Справа № 826/1489/14
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2014-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 квітня 2014 року № 826/1489/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Погрібніченка І.М.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справуза
позовомЗаступника прокурора міста
Києвадо треті особи,1. Виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) 2. Департаменту
суспільних комунікацій виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) що не заявляють
самостійних вимог на предмет спору:
Управління державної автомобільної
інспекції Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в місті Києві, Товариство з обмеженою
відповідальністю «ПРАЙМ-ГРУП»,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Місто слави»,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Рекламне агентство
«КРАШ»провизнання протиправною
бездіяльності, зобов'язання вчинити
певні дії, визнання протиправними та
скасування дозволів, рішень
(розпоряджень та протокольних рішень), -
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
06 лютого 2014 року до Окружного
адміністративного суду м. Києва
звернувся Заступник прокурора міста
Києва (далі - Прокурор, позивач) з
адміністративним позовом про:
- визнання бездіяльності Виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) (далі - Виконавчий орган
КМР (КМДА), відповідач 1) та Департаменту
суспільних комунікацій виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) (далі - Департамент
суспільних комунікацій виконавчого
органу КМР (КМДА), відповідач 2) щодо
неусунення зазначених у поданні №
07/2/2-367вих-13 від 26.12.2013 р. порушень
- зобов'язання відповідачів 1, 2 усунути
порушення зазначені в поданні
прокуратури міста Києва № 07/2/2-367вих-13
- визнання протиправними та скасування
- визнання протиправними та скасування
рішень (розпоряджень та протокольних
рішень), на підставі яких розміщені
рекламні конструкції вказаних
підприємств, а саме:
- протокольних рішень: № 7 від 12.05.2006 р.,
№ 3 від 10.05.2007 р., № 5 від 07.06.2007 р., № 11 від
15.08.2007 р., № 3 від 07.04.2008 р., № 4 від 20.10.2008
р., № 1 від 23.02.2009 р., № 2 від 23.02.2009 р., № 13
від 10.07.2009 р., № 6 від 02.10.2009 р., № 17 від
- розпоряджень: № 899 від 02.11.2010 р., № 1142
від 04.07.2011 р., № 2059 від 16.11.2012 р., № 1918 від
23.10.2013 р., № 1882 від 16.10.2013 р., № 1643 від
20.09.2013 р., № 1791 від 07.10.2013 р., № 1995 від
04.11.2013 р., № 1823 від 14.10.2013 р., № 1880 від
16.10.2013 р., № 577 від 19.04.2013 р., № 721 від 18.05.2013
р., № 1142 від 04.07.2011 р., № 1682 від 26.09.2012 р., №
481 від 05.04.2011 р., № 2105 від 20.11.2013 р., № 1139
від 04.07.2012 р., № 316 від 12.03.2013 р., № 1389 від
16.08.2013 р., № 329 від 18.03.2013 р.
26 лютого 2014 року протокольною ухвалою
до участі у справі в якості третіх осіб,
що не заявляють самостійних вимог на
предмет спору залучено: Управління
державної автомобільної інспекції
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в місті Києві
(далі - Управління ДАІ ГУ МВС України в
м. Києві, третя особа 1), Товариство з
обмеженою відповідальністю
«ПРАЙМ-ГРУП» (далі - ТОВ «ПРАЙМ-ГРУП»,
третя особа 2), Товариство з обмеженою
відповідальністю «Місто слави» (далі -
ТОВ «Місто слави», третя особа 3),
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Рекламне агентство
«КРАШ» (далі - ТОВ «РА «КРАШ», третя
Свої вимоги Прокурор обґрунтовує тим,
що за результатами проведеної
перевірки додержання вимог чинного
законодавства України третіми особами
2-4 під час розміщення об'єктів
зовнішньої реклами на території м.
Києва, надано оцінку щодо законності
діяльності органу державної влади, про
що позивачем до відповідача 1 внесено
подання, яке за результатами розгляду
Позивач вважає, що дії службових осіб
Виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) стосовно відхилення
подання не відповідають вимогам
законодавства, а тому підлягають
оскарженню в порядку ст. 23 Закону
України «Про прокуратуру».
На переконання Прокурора, рекламні
засоби третіх осіб 2-4 розміщені з
грубими порушеннями законодавства
України, а дозволи видані на їх
розміщення не відповідають закону.
За вказаних обставин, позивач вважає,
що оскільки зазначені у поданні
порушення не усунені, з боку
відповідачів 1-2 вбачається протиправна
бездіяльність, про визнання якої та про
усунення порушень, зазначених в
поданні, Прокурор просить у суду.
Крім того, просить визнати
протиправними та скасувати дозволи
третіх осіб 2-4, а також, - рішення
(розпорядження та протокольні рішення),
на підставі яких розміщені рекламні
конструкції третіх осіб 2-4.
В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги повністю
підтримав та просив їх задовольнити.
Представник відповідачів 1-2 подав
заперечення, в яких зазначає, що
позивачем не надано жодного акта
обстеження чи огляду, висновку
компетентного спеціаліста, технічного
акту, протоколу про адміністративне
правопорушення, результатів технічних
експертиз тощо, а отже, на його думку,
наведені в позові факти та обставини
належними та допустимими доказами не
Також, відповідачі 1-2 вважають, що
Виконавчий орган Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) та її структурні
підрозділи не є спеціально
уповноваженими органами, до
компетенції яких входить визначення
відповідності розміщення засобів
зовнішньої реклами державним
стандартам дорожнього руху, правилам
техніки безпеки та правилам дорожнього
Представник відповідачів 1-2 зазначає,
що оскільки для продовження строку дії
дозволів нормативно-правовими актами,
які регулюють розміщення реклами в м.
Києві, не передбачена необхідність
перепогодження чи додаткового
погодження раніше виданого дозволу з
Управлінням ДАІ ГУ МВС України в м.
Києві та оскільки Департаменту
суспільних комунікацій виконавчого
органу КМР (КМДА) прав щодо вимагання
додаткових документів при продовженні
дозволів не надано, а третіми особами 2-4
для продовження дозволів були подані
всі необхідні документи, в тому числі
експертні висновки та згоди
балансоутримувачів, дії відповідачів
1-2 були обґрунтованими та
здійснювались на підставі положень
чинного законодавства.
Також, представник відповідачів 1-2
зазначає, що у Виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)
відсутні підстави для прийняття
рішення про скасування дозволів третіх
осіб 2-4, оскільки підстав для
скасування дозволів на розміщення
об'єктів зовнішньої реклами,
конкретних норм чинного законодавства,
на підставі яких відповідач 1 повинен
скасувати дозволи, позивачем не
наведено.

Таким чином, на переконання
представника відповідачів 1-2, дії
відповідачів 1-2 є обґрунтованими та
здійснювались на підставі положень
чинного законодавства, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, з
використанням повноважень з метою, з
якою ці повноваження надані,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії),
безсторонньо (неупереджено),
добросовісно, розсудливо, з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації, пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія), з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення, своєчасно.

Представник відповідачів 1-2, в наданих
запереченнях та додаткових
запереченнях від 07.04.2014 р., просив суд в
задоволенні позову відмовити в повному
обсязі, в судовому засіданні проти
задоволення адміністративного позову
заперечував.

Третя особа 1 подала письмові
заперечення проти позову, в яких
зазначає, що перш за все вказані
правовідносини регулюються нормами
Закону України «Про рекламу». Позивач,
свої вимоги обґрунтовує посилаючись на
ДСТУ 3587-97, затверджений та введений в
дію наказом Держстандарту України № 441
від 31.07.1997 р., який є підзаконним
нормативно-правовим актом, а тому, при
погодженні розміщення реклами
Державтоінспекція керується
нормативно-правовими актами вищої
юридичної сили.

Третя особа 1 в наданих запереченнях,
просила суд в задоволенні позовних
вимог відмовити в повному обсязі, в
судовому засіданні представник
третьої особи 1 проти задоволення
адміністративного позову заперечував.

Третя особа 2 подала письмові
пояснення, в яких зазначає, що
регулювання відносин, пов'язаних з
виробництвом, розповсюдженням та
споживанням реклами на території
України здійснюється на підставі норм
Закону України «Про рекламу» та
Типових правил розміщення зовнішньої
реклами, які мають вищу юридичну силу в
сфері виробництва, розповсюдження та
споживання реклами, ніж ДСТУ 3587-97,
затверджений наказом Держстандарту
України № 441 від 31.07.1997 р., а тому, з
урахуванням закріпленого принципу
законності, при суперечності норм
підзаконного акту нижчестоящого
органу нормам закону та вищого
підзаконного акту, слід керуватись
нормами Закону України «Про рекламу»
та Типових правил розміщення
зовнішньої реклами.

Третя особа 2 в наданих письмових
поясненнях, просила суд в задоволенні
позовних вимог відмовити в повному
обсязі, в судовому засіданні
представник третьої особи 2 проти
задоволення адміністративного позову
заперечував.

