Справа № 257/1776/14-а
Суддя: Бурлаченко О. О.
Дата ухвалення: 2014-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2014 року Київський
районний суд м. Донецька у складі
головуючого судді Бурлаченко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні за відсутністю сторін
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Київської районної иіської
ради про визнання неправомірними дій в
частини відмови в видачі дозволу на
відключення від мереж центрального
опалювання, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з
позовом, в якому вказує, що вона мешкає
в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, яка
належить позивачу на праві власності, і
бажає відключить від мереж
центрального опалювання та
водопостачання гарячої води та
встановити газове опалення в
зазначеній квартирі, оскільки позивача
не влаштовує якість надання послуг
теплопостачальної організації КП
«Донецькиіськтепломережа».

Рішенням Київської районної в м.
Донецьку ради № 01/15-1608 від 20.11.2013 року
позивачу відмовлено в дозволі на
відключення квартири АДРЕСА_1 від
централізованого опалення та
постачання гарячої води.

Тому позивач просить визнати
неправомірними дії відповідача иа
зобов'язати його надати дозвіл на
відключення квартири АДРЕСА_1 від мереж
централізованого опалення і
постачання гарячої води та влаштування
автономної системи опалення і
підігріву води.

У судове засідання сторони не
з'явилися, надали суду заяви про
розгляд справи у їх відсутність.

Суд, дослідивши матеріали та
обставини по справі, суд вважає позов
таким, що підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Рішення відповідача вмотивовано
положеннями «Порядка відключення
окремих житлових будинків від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води при відмові
споживачів від централізованого
теплопостачання», затвердженого
наказом №4 а також «Правилами надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення та типового договору
про надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення»,
затвердженними постановою КМУ № 630.

Положення, на які посилається
Відповідач, вищенаведенних норм є
прямою суперечністю конституції
України та ст.24 Закону України «Про
теплопостачання».

Відповідно до ст. 41 Конституції
України, кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Використання власності не може
завдавати шкоди правам, свободам та
гідності громадян, інтересам
суспільства, погіршувати екологічну
ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до ст. 48 Конституції
України, кожен має право на достатній
життєвий рівень для себе і своєї сім'ї,
що включає достатнє харчування, одяг,
житло.

Відповідно ст.8 Конституції України,
Конституція України має найвищу
юридичну силу. Закони та інші
нормативно-правові акти приймаються на
основі Конституції України і повинні
відповідати їй.

В своєму рішення відповідач
керувався лише підзаконними актами.

Згідно п. 1 Листа Міністерства Юстиції
України № Н-35267-18 від 30.01.2009р. у випадку
суперечності норм (положень)
підзаконного акта нормам закону слід
застосовувати норми закону, оскільки
він має вищу юридичну силу.

Положення Постанови КМУ від 31 жовтня 2007
р. № 1268 «Про внесення змін до правил
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення»,
затверджених постановою КМУ від
21.07.2005р. № 630, на які посилається
Відповідач, прямо обмежує
конституційні права громадян та норми
Закону України «Про теплопостачання»
від 2 червня 2005 року N 2633-ІУ, а саме ч.І
ст.24 «Права та основні обов'язки
споживача теплової енергії», щодо
права споживача на вибір одного або
декількох джерел теплової енергії чи
теплопостачальних організацій, якщо це
можливо за існуючими технічними
умовами.

Згідно п.2 ст.71 КАС України, обов'язок
щодо доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на Відповідача.

Відповідач не привів жодного доказу
того, що є будь-які технічні перешкоди
для відключення моєї квартири від
централізованого опалення та що це
неможливо або порушить цілостность,
працездатність системи опалення в
цілому, що це не можливо за технічними
умовами.

Судом встановлено, що позивач є
власником квартири за адресою: АДРЕСА_1,
що підтверджується договором
купівлі-продажу зазначеної квартири.

Відповідно до ч.ч.І, 2, 3, 6 ст.319
Цивільного кодексу України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Він має
право вчиняти щодо свого майна будь-
які дії, які не суперечать закону. Усім
власникам забезпечуються рівні умови
здійснення своїх прав. Держава не
втручається у здійснення власником
права власності. Це означає, що власник
може чинити стосовно своєї речі усе, що
не заборонено законом або не
суперечить соціальній природі
власності. Воля власника щодо
реалізації влади над річчю, в тому
числі і над нерухомою, виражається у
володінні, користуванні і
розпорядженні нею.

Згідно ч.2 ст.383 цього Кодексу власник
квартири може на свій розсуд
здійснювати ремонт і зміни у квартирі,
наданій йому для використання як
єдиного цілого, - за умови, що ці зміни
не призведуть до порушень прав
власників інших квартир у
багатоквартирному житловому будинку
та не порушать санітарно-технічних
вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідач не привів жодного доказу
того, що встановлення позивачем
автономного опалення призведе до
порушень прав власників інших квартир
у багатоквартирному житловому будинку
та не порушать санітарно-технічних
вимог і правил експлуатації будинку.

Із акту № 03/14 на приймання в
експлуатацію домових і вентиляційних
каналів в житлових будинках після
капітального ремонту і повного
будівництва від 10.01.2014 року вбачається,
що стан димових і вентиляційних
каналів в квартирі позивача відповідає
технічним умовам і придатні для
відводу продуктів згорання газових
приладів (печей).

Відповідно до абз.З ч.2 ст. 17 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
забороняється примушувати споживача
придбавати продукцію неналежної
якості або непотрібного йому
асортименту, а саме такий примус
міститься в оскаржуваному рішенні
Відповідача.

