Справа № 0870/11124/12
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2014-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2014 року (12 год. 36 хв.)Справа №
0870/11124/12 м.ЗапоріжжяЗапорізький
окружний адміністративний суд у
складі:

головуючого - судді Артоуз О.О.

при секретарі судового засідання
Філоненко Ю.М.

за участю представників:

позивача: Бодасюк О.Ю., Мульченко І.В.

відповідача: Вечерко М.М.

розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовною заявою: Товариства з
обмеженою відповідальністю

«Торговий дім
Агрінол»

до: Бердянської
об'єднаної державною податкової
інспекції

Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області

про: визнання
протиправним та скасування

податкових
повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

22 листопада 2012 року до Запорізького
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
Агрінол» до Бердянської об'єднаної
державною податкової інспекції
Запорізької області Державної
податкової служби, в якому позивач
просить:

- визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 16.10.2012;

- визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 16.10.2012 в частині
донарахування податку на прибуток на
суму 5 308 201 грн. та застосування
штрафних санкцій на суму 257 925 грн. -
всього на суму 5 566 126 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що висновки
податкового органу про неправомірне
формування податкових зобов'язань з
податку на прибуток та податку на
додану вартість є безпідставними,
оскільки по жодному з порушень,
зазначених в акті, у позивача наявні
всі первинні документи, які
підтверджують правомірність
формування сум податкових зобов'язань.
Тому, висновки податкового органу,
зроблені в акті перевірки стосовно
формування податкових зобов'язань з
порушенням норм Податкового кодексу
України, є протиправними. Вказує, що
неврахування податковим органом при
перевірці всіх первинних документів,
прямо порушує положення податкового
законодавства України.

З урахуванням вище зазначеного позивач
вважає винесені, за наслідками
перевірки, податкові повідомлення -
рішення № від 16.10.2012 в повному
обсязі та податкове повідомлення
рішення № від 16.10.2012 в частині
донарахування податку на прибуток на
суму 5 308 201 грн. та застосування
штрафних санкцій на суму 257 925 грн. -
всього на суму 5 566 126 грн. протиправними
та просить їх скасувати.

Відповідачем подано до суду письмові
заперечення та доповнення до
заперечень, в яких з посиланням на
норми Податкового кодексу України
зазначено про обґрунтованість
податкових повідомлень-рішень №
від 16.10.2012 в повному обсязі та №
від 16.10.2012 в частині донарахування
податку на прибуток на суму 5 308 201 грн.
та застосування штрафних санкцій на
суму 257 925 грн. - всього на суму 5 566 126 грн.

На підставі вище викладеного вважає, що
податкові повідомлення-рішення
прийняті податковим органом у порядку
встановленому чинним законодавством, а
тому підстави для їх скасування
відсутні. Просить відмовити в
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

В судовому засіданні представник
відповідача щодо позовних вимог
заперечив в повному обсязі, з підстав
викладених в запереченнях на позов та
доповненнях до заперечень. В
задоволенні позовних вимог просить
відмовити в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
розглянувши матеріали і з'ясувавши
обставини адміністративної справи,
дослідивши інші наявні у справі докази
у їх сукупності, прийшов до наступного
висновку.

Судом встановлено, що Бердянською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Запорізької області
державної податкової служби проведено
планову виїзну перевірку ТОВ «ТД
Агрінол» з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.04.2011 по
31.03.2012, за результатами якої складено
акт № 056/22-11/32365436 від 27.08.2012, на підставі
якого відповідачем було прийнято
податкові повідомлення рішення: №
про донарахування податку на
додану вартість на суму 485 823,00 грн. та
застосування штрафних санкцій на суму
93957,00 грн. - на загальну суму 579 780,00 грн.
та № про донарахування податку
на прибуток на суму 5 402 984,00 грн. та
застосування штрафних санкцій на суму
281 374,00 грн. на загальну суму 5 684 358,00 грн.

Щодо підстав прийняття податкового
повідомлення рішення № з ПДВ
висновками акту перевірки визначено,
що підприємство порушило вимоги п.192.1
ст.192 Податкового кодексу України, що
призвело до заниження податку на
додану вартість, який підлягає сплаті
до бюджету на суму 485 823 грн., у тому
числі за квітень 2011 року на суму 110
000грн; за липень 2011 року на 375 823грн., а
саме ТОВ «ТД Агрінол» у податкових
деклараціях по ПДВ за квітень та липень
2011 року відкоригувало - зменшило
податкові зобов'язання на 485 823 грн. по
рядку 8 Декларації «коригування на
основі попередніх звітних періодів», а
саме відкореговано умовний продаж за
квітень-травень 2010 року. За
результатами автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України не
встановлено віднесення суми ПДВ з
умовного продажу до податкових
зобов'язань квітня-травня 2010 року, тому
БОДПІ вважає що таке коригування
звітності призвело до заниження
підприємством податкових зобов'язань
на суму 485 823 грн.

Відповідно п.192.1 ст.192 Податкового
кодексу України якщо після постачання
товарів/послуг здійснюється будь-яка
зміна суми компенсації їх вартості,
включаючи наступний за постачанням
перегляд цін, перерахунок у випадках
повернення товарів/послуг особі, яка їх
надала, або при поверненні
постачальником суми попередньої
оплати товарів/послуг, суми податкових
зобов'язань та податкового кредиту
постачальника та отримувача
підлягають відповідному коригуванню.

Судом встановлено та підтверджено
висновками експертизи, що позивачем в
квітні-травні 2010 року були оформлені
податкові накладні - податкова
накладна від 30.04.2010 № (ПДВ на суму
61 477 грн.) та податкова накладна від
31.05.2010 № (ПДВ на суму 861 000 грн.), в
яких у якості особи-покупця було
вказано «умовний продаж», суми податку
по цих накладних були відображені в
податковій звітності у складі
податкових зобов'язань квітня-травня
2010 років. Позивач стверджує, що
фактично реалізації товару не
відбувалося і мале місце безпідставне
завищення підприємством своїх
податкових зобов'язань на суму
умовного продажу. Показання позивача
підтверджуються Актом планової
виїзної перевірки відповідача за
попередній період з 01.01.2010 по 31.03.2011, де
вказано, що станом на 01.04.2011 за даними
податкового та бухгалтерського обліку
у ТОВ «Торговий дім Агрінол» рахується
завищення податкових зобов'язань з ПДВ
в сумі 485 823 грн. в наслідок надмірно
нарахованого умовного продажу товарів
- стор. 24 Акту планової перевірки за
період з 01.01.2010 по 31.03.2011 № 121/23-108/32365436
від 19.08.2011.

