Справа № 2а-14550/10/2670
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/12636/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

за участю секретаря: Гончарук
І.Ю.

представника позивача Ашмінець І.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Укргазвидобування» на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 03.11.2010 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 11.02.2011 у
справі №2а-14550/10/2670 за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Укргазвидобування» до Лохвицької
міжрайонної державної податкової
інспекції Полтавської області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної
Т.М., пояснення представника позивача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія

В С Т А Н О В И Л А :

На розгляд суду передано вимоги
Публічного акціонерного товариства
«Укргазвидобування» яке є
правонаступником Дочірньої компанії
«Укргазвидобування» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» в особі філії
газопромислового управління
«Полтавагазвидобування» (далі - ПАТ
«Укргазвидобування», позивач) до
Лохвицької міжрайонної державної
податкової інспекції Полтавської
області (далі Лохвицька МДПІ
Полтавської області, відповідач) про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
19.04.2010 №/0, від 23.06.2010 №/1, від
19.07.2010 №/2, від 24.09.2010 №/3.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
03.11.2010, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 11.02.2011, у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення судів попередніх інстанцій
мотивовано тим, що плата за
користування надрами є податковим
зобов'язанням, а тому порушення
установленого пп. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами на державними цільовими
фондами» (далі - Закон України №2181-ІІІ)
строку сплати тягне за собою
застосування штрафу на підставі пп. 17.1.7
п. 17.1 ст. 17 цього Закону

Не погоджуючись із рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій, ПАТ
«Укргазвидобування» 03.03.2011 звернулось
з касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України, який
ухвалою від 14.03.2011 прийняв її до свого
провадження.

В касаційній скарзі позивач просить
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
03.11.2010 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 11.02.2011, прийняти нове рішення, яким
позові вимоги задовольнити.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на порушення судами норм
матеріального права, зокрема, ст. 19
Конституції України, п. 18 Порядку
справляння платежів за користування
надрами для видобування корисних
копалин, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 26.03.2008
№264 (далі - Порядок №264 ), п. 1.5 ст. 1 Закону
України «Про систему оподаткування»,
ст. 17 Закону України №2181-ІІІ.

Відповідно до приписів ст. 55 Кодексу
адміністративного судочинства України
здійснено заміну позивача - Дочірньої
компанії «Укргазвидобування»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» в особі філії
газопромислового управління
«Полтавагазвидобування» її
правонаступником - Публічним
акціонерним товариством
«Укргазвидобування».

Перевіривши за матеріалами справи
наведені у скарзі доводи, колегія
суддів, дійшла висновку, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що на підставі акта
№163/15/00153100 від 25.05.2010 складеного за
результатом позапланової невиїзної
документальної перевірки позивача з
питань своєчасності сплати узгодженої
суми податкового зобов'язання по платі
за користування надрами, податковим
органом було винесено податкове
повідомлення-рішення від 19.04.2010
№/0, яким до позивача застосовано
штрафні санкції у розмірі 20% в сумі
589229,15грн. за затримку на 75 календарних
днів граничного строку сплати
узгодженої суми податкового
зобов'язання за користування надрами в
розмірі 2946145,76грн. При цьому податковий
орган виходив з того, що позивачем
порушено терміни сплати узгодженої
суми податкового зобов'язання плати за
користування надрами
загальнодержавного значення згідно
наданого розрахунку за 3 квартал 2008
року, при фактичній сплаті 02.02.2009.

За наслідками адміністративного
узгодження вказаної суми штрафу
прийняті податкові
повідомлення-рішення від 23.06.2010
№/1, від 19.07.2010 №/2, від 24.09.2010
№/3.

Фактичною підставою для звернення до
суду із позовом про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
19.04.2010 №/0, від 23.06.2010 №/1, від
19.07.2010 №/2, від 24.09.2010 №/3 стало
застосування до позивача штрафу на
підставі приписів Закону України
№2181-ІІІ, оскільки норми вказаного
Закону не поширюються на порядок
нарахування та сплати неподаткового
зобов'язання, яким, на думку позивача, є
платіж за користування надрами.

Статтею 14 Закону України «Про систему
оподаткування» визначено перелік
загальнодержавних податків і зборів
(обов'язкових платежів), зокрема, до
загальнодержавних належить збір за
спеціальне використання природних
ресурсів.

Статтею 28 Кодексу України «Про надра»
передбачено, що користування надрами є
платним, крім випадків, передбачених
ст. 29 цього Кодексу. Плата справляється
за користування надрами в межах
території України, її континентального
шельфу і виключної (морської)
економічної зони. Плата за
користування надрами справляється у
вигляді: платежів за користування
надрами; відрахувань за
геологорозвідувальні роботи, виконані
за рахунок державного бюджету; збору за
видачу спеціальних дозволів; акцизного
збору. Плата за користування надрами не
звільняє користувачів від сплати інших
обов'язкових платежів, передбачених
законодавчими актами України.

Відповідно до ч 1 ст. 14 Закону України
«Про систему оподаткування» збір за
спеціальне використання природних
ресурсів є загальнодержавним збором
(обов'язковим платежем).

Статтею 43 Закону України «Про охорону
навколишнього природного середовища»
передбачено, що збір за спеціальне
використання природних ресурсів
встановлюється на основі нормативів
збору і лімітів їх використання.

Нормативи збору за використання
природних ресурсів, а також порядок
його стягнення встановлюються
Кабінетом Міністрів України.

Порядок справляння платежів за
користування надрами для видобування
корисних копалин, затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 26.03.2008 №264.

Пунктом 15 Порядку №264 передбачено, що
платник до закінчення визначеного
Законом України №2181-ІІІ граничного
строку подання податкових розрахунків
за податковий (звітний) період, що
дорівнює календарному кварталу, подає
за встановленою Державною податковою
адміністрацією формою податкові
розрахунки з платежів органу державної
податкової служби:

- за місцезнаходженням у межах
території України ділянки надр, з якої
видобуто корисні копалини;

- за місцем обліку платника у разі
розміщення ділянки надр, з якої
видобуто корисні копалини, в межах
континентального шельфу та/або
виключної (морської) економічної зони
України.

Згідно положень п. 17 вищезазначеного
Порядку №264 платник протягом десяти
календарних днів після закінчення
граничного строку подання податкового
розрахунку за податковий (звітний)
період виконує зобов'язання щодо
внесення платежів у сумі, визначеній в
розрахунку з платежів, поданому ним
органу державної податкової служби:

- за місцезнаходженням у межах
території України ділянки надр, з якої
видобуто корисні копалини;

- за місцем обліку платника у разі
розміщення ділянки надр, з якої
видобуто корисні копалини, в межах
континентального шельфу та/або
виключної (морської) економічної зони
України.

Аналіз зазначених положень свідчить,
що платіж за користування надрами для
видобування корисних копалин
віднесено законодавцем до збору за
спеціальне використання природних
ресурсів і є загальнодержавним збором
(обов'язковим платежем).

Спеціальним законом з питань
оподаткування, який установлює порядок
погашення зобов'язань юридичних або
фізичних осіб перед бюджетами та
державними цільовими фондами з
податків і зборів (обов'язкових
платежів), включаючи збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування та внески на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, нарахування і
сплати пені та штрафних санкцій, що
застосовуються до платників податків
контролюючими органами, у тому числі за
порушення у сфері
зовнішньоекономічної діяльності, та
визначає процедуру оскарження дій
органів стягнення є Закон України
№2181-ІІІ.

Податкове зобов'язання - це
зобов'язання платника податків
сплатити до бюджетів або державних
цільових фондів відповідну суму коштів
у порядку та у строки, визначені цим
Законом або іншими законами України (п.
1.2 ст. 1 Закону України № 2181-ІІІ).

Відповідно до пп. «б» пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4
цього ж Закону податкові декларації
подаються за базовий податковий
(звітний) період, що дорівнює
календарному кварталу або
календарному півріччю (у тому числі при
сплаті квартальних або піврічних
авансових внесків), - протягом 40
календарних днів, наступних за
останнім календарним днем звітного
(податкового) кварталу (півріччя).

Згідно з пп. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 цього Закону,
платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом десяти
календарних днів, наступних за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4
вказаного Закону для подання
податкової декларації.

Підпунктом 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 вказаного
Закону передбачена відповідальність
за несплату узгодженої суми
податкового зобов'язання протягом
граничних строків у вигляді штрафу, яка
поширюється, в тому числі, на платника
податків, який не сплатив узгоджену
суму податкового зобов'язання зі
сплати збору за забруднення
навколишнього природного середовища, а
саме: при затримці до 30 календарних
днів, наступних за останнім днем
граничного строку сплати узгодженої
суми податкового зобов'язання, - у
розмірі десяти відсотків погашеної
суми податкового боргу; при затримці
від 31 до 90 календарних днів включно,
наступних за останнім днем граничного
строку сплати узгодженої суми
податкового зобов'язання, - у розмірі
двадцяти відсотків погашеної суми
податкового боргу; при затримці, що є
більшою 90 календарних днів, наступних
за останнім днем граничного строку
сплати узгодженої суми податкового
зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти
відсотків погашеної суми податкового
боргу.

Встановивши факт сплати позивачем суми
самостійно узгодженого податкового
зобов'язання з плати за користування
надрами для видобування корисних
копалин із затримкою на 75 календарних
днів, відповідач правомірно застосував
до позивача штраф на підставі пп. 17.1.7 п.
17.1 ст. 17 Закон України №2181-ІІІ у
розмірі 20 відсотків погашеної суми
податкового боргу з простроченням
встановленого цим Законом строку
сплати самостійно узгодженої суми
податкового зобов'язання.

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків суду не спростовують і не
дають підстав для висновку, що судом
першої та апеляційної інстанцій при
розгляді справи неправильно
застосовано норми матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини,
чи порушено норми процесуального права
при встановленні фактичних обставин
справи.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 55, 160, 210, 220, 221, 223, 227, 230,
231 та ч. 5 ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Укргазвидобування» залишити без
задоволення.

Постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
03.11.2010 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 11.02.2011 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України в порядку, на
підставі та у строки, передбачені
статтями 235 - 238, 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: __________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
__________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М.
Лосєв