Третя особа 3 подала письмові
заперечення на позовну заяву, в яких
зазначає, що дії відповідачів 1-2 були
обґрунтовані та здійснені на підставі
положень чинного законодавства.

Третя особа 3 в наданих запереченнях,
просила суд в позові повністю
відмовити, в судовому засіданні
представник третьої особи 3 проти
задоволення адміністративного позову
заперечував.

Третя особа 4 подала письмові
заперечення проти позову, в яких
зазначає, що посилаючись на норми інших
нормативних актів, відносно яких Закон
має вищу юридичну силу, слід
враховувати той факт, що у випадку коли
один нормативний акт суперечить іншому
нормативному акту, застосуванню
підлягає нормативний акт, який має вищу
юридичну силу.

Третя особа 4 в наданих письмових
запереченнях, просила суд в
задоволенні позовних вимог відмовити,
в судовому засіданні представник
третьої особи 4 проти задоволення
адміністративного позову заперечував.

Відповідно до вимог частини шостої
статті 128 Кодексу адміністративного
судочинства України, в зв'язку з
неявкою в судове засідання 02.04.2014 р.
представника третьої особи 1, суд
дійшов висновку про розгляд справи у
письмовому провадженні.

Розглянувши подані особами, які беруть
участь у справі документи і матеріали,
заслухавши пояснення їх представників,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Прокуратурою міста Києва проведено
перевірку додержання вимог чинного
законодавства України ТОВ
«ПРАЙМ-ГРУП», ТОВ «Місто слави», ТОВ «РА
«КРАШ» під час розміщення об'єктів
зовнішньої реклами на території м.
Києва.

Перевіркою встановлено, що рекламні
засоби вказаних підприємств розміщені
з грубим порушенням законодавства
України, а дозволи видані на їх
розміщення не відповідають закону.

За результатами проведеної перевірки,
Прокуратурою міста Києва до
Виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) внесено Подання про
усунення порушень законодавства про
рекламу, причин та умов, що їм сприяли №
07/2/2-367вих-13 від 26.12.2013 р. (далі - Подання).

Вказаним Поданням Прокурор м. Києва в.о.
Голови Київської міської державної
адміністрації Голубченку А.К.
пропонував: «Вжити невідкладних
заходів до усунення виявлених порушень
Законів України «Про рекламу», «Про
безпеку руху», Типових правил
розміщення зовнішньої реклами,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 29.12.2003 р. № 2067,
ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху.
Автомобільні дороги, вулиці та
залізничні переїзди. Вимоги до
експлуатаційного стану» та інших
нормативно-правових актів, якими
врегульовані відносини в сфері
розміщення зовнішньої реклами та
безпеки дорожнього руху, причин та
умов, що їм сприяли, зокрема шляхом
скасування вказаних дозволів та
демонтажу рекламних засобів.

За допущені порушення вимог
вищевказаних нормативно-правових
актів, притягнути до дисциплінарної
відповідальності винних посадових
осіб.

Про результати розгляду подання та
вжиті заходи інформувати Прокуратуру
міста Києва у 30-денний строк з моменту
отримання, долучивши копії наказів про
притягнення винних осіб до
дисциплінарної відповідальності.».

Виконавчим органом Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) за результатами
розгляду Подання, останнє відхилено,
заходів до усунення виявлених порушень
законодавства про рекламу, причин та
умов, що їм сприяли, не вжито, дозволи не
скасовані, рекламні засоби не
демонтовано, про що Прокуратуру міста
Києва інформовано листом № 007-71 від
14.01.2014 р.

Незгода з зазначеними діями
(бездіяльністю) відповідачів 1-2,
необхідністю вчинення ними певних дій
та незгода з зазначеними вище
дозволами, рішеннями (розпорядженнями
та протокольними рішеннями), на
підставі яких розміщені рекламні
конструкції вказаних підприємств
обумовила позивача звернутись до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
надані особами, які беруть участь у
справі докази та пояснення, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, суд не
погоджується з доводами Заступника
прокурора міста Києва, виходячи з
наступного.

Спірні правовідносини врегульовано
нормами Конституції України, Закону
України «Про рекламу» від 03.07.1996 р. №
270/96-ВР (далі - Закон № 270/96-ВР), Закону
України «Про дозвільну систему у сфері
господарської діяльності» від 06.09.2005 р.
№ 2806-IV (далі - Закон № 2806-IV), Типових
правил розміщення зовнішньої реклами,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 29.12.2003 р. № 2067
(далі - Типові правила № 2067), Порядку
розміщення реклами в місті Києві,
затвердженого Рішенням Київської
міської ради від 22.09.2011 р. № 37/6253 (далі -
Порядок № 37/6253).

Відповідно до ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Закон, що визначає засади рекламної
діяльності в Україні, регулює
відносини, що виникають у процесі
виробництва, розповсюдження та
споживання реклами є Закон № 270/96-ВР.

Відповідно до ст. 1 Закону № 270/96-ВР (в
редакції, чинній в момент виникнення
спірних правовідносин) зовнішня
реклама - реклама, що розміщується на
спеціальних тимчасових і стаціонарних
конструкціях, розташованих на
відкритій місцевості, а також на
зовнішніх поверхнях будинків, споруд,
на елементах вуличного обладнання, над
проїжджою частиною вулиць і доріг;
рекламні засоби - засоби, що
використовуються для доведення
реклами до її споживача.

Згідно з ст. 16 Закону № 270/96-ВР
розміщення зовнішньої реклами у
населених пунктах проводиться на
підставі дозволів, що надаються
виконавчими органами сільських,
селищних, міських рад, а поза межами
населених пунктів - на підставі
дозволів, що надаються обласними
державними адміністраціями, а на
території Автономної Республіки Крим -
Радою міністрів Автономної Республіки
Крим, в порядку, встановленому цими
органами на підставі типових правил, що
затверджуються Кабінетом Міністрів
України.

Розміщення зовнішньої реклами у межах
смуги відведення автомобільних доріг
проводиться відповідно до цього Закону
за погодженням із центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері дорожнього
господарства та управління
автомобільними дорогами, або їх
власниками та центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері безпеки дорожнього
руху.

Правила, що регулюють відносини, що
виникають у зв'язку з розміщенням
зовнішньої реклами у населених
пунктах, та визначають порядок надання
дозволів на розміщення такої реклами є
Типові правила № 2067.

Відповідно до п. 2 Типових правил № 2067
дозвіл - це документ установленої
форми, виданий розповсюджувачу
зовнішньої реклами на підставі рішення
виконавчого органу сільської,
селищної, міської ради, який дає право
на розміщення зовнішньої реклами на
певний строк та у певному місці.

Зовнішня реклама розміщується на
підставі дозволів та у порядку,
встановленому виконавчими органами
сільських, селищних, міських рад
відповідно до цих Правил (п. 3 Типових
правил № 2067).

Згідно з п. 16 Типових правил № 2067 на
вимогу робочого органу дозвіл
погоджується з Державтоінспекцією - у
разі розміщення зовнішньої реклами на
перехрестях, біля дорожніх знаків,
світлофорів, пішохідних переходів та
зупинок транспорту загального
користування.

Відповідно до законів України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
«Про столицю України - місто-герой
Київ», «Про дозвільну систему у сфері
господарської діяльності», «Про
рекламу», «Про автомобільні дороги»,
«Про прискорений перегляд
регуляторних актів, прийнятих органами
та посадовими особами місцевого
самоврядування», Типових правил
розміщення зовнішньої реклами,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 29.12.2003 р. № 2067 (із
змінами і доповненнями), та інших
нормативно-правових актів Київською
міською радою розроблений Порядок №
37/6253.

У відповідності до п. 9.1 розділу II
Порядку № 37/6253 строк дії дозволу
продовжується на підставі заяви, яка
подається державним адміністратором
за формою, затвердженою постановою
Кабінету Міністрів України від 07.12.2005 р.
№ 1176 «Про затвердження форми заяви на
одержання суб'єктом господарювання або
уповноваженою ним особою документів
дозвільного характеру» (із змінами і
доповненнями), не пізніше, ніж за один
місяць до закінчення строку дії
дозволу разом із оригіналом
зареєстрованого дозволу.

Разом із заявою на продовження строку
дії дозволу розповсюджувач реклами
надає:

- висновок (виданий підприємством,
установою чи організацією, які мають
відповідні ліцензії) щодо
відповідності встановленого РЗ
вимогам безпеки його розміщення та
використання протягом строку, на який
продовжується дозвіл, а також завірену
належним чином копію ліцензії
розробника цього висновку, що
підтверджує право останнього надавати
такі послуги (роботи);

- лист-погодження від власника
(балансоутримувача) місця розташування
РЗ або уповноваженої ним особи щодо
відсутності заперечення на розміщення
РЗ на строк продовження дії дозволу;

- документ (акт звірки
взаєморозрахунків), який підтверджує
відсутність заборгованості у
розповсюджувача зовнішньої реклами, на
розміщення РЗ якого раніше було надано
дозвіл за договором на право
тимчасового користування місцем.

