Справа № 623/630/14-а
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2014-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 р. Справа № 623/630/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Зеленського В.В.

Суддів: П'янової Я.В. , Чалого І.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області від 19.03.2014р. по справі №
623/630/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального
захисту населення Ізюмської міської
ради Харківської області

про визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

18.02.2014 року позивач, ОСОБА_1, звернувся
до суду з позовом до Управління праці
та соціального захисту населення
Ізюмської міської ради Харківської
області, в якому просив:

- визнати неправомірними дії
Управління праці та соціального
захисту населення Ізюмської міської
ради Харківської області щодо відмови
по перерахуванню, нарахуванню та
виплаті щорічної разової допомоги на
оздоровлення ОСОБА_1, як інваліду II
групи, - 5( п'ять) мінімальних заробітних
плат згідно абзацу другому частини
четвертої статті 48 Закону України " Про
статусі соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991
року № 796 - XII за 2013 рік;

- зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Ізюмської міської ради Харківської
області здійснити перерахунок та
виплату щорічної грошової допомоги на
оздоровлення ОСОБА_1 за 2013 рік згідно
абзацу другому частини четвертої
статті 48 Закону України " Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28.02.1991 року № 796 - XII за
2013 рік у розмірі 5 мінімальних
заробітних плат.

Постановою Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 19.03.14 року
по справі № 623/630/14-а у задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду
першої інстанції, подав апеляційну
скаргу, в якій просить суд апеляційної
інстанції скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову постанову,
якою задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначив, що постанову винесено
з порушенням норм процесуального та
матеріального права.

Відповідно до ст. 197 КАС України дана
справа розглядається в порядку
письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
апеляційної скарги рішення суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є інвалідом ІІ групи та
віднесений до 1 категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, що підтверджується
відповідними посвідченнями, та має
право на отримання щорічної допомоги
на оздоровлення відповідно до ч. 4 ст.48
Закону України "Про статус і соціальний
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Посилаючись на вказану норму
законодавства, 21.08.2008 року позивач
подав заяву до відповідача про
перерахунок та виплату одноразової
допомоги на оздоровлення за 2013 рік
відповідно до ч. 4 ст.48 Закону України
"Про статус і соціальний громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", проте листом від 19.09.2008
року йому було відмовлено у зв'язку з
тим, що на даний час нормативно-правові
підстави для здійснення перерахунку
відсутні.

Не погоджуючись з такими діями
відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду з
вказаним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що вони є безпідставними та
необґрунтованими, оскільки відповідач
діяв в межах та у спосіб, що передбачені
Конституцією України та законами
України.

Колегія суддів не може погодитися з
такими висновками суду, виходячи з
такого.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з ст. 46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя та
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту населення
визначені та закріплені в Законі
України "Про статус і соціальний
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Згідно ст. 48 Закону України "Про статус
і соціальний громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
щорічна допомога на оздоровлення
інвалідам ІІ групи виплачується в
розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат. Як зазначено в ст. 71 вказаного
Закону - дія його положень не може
призупинятися іншими законами, крім
законів про внесення змін до нього.

Розмір мінімальної заробітної плати
затверджується щорічно Законом
України "Про Державний бюджет України"
на відповідний рік. Іншого порядку
визначення розміру мінімальної
заробітної плати в Україні не
встановлено.

Відповідно до п.4 Прикінцевих положень
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2013 рік" № 5515-VI від 06.12.2012 року
встановлено, що у 2013 році норми і
положення, зокрема ст.48 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік.

Однак Кабінетом Міністрів України на
виконання прикінцевих положень Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2013 рік" не приймалась відповідна
постанова, якою встановлено розмір
разової грошової допомоги,
передбаченої ст. 48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

При цьому посилання відповідача на те,
що виплата щорічної допомоги на
оздоровлення повинна здійснюватися
відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 є
необґрунтованими, оскільки
застосування зазначеної постанови
було розраховано на бюджетний період в
2005 році.

Таким чином колегія суддів зазначає, що
виходячи із розміру мінімальної
заробітної плати на 2013 рік мають
застосовуватись норми Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

За таких обставин колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
необґрунтованого висновку про те, що
позивач не має права на отримання
щорічної допомоги на оздоровлення за
2013 рік в розмірі - 5 мінімальних
заробітних плат відповідно до вимог ст.
48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга позивача є обґрунтованою,
оскільки при прийнятті оскаржуваної
постанови суд першої інстанції порушив
норми матеріального та процесуального
права та не вірно надав правову оцінку
обставинам у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права (ч. 2 ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України).

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні (ч. 3 ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України).

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставами для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є порушення норм
матеріального і процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи або питання.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів дійшла висновку про те, що судом
першої інстанції при ухваленні рішення
неповно з'ясовані обставини, що мають
значення для справи, були допущені
порушення норм матеріального права, у
зв'язку з чим дана постанова підлягає
скасуванню з ухваленням нової про
задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п. 3 ст. 198,
п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 19.03.2014р. по
справі № 623/630/14-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Ізюмської міської ради Харківської
області щодо відмови по перерахуванню,
нарахуванню та виплаті щорічної
разової допомоги на оздоровлення
ОСОБА_1, як інваліду II групи, - 5( п'ять)
мінімальних заробітних плат згідно
абзацу другому частини четвертої
статті 48 Закону України " Про статусі
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" за 2013 рік;

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Ізюмської міської ради Харківської
області здійснити перерахунок та
виплату щорічної грошової допомоги на
оздоровлення ОСОБА_1 за 2013 рік згідно
абзацу другому частини четвертої
статті 48 Закону України " Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" за 2013 рік у розмірі 5
мінімальних заробітних плат.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Зеленський В.В.Судді
П’янова Я.В. Чалий І.С.