Справа № К/9991/1889/11-С
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/1889/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А.
(доповідач)СуддівКонюшка К.В. Мороз
Л.Л. провівши у порядку письмового
провадження касаційний розгляд
адміністративної справи за позовом
Відкритого акціонерного товариства
"Сумихімпром" до Управління Пенсійного
фонду (далі - УПФ) України в Зарічному
районі м. Суми про визнання
протиправним та скасування рішення за
касаційною скаргою Відкритого
акціонерного товариства (далі - ВАТ)
"Сумихімпром" на постанову Сумського
окружного адміністративного суду від 18
жовтня 2010 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 20 грудня 2010 року

в с т а н о в и л а :

У серпні 2010 року ВАТ "Сумихімпром" в
Сумському окружному адміністративному
суді пред'явило позов до УПФ України в
Зарічному районі

м. Суми про визнання протиправним та
скасування рішення.

Просило визнати недійсним рішення
відповідача від 03 серпня 2010 року

№ 385 про застосування фінансових
санкцій та нарахування пені за
несплату або несвоєчасну сплату
страхувальником страхових внесків.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 18 жовтня 2010
року, залишеною без зміни ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 20 грудня 2010
року, відмовлено у задоволенні
позовних вимог ВАТ "Сумихімпром".

Не погоджуючись із судовим рішенням
апеляційного суду ВАТ "Сумихімпром"
подало касаційну скаргу. Посилаючись
на порушення судами норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати їх рішення.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій у цій
справі встановлено, що ВАТ
"Сумихімпром" є страхувальником та
зареєстроване як платник страхових
внесків в УПФ України в Зарічному
районі м. Суми.

УПФ України в Зарічному районі м. Суми 03
серпня 2010 року винесене рішення № 385
про застосування до позивача
фінансових санкцій та нарахування пені
за несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або
органом Пенсійного фонду, у розмірі:
17466,95 грн. штрафу та 50255,99 грн. пені.
Нарахування зазначених штрафних
санкцій та пені було здійснено за
період з 21 вересня 2009 року по 28 липня 2010
року.

Статтею 1 Закону України від 09 липня 2003
року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", який
набрав чинності з 01 січня 2004 року, (далі
- Закон № 1058-IV) визначено, що страхові
внески - це кошти відрахувань на
соціальне страхування та збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, сплачені згідно із
законодавством, що діяло раніше;
страхувальники - роботодавці та інші
особи, які відповідно до цього Закону
сплачують страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Відповідно до статті 5 Закону № 1058-IV
станом на час виникнення спірних
правовідносин закон регулював
відносини, що виникають між суб'єктами
системи такого страхування. Виключно
цим Законом визначаються: принципи та
структура системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування; коло осіб, які
йому підлягають; перелік платників
страхових внесків, їх права та
обов'язки; порядок нарахування,
обчислення, сплати цих внесків і
стягнення заборгованості за ними.

Частиною десятою статті 20 Закону № 1058-IV
визначено, що якщо страхувальники
несвоєчасно або не в повному обсязі
сплачують страхові внески, до них
застосовуються фінансові санкції,
передбачені цим Законом, а посадові
особи, винні в порушенні законодавства
про сплату страхових внесків, несуть
дисциплінарну, адміністративну,
цивільно-правову або кримінальну
відповідальність згідно із законом.

Суми страхових внесків своєчасно не
нараховані та/або не сплачені
страхувальниками у строки, визначені
статтею 20 цього Закону, в тому числі
обчислені територіальними органами
Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною третьою статті 20
цього Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків і стягуються з нарахуванням
пені та застосуванням фінансових
санкцій.

Відповідно до частини першої статті 106
Закону № 1058-IV у разі виявлення
своєчасно не сплачених сум страхових
внесків страхувальники зобов'язані
самостійно обчислити ці внески і
сплатити їх з нарахуванням пені в
порядку і розмірах, визначених цією
статтею.

Згідно з частиною п'ятою статті 106
Закону № 1058-IV за рахунок сум, що
надходять від страхувальника або від
державної виконавчої служби в рахунок
сплати недоїмки, погашаються суми
недоїмки, пені та фінансових санкцій у
порядку календарної черговості їх
виникнення. У разі, коли страхувальник
має несплачену недоїмку, пеню та
фінансові санкції і здійснює сплату
поточних сум страхових внесків, ці суми
зараховуються в рахунок сплати
недоїмки, пені та фінансових санкцій.

Пунктом 2 частини дев'ятої статті 106
Закону № 1058-IV передбачено, що виконавчі
органи Пенсійного фонду застосовують
до страхувальників такі фінансові
санкції: за несплату (неперерахування)
або несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або
територіальними органами Пенсійного
фонду, накладається штраф залежно від
строку затримки платежу в розмірі:

- 10 відсотків своєчасно не сплачених
зазначених сум - у разі затримки їх
сплати у строк до 30 календарних днів
включно;

- 20 відсотків зазначених сум - у разі
затримки їх сплати у строк до 90
календарних днів включно;

- 50 відсотків зазначених сум - у разі
затримки їх сплати понад 90 календарних
днів.

Одночасно на суми своєчасно не
сплачених (не перерахованих) страхових
внесків і фінансових санкцій
нараховується пеня в розмірі 0,1
відсотка зазначених сум коштів,
розрахована за кожний день
прострочення платежу.

Відповідно до пункту 9 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою правління Пенсійного фонду
України від 19 грудня 2003 року № 21-1 та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 16 січня 2004 року за № 64/8663,
розрахунок цієї фінансової санкції
здійснюється на підставі даних картки
особового рахунку платника.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
апеляційної інстанції вірно виходив з
того, що ВАТ "Сумихімпром" порушено
граничний термін сплати страхових
внесків (збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування та внесків на
загальнообов'язкове пенсійне
страхування), оскільки фактично
підприємством допущено несвоєчасну
сплату авансових платежів із страхових
внесків.

Крім того, згідно з частиною
п'ятнадцятою статті 106 Закону № 1058-IV
строк давності щодо стягнення
недоїмки, пені та штрафів не
застосовується.

В той же час за правилами частини
першої статті 250 Господарського
кодексу України
адміністративно-господарські санкції
можуть бути застосовані до суб'єкта
господарювання протягом шести місяців
з дня виявлення порушення, але не
пізніш як через один рік з дня
порушення цим суб'єктом встановлених
законодавчими актами правил
здійснення господарської діяльності,
крім випадків, передбачених законом.

У розумінні Закону України "Про
виконавче провадження" рішення
Управління Пенсійного фонду не є
виконавчим документом, тому недоїмка,
штраф та пеня стягуються в судовому
порядку. Оскільки строки стягнення не є
предметом регулювання Закону № 1058-IV, то
частину п'ятнадцяту статті 106 цього
Закону в контексті положень частини
чотирнадцятої цієї ж статті треба
розуміти як непоширення строків
давності не лише на стягнення недоїмки,
пені та штрафів в судовому порядку, а й
на прийняття рішення органу Управління
Пенсійного фонду про їх застосування.

Таким чином, положення частини
п'ятнадцятої статті 106 Закону № 1058-IV
стосуються лише стягнення санкцій, а не
їх застосування.

З огляду на викладене, до спірних
відносин підлягає застосуванню норма
статті 106 Закону № 1058-IV, яка є
спеціальною по відношенню до положень
статті 250 Господарського кодексу
України і не встановлює обмежень щодо
строків застосування та стягнення
санкцій.

Судові рішення є законними і
обґрунтованими.

Доводи касаційної скарги не
спростовують правильність висновків
судів та встановлених обставин у
справі.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення без зміни.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 210, 220, 222, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства "Сумихімпром"
залишити без задоволення, а
оскаржувані постанову Сумського
окружного адміністративного суду від 18
жовтня 2010 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 20 грудня 2010 року в адміністративній
справі за позовом Відкритого
акціонерного товариства "Сумихімпром"
до Управління Пенсійного фонду України
в Зарічному районі м. Суми про визнання
протиправним та скасування рішення -
без зміни.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді
Горбатюк С.А.

Конюшко К.В.

Мороз Л.Л.