Перелік документів для продовження
строку дії дозволу є вичерпним.

Закон, що визначає правові та
організаційні засади функціонування
дозвільної системи у сфері
господарської діяльності і встановлює
порядок діяльності дозвільних органів,
уповноважених видавати документи
дозвільного характеру, та державних
адміністраторів є Закон № 2806-IV.

Згідно з ч. 7 ст. 41 Закон № 2806-IV (в
редакції, чинній в момент виникнення
спірних правовідносин) підставами для
анулювання документа дозвільного
характеру є: звернення суб'єкта
господарювання із заявою про
анулювання документа дозвільного
характеру; припинення юридичної особи
(злиття, приєднання, поділ,
перетворення або ліквідація), якщо інше
не визначено законом; припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи - підприємця; встановлення факту
надання в заяві та документах, що
додаються до неї, недостовірної
інформації.

Відповідно до п. 31 Типових правил № 2067
дозвіл скасовується до закінчення
строку дії на підставі рішення
виконавчого органу ради за письмовою
заявою розповсюджувача зовнішньої
реклами, у разі невикористання місця
розташування рекламного засобу
безперервно протягом шести місяців або
непереоформлення дозволу в
установленому порядку.

Перелік підстав для скасування дозволу
є вичерпним.

У відповідності до п. 16 розділу II
Порядку № 37/6253 дозвіл скасовується на
підставі відповідного розпорядження
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) до закінчення строку
його дії:

- за письмовою заявою розповсюджувача
реклами;

- у разі невикористання місця
розташування рекламного засобу
безперервно протягом шести місяців;

- у разі якщо дозвіл не переоформлено у
встановленому порядку. Перелік підстав
для скасування дозволу є вичерпним.

Пунктом 46 Типових правил № 2067
визначено, що у разі порушення порядку
розповсюдження та розміщення реклами
уповноважена особа органу, який
здійснює контроль за додержанням цих
Правил, звертається до розповсюджувача
зовнішньої реклами з вимогою усунення
порушень у визначений строк.

У разі невиконання цієї вимоги орган,
який здійснює контроль, подає
інформацію спеціально уповноваженому
органу виконавчої влади у сфері
захисту прав споживачів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
Подання відповідачем 1 було відхилене,
про що Прокуратуру м. Києва було
повідомлено листом від 14.01.2014 р. № 007-71.

Приписами ч. 5 ст. 23 Закону України «Про
прокуратуру» від 05.11.1991 р. № 1789-XII (далі -
Закон № 1789-XII) (в редакції, чинній в
момент виникнення спірних
правовідносин) визначено, що у разі
відхилення подання в цілому чи
частково або неповідомлення прокурора
про результати розгляду подання, а
також якщо подання не вносилося,
прокурор може звернутися до суду щодо:
1) визнання незаконним
нормативно-правового акта
відповідного органу повністю чи в
окремій його частині; 2) визнання
протиправним рішення чи окремих його
положень і щодо скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень; 3) визнання
протиправними дій чи бездіяльності,
зобов'язання вчинити певні дії або
утриматися від вчинення певних дій.

Реалізуючи своє право після відхилення
подання в цілому Заступник прокурора
міста Києва звернувся до суду.

Разом з тим, в сукупності з
встановленими обставинами, після
оцінки наданих особами, які беруть
участь у справі доказів на
підтвердженні своєї правової позиції,
суд дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення позовних вимог
Прокуратури м. Києва, з огляду на
наступне.

Органом виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері безпеки
дорожнього руху в межах міста Києва є
Управління Державної автомобільної
інспекції Головного управління МВС
України в м. Києві.

Перераховані вище дозволи ТОВ
«ПРАЙМ-ГРУП», ТОВ «Місто слави» та ТОВ
«РА «КРАШ» погоджувались з третьою
особою 1.

З викладеного вище випливає, що
Виконавчий орган Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) та його структурні
підрозділи не є спеціально
уповноваженими органами, до
компетенції яких входить визначення
відповідності розміщення засобів
зовнішньої реклами державним
стандартам дорожнього руху, правилам
техніки безпеки та правилам дорожнього
руху.

Крім того, виходячи з визначення
поняття бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, де бездіяльність - це
пасивна поведінка суб'єкта владних
повноважень, яка може мати вплив на
реалізацію прав, свобод, інтересів
фізичної чи юридичної особи (наприклад,
неприйняття рішення за заявою особи,
ненадання допомоги працівниками
міліції, неоприлюднення
нормативно-правового акта тощо), суд
вважає, що неусунення зазначених у
Поданні порушень не є бездіяльністю.

Виходячи з системного аналізу вказаних
вище норм права, суд встановив, що для
продовження строку дії дозволів
нормативно-правовими актами, які
регулюють розміщення реклами в м.
Києві, не передбачена необхідність
перепогодження чи додаткового
погодження раніше виданого дозволу з
Управлінням ДАІ ГУ МВС України в м.
Києві. Департаменту суспільних
комунікацій виконавчого органу КМР
(КМДА) прав щодо вимагання додаткових
документів при продовженні дозволів не
надано.

Для продовження дозволів ТОВ
«ПРАЙМ-ГРУП», ТОВ «Місто слави» та ТОВ
«РА «КРАШ», останніми були подані всі
необхідні документи, в тому числі
експертні висновки та згоди
балансоутримувачів.

Таким чином, підстав для відмов у
продовженні дозволів не було.

Також, виходячи з системного аналізу
вказаних вище норм права, суд
встановив, що у Виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)
відсутні підстави для прийняття рішень
про скасування вищезазначених
дозволів ТОВ «ПРАЙМ-ГРУП», ТОВ «Місто
слави» та ТОВ «РА «КРАШ».

Позивачем, в обґрунтування своєї
позиції не надано жодних належних та
допустимих доказів, які б свідчили про
наявність фактів, визначених
вищевказаними нормативно-правовими
актами, що могли стати підставами для
скасування чи анулювання дозволів про
які йдеться в адміністративному
позові.

Окрім цього, за вказаних обставин, суд,
дійшовши висновку про обґрунтованість
рішень (розпоряджень та протокольних
рішень), на підставі яких були
розміщені рекламні конструкції ТОВ
«ПРАЙМ-ГРУП», ТОВ «Місто слави» та ТОВ
«РА «КРАШ» та обґрунтованість вказаних
вище дозволів, не знаходить підстав для
їх скасування.

Разом з тим, суд зазначає, що
Департаментом суспільних комунікацій
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) 15.01.2014 р. були направлені
листи ТОВ «ПРАЙМ-ГРУП» (№ 059/07-195), ТОВ
«Місто слави» (№ 059/07-194) та ТОВ «РА
«КРАШ» (№ 059/07-193) про необхідність
приведення належних їм рекламних
засобів до вимог державних стандартів
дорожнього руху, правил техніки
безпеки та правил дорожнього руху та
усунення виявлених Прокуратурою міста
Києва порушень законодавства про
рекламу.

З досліджених документів, доданих до
письмових заперечень проти позову
третьою особою 1, судом встановлено, що
суб'єктами господарювання виявлені
прокуратурою порушення законодавства
про рекламу усунені, про що свідчать
рапорти, довідки та висновок.

За вказаних обставин, виходячи з меж
заявлених позовних вимог, системного
аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, суд дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог Заступника прокурора
міста Києва.

Частиною 3 статті 2 КАС України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого: суд вирішує справи
відповідно до Конституції та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України; суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст. ст. 69, 70 Кодексу
адміністративного судочинства
України, доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на
підставі пояснень сторін, третіх осіб
та їхніх представників, показань
свідків, письмових і речових доказів,
висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть
участь у справі. Суд може запропонувати
надати додаткові докази або
витребувати додаткові докази за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, або з власної ініціативи.

Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Під час розгляду справи доводи
позивача були спростовані.

Враховуючи вищезазначене, суд
всебічно, повно та об'єктивно, за
правилами, встановленими ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, перевіривши наявні у справі
докази та заслухавши пояснення
представників осіб, які беруть участь у
справі, вважає, що позовні вимоги є
необґрунтованими, а тому в задоволенні
адміністративного позову необхідно
відмовити повністю.

Враховуючи те, що позивач, відповідно
до приписів п. 11 ч. 1 ст. 5 Закону України
«Про судовий збір» від 08.07.2011 р. № 3674-VI,
звільнений від сплати судового збору,
питання розподілу судових витрат судом
не вирішувалося.

Керуючись ст. ст. 69-71, ст. 94, ст. 128, ст. ст.
158-163, ст. 167, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні адміністративного
позову Заступника прокурора міста
Києва відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 КАС України, шляхом подання через
суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко