Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/55319/12

К/9991/55295/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Весельської Т.Ф.,

Олендера І.Я.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Авітон Агро» до
Державної податкової служби України та
Державної податкової служби у м. Києві
про визнання дій протиправними,
касаційне провадження в якій відкрито
за касаційними скаргами Державної
податкової служби України та Державної
податкової служби у м. Києві на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 23 травня 2012 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 серпня 2012
року, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2012 року ТОВ «Авітон Агро»
звернулося до суду з позовом до
Державної податкової служби України та
Державної податкової служби у м. Києві
про визнання дій протиправними.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 23
травня 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 серпня 2012
року, позов задоволено. Визнано
протиправними дії Державної
податкової служби України щодо
ненадання відповіді на запит на
інформацію ТОВ «Авітон Агро» вих.
№01/02-12-2 від 01 лютого 2012 року.

Зобов'язано Державну податкову службу
України надати відповідь на запит на
інформацію ТОВ «Авітон Агро» вих.
№01/02-12-2 від 01 лютого 2012 року
відповідно до поставлених питань.

Визнано дії Державної податкової
служби у м. Києві щодо ненадання
відповіді на запит на інформацію ТОВ
«Авітон Агро» вих. №15/02-12 від 15
лютого 2012 року протиправними.

Зобов'язано Державну податкову службу
у м. Києві надати відповідь на запит на
інформацію ТОВ «Авітон Агро» вих. №
15/02-12 від 15 лютого 2012 року відповідно
до поставлених питань.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, Державна податкова служба
України та Державна податкова служба у
м. Києві звернулися з касаційними
скаргами, в яких просять рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
скасувати та прийняти нове рішення,
яким відмовити позивачу у задоволенні
позову, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційних скарг, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що касаційні скарги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ТОВ «Авітон Агро»
направило до Державної податкової
служби України запит на інформацію від
01 лютого 2012 року № 01/02-12-2.

Державною податковою службою України
було надіслано позивачу лист від 17
лютого 2012 року №2972/6/18-3115, яким
повідомлено, що відповідь на порушені
питання було надано листом ДПА України
від 04 серпня 2011 року №
14042/6/29-2015, судове рішення оскаржено в
апеляційному порядку, питання внесення
змін до Реєстру буде розглянуто після
прийняття остаточного рішення.

Також позивачем 15 лютого 2012 року було
надіслано до Державної податкової
служби у м. Києві запит на інформацію
№15/02-12.

Державною податковою адміністрацією у
м. Києві було надіслано позивачу лист
від 24.02.2012 року №1107/10/18-305, яким
повідомлено, що відповідь на порушені
питання було надано листом ДПА України
від 04.08.11 № 14042/6/29-2015, судове рішення
оскаржено в апеляційному порядку,
питання внесення змін до Реєстру буде
розглянуто після прийняття
остаточного рішення.

Порядок здійснення та забезпечення
права кожного на доступ до інформації,
що знаходиться у володінні суб'єктів
владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначається Закон України «Про доступ
до публічної інформації» від 13 січня 2011
року № 2939-VI.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону
України «Про доступ до публічної
інформації», публічна інформація - це
відображена та задокументована
будь-якими засобами та на будь-яких
носіях інформація, що була отримана або
створена в процесі виконання
суб'єктами владних повноважень своїх
обов'язків, передбачених чинним
законодавством, або яка знаходиться у
володінні суб'єктів владних
повноважень, інших розпорядників
публічної інформації, визначених цим
Законом.

Частиною 1 статті 13 Закон України «Про
доступ до публічної інформації»
встановлено, що до переліку
розпорядників інформації для цілей
цього Закону віднесено суб'єктів
владних повноважень - органи державної
влади, інші державні органи, органи
місцевого самоврядування, органи влади
Автономної Республіки Крим, інші
суб'єкти, що здійснюють владні
управлінські функції відповідно до
законодавства та рішення яких є
обов'язковими для виконання; юридичні
особи, що фінансуються з державного,
місцевих бюджетів, бюджету Автономної
Республіки Крим, - стосовно інформації
щодо використання бюджетних коштів;
особи, якщо вони виконують делеговані
повноваження суб'єктів владних
повноважень згідно із законом чи
договором, включаючи надання освітніх,
оздоровчих, соціальних або інших
державних послуг, - стосовно
інформації, пов'язаної з виконанням
їхніх обов'язків; суб'єкти
господарювання, які займають домінуюче
становище на ринку або наділені
спеціальними чи виключними правами,
або є природними монополіями, -
стосовно інформації щодо умов
постачання товарів, послуг та цін на
них.

Таким чином, відповідачі, в розумінні
Закону України «Про доступ до
публічної інформації», є
розпорядниками інформації, на яких
покладено обов'язок надавання
достовірної, точної та повної
інформації, а також у разі потреби
перевіряння правильності та
об'єктивності наданої інформації
відповідно до пункту 6 статті 14 цього
Закону.

Відповідно до статті 20 Закону України
«Про доступ до публічної інформації»,
розпорядник інформації має надати
відповідь на запит на інформацію не
пізніше п'яти робочих днів з дня
отримання запиту.

У разі якщо запит на інформацію
стосується інформації, необхідної для
захисту життя чи свободи особи, щодо
стану довкілля, якості харчових
продуктів і предметів побуту, аварій,
катастроф, небезпечних природних явищ
та інших надзвичайних подій, що сталися
або можуть статись і загрожують
безпеці громадян, відповідь має бути
надана не пізніше 48 годин з дня
отримання запиту.

У разі якщо запит стосується надання
великого обсягу інформації або
потребує пошуку інформації серед
значної кількості даних, розпорядник
інформації може продовжити строк
розгляду запиту до 20 робочих днів з
обґрунтуванням такого продовження. Про
продовження строку розпорядник
інформації повідомляє запитувача в
письмовій формі не пізніше п'яти
робочих днів з дня отримання запиту.

Розпорядник інформації має право
відмовити в задоволенні запиту в таких
випадках: розпорядник інформації не
володіє і не зобов'язаний відповідно до
його компетенції, передбаченої
законодавством, володіти інформацією,
щодо якої зроблено запит; інформація,
що запитується, належить до категорії
інформації з обмеженим доступом
відповідно до частини другої статті 6
цього Закону; особа, яка подала запит на
інформацію, не оплатила передбачені
статтею 21 цього Закону фактичні
витрати, пов'язані з копіюванням або
друком; не дотримано вимог до запиту на
інформацію, передбачених частиною
п'ятою статті 19 цього Закону.

З аналізу вищезазначених норм
вбачається, що розпорядник інформації
зобов'язаний у встановлений законом
строк, надати відповідь на
інформаційний запит або відмовити в
його задоволенні.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачами не було
надано жодних відомостей про відмову у
наданні запитуваної інформації з
підстав невідповідності
інформаційного запиту вимогам Закону
України «Про доступ до публічної
інформації».

Таким чином задовольняючи
позовні вимоги, суди попередніх
інстанцій дійшли правильного висновку,
щодо наявності обов'язку відповідачів
розглянути запити позивача та надати
відповідь на них.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що касаційну скаргу слід
залишити без задоволення, оскільки
судові рішення постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги є
необґрунтованими.

Керуючись статтею 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційні скарги Державної податкової
служби України та Державної податкової
служби у м. Києві залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 23
травня 2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 16 серпня 2012 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: