Справа № 808/2232/14
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року (12 год. 11 хв.)Справа №
808/2232/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі

головуючого судді Лазаренка М.С.,

при секретарі судового засідання
Кретові К.С.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

від відповідача: Кохановської О.І.,

від третіх осіб на стороні позивача:
ОСОБА_1, ОСОБА_4,

ОСОБА_5 - не з'явився,

від третьої особи на стороні
відповідача: ОСОБА_6,

розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Реєстраційної служби Запорізького
міського управління юстиції,

треті особи на стороні позивача:
ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_4,

третя особа на стороні відповідача:
ОСОБА_8,

про: визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

26 березня 2014 року до Запорізького
окружного адміністративного суду (далі
- суд) надійшов адміністративний позов
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) до
Реєстраційної служби Запорізького
міського управління юстиції (далі - РС
Запорізького МУЮ, відповідач), треті
особи на стороні позивача: ОСОБА_5 (далі
- ОСОБА_5, третя особа-1), ОСОБА_7 (далі -
ОСОБА_7, третя особа-2), ОСОБА_4 (далі -
ОСОБА_4, третя особа-3), третя особа на
стороні відповідача - ОСОБА_8 (далі -
ОСОБА_8, третя особа-4), в якому позивач
просить:

1. визнати протиправними дії державного
реєстратора по реєстрації за ОСОБА_8
права власності на квартиру АДРЕСА_1 та
скасувати його рішення про державну
реєстрацію індексний номер 10061415 від
20.01.2014;

2. зобов'язати Реєстраційну службу
Запорізького міського управління
юстиції анулювати запис номер 4310496 про
право власності ОСОБА_8 на квартиру
АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог, позивач
зазначає, що судовим рішенням
Апеляційного суду Запорізької області
від 15.10.2013 по справі №22-ц/778/4453/13 заочне
рішення за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_1,
ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_4, треті особи:
Хортицький відділ державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції,
Реєстраційна служба Запорізького
міського управління юстиції про
визнання права власності на майно та
звільнення його з-під арешту скасовано
і у задоволенні позовних вимог ОСОБА_8
відмовлено.

У судовому засіданні позивач - ОСОБА_1
та представник позивача ОСОБА_2 позовні
вимоги підтримали у повному обсязі та
надали пояснення аналогічні
викладеним у позовній заяві, зокрема
зазначили, що договір купівлі-продажу
від 17.12.2009 не був саме договором купівлі
- продажу, а був договором займу,
вказують, що дії державного
реєстратора щодо реєстрації за ОСОБА_8
права власності на квартиру АДРЕСА_1 є
незаконними, рішення про державну
реєстрацію індексний номер 10061415 від
20.01.2014 підлягає скасуванню, а запис
номер 4310496 про право власності ОСОБА_8
на квартиру АДРЕСА_1 повинен бути
анулювано. Просили позов задовольнити
в повному обсязі.

Представник відповідача Кохановська
О.І. проти позову заперечила та надала
пояснення, аналогічні викладеним у
письмових запереченнях на позов,
зокрема зазначає, що обставини які
викладенні в адміністративному позову
не є підставою для скасування рішення
про державну реєстрацію за ОСОБА_8
права власності на квартиру АДРЕСА_1,
оскільки ОСОБА_8 були надані документи,
що підтверджують виникнення, перехід
та припинення права власності на
нерухоме майно, а саме - договір
купівлі-продажу №1784 від 17.12.2009,
посвідчений приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_9 Відтак, підстав для
відмови у проведенні державної
реєстрації, вичерпний перелік яких
зазначається в статті 24 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» №
1952-IV від 01.07.2004, не було. З огляду на
викладене, просила у задоволенні
позовних вимог відмовити..

ОСОБА_5 у судове засідання не з'явився,
22.04.2014 до суду надійшла заява, в якій
просить позовні вимоги задовольнити та
розглядати справу за його відсутності.

Представниця третьої особи-2 ОСОБА_1
позовні вимоги підтримала, просила
позов задовольнити у повному обсязі.

У судове засідання з'явився ОСОБА_4,
який підтримав позицію, викладену
позивачем, просив позовні вимоги
задовольнити.

У судове засідання з'явився
представник третьої особи-4 ОСОБА_6,
який підтримав заперечення
відповідача, просив у задоволенні
позовних вимог відмовити повністю.

На підставі статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), судом у судовому
засіданні проголошено вступну та
резолютивну частину постанови.

Розглянувши подані документи,
заслухавши пояснення сторін, судом
з'ясовано наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, та
підтверджено сторонами у судовому
засіданні, 17.12.2009 між ОСОБА_5, ОСОБА_1,
ОСОБА_7, ОСОБА_4 (далі - продавці) було
укладено договір купівлі продажу з
ОСОБА_8 (далі - покупець), згідно якого
продавці зобов'язались передати майно
у власність покупця, а покупець
зобов'язався прийняти майно, що
складалось з квартири АДРЕСА_1,
загальною площею 52,71, кв. м, житловою
площею 27,9 кв. м. Продаж був здійснений
за 100000,00 (сто тисяч) грн. згідно
домовленості сторін, які продавці
одержали від покупця готівкою до
підписання договору.

З матеріалів облікової справи №14449,
копія якої наявна в матеріалах справи,
вбачається, що 11.01.2013 ОСОБА_8 звернувся
до РС Запорізького МУЮ Запорізької
області із заявою про державну
реєстрацію права власності на квартиру
АДРЕСА_1.

Державним реєстратором було здійснено
запит до єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
та встановлено наявність арешту та
заборони відчуження квартири АДРЕСА_1,
на підставі чого 23.01.2013 ОСОБА_8 було
відмовлено у державній реєстрації
права власності на вищезазначену
квартиру.

13.01.2014 державним реєстратором прав на
нерухоме майно РС Запорізького МУЮ
Запорізької області Демчук Анною
Віталіївною було отримано постанову
про закінчення виконавчого
провадження ВП №4018445 від 24.12.2013, згідно
якої постановлено зняти з арешту 1/1
частину квартири АДРЕСА_1. На підставі
вищезазначеної постанови 13.01.2014
державним реєстратором прийнято
рішення №9879467 від 13.01.2014 згідно якого
вирішено провести державну реєстрацію
припинення обтяження арешту
нерухомого майна на вищезазначене
майно.

З матеріалів справи №01, копія
якої наявна в матеріалах справи,
вбачається, що 17.01.2014 ОСОБА_8 звернувся
до РС Запорізького МУЮ Запорізької
області із заявою про державну
реєстрацію права власності на квартиру
АДРЕСА_1, а також із документами,
необхідними для проведення
відповідної реєстрації, а саме: договір
купівлі-продажу від 17.12.2009, посвідчений
приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_9,
укладений між ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_7,
ОСОБА_4 (продавці) та ОСОБА_8 (покупець).
При розгляді даної заяви та документів,
державним реєстратором не виявлено
підстав, визначених статтею 24 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» для відмови у державній
реєстрації праві та було прийнято
рішення про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень №10061415 від 20.01.2014, яким
вирішено провести державну реєстрацію
права власності на вищезазначену
квартиру.

Окрім того, з матеріалів справи
вбачається, що позивач неодноразово
звертався до відповідача із заявами
про реєстрацію права власності за ним,
посилаючись на різні обставини та без
посилання на наявність договору
купівлі-продажу від 17.12.2009, та не
зазначаючи при цьому обставин, що
свідчили б про визнання його недійсним.
Про це свідчать матеріали облікових
справ №№ 14449, 4799099, 4799981, 4879030, 4886680, копії
яких наявні у матеріалах справи.

Враховуючи викладене, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, суд вважає позовні
вимоги такими, що не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 27 Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 22.06.2011 №703, документами, що
підтверджують виникнення, перехід та
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно, є: 1)
укладений в установленому законом
порядку договір, предметом якого є
нерухоме майно, права щодо якого
підлягають державній реєстрації, або
речове право на нерухоме майно, чи його
дублікат; 2) свідоцтво про право
власності на частку в спільному майні
подружжя в разі смерті одного з
подружжя, видане нотаріусом або
консульською установою України, чи
його дублікат; 3) свідоцтво про право на
спадщину, видане нотаріусом або
консульською установою України, чи
його дублікат; 4) свідоцтво про
придбання майна з прилюдних торгів
(аукціонів) та свідоцтво про придбання
майна з прилюдних торгів (аукціонів),
якщо прилюдні торги (аукціони) не
відбулися, видані нотаріусом, чи їх
дублікати; 5) свідоцтво про право
власності на нерухоме майно, видане
державним реєстратором відповідно до
цього Порядку; 6) свідоцтво про право
власності, видане органом приватизації
наймачам житлових приміщень у
державному та комунальному житловому
фонді; 7) свідоцтво про право власності
на нерухоме майно, видане органом
місцевого самоврядування або місцевою
держадміністрацією до набрання
чинності цим Порядком; 8) рішення про
закріплення нерухомого майна на праві
оперативного управління чи
господарського відання, прийняте
власником нерухомого майна чи особою,
уповноваженою управляти таким майном;
9) державний акт на право власності на
земельну ділянку або на право
постійного користування земельною
ділянкою; 10) рішення суду, що набрало
законної сили, щодо права власності та
інших речових прав на нерухоме майно; 11)
ухвала суду про затвердження (визнання)
мирової угоди; 12) заповіт, яким
встановлено сервітут на нерухоме
майно; 13) закон, яким встановлено
сервітут на нерухоме майно; 14) рішення
уповноваженого законом органу
державної влади про повернення об'єкта
нерухомого майна релігійній
організації; 15) рішення власника майна,
уповноваженого ним органу про передачу
об'єкта нерухомого майна з державної у
комунальну власність чи з комунальної
у державну власність або з приватної у
державну чи комунальну власність; 16)
інші документи, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно відповідно до закону.

Згідно з частиною першою статті 19
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004,
державна реєстрація прав проводиться
на підставі: 1) договорів, укладених у
порядку, встановленому законом; 2)
свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, виданих відповідно до
вимог цього Закону; 3) свідоцтв про
право власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та
комунальному житловому фонді; 4)
державних актів на право власності
або постійного користування на
земельну ділянку у випадках,
встановлених законом; 5) рішень судів,
що набрали законної сили; 6) інших
документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав
на нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

За приписом частини першої статті 24
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004,
у державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено у разі,
якщо: 1) заявлене право, обтяження не
підлягає державній реєстрації
відповідно до цього Закону; 2) об'єкт
нерухомого майна, розміщений на
території іншого органу державної
реєстрації прав; 3) із заявою про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень звернулася неналежна особа; 4)
подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують; 5) заяву
про державну реєстрацію прав,
пов'язаних з відчуженням нерухомого
майна, подано після державної
реєстрації обтяжень, встановлених
щодо цього майна, крім випадків,
встановлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону; 5-1) заяву про державну
реєстрацію обтяжень речових прав на
нерухоме майно щодо попереднього
правонабувача подано після державної
реєстрації права власності на таке
майно за новим право набувачем; 5-2)
заяву про державну реєстрацію речових
прав, похідних від права власності,
подано за відсутності державної
реєстрації права власності, крім
випадків, установлених частиною
дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-3) під
час подання заяви про державну
реєстрацію права власності на
підприємство як єдиний майновий
комплекс, житловий будинок, будівлю,
споруду (їх окремі частини), що
виникло на підставі документа, за
яким правонабувач набуває також
право власності на земельну ділянку,
не подано заяву про державну
реєстрацію права власності на земельну
ділянку; 5-4) після завершення
п'ятиденного строку з дня отримання
заявником письмового повідомлення про
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав не усунено обставин,
що були підставою для прийняття такого
рішення; 5-5) заяву про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень під час
вчинення нотаріальної дії з
нерухомим майном, об'єктом
незавершеного будівництва подано не до
нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6)
заяву про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень в електронній формі
подано особою, яка не є державним
кадастровим реєстратором або
державним виконавцем; 6) заявником
подано ті самі документи, на підставі
яких заявлене право та обтяження
такого права вже зареєстровано у
Державному реєстрі прав.

Згідно з пунктом 16 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 22.06.2011
№703 за результатами розгляду заяви про
державну реєстрацію та документів,
необхідних для її проведення,
державний реєстратор приймає рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень або рішення про відмову в
такій реєстрації.

Відповідно до пункту 16 Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 22.06.2011 №703, державний реєстратор
приймає рішення про відмову в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень виключно за наявності підстав
для відмови в державній реєстрації
прав, що визначені у Законі України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень».

У своєму позові, позивач фактично
посилається тільки на рішення
Апеляційного суду Запорізької області
від 15.10.2013 по справі №22-ц/778/4453/13, яким
заочне рішення за позовом ОСОБА_8 до
ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_4, треті
особи: Хортицький відділ державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції,
Реєстраційна служба Запорізького
міського управління юстиції про
визнання права власності на майно та
звільнення його з-під арешту скасовано
і у задоволенні позовних вимог ОСОБА_8
відмовлено.

Вищезазначене рішення Апеляційного
суду Запорізької області мотивовано
тим, що оскільки предметом договору
купівлі-продажу спірної квартири,
посвідченого нотаріального 17.12.2009 року,
є нерухоме майно, право власності на
яке виникає відповідно до статті 210 та
частини третьої статті 640 Цивільного
кодексу України від 16.01.2003 № 435-IV (у
редакції, що діяла до 01.01.2013), а саме - з
моменту державної реєстрації, а тому
позов про визнання права власності на
майно та звільнення його з-під арешту
не підлягав задоволенню.

Вказане рішення Апеляційного суду
Запорізької області не може бути
прийнято судом як доказ того, що
договір купівлі-продажу не був
укладений, оскільки своє волевиявлення
на укладення договору учасник (сторона)
правочину виявляє в момент досягнення
згоди з усіх істотних умов, складання
та скріплення підписом письмового
документа, а у випадку здійснення
купівлі-продажу нерухомості,
волевиявлення підтверджується
підписом та печаткою нотаріуса.

Реєстрація договору є
адміністративним актом, тобто
елементом зовнішнім щодо договору.

Така правова позиція підтримується
також Верховним Судом України у
постанові від 18.12.2013 у цивільній справі
№ 6-127цс13.

Щодо посилань позивача та його
представника у судовому засіданні на
те, що договір купівлі-продажу був
фактично укладений як договір позики, а
тому ніякого факту набуття права
власності за ОСОБА_8 не створював, судом
також не можуть бути прийняті як
докази, оскільки ніяких документів на
підтвердження такої позиції не надано.

В судовому засіданні позивачем також
зазначено, що він оскаржує у судовому
порядку договір купівлі-продажу від
17.12.2009 , посвідчений приватним
нотаріусом Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_9, укладений
між ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_4
(продавці) та ОСОБА_8 (покупець), однак,
слід зазначити, що на момент реєстрації
за ОСОБА_8 права власності на
вищезазначений об'єкт нерухомості,
такі обставини були відсутні, що
підтверджено представниками сторін у
судовому засіданні.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що державний реєстратор
Реєстраційної служби Запорізького
міського управління юстиції при
винесенні рішення про реєстрацію права
власності на квартиру АДРЕСА_1 за
ОСОБА_8 діяв у відповідності до діючого
законодавства, підстави, передбачені
статтею 24 Закону України «Про державну
реєстрацію прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» були відсутні.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з частиною третьою статті 2 КАС
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Частиною першою статті 11 КАС України
встановлено, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Згідно із частиною першою статті 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що оскаржуване
позивачем рішення про державну
реєстрацію права власності на квартиру
АДРЕСА_1, індексний номер 10061415 від
20.01.2014, не підлягає скасуванню,
оскільки, відповідає вимогам закону,
прийнято в межах та у спосіб
передбачений Конституцією України,
Законами України та підзаконними
нормативно-правовими актами, доводи
позивача є такими, що не відповідають
фактичним обставинам справи та не
спростовують тверджень відповідача, а
відтак, не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 11, 17,41, 94, 160, 163 КАС
України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо вона не була
подана у встановлені строки. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
М.С.
Лазаренко