Власник майна, права якого суттєво
порушені, відповідно до ст. 391
Цивільного кодексу України має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном. Таке право
особи реалізується шляхом звернення до
суду з позовом про захист свого
порушеного права та усунення будь-яких
перешкод у вільному та на власний
розсуд користуванні та розпорядженні
майном.

Відносини щодо отримання послуг з
централізованого опалення та
постачання гарячої води регулюються
між власниками окремих житлових
приміщень та постачальниками таких
послуг на підставі договорів про
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення,
укладеними між конкретними
споживачами та комунальними
підприємствами, які надають такі
послуги. Згідно вище зазначених
договорів виконавці, тобто комунальні
підприємства, зобов'язуються надавати
споживачам вчасно та відповідної
якості послуги з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення, а
споживачі зобов'язуються своєчасно
оплачувати надані послуги за
встановленими тарифами у строки і на
умовах, передбачених договором. У разі
порушення умов договору однією із
сторін договір може бути розірваний.
Підставами для розірвання договору з
ініціативи споживача може згідно п. 2е)
типового договору «Правил надання
послуг з централізованого опалення
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення», затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року № 630, зникнення
потреби в отриманні послуги, або
відмова споживача від користування
послугами, або невиконання умов
договору виконавцем. Тому, оскільки
позивача не задовольняє якість послуг
наданих виконавцем - виявлено намір
розірвати договір про отримання послуг
з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення, відокремитися від
мережі централізованого опалення.

Враховуючи вимоги ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
рішення суб'єктів владних повноважень
повинні бути прийняті на підставі та у
відповідності із Конституцією та
законами України, обґрунтовано,
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи. Однак в
даному випадку Наказ Міністерства
будівництва, архітектури та
житлово-комунального господарства
України № 4 від 22 листопада 2005 року «Про
затвердження порядку відключення
окремих житлових будинків від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води при відмові
споживачів від централізованого
теплопостачання» прийнятий без
врахування інтересів власників
окремих житлових приміщень та з
порушенням їх прав щодо вільного
користування та розпорядження майном.

Тому, враховуючи все викладене на
підставі «Правил надання послуг з
централізованого постачання,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення», затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
№ 630 від 21.07.2005 року, наказу
Міністерства будівництва, архітектури
та житлово-комунального господарства
України «Про затвердження порядку
включення окремих житлових будинків
від теплових мереж централізованого
опалення та постачання гарячої води
при відмові споживачів від
централізованого теплопостачання»
прийнятий без врахування інтересів
власників окремих житлових приміщень
та з порушенням прав щодо вільного
користування та розпорядження майном.

За обставини, коли права позивача,
як власника квартири, були порушені
оскаржуємими діями суб'єкта владних
повноважень, то відповідно до ст.55
Конституції України, кожному
гарантується право на оскарження в
суді рішень, дій чи бездіяльності
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, посадових і
службових осіб.

Незважаючи на те, що в даному
випадку порушено цивільні права
фізичної особи щодо розпорядження
майном, яке перебуває у приватній
власності, відповідно до п.1 ч. 1 ст. 17
Кодексу адміністративного судочинства
України компетенція адміністративних
судів поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Крім того, суд враховує, що
рішенням окружного адміністративного
суду м. Київа від 9 червня 2008 року - наказ
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України від 06 листопада 2007 року №169
«Про затвердження змін до наказу
Міністерства будівництва, архітектури
та житлово-комунального господарства
України від 22 листопада 2005 р. №4», яким
керувався відповідач, визнаний
незаконним.

Враховуючи все вищенаведене, суд
вбачає підстави у визнанні незаконними
дій відповідача.

Згідно з ч. З ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації, з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на

досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 KAG України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтується її
вимоги та заперечення крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 162 Кодексу
адміністративного судочинства України
при вирішенні справи по суті суд може
задовольнити адміністративний позов
повністю, або частково чи відмовити в
його задоволенні повністю або
частково, у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про визнання
протиправними рішення суб'єкта владних
повноважень чи окремих його положень,
дій чи бездіяльності і про скасування
або визнання не чинним рішення чи
окремих його положень, про поворот
виконання цього рішення чи окремих
його положень із зазначенням способу
його здійснення

Суд може прийняти іншу постанову,
яка б гарантувала дотримання і захист
прав, свобод, інтересів людини і
громадянина, інших суб'єктів у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку суб'єктів владних
повноважень.

Враховуючи вищенаведене, суд
прийшов до висновку про задоволення
позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Відповідач не надав суду належних
доказів щодо правомірності відмови у
відключенні квартири позивача від
центральної системи теплопостачання.

Враховуючи вищенаведене та
керуючись ст.ст. З, 8, 19, 21, 22, 23, 41, 48, 55
Конституції України, ч.І ст.25 Загальної
декларації прав людини, ст.319, ст.383
Цивільного кодексу України, ст.24 Закону
України «Про теплопостачання», ст. 17
Закону України «Про захист прав
споживачів», п.24 «Правил надання послуг
з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення», ст.ст. 6,8,9,17, 71, 94, 97, 104,
158-163, 171 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов
задовольнити.

Визнати неправомірними рішення
Київської районної в м. Донецьку ради №
01/15-1608 від 20.11.2013 року про відмову в
наданні ОСОБА_1 дозволу на відключення
квартири АДРЕСА_1 від централізованого
опалення та постачання гарячої води.

Зобов'язати Київську
районну в м. Донецьку раду надати
ОСОБА_1 дозвіл на відключення квартири
АДРЕСА_1 від мереж централізованого
опалення і постачання гарячої води та
влаштування автономної системи
опалення і підігріву води.

Постанова може бути оскаржена до
суду апеляційної інстанції через
районний суд протягом десяти днів з
дня її складення.

Суддя: