Справа № 2а/0504/61/12
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2014 року
м. Київ К/800/41/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі

суддів: Мороз Л.Л.,

Горбатюка С.А.,

Сороки М.О.,

розглянула у порядку попереднього
розгляду касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Будьонівському районі м. Донецька на
постанову Будьоннівського районного
суду м.Донецька від 19.09.2012 року та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 11.12.2012 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України у
Будьонівському районі м. Донецька,
Головного управління Пенсійного фонду
України в Донецькій області про
визнання дій та рішень незаконними,
скасування рішення та зобов'язання
вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся до Будьоннівського
районного суду м. Донецька з позовною
заявою до управління Пенсійного фонду
України в Будьоннівському районі м.
Донецька, Головного управління
Пенсійного фонду Україні Донецькій
області, про визнання дій та рішень
незаконними, скасування рішення та
зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Будьоннівського районного
суду м.Донецька від 19.09.2012 року,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 11.12.2012 року, позов задоволено
частково. Визнанні незаконними дії
Головного управління Пенсійного фонду
Україні Донецькій області щодо відмови
в призначені ОСОБА_3 пенсії за віком на
пільгових умовах, скасовано рішення
комісії при Головному управління
Пенсійного фонду Україні Донецькій
області №81/4 від 30 грудня 2011 року та №8/10
від 09.02.2012 року. Зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в
Будьоннівському районі м.Донецька
зарахувати ОСОБА_3 до стажу роботи, що
дає право на пенсію за віком на
пільгових умовах періоди роботи: з
02.06.1993 року по 09.12.1993 року та з 15.12.1993 року
по 23.03.1995 року і призначити позивачу
пенсію за віком на пільгових умовах за
Списком № 1 виробництв, робіт, професій,
посад і показників відповідно до п. «а»
ст. 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення». У задоволені решти
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
Управління Пенсійного фонду України у
Будьонівському районі м. Донецька
подало до Вищого адміністративного
суду України касаційну скаргу у якій,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального права, просить скасувати
вказані судові рішення.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_3 перебуває на
обліку в управлінні Пенсійного фонду
України в Будьоннівському районі м.
Донецька та отримує пенсію за віком з
04.01.2008 року. При призначені пенсії
позивачу управлінням Пенсійного фонду
України в Будьоннівському районі м.
Донецька було зараховано пільговий
стаж - 13 років 5 місяців 12 днів роботи за
Списком № 1.

Управління не зарахувало до пільгового
стажу роботу позивача в якості гірника
5-го розряду очисного вибою з повним
робочим днем під землею у періоди: з
02.06.1993 року по 09.12.1993 року у ТОВ «Карат
ЛТД» та з 15.12.1993 року по 23.03.1995 року на
шахті ім. Красіна виробничого
об'єднання «Ростовуголь».

05.08.2011 року ОСОБА_3 звернувся до
управління Пенсійного фонду України в
Будьоннівському районі м. Донецька з
заявою про призначення йому пенсії за
віком на пільгових умовах, яку було
передано згідно заяв позивача від
19.10.2011 року і 05.01.2012 року на розгляд в
Головне управління Пенсійного фонду
України в Донецькій області.

Рішеннями комісії при Головному
управління Пенсійного фонду України в
Донецькій області № 81/4 від 30.12.2011 року
та № 8/10 від 09.02.2012 року ОСОБА_3
відмовлено в зарахуванні до пільгового
стажу роботи за Списком № 1 періоду
роботи з 02.06.1993 року по 09.12.1993 року в
якості гірника шахтного вибою в ТОВ
«Карат ЛТД» та з 15.12.1993 року по 23.03.1995
року в якості гірника 5-го розряду
очисного вибою.

Єдиною підставою для відмови в
зарахуванні до пільгового стажу роботи
за Списком № 1 періоду роботи з 02.06.1993
року по 09.12.1993 року в якості гірника
шахтного вибою в ТОВ «Карат ЛТД» та з
15.12.1993 року по 23.03.1995 року в якості
гірника 5-го розряду очисного вибою,
була відсутність атестації робочих
місць на підприємстві.

Як було встановлено судами першої та
апеляційної інстанції, наданими
позивачем документами, зокрема,
трудовою книжкою, довідками, наказами,
особовою карткою форми Т-2
підтверджується, що позивач працював з
02.06.1993 року по 09.12.1993 року та з 05.12.1993 року
по 23.03.1995 року повний робочий день під
землею, що дає йому право на
призначення пенсії на пільгових умовах
за Списком №1 відповідно до п. «а» ст. 1З
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» з дня звернення з заявою
про призначення пенсії до відповідача.

Відповідно до п .«а» статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
яка регулює питання призначення пенсії
за віком на пільгових умовах, право на
такий вид пенсії мають, незалежно від
місця останньої роботи працівники,
зайняті повний робочий день на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці, - за списком №1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 50 років і при стажі
роботи не менше 20 років, з них не менше 10
років на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» передбачено, що основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено
порядок підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсій
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній (далі -
Порядок).

Пунктом 1 Порядку передбачено, що
основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка. За
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній трудовий
стаж встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами.

У тих випадках, коли в трудовій книжці
відсутні відомості, що визначають
право на пенсії на пільгових умовах або
за вислугу років, установлені для
окремих категорій працівників, для
підтвердження спеціального трудового
стажу приймаються уточнюючі довідки
підприємств, установ, організацій або
їх правонаступників. (пункт 20 Порядку).

Обставини, які були встановлені судами
попередніх інстанцій свідчать, що
пільговий стаж роботи позивача за
списком № 1 у спірні періоди
підтверджено належним чином.

Щодо відмови відповідача зарахувати в
пільговий стаж за списком № 1 період
роботи позивача з 02.06.1993 року по 09.12.1993
року та з 05.12.1993 року по 23.03.1995 року, з
посиланням на те, що атестація робочого
місця не проводилась, колегія суддів
зазначає таке.

Порядок проведення атестації робочих
місць був затверджений Постановою
Кабінету Міністрів України від 01
серпня 1992 року № 442. В разі не
проведення атестації, якщо працівник
набув права на призначення пенсії на
пільгових умовах, то роботодавець
зобов'язаний провести атестацію його
робочого місця в повному обсязі.
Відповідний період роботи працівника
зараховується до пільгового стажу лише
за обов'язкової умови підтвердження
зазначеного права за результатами цієї
атестації.

Відповідно до пунктів 1 та 2 Порядку
проведення атестації робочих місць за
умовами праці, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 01 серпня 1992 року № 442, атестація
робочих місць за умовами праці
проводиться на підприємствах і
організаціях незалежно від форм
власності й господарювання, де
технологічний процес, використовуване
обладнання, сировина та матеріали є
потенційними джерелами шкідливих і
небезпечних виробничих факторів, що
можуть несприятливо впливати на стан
здоров'я працюючих, а також на їхніх
нащадків як тепер, так і в майбутньому.
Основна мета атестації полягає у
регулюванні відносин між власником або
уповноваженим ним органом і
працівниками у галузі реалізації прав
на здорові й безпечні умови праці,
пільгове пенсійне забезпечення, пільги
та компенсації за роботу у
несприятливих умовах.

Згідно пункту 4 вказаного Порядку,
атестація проводиться атестаційною
комісією, склад і повноваження якої
визначається наказом по підприємству,
організації в строки, передбачені
колективним договором, але не рідше
одного разу на 5 років.

Частиною 2 пункту 4 Порядку проведення
атестації робочих місць за умовами
праці, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 01
серпня 1992 року № 442, встановлено, що
відповідальність за своєчасне та
якісне проведення атестації
покладається на керівника підприємств,
організацій.

Таким чином, законодавцем покладено
обов'язок проведення атестації робочих
місць на керівників підприємств, а тому
її не проведення або невчасне
проведення не може позбавити громадян
їх конституційного права на соціальний
захист щодо вирішення питань надання
пенсій за віком на пільгових умовах
відповідно до статті 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення». Оскільки
посада, яку займав позивач
включена до Списку № 1, то період роботи
з 02.06.1993 року по 09.12.1993 року та з 05.12.1993
року по 23.03.1995 року зараховується до
пільгового стажу, що дає право на
оформлення пільгової пенсії.

За таких обставин суди першої та
апеляційної інстанції дійшли
правильних висновків про задоволення
позовних вимог.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що касаційну скаргу слід
відхилити, оскільки рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
ухвалені з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційної скарги
висновків судів не спростовують,
підстави для призначення справи до
розгляду в судовому засіданні
відсутні.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що при розгляді
справи судами допущено неправильне
застосування норм матеріального чи
порушення норм процесуального права,
які передбачені ст.ст. 225 - 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
як підстави для зміни, скасування
судового рішення, залишення позовної
заяви без розгляду або закриття
провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Будьонівському районі м. Донецька
відхилити, постанову Будьоннівського
районного суду м.Донецька від 19.09.2012
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 11.12.2012 року
у цій справі залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Судді: