Справа № К/9991/41483/11-С
Суддя: Гаманко О.І.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/41483/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Гаманка
О.І.

суддів Білуги С.В.

Загороднього
А.Ф.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 26
квітня 2011 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 17 червня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Державної митної служби
України, Івано-Франківської митниці
про визнання незаконним наказів,
поновлення на посаді та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Державної митної
служби України, Івано-Франківської
митниці про визнанян незаконними наказ
Державної митної служби України від
09.02.2011 року № 158-к і наказ
Івано-Франківської митниці від 10.03.2011
року № 107-К, поновлення його на посаді
начальника відділу контролю за
переміщенням вантажів
Івано-Франківської митниці та
стягнення середньомісячного заробітку
за час вимушеного прогулу.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 26
квітня 2011 року, залишеною без змін
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 17 червня 2011
року, у задоволення позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення судів по
справі та прийняти нове рішення про
задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі в
межах, визначених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, ОСОБА_2 з
листопада 1993 року проходив службу в
митних органах.

01.10.1998 року позивач прийняв присягу
державного службовця.

З 31.07.2007 року позивач обіймав посаду
начальника відділу контролю за
переміщенням вантажів
Івано-Франківської митниці.

наказом Державної митної служби
України від 09.02.2011 року № 158-К «По
особовому складу митних органів»
припинено із 09.02.2011 року перебування
позивача ОСОБА_2 на державній службі в
митних органах України, відповідно до
пункту 6 частини 1 статті 30 Закону
України «Про державну службу» за
порушення присяги державних
службовців. На той час позивач працював
на посаді начальника відділу контролю
за переміщенням товарів
Івано-Франківської митниці.

На виконання вищевказаного наказу,
Івано-Франківською митницею прийнято
наказ від 10.03.2011року № 107-К «Про
припинення державної служби»
відповідно до якого за порушення
Присяги державних службовців, згідно
із п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про
державну службу» припинено 10.03.2011р.
перебування позивача ОСОБА_2 на
державній службі в митних органах
України.

Спірні накази видані на підставі
службового розслідування, результати
якого оформлено актом № 2/2011-11 про
результати перевірки від 04.02.2011 року.

Вказані обставини, як зазначили суди
попередніх інстанцій, свідчать про
несумлінне виконання позивачем своїх
обов'язків та недотримання чинного
законодавства України, що є порушенням
Присяги державного службовця.

Крім цього, суд першої інстанції, з яким
погодився апеляційний суд, зазначив, що
припинення державної служби за
порушення Присяги державних
службовців по своїй суті не є
дисциплінарним стягненням, а
спеціальною підставою, визначеною
Законом України "Про державну службу".
При цьому пунктом 6 частини 1 статті 30
Закону України "Про державну службу" не
визначено особливої процедури
припинення державної служби. Норми
Дисциплінарного статуту митної служби
України та Кодексу законів про працю
України на спірні правовідносин не
поширюються.

Проте з такими висновками судів першої
та апеляційної інстанцій погодитись не
можна.

Відповідно до положень статті 408
Митного кодексу України правовий
статус посадових осіб митної служби
України, їх права та обов'язки
визначаються Конституцією України ,
цим Кодексом, а в частині, що не
регулюється ним, - Законом України "Про
державну службу". Тобто норми Закону
України "Про державну службу" можуть
застосовуватись щодо посадових осіб
митної служби лише у тій частині, що не
урегульовано спеціальним митним
законодавством, у тому числі й нормами
Дисциплінарного статуту митної служби
України.

В преамбулі Дисциплінарного статуту
митної служби України зазначено, що цей
Статут визначає суть службової
дисципліни, права та обов'язки
посадових осіб митної служби України,
яким присвоєно спеціальні звання, у
тому числі керівників митних органів,
спеціалізованих митних установ та
організацій, щодо забезпечення та
додержання дисципліни, а також види та
порядок застосування заохочень і
дисциплінарних стягнень. Регулювання
правового становища державних
службовців, що працюють у митних
органах, здійснюється з урахуванням
вимог Закону України "Про державну
службу".

Тобто і в частині регулювання
правового становища державних
службовців при застосуванні положень
Дисциплінарного статуту митної служби
України вимоги Закону України "Про
державну службу" враховуються, але
здійснюється таке регулювання за
нормами спеціальних законів, зокрема,
Дисциплінарного статуту митної служби
України.

Статтею 21 Дисциплінарного статуту
митної служби України встановлено, що
порушення службової дисципліни -
протиправне, винне (умисне чи
необережне) діяння (дія чи
бездіяльність) посадової особи митної
служби, тобто невиконання урочистого
зобов'язання посадових осіб митної
служби, зокрема невиконання або
неналежне виконання нею своїх
службових обов'язків, перевищення
повноважень, порушення обмежень і
заборон, установлених законодавством з
питань проходження служби в митних
органах, або вчинення інших дій які
дискредитують не тільки посадову особу
митної служби, а й митну службу України.

Відповідно до положень пункту 1 статті
22 Статуту до діянь, які є порушеннями
службової дисципліни, зокрема,
належать порушення вимог законів та
інших нормативно-правових актів
України з питань митної справи,
державної служби, а також наказів та
розпоряджень безпосередніх та/або
прямих керівників. Тобто, зазначені у
наказах про припинення перебування
позивача на державній службі
порушення, які кваліфіковані у наказах
та у судових рішеннях як неналежне
виконання позивачем своїх посадових
обов'язків, прямо підпадають під
порушення службової дисципліни,
визначені у пункті 1 статті 22
Дисциплінарного статуту митної служби
України, за вчинення яких можуть бути
застосовані види дисциплінарних
стягнень, визначених статтею 23 цього
Статуту, у тому числі і звільнення з
митного органу.

Припинення державної служби на
підставі пункту 6 частини 1 статті 30
Закону України "Про державну службу"
(порушення присяги) є крайнім заходом
відповідальності державного
службовця, який виходить за межі
дисциплінарної відповідальності, а
тому, якщо підставою для припинення
державної служби є порушення посадовою
особою митної служби службової
дисципліни, неможливість застосування
за таке порушення до посадової особи
заходів дисциплінарного впливу аж до
звільнення з митного органу, повинно
бути мотивовано.

Обов'язковість такого мотивування
обумовлена тим, що застосування
заходів дисциплінарного впливу до
посадових осіб митної служби України
чітко урегульовано розділом 4
Дисциплінарного статуту митної служби
України, який визначає види
дисциплінарних стягнень та порядок їх
застосування, що має наслідком
забезпечення належного захисту
законних прав та інтересів працівників
при вирішенні питань їх дисциплінарної
відповідальності.

Статтею 26 розділу 4 зазначеного Статуту
встановлено, що дисциплінарне
стягнення не застосовується, зокрема, у
разі відсутності посадової особи
митної служби на роботі у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю.

Відповідно до положень статті 27
Статуту дисциплінарне стягнення має
відповідати тяжкості вчиненого
дисциплінарного правопорушення та
ступеню вини особи. При визначенні виду
стягнення керівник митного органу
повинен враховувати характер
правопорушення, обставини, за яких воно
було вчинене, попередню поведінку
посадової особи митної служби, її
ставлення до служби і стаж роботи в
митних органах.

За правилами статті 31 Статуту
застосуванню дисциплінарного
стягнення у вигляді звільнення передує
обов'язкове службове розслідування.

Застосувавши за вчинення дій, які
кваліфіковані як неналежне виконання
позивачем своїх посадових обов'язків,
тобто є порушенням службової
дисципліни відповідно до визначення
статті 21 Дисциплінарного статуту
митної служби України, положення
пункту 6 частини 1 статті 30 Закону
України "Про державну службу"
(порушення присяги), відповідач тим
самим позбавив позивача права на
належний захист своїх законних прав та
інтересів відповідно до положень
розділу 4 Дисциплінарного статуту
митної служби України.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами частини 2 статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи і не можуть бути
усунені судом касаційної інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 26
квітня 2011 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 17 червня 2011 року скасувати, а справу
ОСОБА_2 до Державної митної служби
України, Івано-Франківської митниці
про визнання незаконним наказів,
поновлення на посаді та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.І. Гаманко

Судді
С.В. Білуга

А.Ф.Загородній