Крім того суд зазначає, що відповідно
до висновків висновками експерта
фактично фінансово-господарська
операція не мала місця, ніяких
підтверджуючих документів щодо
фактичної реалізації товару
підприємство не має. Згідно п. 44.1 ст.44
Податкового Кодексу України платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності з
податку на додану вартість на підставі
даних не підтверджених первинними
документами, регістрами бух обліку,
іншими документами, пов'язаними з
обчисленням і сплатою податку, ведення
яких передбачено законодавством.
Відсутність господарської операції
платників даного податку, згідно з п.185.1
ст.185 ПКУ, не може бути підставою ні для
визначення податкових зобов'язань з
даного податку, ні підставою для
формування податкового кредиту.

В додатках № 1 до податкової декларації
ї податку на додану вартість
«Розрахунок коригування сум ПДВ до
податкових декларацій ТОВ «Торговий
дім Агрінол» за квітень 2011 та липень 2011
року є посилання, що корегування
відбувається саме по податкових
накладних з умовного продажу від 30.04.2010
№ та від 31.05.2010 № , без
зазначення індивідуального
податкового номеру покупця, в
підставах не вказано а ні повернення
коштів, а ні повернення товару -
зазначено інші випадки, коригування -
зменшення проведено на загальну суму 485
823 грн., яка і була підтверджена
відповідачем як надлишково
задекларована.

Посилання відповідача на відсутність
даних автоматизованого співставлення
податкових зобов'язання та податкового
кредиту в розрізі контрагентів судом
до уваги не приймаються, у зв'язку з
відсутністю в даному випадку
контрагента, який би скористався і
задекларував податковий кредит
оформлений податковими накладними
позивача від 30.04.2010 № та від 31.05.2010
№ , та був би ідентифікований в
додатку 5 до Декларації з ПДВ, який
повинен містити код контрагента та
суму ПДВ. В даному випадку контрагент
не міг бути конкретизований, у зв'язку з
тим, що при умовному продажу фактично
особа покупця відсутня, реалізація
товару не відбувається, і сума
податкових зобов'язань повинна була
зазначатись в рядку «інші» додатку 5
Декларацій за квітень-травень 2010 року,
вимога щодо реєстру податкових
накладних на той час не діяла.

Таким чином, у відповідності до п. 50.1.
ст. 50 ПКУ, внесення змін до податкової
звітності, який передбачає можливість
уточнення показників у складі
податкової декларації майбутніх
періодів, а саме у разі якщо у майбутніх
податкових періодах (з урахуванням
строків давності, визначених статтею 102
цього Кодексу) платник податків
самостійно виявляє помилки, що
містяться у раніше поданій ним
податковій декларації (крім обмежень,
визначених цією статтею), він
зобов'язаний надіслати уточнюючий
розрахунок до такої податкової
декларації за формою чинного на час
подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати
такий розрахунок, якщо відповідні
уточнені показники зазначаються ним у
складі податкової декларації за
будь-який наступний податковий період,
протягом якого такі помилки були
самостійно виявлені», та п. 192.1. ст.192
ПКУ- «Якщо після постачання
товарів/послуг здійснюється будь-яка
зміна суми компенсації їх вартості,
включаючи наступний за постачанням
перегляд цін, перерахунок у випадках
повернення товарів/послуг особі, яка їх
надала, або при поверненні
постачальником суми попередньої
оплати товарів/послуг, суми податкових
зобов'язань та податкового кредиту
постачальника та отримувача
підлягають відповідному коригуванню,
суд приходить до висновку
безпідставності та незаконності
прийняття податкового
повідомлення-рішення № про
донарахування податку на додану
вартість на суму 485 823,00 грн. та
застосування штрафних санкцій на суму
93957,00 грн. - на загальну суму 579 780,00 грн. у
повному обсязі.

Щодо податкового повідомлення рішення
№ про донарахування податку на
прибуток та застосування штрафних
санкцій, суд вважає за необхідне
зазначити, що за твердженням
відповідача з боку позивача мають
місце декілька різних порушень
податкового законодавства, кожне з
яких стало складовою застосування
податкового повідомлення рішення .

Щодо першої складової порушень суд
зазначає наступне. ТОВ «ТД Агрінол»
(покупець) в лютому-березні 2011 року
уклав з ПАТ «Компанія управління
активами «Славутич-Інвест» (продавець)
через повіреного - торговця цінними
паперами ТОВ «Гудвіл-Брок», який діяв
на підставі ліцензії на право
здійснення професійної діяльності на
фондовому ринку-брокерської
діяльності серія АВ № 362021, виданої
Державною комісією з цінних паперів та
фондового ринку від 31 липня 2007 року,
наступні договори:

- № 23Б/11 від 01.02.2011 щодо придбання
простого векселя № 1454773 від 28.11.2010
номінальною вартістю 1 100 000 грн. - ціна
придбання 1 027 500 грн., простого векселя
№ 1454774 від 02.12.2010 номінальною вартістю 1
100 000 грн. - ціна придбання 1 027 500 грн.,
емітент ТОВ «Лок-Проперті»;

- 30Б/11 від 04.02.2011, щодо придбання
простого векселя № 1685344 від 10.08.2010
номінальною вартістю 1 100 000 грн. - ціна
придбання 1 047 500 грн., простого векселя
№ 1685345 від 10.08.2010 номінальною вартістю 1
100 000 грн. - ціна придбання 1 047 500 грн.,
емітент ТОВ «Техмастер»;

- 34Б/11 від 08.02.2011 - щодо придбання
простого векселя № 1685346 від 10.08.2010
номінальною вартістю 1 100 000 грн. - ціна
придбання 1 048 000 грн., емітент ТОВ
«Техмастер»;

- 69Б/11 від 03.03.2011 - щодо придбання
простого векселя № 1685307 від 16.07.2010
номінальною вартістю 3 500 000 грн. - ціна
придбання 3 142 000 грн., емітент ТОВ ДП ПІК
«Ост-Інвест»;

- 73Б/11 від 11.03.2011- щодо придбання
простого векселя № 1685347 від 10.08.2010
номінальною вартістю 1 100 000 грн. - ціна
придбання 1 050 885 грн., простого векселя
№ 1685348 від 10.08.2010 номінальною вартістю 1
100 000 грн. - ціна придбання 1 050 885 грн.,
простого векселя № 1685349 від 10.08.2010
номінальною вартістю 1 100 000 грн. - ціна
придбання 1 050 885 грн. емітент ТОВ
«Техмастер»; та простого векселя № 1685324
від 16.07.2010 номінальною вартістю 1 000 000
грн. - ціна придбання 955 345 грн.

- 117Б/11 від 25.03.2011 - щодо придбання
простого векселя № 1454771 від 14.11.2010
номінальною вартістю 1 000 000 грн. - ціна
придбання 933 272,67 грн., простого векселя
№ 1454763 від 14.11.2010 номінальною вартістю 1
000 000 грн. - ціна придбання 933 272,67 грн.,
емітент ТОВ «Лок-Проперті»;

- 245Б/11 від 07.09.2011, щодо придбання
простого векселя № 1454786 від 19.07.2010
номінальною вартістю 800 000 грн. - ціна
придбання 741 500 грн., простого векселя №
1454792 від 24.05.2010 номінальною вартістю 2 500
000 грн. - ціна придбання 2 400 000 грн.,
емітент ТОВ «ЕмСіЕмДжи Київ».

Загальна сума придбання цінних паперів
склала 17 456 045,35 грн., номінальна
вартість цінних паперів склала 18 600 000,00
грн. Згідно матеріалів, наданих до суду
- платіжних доручень, реєстру платежів
та акту звірки між ТОВ «ТД Агрінол» та
КУА «Славутич-інвест» розрахунки за
придбані цінні папери проведені в
повному обсязі.

З пояснень представників позивача під
час придбання цінних паперів контакту
з емітентами векселів покупець не мав,
ідентифікацію емітентів векселів та
перевірку на відповідність форми
векселів законодавству провів
торговець цінними паперами ТОВ
«Гудвіл-брок».

В подальшому придбані цінні папери
були продані через ліцензованого
торговця цінними паперами ТОВ
«Гудвіл-Брок», загальна сума продажу
склала 17 573 500,00 грн.

28.04.2011 укладений Договір № 147Б/11 між ТОВ
«ТД Агрінол» (продавець) та ТОВ «Канон»
(покупець) - простий вексель № 1454773 від
28.11.2010 номінальною вартістю 1 100 000 грн. -
ціна продажу 1 035 000 грн., простий вексель
№ 1454774 від 02.12.2010 номінальною вартістю 1
100 000 грн. - ціна продажу 1 035 000 грн.,
емітент ТОВ «Лок-Проперті»; простий
вексель № 1685344 від 10.08.2010 номінальною
вартістю 1 100 000 грн. - ціна продажу 1 055 000
грн., простий вексель № 1685345 від 10.08.2010
номінальною вартістю 1 100 000 грн. - ціна
продажу 1 055 000 грн., простий вексель №
1685346 від 10.08.2010 номінальною вартістю 1 100
000 грн. - ціна продажу 1 060 000 грн., емітент
ТОВ «Техмастер»; простий вексель № 1685307
від 16.07.2010 номінальною вартістю 3 500 000
грн. - ціна продажу 3 160 000 грн., емітент
ТОВ ДП ПІК «Ост-Інвест» - на загальну
суму 8 400 000,00 грн.; розрахунки проведені
шляхом заліку зустрічних вимог,
отриманий від продажу дохід
відображений в податковій декларації з
податку на прибуток підприємства за ІІ
квартал 2011 року (додаток ІД рядок 03.20 ЦП
«Прибуток від операцій з цінними
паперами» - 60 000 грн. та рядки 3.1. доходи
звітного періоду - 8 400 000 грн.; рядок 3.2.
«витрати звітного періоду» - 8 340 000 грн.

17.11.2011 укладений Договір № 366Б/11 між ТОВ
«ТД Агрінол» (продавець) та ТОВ «ТПК
Агрінол» (покупець), предмет договору
простий вексель № 1685347 від 10.08.2010
номінальна вартість 1 100 000 грн. - ціна
продажу 1 056 000 грн., простий вексель №
1685348 від 10.08.2010 номінальною вартістю 1 100
000 грн. - ціна продажу 1 056 000 грн., простий
вексель № 1685349 від 10.08.2010 номінальною
вартістю 1 100 000 грн. - ціна продажу 1 056 000
грн., емітент ТОВ «Техмастер»; простий
вексель № 1685324 від 16.07.2010 номінальною
вартістю 1 000 000 грн. - ціна продажу 965 000
грн. емітент ДП ПІК «Ост-Інвест»;
простий вексель № 1454771 від 14.11.2010
номінальною вартістю 1 000 000 грн. - ціна
продажу 940 000 грн., простий вексель №
1454763 від 14.11.2010 номінальною вартістю 1 000
000 грн. - ціна продажу 940 000 грн., емітент
ТОВ «Лок-Проперті»; простий вексель №
1454786 від 19.07.2010 номінальною вартістю 800
000 грн. - ціна продажу 748 000 грн., простий
вексель № 1454792 від 24.05.2010 номінальною
вартістю 2 500 000 грн. - ціна продажу 2 412 500
грн., емітент ТОВ «ЕмСіЕмДжи Київ».
Договір на загальну суму 9 173 000,00 грн.;
розрахунки проведені в повному обсязі
грошовими коштами; отриманий від
продажу дохід відображений в
податковій декларації з податку на
прибуток підприємства за 2011 рік
наростаючим підсумком (додаток ІД
рядок 03.20 «Прибуток від операцій з
цінними паперами» - 117 455 грн. та рядки 3.1.
доходи звітного періоду - 17 573 500 грн.;
рядок 3.2. «витрати звітного періоду» - 17
456 045 грн.

З доходу в розмірі 117 455 грн., отриманого
від продажу векселів, ТОВ ТД «Агрінол»
задекларований та сплачений податок на
прибуток, операція відображена в
податковому та бухгалтерському обліку
у відповідності до статті 153.8
Податкового кодексу України, згідно
якої визначені особливості
оподаткування операцій з цінними
паперами та деривативами.

Платник податку веде окремий
податковий облік фінансових
результатів операцій з цінними
паперами і деривативами у розрізі
окремих видів цінних паперів, а також
фондових та товарних деривативів.

БОДПІ, перевіривши звітність
підприємств-емітентів ТОВ «Техмастер»,
ДП ПІК «Ост-Інвест», ТОВ»Лок-Пропертв»,
ТОВ «Ем-сі-Ем-ДЖІ Київ», встановили що
вони не звітують або звітують з
нульовими показниками, не мають
основних фондів, працюючих, не
відображають у звітності операцій з
цінними паперами, чи операцій з
активами, доходить висновку що у
підприємств були відсутні законні
підстави для виникнення дебіторської
або кредиторської заборгованостей,
тому векселі носять безтоварний
характер, тобто випущені в порушення
ст. 4 Закону України «Про обіг векселів
в Україні», який передбачає що видавати
векселі можна лише для оформлення
грошового боргу за фактично поставлені
товари, виконані роботи, надані послуги
, та Закону «Про цінні папери та
фондовий ринок» № 3480 від 23.02.2006, є
недійсними, не мають легітимності,
виписані неправомірно, стверджують що
до перевірки не надані копії векселів.

У судовому засіданні представник
відповідача позицію БОДПІ підтримав,
додавши що підприємства покупці
векселів ТОВ «Канон» - припинено 13.10.2011,
ТОВ «ТПК Агрінол» не звітує в 2012 році до
БОДПІ, за результатами планової
перевірки у відношенні директора
позивача порушена кримінальна справа,
опитані директори
підприємств-емітентів відмовляються
від діяльності підприємств. У зв'язку з
чим, БОДПІ вважає, що ТОВ «Торговий дім
Агрінол» занижено валовий дохід за
перевіряємий період на суму 17 573 000 грн.,
тому що операції з цінними паперами
носять незаконний характер, і грошові
кошти, отримані від ТОВ «ТПК Агрінол»
та залік заборгованості у вигляді
анулювання кредиторської
заборгованості, є на думку БОДПІ,
фактично отриманими іншими доходами
відповідно до п.п. 135.5.4. п. 135.5 ст. 135 ПКУ, а
саме інші доходи включають: вартість
робіт, послуг, безоплатно отриманих
платником податку у звітному періоді,
визначена на рівні не нижче звичайної
ціни, суми безповоротної фінансової
допомоги, отриманої платником податку
у звітному податковому періоді,
безнадійної кредиторської
заборгованості, крім випадків, коли
операції з надання/отримання
безповоротної фінансової допомоги
проводяться між платником податку та
його відокремленими підрозділами, які
не мають статусу юридичної особи», які
підприємство повинно було
задекларувати та оподаткувати.

З позицією відповідача суд не
погоджується у зв'язку з наступним.

Основоположним нормативним актом, який
визначає особливості обігу векселів на
території України, є Закон України «Про
обіг векселів в Україні» від 5 квітня 2001
року №2374-III. Стаття 1 цього Закону
встановлює, що законодавство України
про обіг векселів складається із
Женевської конвенції 1930 року, якою
запроваджено Уніфікований закон про
переказні векселі та прості векселі
(далі - Уніфікований закон), з
урахуванням застережень, обумовлених
додатком II до цієї Конвенції, та із
Женевської конвенції 1930 року про
врегулювання деяких колізій законів
про переказні векселі та прості
векселі, Женевської конвенції 1930 року
про гербовий збір стосовно переказних
векселів і простих векселів, Закону
України «Про цінні папери і фондовий
ринок» № 3480 від 23.02.2006, Закону України
«Про приєднання України до Женевської
конвенції 1930 року, якою запроваджено
Уніфікований закон про переказні
векселі та прості векселі», Закону
України «Про приєднання України до
Женевської конвенції 1930 року про
врегулювання деяких колізій законів
про переказні векселі та прості
векселі», Закону України «Про
приєднання України до Женевської
конвенції 1930 року про гербовий збір
стосовно переказних векселів і простих
векселів», цього Закону та інших
прийнятих згідно з ними актів
законодавства України.

Стаття 4 Закону України «Про обіг
векселів» передбачено, що векселі
видаються для оформлення грошового
боргу за поставлені товари, виконані
роботи та надані послуги. Особи винні в
порушенні цієї норми несуть
відповідальність, передбачену законом.

Така відповідальність регламентована
ст. 13-1 цього закону - за видачу векселя
без наявності грошового боргу за
фактично поставлені товари, виконані
роботи, надані послуги або без
визначення у відповідному договорі
умови проведення розрахунків із
застосуванням векселів чи із
зазначенням суми платежу за векселем,
що є більшою від суми зобов'язань
векселедавця перед особою, якій чи за
наказом якої має бути здійснений
платіж, на юридичну особу -
векселедавця накладається штраф у
розмірі від чотирьохсот до п'ятисот
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Розгляд справ та складання протоколів
за порушення умов видачі векселя
здійснюються уповноваженими особами
державної податкової служби, державної
контрольно-ревізійної служби,
Національного банку України,
Національної комісії з цінних паперів
та фондового ринку в порядку,
встановленому законом.

Таким чином, за порушення щодо порядку
видачі векселя існує встановлена
відповідальність і особа, яка несе цю
відповідальність - емітент векселя, і
питання щодо притягнення до
відповідальності за встановлене
порушення вирішується в окремому
судовому засіданні, судове рішення з
цього питання БОДПІ не надано. Закон,
регулюючи відповідальність за видачу
векселя без наявності товарного боргу,
не передбачає таку видачу як умову
нелігітимності векселя, і не відносить
такий вексель до об'єктів, що
підлягають вилученню із цивільного
обороту, або робить його обмежено
оборотоздатним.

Що стосується нікчемності договорів
купівлі-продажу векселів, то ст. 204
Цивільного кодексу України встановлює
презумпцію правомірності правочину,
правочин може бути недійсним, якщо його
недійсність прямо встановлена законом
або визнана у судовому порядку.
Оскільки в даному випадку укладені
договори виконані сторонами в повному
обсязі, через ліцензованого
посередника , який здійснює
ліцензовану професійну діяльність на
фондовому ринку з торгівлі цінними
паперами (ліцензії серії АВ №№ 362022,
362021) , а чинним законодавством прямо не
встановлена недійсність договорів
купівлі-продажу векселів, та судом не
прийнято відповідне рішення щодо
недійсності укладених договорів, до
того ж договори виконані в повному
обсязі - цінні папери придбані та
продані з отриманням доходу, який
відображений у звітності позивача, то
такі правочини могли бути лише
оспорюваними і дати їм оцінку мав би
суд, а не податковий орган, який
всупереч ст. 19 Конституції, вийшов за
межі своєї компетенції, передбаченої
законодавством.

Згідно ст. 14 Закону України «Про цінні
папери та фондовий ринок» від 23.02.2006
вексель - цінний папір, який посвідчує
безумовне грошове зобов'язання
векселедавця або його наказ третій
особі сплатити після настання строку
платежу визначену суму власнику
векселя (векселедержателю),векселі
можуть бути прості або переказні та
існують виключно у документарній
формі. Особливості видачі та обігу
векселів, здійснення операцій з
векселями, погашення вексельних
зобов'язань та стягнення за векселями
визначаються законом.» Таким чином,
вексель як безумовне грошове
зобов'язання, не пов'язаний з особою
емітента, оскільки законний
векселедержатель має право пред'явити
його до оплати не тільки емітенту, а й
усім особам, зобов'язаним за цим
векселем. Як свідчать копії векселів,
що знаходяться в матеріалах справи,
дані цінні папери мають ряд
індосаментів - передавальних написів, і
таким чином мають ряд осіб зобов'язаних
за цими векселями.

Стаття 177 Цивільного кодексу України
від 16 січня 2003 року № 435-IVпередбачає, що
об'єктами цивільних прав є речі, у тому
числі гроші та цінні папери.

Закон України «Про цінні папери та
фондовий ринок» регулює відносини, що
виникають під час розміщення, обігу
цінних паперів і провадження
професійної діяльності на фондовому
ринку, з метою забезпечення
відкритості та ефективності
функціонування фондового ринку.

Відповідно до ст. 3 вказаного Закону
цінними паперами є документи
встановленої форми з відповідними
реквізитами, що посвідчують грошові
або інші майнові права, визначають
взаємовідносини особи, яка їх
розмістила (видала), і власника, та
передбачають виконання зобов'язань
згідно з умовами їх розміщення, а також
можливість передачі прав, що
випливають із цих документів, іншим
особам.

В Україні у цивільному обороті можуть
бути боргові цінні папери, тобто цінні
папери, що посвідчують відносини
позики і передбачають зобов'язання
емітента сплатити у визначений строк
кошти відповідно до зобов'язання, до
яких, зокрема, відносять векселі.

Добросовісність та законність
володіння векселем векселедержателя
базується згідно ст. 16 Уніфікованого
Закону лише на безперервному ряді
індосаментів на самому векселі -
«Власник переказного векселя
вважається його законним держателем,
якщо його право на вексель базується на
безперервному ряді індосаментів,
навіть якщо останній індосамент є
бланковим».

Векселедержатель простого векселя
відповідно до ст. 43 Уніфікованого
закону може використати своє право
регресу проти індосантів, трасанта та
інших зобов'язаних осіб. Законний
векселедержатель має право в разі
неможливості отримати платіж за
векселем у строк притягнути кожного,
хто поставив свій підпис на векселі, до
відповідальності та вимагати сплати
вексельної суми від кожного з них.

У разі відмови емітента здійснити
оплату по векселю, векселедавець має
право здійснити нотаріально
посвідчений протест векселя, який, в
свою чергу, стає виконавчим документом
відповідно до ст. 8 Закону України «Про
обіг векселів в Україні».

БОДПІ не надано достатніх доказів щодо
недобросовісності чи незаконності
володіння ТОВ «Торговий дім Агрінол»
цінними паперами, які були придбані та
реалізовані підприємством через
ліцензованого торговця цінними
паперами, з повним проведенням
розрахунків як за придбання так і при
продажу.

Вивчивши матеріали, надані БОДПІ із
кримінальної справи, порушеної у
відношенні директора ТОВ «ТД Агрінол»,
та висновок економічної експертизи,
суд відповідно до ст. 70 КАС України
вважає, що докази повинні бути
належними та допустимими, належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Обставини, які за
законом повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися ніякими
іншими засобами доказування. Згідно ст.
72 КАС України, БОДПІ не надано в
матеріали справи вироку по
кримінальній справі, який набрав
законної сили.

Крім того суд зазначає, що відповідно
до ст. 13, 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду по правам
людини від 23.02.06 року № 3477, рішення
останнього є повноцінним джерелом
права при вирішенні справ в
національних судах і згідно п. 38
Рішення Європейського Суду від 09.01.07
року по справі «Інтерсплав проти
України» (справа по відшкодуванню ПДВ)
наведено, що якщо державні органи мають
інформацію про зловживання в системі
оподаткування конкретною компанією,
вони повинні застосовувати відповідні
заходи саме до цього суб'єкту, а не
розповсюджувати негативні наслідки на
інших осіб при відсутності зловживання
з їх боку. Підприємства-емітенти згідно
довідок ЄДР зареєстровані, знаходяться
на обліку, діяльність не припинена,
винних дій з боку керівництва ТОВ
«Торговий дім Агрінол» не встановлено.

Так суд доходить до висновку щодо
безпідставності застосування БОДПІ до
ТОВ «Торговий дім Агрінол»
донарахувань по податку на прибуток в
розмірі 4 041 790,00 за заниження валового
доходу на суму 17 573 000 грн. за порушення
п.п. 135.5.4. п. 135.5 ст. 135 Податкового
кодексу України.

Щодо висновку БОДПІ про завищення
задекларованих ТОВ «ТД Агрінол»
показників у рядку 05.1СВ Декларації
«собівартість придбаних та
реалізованих товарів» на загальну суму
1 232 212 грн. (стор 8 Акту перевірки) та
застосування донарахувань податку на
прибуток в розмірі 276 643 грн. та штрафних
санкцій суд зазначає наступне.

Судом встановлено що в ході перевірки
БОДПІ встановлено, що в перевіряємий
період з 01.04.11 по 31.03.12 підприємству ТОВ
«ТД Агрінол» було повернуто раніше
реалізовані товари на загальну суму 1 232
212 грн. без урахування ПДВ, що було
відображено в бухгалтерському та
податковому обліку.

Згідно п. 140.2 ст. 140 ПКУ якщо після
продажу товарів змінюється сума
компенсації їх вартості, в тому числі
перерахунок у випадках повернення
проданих товарів чи права власності на
такі товари, продавець та покупець
мають здійснити відповідний
перерахунок доходів або витрат
(балансової вартості основних засобів)
у тому звітному періоді, в якому
сталася така зміна суми компенсації.
Також витрати, які формують
собівартість реалізованих товарів,
згідно з п. 138.4 ст. 138 ПКУ визнаються
витратами того звітного періоду, в
якому визнано доходи від реалізації
таких товарів.

Таким чином, у зв'язку з поверненням
товарів платник податків повинен
провести одночасне зменшення суми
доходів, та суми раніше відображених
витрат на суму собівартості повернутих
товарів.

Спірність питання полягає в тому, що
перевіряючи відображення зазначених
операцій в деклараціях з податку на
прибуток, БОДПІ прийшла до висновку, що
позивач відкоригував валові доходи
(відображено це в додатку ІД до
декларацій перевіряємого періоду), але
не провів коригування (зменшення)
собівартості валових витрат
підприємства.

В Акті перевірки БОДПІ наводить
бухгалтерський облік підприємства з
операції повернення товару у вигляді
запису Дт 704 Кт 361 (тобто лише
коригування доходів).

Позивачем пояснено, судом досліджено
та матеріалами справи підтверджено, що
позивачем при повернені товарів в
повному обсязі було відображено в
бухгалтерському та податковому обліку
підприємства зменшення і доходів і
витрат, шляхом зменшення собівартості
відповідно вимог п. 138.4 ст.138 ПКУ.
Висновки БОДПІ спростовуються
наступним:

Бухгалтерський і податковий облік на
ТОВ «Торговий дім Агрінол» ведеться за
допомогою спеціалізованої програми 1С
бухгалтерія. Дана програма базується
на плані рахунків і здійснює
бухгалтерський облік запасів товарів
відповідно до Методичних рекомендацій
по бухгалтерському обліку запасів,
затвердженому Наказом Міністерства
фінансів України № 2 від 10.01.2007.
Бухгалтерські проводки формуються
програмою в автоматичному режимі, на
підставі даних первинної документації.

Так, при поверненні товару сторонами
операції оформлені зворотні накладні,
дані щодо яких заносяться в програмне
забезпечення.

Наказ Мінфіну № 2 по бухгалтерському
обліку запасів передбачає, що у
випадку повернення раніше
реалізованих товарів, дана
господарська операція відображається
в бухгалтерському обліку одночасно
наступними проводками: Дт 704 кт 361
(зменшення доходу від реалізації по рах
704, розрахунки з покупцями - рахунок; Дт
902 кт 281 (рахунок 902 - це зменшення
собівартості реалізованих товарів, і
одночасний приріст товарів на складі -
рахунок 281).

Позивачем надано до суду та
знаходяться в матеріалах справи -
накладні на реалізацію товару,
зворотні накладні щодо повернення
цього ж товару, роздрук картки рахунку
902, по якому наочно відображено
коригування (зменшення) собівартості
методом сторно, тобто зі знаком мінус
проведені всі суми собівартості
реалізованих товарів, запис версії
програми 1-С бухгалтерія, всі проводки
по рахунку 902 за перевіряємий період в
електронному вигляді та на диску.

Так, загальний підсумок по картці
рахунку 902 (по якій відображалася
собівартість реалізованих товарів і
корегувалася методом сторно -
зменшувалася, віднімалась ця
собівартість при поверненні товару) за
період 2011 року становить суму 401 452 303
грн., ця сума перевіряється й
підтверджується податковою
декларацією з податку на прибуток
підприємства за 2011 рік по рядкам 05
«витрати операційної діяльності» та 05.1
«собівартість придбаних та
реалізованих товарів.

Аналогічне підтвердження має підсумок
по картці рахунку 902 за 1 квартал 2012
року, по якому також враховувалася
собівартість реалізованих товарів з
операціями сторно при повернення, сума
138 657 623 грн., відображена і у декларації
по податку на прибуток за перший
квартал 2012 року, що свідчить про те, що
оподатковуваний прибуток сформований
з урахуванням зменшення витрат
відповідним зменшенням собівартості
реалізованих товарів.

Суд вважає, що позивачем доведено
здійснення повного бухгалтерського та
податкового обліку повернення товару
на 1 232 212 грн. і зменшено не тільки дохід,
але й витрати, шляхом зменшення
собівартості раніше реалізованого
товару по наступним періодам:

2 квартал 2011 року - 183 157 грн.

3 квартал 2011 року - 457 383 грн.

4 квартал 2011 року - 253 432 грн.

1 квартал 2012 року - 338 240 грн.

Щодо висновку БОДПІ про завищення
витрат в розмірі 4 933 307 грн. (в т.ч. за 1
квартал 2012 року - 4 486 659,8 грн. за
договором факторингу № 10/55Ф від 12.02.2012,
укладеному між ТОВ «ТД Агринол» та ПАО
«КБ Союз»).

Завищення інших витрат за 1 квартал 2012
року в розмірі 446 648 грн. , що призводить
к донарахуванню податку на прибуток (21%)
на суму 93 796,08 грн. та застосуванню
штрафних санкцій (25%) 23 449 грн.
підприємством не оскаржується.

Стосовно донарахувань податку на
прибуток в сумі 942 198 грн. та
застосуванню штрафних санкцій в
розмірі 235 550 грн., судом встановлено
наступне.

12.02.2012 між ТОВ «ТД Агрінол» та ПАО «КБ
СОЮЗ» укладено договір факторингу №
10/55Ф, предметом цього договору є
придбання боргу ДП
«Укрзалізничпостач» в розмірі 22 512 298
грн. із ПДВ перед ТОВ «ТД Агринол» за 18
025 639,00 грн.

БОДПІ доходить висновку про
безпідставність витрат, вказаних
підприємством по рядку 06.3 Декларації
«Фінансові витрати» згідно п.138.10.5 ст.138
ПКУ, у зв'язку з тим, що даний вид витрат
включає «..відсотки за користування
кредитами, позиками..», а договір
факторингу по своїй природі не є
кредитним.

Суд погоджується із тим висновком
БОДПІ, викладеним в Акті перевірки, що
дана операція факторингу фактично є
поступкою права вимоги, а не договору
кредиту чи позики. В Декларації з
податку на прибуток підприємства в
рядку 06.3 «Фінансові витрати
«підлягають відображенню лише
відсотки за користування кредитами та
позиками», якими користуються платники
податків, і дійсно підприємство не мало
права відобразити витрати понесені в
рамках договору факторингу по цьому
рядку Декларації.

Але суд погоджується з доводами
позивача, та бере до уваги висновки
експертизи, що підприємство має
витрати, які об'єктивно мали місце в
перевіряємий період, ці витрати
підтверджено первинними
бухгалтерськими документами -
договором поставки товару № ЦХП-14-00412-01
від 27.12.2011, укладеному між ТОВ «ТД
Агрінол» (продавець) та ДП
«Укрзалізничпостач» (покупець) на суму
22 512 298 грн. із ПДВ., товар поставлений в
повному обсязі. Укладений в подальшому
ТОВ «ТД Агрінол» договір факторингу з
ПАО «КБ Союз» стосовно заборгованості,
що виникала з договору поставки,
відповідає чинному законодавству - ст.
1077 ЦК України та Розпорядженню комісії
з регулювання ринків фінансових послуг
від 03.04.2009 № 231 «Про віднесення операцій
з фінансовими активами до фінансових
послуг». Винагорода фактору згідно
цього договору , яка могла бути
визначена сторонами у будь-якому
вигляді - проценти, комісійні, відсоток
від суми, дисконт тощо, що
підтверджується вимогами
Розпорядження Державної комісії з
регулювання ринків фін послуг від
03.04.2009 № 231, була встановлена за
домовленістю сторін, розрахунки по
договору факторингу проведені ПАО «КБ
Союз» в повному розмірі в рамках
узгодженої суми.

Підприємство допустило помилку у
кваліфікації витрат, маючи справу з
банком та сплатою відсотків і
кваліфікувало ці витрати по п.п. 138.10 ст.
138 ПКУ, як фінансові, задекларувавши
витрати, підтверджуючи тим самим, що
воно користується правом відображення
в податковому обліку понесених витрат.

Для цілей податкового обліку операція
факторингу фактично визначена як
«відступлення права вимоги» і повинна
була кваліфікуватись у відповідності
до п. 14.1.255 ст.14 та п. 153.5 ст.153 ПКУ.

Операція факторингу дозволила
отримати заборгованість державного
підприємства для подальшого
використання коштів у
фінансово-господарській діяльності і
це має пряме відношення до
фінансово-господарської діяльності
підприємства, тому що спрямовано на
одержання коштів за фактично
реалізовану продукцію.

Оподатковування операцій по поступці
права вимоги регулюється п. 153.5 ст. 153
ПКУ. Даний пункт поширюється на
операції із продажу або покупці права
вимоги зобов'язань у грошовій формі по
будь-яких цивільно-правових договорах
(у т.ч. договору цесії, факторингу).

Відповідно до абз. 3 п. 153.5 ст.153 ПКУ при
першій поступці зобов'язань видатки,
понесені платником податків - першим
кредитором, визначаються в розмірі
договірної (контрактної) вартості
товарів, робіт, послуг, по яких виникла
заборгованість (22 512 298,8 грн.), по інших
цивільно-правових договорах - у розмірі
фактичної заборгованості, що
уступається.

До складу доходів включається сума
коштів або вартість інших активів,
отримані платником податків - першим
кредитором від такої поступки (18 025 639
грн.).

В даному випадку відбувалася первинна
поступка права вимоги боргу. Це
означає, що підприємство, як первісний
кредитор, у податковому обліку повинно
було відобразити операцію по поступці
права вимоги «розгорнуто»:

- у доходи включається сума коштів
(вартість інших активів), отримана
первісним кредитором від такої
поступки (рядок 03.5 додатка IД до
податкової декларації по податку на
прибуток),

- у видатки включається сума фактичної
заборгованості, що уступається (рядок
06.4.20 додатка ІВ до податкової
декларації по податку на прибуток).

Суд приймає до уваги розрахунки,
проведені експертом, які наочно
доводять, що при відображені у
звітності фактичних витрат
підприємства по договору факторингу
при заповненні рядків Декларації на
прибуток, замість відображення
фінансових витрат, на підсумок
декларації це не впливає : витрати у
Декларації по рядку 6.3 у звернутому
вигляді і витрати по доходам рядок
03.5додатка ІД та витратам - рядок 06.4.20
додатка ІВ дають математично один і той
самий результат витрат в розмірі 4 486 659
грн., які підтверджуються первинними
документами бухгалтерського обліку
підприємства.

Згідно п. 86.10 ст. 86 ПКУ при проведенні
перевірок в акті перевірки вказуються
як факти заниження, так і факти
завищення податкових зобов'язань
платника, таким чином, якщо податкова
інспекція виявляє порушення,
перераховуючи зобов'язання вона
зобов'язана об'єктивно відобразити
повну картину в Акті: знімаючи витрати
по відсотках, які БОДПІ вважає
безпідставно вказаними у звітності, в
акті вона зобов'язана була відобразити
доходи та видатки при переуступці, що
фактично приводить до відсутності
завищення інших витрат за перевіряє
мий період.

Порядок оформлення результатів
документальних перевірок, затв.
Наказом ДПА від 22.12.2010 №984 також
пропонує саме таке, об'єктивне
формування Акту, що повинен містити
«...перелік первинних документів, на
підставі яких зроблені записи в
податковому та бухгалтерських обліках,
кореспонденція рахунків операцій та
інші документи, пов'язані з
нарахуванням податків..; розрахунки
донарахованих (зменшених) сум податків
і зборів, а також розрахунки зменшення
(збільшення) заявленої до
відшкодування з бюджету суми ПДВ».

Таким чином, всі підстави врахувати
понесені підприємством витрати по
договору факторингу у відповідності до
вимог ПКУ у наявності:

пп. 138.2 ст.138 Податкового кодексу
України «Витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення бух
обліку та інших документів,
встановлених розділом П цього Кодексу;

пп. 14.1.27 п.14.1ст.14 ПКУ витрати - сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальний формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу, та застосування донарахувань
БОДПІ по податку на прибуток в розмірі
942 198 грн. та штрафних санкцій в розмірі
235 550 грн. - безпідставне.

Четверта складова порушень - висновок
БОДПІ щодо завищення витрат
віднесенням відсотків, нарахованих за
кредитним договором в сумі 218 755 грн. (в 4
кв. 2011 року - 130 824 грн., в 1 кв. 2012 року - 87931
грн.).

Судом встановлено і БОДПІ відображено
в Акті перевірки, що між ТОВ «Торговий
дім Агрінол» та ПАТ «Райффайзен банк
Аваль» 02.11.2007 укладена генеральна
кредитна угода №010/02-19/91, 19.10.2011 в якості
додатку № 11 до генеральної кредитної
угоди укладений кредитний договір
№010/02-19/91/12 «відновлювальна кредитна
лінія на поповнення обігових коштів
для корпоративних клієнтів», предметом
якої є отримання на возвратній, платній
основі ТОВ «Торговій дім Агрінол
(позичальником) від банку кредитних
коштів під 19% річних (п.2.1. додатку № 11).

Як встановлено судом, згідно виписок
банку отримані кредитні кошти в
розмірі 4 120 000 грн. були перераховані
ТОВ «ТД Агрінол» на адресу ТОВ
«Східнафтатрейд» 31.10.2011 за товари. Але
на підставі договору позики та листа
про зміну призначені платежу ці кошти
були надані як поворотна фінансова
допомога підприємству
«Схиднафтатрейд» у розмірі 4 120 000,00 грн.

БОДПІ доходить висновку про нецільове
використання кредитних коштів і
зменшує витрати підприємства на
нараховані та сплачені банку відсотки
за користування цією сумою кредитних
коштів за період з 31.10.2011 по 10.02.2012 - дата
повернення кредиту банку.

Але при цьому суд вважає, що БОДПІ не
врахувала первинні банківські
документи, які наочно підтверджують, що
ТОВ «Східнафтатрейд» повернув
отриману 31.10.2011 фінансову допомогу
01.11.2011 в повному обсязі - 4 120 000,00 грн., і
надалі ТОВ «Торговий дім Агринол» у цей
же день використовував кошти за
цільовим призначенням кредиту - на
закупівлю товарів - платіжні доручення
№№ 14037,14041,14042,14043,14030 від 01.11.2011 на
загальну суму 4 140 000,00 грн.

Таким чином, нецільове використання
кредитних коштів склало два дні - 31.10.2011
та 01.11.2011.

Розмір надлишково віднесених до витрат
відсотків за цей період склав 4 290 грн., а
саме 4 120 000,00 грн. х 19% : 365 х 2 дні = 4 290 грн.

Період з 02.11.2011 по дату повернення
кредиту банку 10.02.2012 кредитні кошти
використовувалися за цільовим
призначенням і відсотки на суму 214 465
грн., згідно п.п. 138.10.5, п.п. 138.2 ст.138, пп.
14.1.27 п. 14.1 ст.14 ПКУ підприємство мало
право віднести до складу витрат.

Таким чином, з 31.10.2011 по 01.11.2011 - мало
місце безпідставне завищення витрат на
суму 4 290,00 грн., що призводить до
донарахування податку на прибуток (23%)
на суму 987,00 грн., яке підприємство не
оспорює. З 02.11.2011 по 10.02.2012 - віднесення
на витрати відповідно до пп. 138.10.5, п.138.10
ст.138 ПКУ - фінансові витрати, до яких
належать витрати по нарахуванню
процентів (за користування кредитами) в
межах норм, встановлених цим Кодексом,
пов'язані з запозиченням..» на суму 214
465,00 грн.

За вищевикладених обставин, суд
приходить до висновку про
необґрунтованість податкового
повідомлення-рішення № про
донарахування податку на додану
вартість на суму 485 823,00 грн. та
застосування штрафних санкцій на суму
93957,00 грн. - на загальну суму 579 780,00 грн. в
повному обсязі;

- № про донарахування податку на
прибуток та застосування штрафних
санкцій на загальну суму 5 684 358,00 грн. в
частині донарахування податку на
прибуток на суму 5 308 201,00 грн., в частині
застосування штрафних санкцій на суму
257 925,00 грн. - загалом на суму 5 566 126,00 грн.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 162, 163, 167 КАС
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «Торговий
дім Агрінол» до Бердянської об'єднаної
державною податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Бердянської об'єднаної державною
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області № від 16.10.2012.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Бердянської об'єднаної державною
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області № від 16.10.2012 в частині
донарахування податку на прибуток на
суму 5 308 201 грн. та застосування
штрафних санкцій на суму 257 925 грн. -
всього на суму 5 566 126 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
Агрінол» () 2146 (дві
тисячі сто сорок шість) грн. судового
збору.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя О.О.
Артоуз