових накладних за лютий 2012 року
(том 3 а.с. 136-138), що подавався до
контролюючого органу разом з
податковою декларацією з податку на
додану вартість за лютий 2012 року та
додатками до неї (том 3 а.с. 139-147).
Отримання контролюючим органом
податкової декларації з податку на
додану вартість за лютий 2012 року,
додатку №5 до неї та реєстру виданих та
отриманих податкових накладних за
лютий 2012 року підтверджується наявними
у справі квитанціями про передачу в
електронному вигляді документів
податкової звітності електронним
зв'язком (том 3 а.с. 135, 139, 142).

Так, у розділі І "Видані податкові
накладні" відображені видані ФО-П
ОСОБА_3 на користь ТОВ "Адвертайзинг
груп Міксарт" податкові накладні 16.02.2012
№65 та №66. Зазначена у реєстрі виданих
та отриманих податкових накладних за
лютий 2012 року загальна сума ПДВ за
звітний (податковий) період у розмірі
14956,19 грн (постачання товарів/послуг та
послуги, надані нерезидентом на митній
території України, що підлягають
оподаткуванню за ставкою 20%),
відповідає сумі податкових
зобов'язань, зазначених у декларації з
ПДВ (рядок 1) та у додатку 5 "Розшифровки
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів" до
декларації з ПДВ за лютий 2012 року.

Відповідно до пунктів 201.14 та 201.15 статті
201 Податкового кодексу України (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) платники
податку зобов'язані вести окремий
облік операцій з постачання та
придбання товарів/послуг, які
підлягають оподаткуванню, а також які
не є об'єктами оподаткування та
звільнені від оподаткування згідно з
цим розділом.

Зведені результати такого обліку
відображаються в податкових
деклараціях, форма яких встановлюється
у порядку, передбаченому статтею 46
цього Кодексу. Платник податку веде
реєстр виданих та отриманих податкових
накладних в електронному вигляді, у
якому зазначаються порядковий номер
податкової накладної, дата її виписки
(отримання), загальна сума постачання
та сума нарахованого податку, а також
реєстраційний номер платника податку -
продавця, який видав податкову
накладну такому платнику податку.
Форма і порядок заповнення реєстру
виданих та отриманих податкових
накладних встановлюються відповідно
до вимог розділу II цього Кодексу.

Платники податку щомісяця в терміни, що
передбачені для подання податкової
звітності (календарний місяць), у тому
числі для яких цим розділом
встановлено звітний податковий період
- квартал, подають органу державної
податкової служби копії записів у
реєстрах виданих та отриманих
податкових накладних за такий період в
електронному вигляді.

Згідно з пунктом 9 Порядку заповнення і
подання податкової звітності з податку
на додану вартість, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 25.11.2011 №1492 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 20.12.2011 за
№ 1490/20228 (чинного на момент виникнення
спірних правовідносин), до податкової
звітності з податку на додану вартість
належать, зокрема, податкова
декларація з податку на додану
вартість, копії записів у реєстрах
виданих та отриманих податкових
накладних в електронному вигляді.

Пунктами 6, 7 Порядку ведення реєстру
виданих та отриманих податкових
накладних, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України від 24.12.2010 №1002 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 29.12.2010 за №1402/18697
(чинного на момент виникнення спірних
правовідносин) передбачено, що у
реєстрі окремо обліковуються операції:
з постачання товарів/послуг, які
оподатковуються податком на додану
вартість за ставкою 20 відсотків чи 0
відсотків, звільнених від
оподаткування, та тих, що не є об'єктом
оподаткування; з придбання
товарів/послуг з метою використання у
господарській діяльності платника для
здійснення операцій, які
оподатковуються податком на додану
вартість за ставкою 20 відсотків чи 0
відсотків, звільнених від
оподаткування, та тих, що не є об'єктом
оподаткування, а також тих, які не
призначаються для використання у
господарській діяльності цього
платника податку; реєстр є основою для
відображення зведених результатів
такого обліку в податкових деклараціях
з податку на додану вартість.

З приписів наведених правових норм
слідує, що реєстри виданих та отриманих
податкових накладних належать до
податкової звітності з податку на
додану вартість та є основою для
відображення обліку операцій з
постачання товарів/послуг, які
оподатковуються податком на додану
вартість за ставкою 20 відсотків в
податкових деклараціях з податку на
додану вартість.

Оскільки сума податкових зобов'язань з
ПДВ в розмірі 14956,00 грн, яка відображена
в декларації з ПДВ за лютий 2012 року
(рядок 1) та додатку №5 до неї відповідає
сумі ПДВ, яка зазначена у розділі І
"Видані податкові накладні" реєстру
виданих та отриманих податкових
накладних за лютий 2012 року (14956,19 грн) та
в рядках 67, 68 якого відображені
податкові накладні від 16.02.2012 №№ 65, 66 на
суму ПДВ 241,00 грн, виписані ТОВ
"Адвертайзинг груп Міксарт", суд
доходить висновку про те, що позивачем
не було занижено податкові
зобов'язання на суму ПДВ 241,00 грн. Суд
погоджується з тим, що позивачем
додаток №5 до декларації "Розшифровки
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів"
заповнено з порушенням встановленого
порядку його заповнення, однак вказане
не призвело до заниження податкового
зобов'язання на суму 241,00 грн.

В аналогічному порядку позивачем
здійснено відображення у своїй
податковій звітності податкових
зобов'язань з ПДВ згідно податкових
накладних №10 від 02.03.2012 на суму ПДВ 141,00
грн, №9 від 02.03.2012 на суму ПДВ 100,00 грн, №1
від 01.03.2012 на суму ПДВ 705,59 грн, №145 від
24.07.2012 на суму ПДВ 100,00 грн, №187 від 31.07.2012
на суму ПДВ 1271,69 грн, №181 від 30.07.2012 на
суму ПДВ 532,07 грн, №19 від 03.07.2012 на суму
ПДВ 400,00 грн, №80 від 13.09.2012 на суму ПДВ
200,00 грн та №187 від 31.10.2012 на суму ПДВ 333,05
грн (том 3 а.с. 148-150, 165-168, 182, 196), виписаних
останнім відповідно на користь ТОВ
"Адвертайзинг груп Міксарт", ТОВ
"Фармацевтична Компанія "Максима", ТОВ
"УА "Про-Фарма", ТОВ "Хоса-Плекс Україна",
що підтверджується долученими
представником позивача до матеріалів
справи:

- реєстрами виданих та отриманих
податкових накладних за березень,
липень, вересень, жовтень 2012 року та
квитанціями про їх направлення та
доставку до органу доходів і зборів
електронним зв'язком (том 3 а.с. 151-155,
169-172, 183-186, 197-201);

- податковими деклараціями з ПДВ за
березень, липень, вересень, жовтень 2012
року, додатками до них, квитанціями про
їх направлення та доставку до органу
доходів і зборів електронним зв'язком
(том 3 а.с. 156-164, 173-181, 187-195, 202-214).

Отже, суд доходить висновку, що
позивачем в повному обсязі включено до
складу податкового зобов'язання в
період березень, липень, вересень та
жовтень 2012 року суми ПДВ згідно
наведених податкових накладних.

Судом також встановлено, що ФО-П ОСОБА_3
помилково у податковій звітності з ПДВ
за вересень та жовтень 2012 року не було
відображено податкові зобов'язання з
ПДВ в сумі 271,83 грн та в сумі 141,00 грн
відповідно до податкових накладних №79
від 13.09.2012 та №31 від 05.10.2012 (том 3 а.с. 215,
221), виписаних ним на користь ТОВ
"Хоса-Плекс Україна" та ТОВ "Мікс
Артпромо".

Позивачем самостійно виявлені вказані
помилки, у зв'язку з чим 19.12.2013 (до
початку проведення перевірки) були
подані уточнюючі розрахунки
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок за вересень та жовтень 2012 року
разом з відповідними розшифровками
податкових зобов'язань (том 3 а.с. 217-219,
222-224, 242, 243). Згідно поданих уточнюючих
розрахунків позивачем збільшено
розмір податкового зобов'язання за
вересень 2012 року на суму 272,00 грн та за
жовтень 2012 року на суму 141,00 грн
відповідно до виписаних ТОВ "Хоса-Плекс
Україна" та ТОВ "Мікс Артпромо"
податкових накладних. Отримання
вказаних уточнюючих розрахунків
Кременчуцькою ОДПІ підтверджується
квитанціями про передачу в
електронному вигляді документів
податкової звітності електронним
зв'язком (том 3 а.с. 216, 220).

Отже, в ході розгляду справи не знайшло
свого підтвердження заниження ФО-П
ОСОБА_3 податкових зобов'язань за
період з 01.01.2012 по 31.12.2012 на суму ПДВ 4238,00
грн. Допущене позивачем порушення
порядку заповнення додатку №5
декларації з ПДВ в частині не
заповнення графи "Платник
податку-покупець" в розрізі кожного
покупця, обсягу постачання та суми ПДВ
не призвело до заниження податкового
зобов'язання на загальну суму 4238,00 грн,
оскільки вказані суми відображені у
реєстрах виданих та отриманих
податкових накладних, що дає змогу
ідентифікувати платника податку -
покупця та відповідні суми ПДВ, які
включені до складу податкового
зобов'язання за спірні періоди.

Окрім цього, перевіркою встановлено, що
ФО-П ОСОБА_3 неправомірно включено до
складу податкового кредиту в
перевіряємому періоді, а саме, у квітні
2012 року та жовтні 2012 року, суму ПДВ у
загальному розмірі 242,95 грн по
податкових накладних №760025 від 18.10.2012 та
№70 від 19.04.2012, оскільки придбані
позивачем згідно вказаних податкових
накладних товарно-матеріальні
цінності (веб-камери, конвектор та
обігрівачі) жодним чином не були
задіяні в операціях з оподаткування, а
отже, відсутній зв'язок використання
придбаних товарів з господарською
діяльністю платника податків.

Суд не погоджується з даним висновком
Кременчуцької ОДПІ з огляду на
наступне.

За визначенням підпункту 14.1.36 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
господарська діяльність - діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Відповідно до пункту 177.4 статті 177
Податкового кодексу України до
переліку витрат, безпосередньо
пов'язаних з отриманням доходів,
належать документально підтверджені
витрати, що включаються до витрат
операційної діяльності згідно з
розділом III цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

В пункті 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України зазначено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

З аналізу вказаних норм слідує, що для
отримання права на формування
податкового кредиту із сум ПДВ,
сплачених в ціні придбаного товару
(робіт, послуг) платник ПДВ повинен мати
податкові накладні, видані на реально
отриманий товар (роботи, послуги),
призначений для використання у власній
господарській діяльності. Якщо ж
придбані товари чи послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку відповідні суми не можуть
включатися до складу валових витрат
для цілей оподаткування податком на
доходи фізичних осіб та податкового
кредиту з податку на додану вартість.

Судом встановлено, що ФО-П ОСОБА_3
віднесено до податкового кредиту суму
ПДВ у розмірі 175,67 грн в результаті
господарської операції з придбання у
жовтні 2012 року в ТОВ "Комфі Трейд"
електрообладнання (конвектора "Element
CE-1500 MTW", обігрівача (інфрачервоний)
"Scarlett SC-252", обігрівача "Perfezza PF-1666") на
загальну суму 878,33 грн.

На підтвердження реальності
здійснення вказаної господарської
операції до матеріалів справи долучено
належним чином завірені копії:
рахунку-фактури №СФКRN- від 18.10.2012,
видаткової накладної №РНКRN-000000876 від
19.10.2012 та податкової накладної №760025 від
18.10.2012 (том 2 а.с. 200-202). Розрахунок з ТОВ
"Комфі Трейд" за придбаний товар
проведено позивачем в повному обсязі у
безготівковій формі, що
підтверджується платіжним дорученням
№4758 від 18.10.2012 (том 2 а.с. 37).

Як слідує зі змісту акту перевірки
№142/16-03-17-01-10/НОМЕР_1 від 20.01.2014 та не
заперечувалось представником
відповідача, товарність вказаної
господарської операції контролюючим
органом не заперечується. Кременчуцька
ОДПІ вказує лише на те, що використання
придбаних побутових електроприладів
жодним чином не було задіяно в
операціях з оподаткування та що всі
орендовані ним приміщення аптек
обладнані системою централізованого
опалення.

Зі змісту наявних у справі документів
(том 1 а.с. 73-102) слідує, що у перевіряємий
період ФО-П ОСОБА_3 використовував у
своїй господарській діяльності
приміщення, орендовані у наступних
орендодавців:

- ФО-П ОСОБА_5 приміщення під аптеку
площею 72,8 кв.м. (у подальшому 105 кв.м.)
згідно договору оренди нежитлового
приміщення №5 від 07.04.2009 (продовжено
оренду згідно договору №1 від 07.03.2012) за
адресою: АДРЕСА_1;

- ФО-П ОСОБА_6 приміщення під аптеку
площею 97,1 кв.м. згідно договору оренди
нежитлового приміщення від 01.03.2011, з
урахуванням додаткової угоди до нього
від 01.05.2012, за адресою: АДРЕСА_2;

- ВАТ Холдингової компанії "АвтоКраз"
приміщення під аптечний кіоск площею
20 кв.м. згідно договору оренди
нежитлового приміщення №770 РИ від
20.08.2010 за адресою: м. Кременчук, проїзд
Ярославський, буд. 1 (каб.№3).

Як пояснила в ході судового розгляду
справи представник позивача, в
орендованому ФО-П ОСОБА_3 приміщенні
аптеки №1, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, відсутнє централізоване
опалення, про що свідчить довідка
власника вказаного приміщення ФО-П
ОСОБА_5, в якій останній зазначає про те,
що обігрів зазначеного нежитлового
приміщення здійснюється за рахунок
електричних приладів обігріву (том 3
а.с. 79). Крім того, завідувачем та
фармацевтами аптеки №1, розташованої
за адресою: АДРЕСА_2, було подано заяву
на ім'я ФО-П ОСОБА_3 з проханням
додатково забезпечити приміщення
даної аптеки обігрівачами, у зв'язку зі
зниженням температури в період осінь -
зима (том 3 а.с. 80). Таким чином, зважаючи
на необхідність додаткового обігріву
приміщення аптеки №1 в період зниження
температури, ФО-П ОСОБА_3 у жовтні 2012
року були придбані додаткові
обігрівачі та конвектор.

При цьому, слід зауважити, що до складу
вартості оренди приміщення за адресою:
АДРЕСА_1, входить сплата за
використану електроенергію, водночас,
у приміщенні аптеки за адресою:
АДРЕСА_2, оплата витрат на використану
електроенергію здійснювалася ФО-П
ОСОБА_3 окремо. Зважаючи на погодні
умови та на додаткові затрати
електроенергії в зазначеній аптеці в
період використання додаткових
електричних обігрівачів, витрати на
електропостачання збільшувалися, про
що свідчать долучені до матеріалів
справи копії платіжних доручень на
оплату послуг електроенергії (том 3 а.с.
81-89).

Також судом встановлено, що ФО-П ОСОБА_3
віднесено до податкового кредиту суму
ПДВ у розмірі 67,40 грн в результаті
господарської операції з придбання у
квітні 2012 року в ТОВ "Ай.Ті.Ел." веб-камер
на загальну суму 404,40 грн.

На підтвердження реальності
здійснення вказаної господарської
операції до матеріалів справи долучено
належним чином завірені копії: рахунку
№СчтR-0001916 від 18.04.2012, видаткової
накладної №РНкR-0000396 від 19.04.2012 та
податкової накладної №70 від 19.04.2012 (том
2 а.с. 197-199). Розрахунок з ТОВ "Ай.Ті.Ел." за
придбаний товар проведено позивачем в
повному обсязі у безготівковій формі,
що підтверджується платіжним
дорученням №3835 від 18.04.2012 (том 2 а.с. 36).

Аналогічно, як і у випадку з придбанням
обігрівачів та конвектора, товарність
вказаної господарської операції з
придбання веб-камер контролюючим
органом не заперечується, останнім
лише вказується на недоведеність з
боку ФО-П ОСОБА_3 необхідності у
придбанні вказаних веб-камер та їх
використання у господарській
діяльності останнього, з огляду на те,
що всі орендовані ним приміщення аптек
оснащені мережами телефонного зв'язку,
що підтверджується сплатою
виставлених СП "Інтернешенел
Телеком'юнікейшен Компані", ПАТ
"УкрТелеКом" Полтавська філія, ТОВ
"Інтернаціональні телекомунікації"
рахунків-фактур та первинними
бухгалтерськими документами,
банківськими виписками.

З пояснень представника позивача судом
встанволено, що придбані у ТОВ
"Ай.Ті.Ел." у квітні 2012 року веб-камери
використовувалися ФО-П ОСОБА_3 для
перевірки діяльності аптек,
спілкування та звітування між
співробітниками аптек та керівництвом,
оскільки використання відеокамери
через мережу інтернет є більш
економічно вигідним, ніж спілкування
по телефону, а особливості роботи аптек
вимагають постійного контролю за
аптеками щодо їхньої діяльності,
звітності, замовлення необхідних
медикаментів, їх поставки.

В обґрунтування економічної
доцільності придбання та використання
у господарській діяльності ФО-П ОСОБА_3
вказаних веб-камер до матеріалів
справи представником позивача надано
копії платіжних доручень щодо оплати
послуг за користування телефонним
зв'язком, а саме, за послуги ПФ ВАТ
"Укртелеком ЦТП №2". Зміст платіжних
доручень свідчить про те, що з початком
використання в діяльності аптек
веб-камер розмір плати за користування
зазначеними послугами зменшилася. В
свою чергу, відповідно до копій
платіжних доручень по сплаті послуг
доступу до мережі Інтернет вартість
даних послуг при використанні
веб-камер та спілкування через мережу
Інтернет, як додаткового обладнання
для спілкування, не змінилася.

З огляду на викладене, суд доходить
висновку, що позивачем, на підставі
належним чином оформлених податкових
накладних, виписаних ТОВ "Комфі Трейд"
та ТОВ "Ай.Ті.Ел.", та інших первинних
бухгалтерських документів, правомірно
включено суму податку на додану
вартість в розмірі 243,07 грн до складу
податкового кредиту за відповідний
податковий період (квітень та жовтень
2012 року) та віднесено витрати на
придбання ТМЦ у розмірі 1215,33 грн до
складу витрат операційної діяльності.

За висновком Кременчуцької ОДПІ ФО-П
ОСОБА_3 неправомірно включено до складу
витрат операційної діяльності і
витрати у розмірі 21000,00 грн на оплату
послуг з оренди легкового автомобіля
SUBARU "Impreza", державний номерний знак
НОМЕР_2, у власного батька ФО-П ОСОБА_5 -
пов'язаної особи, оскільки при
детальному дослідженні подорожніх
листів службового легкового
автомобіля виявлено, що використання
вказаного орендованого автомобіля
жодним чином не було задіяне в
операціях оподаткування, а відтак,
відсутній зв'язок використання даного
транспортного засобу з
фінансово-господарською діяльністю
позивача.

Суд не погоджується із вказаною
позицією Кременчуцької ОДПІ з огляду
на таке.

Так, між ФО-П ОСОБА_3 (орендар) та ФО-П
ОСОБА_5 (орендодавець) укладено договір
оренди б/н від 01.06.2012, в порядку та на
умовах виконання якого орендодавець
зобов'язується передати орендарю в
строкове володіння та користування, а
орендар зобов'язується прийняти в
строкове володіння та користування
легковий автомобіль SUBARU модель "Impreza" та
зобов'язується сплачувати за нього
орендну плату орендодавцю (том 1 а.с.
206-207). Передача вказаного автомобіля
оформлена актом передачі автомобіля
від 01.06.2012 (том 1 а.с. 208).

За умовами вказаного договору вартість
послуги з оренди автомобіля марки SUBARU
модель "Impreza" за період з 01.06.2012 по 31.12.2012
щомісячно складає 3000,00 грн без ПДВ.
Оплата за користування вказаним
транспортним засобом платником
податків здійснювалася за готівку.
Станом на 31.12.2012 заборгованість перед
ФО-П ОСОБА_5 у позивача відсутня.
Вказане підтверджується наявними у
справі актами прийому-передачі
виконаних робіт (послуг), товарними
чеками та квитанціями до прибуткового
касового ордера (том 1 а.с. 209-222, том 2 а.с.
10-16). Орендований автомобіль введений в
експлуатацію ФО-П ОСОБА_3 згідно наказу
№9 від 01.06.2012 "Про використання
автомобіля" (а.с. 223).

На підтвердження використання
орендованого автомобіля у своїй
господарській діяльності ФО-П ОСОБА_3
до матеріалів справи надано копії
фіскальних чеків на пальне та
подорожні листи службового легкового
автомобіля (том 1 а.с. 224-250, том 2 а.с. 1-9).

Так, зі змісту вказаних подорожніх
листів службового легкового
автомобіля слідує, що на орендованому
автомобілі марки SUBARU модель "Impreza",
державний номерний знак НОМЕР_2, ФО-П
ОСОБА_3 у період з 01.06.2012 по 31.12.2012
здійснював виїзди на поштові
відділення, до банківських установ,
управління Пенсійного фонду м.
Кременчука, Кременчуцької ОДПІ та
доставляв медикаменти до приміщень
аптек, що свідчить про використання
останнім вказаного орендованого
автомобіля саме для здійснення своєї
фінансово-господарської діяльності. У
ряді подорожніх листів службового
легкового автомобіля (том 1 а.с. 238, 241, 243,
248) зазначено про здійснення ФО-П ОСОБА_3
виїздів на орендованому автомобілі до
Полтавського окружного
адміністративного суду, що
зумовлювалося знаходженням на
розгляді у вказаному суді
адміністративної справи №2а-1670/5452/12,
про що свідчить наявна у матеріалах
постанова Полтавського окружного
адміністративного суду від 17.10.2012 (том 2
а.с. 79-80).

З огляду на викладене, суд доходить
висновку про правомірність включення
позивачем до складу витрат операційної
діяльності, на підставі первинних
бухгалтерських документів, витрат у
розмірі 21000,00 грн на оплату послуг з
оренди легкового автомобіля SUBARU "Impreza",
державний номерний знак НОМЕР_2.

Також перевіряючі дійшли висновку про
те, що ФО-П ОСОБА_3 неправомірно
включено до складу витрат операційної
діяльності витрати у розмірі 65940,00 грн
на оплату послуг з поточного
обслуговування комп'ютерної техніки,
наданих останньому ФО-П ОСОБА_4,
оскільки у зв'язку із відсутністю
дефектних відомостей не можливо
визначити вартість окремих запчастин,
вузлів і агрегаті, які підлягали
заміні, або вартість наданих послуг з
ремонту чи технічного обслуговування.
Таким чином, перевіркою неможливо
встановити правильність формування
реальної вартості наданих послуг з
поточного обслуговування комп'ютерної
техніки ФО-П ОСОБА_3, а отже це засвідчує
про відсутність настання реальних
подій, тобто надання послуг.

Проте, суд не погоджується із такою
позицією контролюючого органу, з
огляду на слідуюче.

Судом встановлено, що 01.01.2012 між ФО-П
ОСОБА_3 (замовник) та ФО-П ОСОБА_4
(виконавець) укладено договір на
сервісне обслуговування комп'ютерної
техніки №01-01-П, з урахуванням додатків
та додаткових угод до нього, відповідно
до якого замовник доручає, а виконавець
бере на себе поточне обслуговування
комп'ютерної техніки (том 1 а.с. 104-107, 150).
Згідно пункту 1.2 вказаного Договору
замовний зобов'язаний виконувати всі
вказівки представника, кур'єра та
інженера виконавця з правильної
експлуатації та збереження
комп'ютерної техніки. Персонал
замовника, що експлуатує комп'ютерну
техніку, зобов'язаний також виконувати
правила експлуатації, запропоновані
заводом-виготовлювачем. У випадку
порушення даного пункту договору
виконавець не несе відповідальності за
порушення в роботі комп'ютерної
техніки та її компонентів (складових)
відповідно.

За умовами вказаного договору вартість
послуги з поточного обслуговування за
період з 01.01.2012 по 30.06.2012 складає 3000,00 грн
без ПДВ за кожен місяць за три торгові
точки, а за період з 01.07.2012 по 31.12.2012
складає 7990,00 грн без ПДВ за кожен місяць
за дві торгові точки. Оплата за надані
послуги здійснювалася за готівкові
кошти. Станом на 31.12.2012 заборгованість
перед ФО-П ОСОБА_4 у позивача відсутня.

Договір на сервісне обслуговування
комп'ютерної техніки №01-01-П від 01.01.2012 є
чинним, у судовому порядку вказаний
договір нечинним не визнавався та не
скасовувався.

З метою підтвердження надання ФО-П
ОСОБА_4 на користь позивача послуг з
поточного обслуговування комп'ютерної
техніки, в результаті чого ним понесено
витрати на суму 65940,00 грн,
представником останнього до
матеріалів справи були надані: акти
здачі-прийняття робіт (надання послуг),
товарні чеки, дефектні акти, комерційні
пропозиції, акти приймання-передачі в
обслуговування комп'ютерної техніки за
договором №01-01-П від 01.01.2012, а також
первинні документи /видаткові
накладні, рахунки-фактури, тощо/ на
підтвердження наявності у ФО-П ОСОБА_3
комп'ютерної техніки (том 1 а.с. 108-159,
164-173).

Окрім цього, з метою отримання
відповідного підтвердження планових
та екстрених виїздів ФО-П ОСОБА_4 на
торгівельні точки ФО-П ОСОБА_3 для
обслуговування комп'ютерної техніки,
останнім було направлено лист на
адресу ФО-П ОСОБА_4 з проханням надати
копію журналу відвідування зазначених
торгівельних точок, що вівся
виконавцем робіт (послуг) (том 3 а.с. 39).

Листом від 08.04.2014 вих.№08/04-1 ФО-П ОСОБА_4
надано позивачу документи на
підтвердження планових та екстрених
виїздів на торгівельні точки замовника
для обслуговування комп'ютерної
техніки, в тому числі копію журналу
виїздів на торгівельні точки ФО-П
ОСОБА_3, прейскуранти цін на поточне
обслуговування комп'ютерної техніки,
докази погодження вартості наданих
послуг та її зміни впродовж 2012 року.
Вказані документи були долучені
позивачем до матеріалів даної справи
(том 3 а.с. 40-78).

Також в ході судового розгляду справи в
якості свідка було допитано ФО-П
ОСОБА_4, який підтвердив здійснення ним
у період з 01.01.2012 по 31.12.2012 виїздів на
торгівельні точки замовника для
обслуговування комп'ютерної техніки,
обґрунтував вартість наданих на
користь позивача послуг та надав суду
для огляду оригінал журналу виїздів на
торгівельні точки ФО-П ОСОБА_3 При
цьому, ФО-П ОСОБА_4 звернув увагу суду на
те, що у першому півріччі 2012 року
щомісячна сумарна вартість виконаних
ним на користь ФО-П ОСОБА_3 поточних
ремонтних робіт комп'ютерної техніки (в
прейскурантах цін) значно перевищила
раніше узгоджену суму вартості послуг
за місяць по кожній торгівельній точці
замовника. Підтвердженням цьому є
записи у журналі виїздів на
торгівельні точки, а також підписані
дефектні акти із переліком виконаних
робіт. Для компенсації витрат на
придбання обладнання, витрат на
перебудову локальної комп'ютерної
мережі на торгівельних точках
замовника, а також оплати послуг із
його поточного обслуговування та
експлуатації, ФО-П ОСОБА_4 було
запропоновано позивачу збільшити
щомісячну плату за обслуговування
локальної комп'ютерної мережі за кожну
торгівельну точку, проти чого останній
не заперечив. Вказаним пояснюється
збільшення вартості послуг з поточного
обслуговування комп'ютерної техніки у
період з 01.07.2012 по 31.12.2012.

Таким чином, суд доходить висновку про
правомірність включення позивачем до
складу витрат операційної діяльності,
на підставі первинних бухгалтерських
документів, витрат у розмірі 65940,00 грн
на оплату послуг з поточного
обслуговування належної йому
комп'ютерної техніки.

З огляду на викладене, суд дійшов до
висновку про відсутність в діях ФО-П
ОСОБА_3 визначених актом перевірки
№142/16-03-17-01-10/НОМЕР_1 від 20.01.2014 порушень
пункту 177.4 статті 177, пункту 187.1 статті
187, пунктів 198.1, 198.4 статті 198 Податкового
кодексу України, в результаті чого
донараховано податок на доходи
фізичних осіб за 2012 рік у розмірі 14986,41
грн та податок на додану вартість на
суму 4481,00 грн.

Частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльність суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідач в ході
судового розгляду справи
правомірності прийнятих податкових
повідомлень-рішень від 08.02.2014 №/63
та №/62 в частині основного боргу
на суму 4481,00 грн та штрафу на суму 2240,50
грн не довів, а відтак позовні вимоги
ФО-П ОСОБА_3 є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені витрати з Державного
бюджету України.

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про
судовий збір" передбачено, що під час
подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

Як свідчить наявна у матеріалах справи
квитанція від 17.02.2014, при зверненні до
суду з даним адміністративним позовом
ФО-П ОСОБА_3 сплачено 10 відсотків
розміру ставки судового збору, що
становить 182,70 грн.

Підпунктом 3 частини 9 Прикінцевих та
перехідних положень Бюджетного
кодексу України встановлено, що у разі
безспірного списання коштів
державного бюджету (місцевих бюджетів)
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, відображає в обліку
відповідні бюджетні зобов'язання
розпорядника бюджетних коштів, з вини
якого виникли такі зобов'язання.
Погашення таких бюджетних зобов'язань
здійснюється виключно за рахунок
бюджетних асигнувань цього
розпорядника бюджетних коштів.
Одночасно розпорядник бюджетних
коштів зобов'язаний привести у
відповідність з бюджетними
асигнуваннями інші взяті бюджетні
зобов'язання.

У зв'язку з цим, з Державного бюджету
України на користь ФО-П ОСОБА_3
підлягають стягненню судові витрати по
сплаті судового збору в розмірі 182,70 грн
шляхом їх безспірного списання з
рахунка суб'єкта владних повноважень -
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області.

В силу пункту 21 частини 1 статті 5 Закону
України "Про судовий збір" органи
доходів і зборів звільнені від сплати
судового збору, а тому судовий збір в
сумі, що становить 90 відсотків розміру
ставки судового збору, з відповідача до
державного бюджету не стягується.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області від 08 лютого 2014 року №/63.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області від 08 лютого 2014 року №/62 в
частині визначення грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в загальному розмірі 6721,50 грн,
в тому числі 4481,00 грн - основний платіж
та 2240,50 грн - штрафні (фінансові)
санкції.

Стягнути з Державного бюджету України
в особі Кременчуцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області (ідентифікаційний
код 38742715) на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 (реєстраційний
номер облікової картки платника
податків НОМЕР_1) судові витрати по
сплаті судового збору в сумі 182,70 грн.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 29
квітня 2014 року.

Суддя
О.В. Гіглава