Справа № 804/1211/14
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2014-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2014 р. Справа № 804/1211/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Луніної О.С.
розглянувши у письмовому провадженні
у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Публічного
акціонерного товариства "Євраз -
Дніпропетровський металургійний
завод ім. Петровського" до
Дніпропетровської митниці Міндоходів,
третя особа - Головне управління
Державної казначейської служби
України в Дніпропетровській області,
про визнання протиправними та
скасування карток відмови та рішень
про коригування митної вартості
товарів, зобов'язання вчинити певні дії
та стягнення надміру сплачених коштів,
-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2014 року ПАТ
«Євраз-Дніпропетровський
металургійний завод ім. Петровського»
звернулось до суду із адміністративним
позовом до Дніпропетровської митниці
Міндоходів, в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення від
04.10.2013 року № 110010000/2013/00251, від 04.10.2013 року
№ 110010000/2013/00258, від 04.10.2013 року №
110010000/2013/00257, від 06.10.2013 року №
110010000/2013/00269, від 06.10.2013 року №
110010000/2013/00268, від 07.10.2013 року №
110010000/2013/00282, від 08.10.2013 року №
110010000/2013/00294, від 17.10.2013 року №
110010000/2013/00314, від 18.10.2013 року №
110010000/2013/00325, від 18.10.2013 року №
110010000/2013/00326, від 18.10.2013 рову №
110010000/2013/00327, від 22.10.2013 року №
110010000/2013/00339, від 23.10.2013 року №
110010000/2013/00342, від 24.10.2013 року №
110010000/2013/00354, від 15 10.2013 року №
110010000/2013/00363, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/00382, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/00385, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/00386, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/00387, від 30.10.2013 року 110010000/2013/00388,
від 30.10.2013 року № 110010000/2013/00390, від 30.10.2013
року № 110010000/2013/00391, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/00393, від 31.10.2013 року №
110010000/2013/00397, від 31.10.2013 року №
110010000/2013/00398, від 01.11.2013 року №
110010000/2013/00405, від 03.11.2013 року №
110010000/2013/00421, від 18.11.2013 року №
110010000/2013/00468, від 18.11.2013 року 10010000/2013/00467,
від 18.11.2013 року № 110010000/2013/00470, від 18.11.2013
року № 110010000/2013/00459;

- визнати протиправними та скасувати
рішення про коригування митної
вартості товарів від 04.10.2013 року №
110010000/2013/600273/1, від 04.10.2013 року №
110010000/2013/600276/1, від 04.10.2013 року №
110010000/2013/600270/1, від 06.10.2013 року №
110010000/2013/600287/1, від 06.10.2013 року №
110010000/2013/600286/1, від 06.10.2013 року №
110010000/2013/600300/1, від 08.10.2013 року №
10000/2013/600314/1, від 17.10.2013 року №
110010000/2013/600331/1, від 18.10.2013 № 110010000/2013/600342/1,
від 18.10.2013 року № 110010000/2013/600343/1, від
18.10.2013 року № 110010000/2013/600344/1, від 22.10.2013
року № 110010000/2013/600357/1, від 23.10.2013 року №
110010000/2013/600360/1, від 24.10.2013 року №
110010000/2013/600365/1, від 25.10.2013 року №
110010000/2013/600370/1, від 2013 року №
110010000/2013/600392/1, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/600389/1, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/600390/1, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/600394/1, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/600397/1, від 1013 року №
110010000/2013/600400/1, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/600399/1, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/600401/1, від 31.10.2013 року №
110010000/2013/600405/1, від 31.10.2013 року №
110010000/2013/600406/1, від 01.11.2013 року №
110010000/2013/600413/1, від 03.11.2013 року №
110010000/2013/600429/1, від 18.11.2013 року №
110010000/2013/600476/1, від 18.11.2013 року №
110010000/2013/600475/1, від 18.11.2013 року №
110010000/2013/600477/1, від 18.11.2013 року №
110010000/2013/600467/1;

- зобов'язати Дніпропетровську митницю
Міндоходів надати висновок до
управління Державної казначейської
служби в Дніпропетровській області про
повернення ПАТ «Євраз -
Дніпропетровський металургійний ний
завод ім. Петровського» надмірно
сплачену суму податку на
доданувартість у розмірі - 4 194 686,59 грн.,
шляхом її зарахування на поточний
рахунок позивача;

- зобов'язати Дніпропетровську митницю
Міндоходів здійснити митне оформлення
вантажу за ціною контракту;

- стягнути з Державного бюджету України
на користь ПАТ «Євраз -
Дніпропетровський металургійний завод
ім. Петровського» судовий збір.

У обгрунтування своїх позовних вимог
позивач посилався на те, що ПАТ «Євраз
-Дніпропетровський металургійний
завод ім. Петровського» звернулось до
Дніпропетровської митниці для
оформлення вантажу за контрактом
№КІ391-12 від 28.11.2012р., шляхом подання
відповідних вантажно-митних
декларацій (ВМД), в яких ціна товару
визначена за першим методом за ціною
контракту. Проте, Дніпропетровська
митниця відмовила в оформлені товару
шляхом видачі карток відмови в
прийнятті митної декларації з підстав
не підтвердження задекларованої ціни
товару. Разом з тим, Дніпропетровською
митницею були прийняті рішення про
корегування митної вартості товару за
шостим методом, у зв'язку з чим для
уникнення простою товару ПАТ «Євраз -
Дніпропетровський металургійний завод
ім. Петровського» були подані
відкориговані ВМД, за якими розмір
сплаченого ПДВ по митній вартості
товару збільшився на 4194686,59 грн. Позивач
вважає прийняті відповідачем карток
відмови та рішень про визначення
митної вартості товару
необґрунтованими, безпідставними та
протиправними, оскільки при митному
оформленні товару ПАТ «Євраз
-Дніпропетровський металургійний
завод ім. Петровського» надало
Дніпропетровській митниці усі
необхідні та достатні документи для
визначення митної вартості товару за
першим методом.

У судовому засіданні представник
позивача адміністративний позов
підтримав та просив його задовольнити
у повному обсязі. Крім того,
представник позивача надав до суду
клопотання про здійснення подальшого
розгляду справи у порядку письмового
провадження

Представники відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечували,
посилаючись на те, що за результатами
контролю із застосуванням системи
управління ризиками було виявлено
ризик можливого заниження митної
вартості товару, що спричинило
необхідність здійснити перевірку
правильності її визначення. звернувши
увагу на вартість ідентичних або
подібних товарів. Під час здійснення
перевірки наданих позивачем до митного
оформлення документів, посадовою
особою митниці виявлені розбіжності,
які унеможливили обчислення митної
вартості, у зв'язку з чим митна вартість
товарів була визначена за 6 методом.
відповідач вважає позовні вимоги ПАТ
«Євраз -Дніпропетровський
металургійний завод ім. Петровського»
необґрунтованими та просить суд
відмовити у задоволенні позову. На
думку відповідача, митницею правомірно
прийняті оскаржувані рішення про
коригування заявленої митної вартості
та картки відмови у прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення. Крім
того, представники відповідача у
судовому засіданні не заперечували
проти здійснення подальшого розгляду
справи у порядку письмового
провадження.

Представник третьої особи - Головного
управління Державної казначейської
служби України в Дніпропетровській
області у судове засідання не з'явився,
про дату, час та місце судового
розгляду справи повідомлялись
належним чином, що підтверджується
матеріалами справи; надали суду
клопотання від 23.01.2014р. щодо розгляду
справи без участі їх представника та
відзив на позов, у якому просили
відмовити у задоволенні позову з
огляду на те, що до казначейства не
надходили висновки від
Дніпропетровської митниці, на підставі
яких належить перерахувати спірні
кошти.

Враховуючи викладене та положення ст.
128 КАС України, суд вважає за можливе
здійснити розгляд справи за
відсутності сторін у порядку
письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та подані
до суду докази, оцінивши їх за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи, суд
встановив наступне.

28.11.2012 року між ВАТ «Распадське
вугілля» (продавець) та ПАТ «Євраз -
Дніпропетровський металургійний завод
ім. Петровського» (покупець) укладено
контракт № КІ391-12 на поставку
вугільного концентрату виробництва
ВАТ «ЗФ «Распадська».

Згідно із п. 3.1 контракту від 28.11.2012 року
за № КІ391-12 ціна товару обумовлюється
та зазначається у додаткових угодах,
які є невід'ємною частиною контракту.

Відповідно до додаткових угод № 12 від
16.07.2013 року (з урахуванням змін,
внесених додатковою угодою від 27.09.2013
року № 27), № 16 від 28.08.2013 року, № 17 від
28.08.2013 року (з урахуванням змін,
внесених додатковою угодою від 27.09.2013
року № 26) та № 18 від 28.08.2013 року
здійснювалась поставка товару -
вугільного концентрату відповідної
якості - 62,00 дол. США за одну метричну
тонну на умовах, встановлених п. 4.1
контракту від 28.11.2012 року за № КІ391-12 -
FСА (ст. Междуреченськ, Західно -
Сибірська з.д. (Росія), відповідно
«Інкотермс-2010».

На виконання умов контракту від 28.11.2012
року за № КІ391-12 фірма-продавець - ВАТ
«Распадське вугілля» протягом жовтня -
листопада 2013 року здійснила ПАТ «Євраз
- Дніпропетровський металургійний
завод ім. Петровського» поставку
товару - вугілля кам'яне бутумізоване,
коксівне, непиловидне, неагломероване:
вугільний концентрат марки ГЖ, клас0-100
мм, ГОСТ 51588-2000.

Дніпропетровській митниці Міндоходів
позивачем були заявлені до митного
оформлення товари шляхом декларування
по деклараціям митної вартостівід
04.10.2013 року № 110010000/2013/006800, від 04.10.2013
року № 110010000/2013/006773, від 04.10.2013 року №
110010000/2013/006776, від 06.10.2013 року №
110010000/2013/006828, від 17.10.2013 року №
110010000/2013/007184, від 18.10.2013 року
№110010000/2013/007236, від 18.10.2013 року №
110010000/2013/007237, від 18.10.2013 року №
110010000/2013/007238, від 22.10.2013 року №
110010000/2013/007316, від 23.10.2013 року №
110010000/2013/007373, від 24.10.2013 року №
110010000/2013/007404, від 25.10.2013 року №
110010000/2013/007466, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/007611, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/007612, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/007614, від 31.10.2013 року №
110010000/2013/007678, від 31.10.2013 року №
110010000/2013/005679, разом з документами
зазначеними в графах 44 вказаних
декларацій, а саме:

- зовнішньоекономічний контракт,
додатки та доповнення до нього,
відповідно до яких здійснювалося
перевезення;

- рахунки - фактури;

- накладні УМВС;

- посвідчення якості;

- сертифікати про походження;

- копії експортних митних декларацій
країни вивезення;

- калькуляція транспортних витрат;

- договір про надання послуг митного
брокера;

- договір про перевезення;

- декларацію про походження товару.

При цьому митна вартість товару у
вищезазначених деклараціях позивачем
була заявлена за ціною договору
(основний метод) у розмірі 62,00 дол. США
за одну метричну тону на умовах
поставки FСА згідно «Інкотермс-2010»
відповідно до ст. 58 МК України.

Відповідачем не заперечувалось
надання цих документів до митного
оформлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 264 МК України,
митна декларація та інші документи
подаються митному органу в
електронному вигляді з дотриманням
вимог цього Кодексу або на паперових
носіях. Митна декларація на паперовому
носії супроводжується її електронною
копією. Разом з митною декларацією
митному органу подаються рахунок або
інший документ, що визначає вартість
товару, та у випадках, встановлених цим
Кодексом, - декларація митної вартості.
Відомості про документи, визначені
частиною третьою ст. 335 цього Кодексу,
зазначаються декларантом або
уповноваженою ним особою у
встановленому порядку в митній
декларації. На вимогу митного органу
декларант або уповноважена ним особа
зобов'язані надати митному органу
оригінали таких документів або
засвідчені в установленому порядку їх
копії, якщо законодавством не
передбачено подання оригіналів.

Відповідно до положень ст. 53 МК України
у випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає митному органу
документи, що підтверджують заявлену
митну вартість товарів і обраний метод
її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій ст. 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

Крім того, відповідно до положень ст. 335
МК України під час переміщення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення через митний кордон
України декларант, уповноважена ним
особа або перевізник залежно від виду
транспорту, яким здійснюється
перевезення товарів, надають митному
органу в паперовій або електронній
формі такі документи та відомості,
зокрема, при перевезенні залізничним
транспортом:

а) транспортні (перевізні) документи;

б) передатну відомість на залізничний
рухомий склад;

в) документ, що засвідчує наявність
припасів (за наявності припасів);

г) визначений актами Всесвітнього
поштового союзу документ, що
супроводжує міжнародні поштові
відправлення (за їх наявності);

ґ) комерційні документи (за наявності
їх у перевізника) на товари, що
перевозяться.

Незалежно від виду транспорту, яким
здійснюється переміщення товарів, під
час прибуття товарів у пункт пропуску
через державний кордон України
надаються документи (відомості) або їх
реквізити, у тому числі засобами
інформаційних технологій (або у
вигляді електронного документа), які
підтверджують дотримання заборон
та/або обмежень згідно із законами
України щодо пропуску товарів через
митний кордон України, крім тих, що
необхідні виключно для поміщення
товарів у митний режим.

Разом з митною декларацією митному
органу подаються рахунок або інший
документ, який визначає вартість
товару, та, у випадках, встановлених цим
Кодексом, декларація митної вартості. У
встановленому цим Кодексом порядку в
митній декларації декларантом або
уповноваженою ним особою зазначаються
відомості про:

1) документи, що підтверджують
повноваження особи, яка подає митну
декларацію;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або інші документи, що
підтверджують право володіння,
користування та/або розпорядження
товарами;

3) транспортні (перевізні) документи;

4) комерційні документи, наявні у особи,
яка подає декларацію;

5) у разі необхідності - документи, що
підтверджують дотримання заходів
нетарифного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності;

6) документи, що підтверджують
дотримання обмежень, які виникають у
зв'язку із застосуванням захисних,
антидемпінгових та компенсаційних
заходів (за наявності таких обмежень);

7) у випадках, передбачених цим
Кодексом, - документи, що підтверджують
країну походження товару;

8) у разі необхідності - документи, що
підтверджують сплату та/або
забезпечення сплати митних платежів;

9) у разі необхідності - документи, що
підтверджують право на пільги із
сплати митних платежів, на
застосування повного чи часткового
звільнення від сплати митних платежів
відповідно до обраного митного режиму;

10) у разі необхідності - документи, що
підтверджують зміну термінів сплати
митних платежів;

11) у разі необхідності - документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів та обраний метод її визначення
відповідно до статті 53 цього Кодексу.

Для підтвердження заявлених
відомостей про митну вартість товару,
заявлені у митних деклараціях
позивачем були надані до митного
органу документи, перелічені у
відповідних деклараціях.

Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 4 МК України
митний контроль - сукупність заходів,
що здійснюються митними органами в
межах своїх повноважень з метою
забезпечення додержання норм цього
Кодексу, законів та інших
нормативно-правових актів з питань
державної митної справи, міжнародних
договорів України, укладених у
встановленому законом порядку.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України митний
орган під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів зобов'язаний
здійснювати контроль заявленої
декларантом або уповноваженою ним
особою митної вартості товарів шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості, наявності в
поданих зазначеними особами
документах усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Відповідно до Угоди про застосування
статті VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року за митними органами
зберігається право перевіряти
інформацію імпортерів щодо визначення
митної вартості, з точки зору її
повноти і правильності (стаття 17 та
додаток III, параграф 6 Угоди).

Відповідно до статті VII ГАТТ оцінка
ввезеного товару для митних цілей
повинна ґрунтуватися на дійсній
вартості ввезеного товару або вартості
аналогічного товару.

Частиною 5 ст. 54 МК України встановлено,
що митний орган з метою здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим
Кодексом, письмово запитувати від
декларанта або уповноваженої ним особи
встановлені ст. 53 цього Кодексу
додаткові документи та відомості, якщо
це необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим
Кодексом, здійснювати коригування
заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному ст.
ст. 345-354 цього Кодексу, перевірки
правильності визначення митної
вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших
країн із запитами щодо надання
відомостей, необхідних для
підтвердження достовірності заявленої
митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим
Кодексом форми митного контролю.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 МК України
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Частиною 2 ст. 54 МК України встановлено,
що контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій ст. 58 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 337 МК України
перевірка документів та відомостей,
які відповідно до ст. 335 цього Кодексу
подаються митним органам під час
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України,
здійснюється візуально, із
застосуванням інформаційних
технологій (шляхом проведення
формато-логічного контролю, контролю
співставлення, контролю із
застосуванням системи управління
ризиками) та в інші способи,
передбачені цим Кодексом.

Формато-логічний контроль - це
автоматизована перевірка правильності
заповнення даних митних декларацій та
повернення результатів перевірки;
перевірка митних декларацій та інших
документів на достовірність та
законність; здійснення статистичного,
валютного контролю, контролю
нарахованих митних платежів, контролю
правильності застосування заходів
нетарифного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності.

Контроль співставлення - це
автоматизоване порівняння даних, які
містяться в митних деклараціях або
інших документах, поданих для митного
контролю або митного оформлення, з
даними, які містяться в електронних
копіях митних декларацій та інших
документах, що надходять з митних та
правоохоронних органів суміжних
держав; в уніфікованих електронних
дозвільних документах, що надходять з
інших державних органів, інших
електронних документах, пов'язаних з
перевіркою достовірності даних, що
перевіряються.

Контроль із застосуванням системи
управління ризиками - це оцінка ризику
шляхом аналізу (у тому числі з
використанням інформаційних
технологій) поданих документів у
конкретному випадку переміщення
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення через митний
кордон України з метою обрання форм та
обсягу митного контролю, достатніх для
забезпечення додержання вимог
законодавства України з питань
державної митної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Частиною 2 ст. 57 МК України встановлено,
що основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Частиною 3 ст. 57 МК України кожний
наступний метод застосовується лише у
разі, якщо митна вартість товарів не
може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Метод визначення митної вартості за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, застосовується
у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень
щодо прав покупця (імпортера) на
використання оцінюваних товарів, за
винятком тих, що: а) встановлюються
законом чи запроваджуються органами
державної влади в Україні; б) обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно); в) не впливають значною мірою
на вартість товару; 2) щодо продажу
оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів; 3)
жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем, не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті; 4) покупець і продавець не
пов'язані між собою особи або хоч і
пов'язані між собою особи, однак, ці
відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

У разі, якщо митна вартість не може бути
визначена за основним методом,
застосовуються другорядні методи,
зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 цього Кодексу.

Митною вартістю товарів, які ввозяться
на митну територію України, відповідно
до митного режиму імпорту, є ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за товари, якщо вони продаються
на експорт в Україну, скоригована в
разі потреби з урахуванням положень
частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

Платежі можуть бути здійснені прямо чи
опосередковано. Прикладом
опосередкованого платежу може бути
врегулювання покупцем повністю чи
частково боргу продавця.

Платежі необов'язково повинні бути
здійснені у вигляді переказу грошей
(зокрема, але не виключно). Такі платежі
можуть бути здійснені шляхом
акредитива, інкасування або за
допомогою інших розрахунків (вексель,
передача цінних документів, тощо).

Термін "ціна, що була фактично сплачена
або підлягає сплаті", стосується лише
ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або
інші платежі покупця на користь
продавця, не пов'язані з оцінюваними
товарами, не є частиною митної
вартості. Додавання, якщо вони не
включалися до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті, згідно з
цією статтею робляться лише на основі
об'єктивних даних, що підтверджуються
документально та піддаються
обчисленню.

Розрахунки, згідно із цією статтею,
робляться лише на основі об'єктивних
даних, що підтверджуються
документально та піддаються
обчисленню.

При визначенні митної вартості до ціни,
що була фактично сплачена або підлягає
сплаті за оцінювані товари, додаються
такі витрати (складові митної
вартості), якщо вони не включалися до
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті: 1) витрати, понесені
покупцем: а) комісійні та брокерська
винагорода, за винятком комісійних за
закупівлю, що є платою покупця своєму
агентові за надання послуг, пов'язаних
із представництвом його інтересів за
кордоном для закупівлі оцінюваних
товарів; б) вартість ящиків тари
(контейнерів), в яку упаковано товар,
або іншої упаковки, що для митних цілей
вважаються єдиним цілим з відповідними
товарами; в) вартість упаковки або
вартість пакувальних матеріалів та
робіт, пов'язаних із пакуванням; 2)
належним чином розподілена вартість
нижчезазначених товарів та послуг,
якщо вони поставляються прямо чи
опосередковано покупцем безоплатно
або за зниженими цінами для
використання у зв'язку з виробництвом
та продажем на експорт в Україну
оцінюваних товарів, якщо така вартість
не включена до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті: а)
сировини, матеріалів, деталей,
напівфабрикатів, комплектувальних
виробів тощо, які увійшли до складу
оцінюваних товарів; б) інструментів,
штампів, шаблонів та аналогічних
предметів, використаних у процесі
виробництва оцінюваних товарів; в)
матеріалів, витрачених у процесі
виробництва оцінюваних товарів
(мастильні матеріали, паливо, тощо); г)
інженерних та
дослідно-конструкторських робіт,
дизайну, художнього оформлення,
ескізів та креслень, виконаних за
межами України і безпосередньо
необхідних для виробництва оцінюваних
товарів; 3) роялті та інші ліцензійні
платежі, що стосуються оцінюваних
товарів та які покупець повинен
сплачувати прямо чи опосередковано, як
умову продажу оцінюваних товарів, якщо
такі платежі не включаються до ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті. Зазначені платежі можуть
включати платежі, які стосуються прав
на літературні та художні твори,
винаходи, корисні моделі, промислові
зразки, торговельні марки та інші
об'єкти права інтелектуальної
власності. Витрати на право
відтворення (тиражування) оцінюваних
товарів в Україні не повинні
додаватися до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за
оцінювані товари. Порядок включення до
ціни розрахунку роялті та ліцензійних
платежів визначається Кабінетом
Міністрів України; 4) відповідна
частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу товарів, що
оцінюються, їх використання або
розпорядження ними на митній території
України, яка прямо чи опосередковано
йде на користь продавця; 5) витрати на
транспортування оцінюваних товарів до
аеропорту, порту або іншого місця
ввезення на митну територію України; 6)
витрати на навантаження, вивантаження
та обробку оцінюваних товарів,
пов'язані з їх транспортуванням до
аеропорту, порту або іншого місця
ввезення на митну територію України; 7)
витрати на страхування цих товарів.

При визначенні митної вартості до ціни,
що була фактично сплачена або підлягає
сплаті, не допускається включення
ніяких інших витрат, крім тих, що
передбачені у цій статті.

Згідно із ч. 4 ст. 57 МК України
застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями ст. 59 і ст. 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

Відповідно до ч. 5 ст. 57 КАС України у
разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
ст. 59 і ст. 60 цього Кодексу за основу
для її визначення може братися або
ціна, за якою ідентичні або подібні
(аналогічні) товари були продані в
Україні не пов'язаному із продавцем
покупцю відповідно до ст. 62 цього
Кодексу, або вартість товарів,
обчислена відповідно до ст. 63 цього
Кодексу.

Частиною 6 ст. 57 КАС України визначено,
що при цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Пунктом 2.3 наказу Міністерства
фінансів України "Про затвердження
Форми декларації митної вартості та
Правил її заповнення" від 24.05.2012р. за №
599 якщо за результатами аналізу,
виявлення та оцінки ризиків посадовою
особою митного органу встановлено
ризик заявлення неповних та/або
недостовірних відомостей про митну
вартість, у тому числі невірне
визначення митної вартості, або якщо за
результатом розгляду поданих
декларантом або уповноваженою ним
особою документів, які підтверджують
митну вартість товарів, встановлені
підстави для запиту документів,
перелік яких визначений частинами
третьою та/або четвертою ст. 53 Митного
кодексу України, посадова особа
митного органу у графі "Для відміток
митного органу" ДМВ на паперовому носії
робить запис про необхідність подання
документів для підтвердження митної
вартості товарів із складенням
переліку таких документів, зазначає
час, дату і прізвище, ставить свій
підпис та проставляє відбиток
особистої номерної печатки.

При електронному декларуванні
посадова особа за допомогою
автоматизованої системи митного
оформлення створює та надсилає
декларанту або уповноваженій ним особі
засвідчене електронним цифровим
підписом електронне повідомлення про
необхідність подання документів
відповідно до частин третьої та/або
четвертої ст. 53 Кодексу для
підтвердження митної вартості товарів
із складанням їх переліку.

Судом встановлено, що посадовою особою
Дніпропетровської митниці Міндоходів
під час здійснення митного контролю
декларацій було виявлено розбіжності
та відсутність повних відомостей, а
саме:

- у калькуляції витрат від 02.10.2013р. за №
1006/2/368 зазначено вартість
транспортування по території Росії від
станції Междуреченск до станції
переходу Соловей/Тополі (1 435,23
російських рубля за тону фактичної
ваги); у доповненні від 26.12.2012р. № 3 до
договору транспортно-експедиційного
обслуговування від 01.07.2012р. № ДГТК-001268
між ТОВ «Торгівельна компанія
Євразхолдінг» та ПАТ «Євраз -
Дніпропетровський металургійний завод
ім. Петровського» зазначено вартість
транспортування товару за маршрутом
Междуреченск через погран переход ст.
Соловей до ст. Диевка (також 1 435,23
російських рубля за тону фактичної
ваги);

- у інвойсі від 22.09.2013 № 4980 та інвойсах
б/н від 22.09.2013 не зазначено умови
поставки, що унеможливлює здійснення
контролю заявленої декларантом митної
вартості товару;

- при заявлених за митною декларацією
умовах поставки FСА, передбачених
міжнародними правилами «Інкотремс»,
необхідно надання до митного
оформлення рахунку від експедитора ТОВ
«ТК «Євраз Холдинг»;

- у якості документа, що містить
відомості пор вартість перевезення
оцінюваних товарів, декларантом надано
калькуляцію витрат від 02.10.2013р. №1006/2/368
від ПАТ «Євраз - Дніпропетровський
металургійний завод ім. Петровського»,
у свою чергу, калькуляція витрат не є
документом первинного обліку,
визначеного Законом України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» і Положенням про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995р. № 88, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 5.06.95 №
168/704 (зі змінами і доповненнями), що
підтверджує господарську операцію;

- надані до митного оформлення копії
рахунків - фактур б/н від 22.09.2013 містять
ознаки підробки, а саме, у графі «Цена,
$» навколо цифри «62» наявні контури, що
може свідчити про недостовірну ціну
товару(зазначено на ДМВ від 01.10.2013 року
№ 110010000/2013/006652, від 02.10.2013 р 110010000/2013/006705);

- в інвойсі від 26.09.2013 № 5026 відсутні
реквізити додаткової угоди № 15 від
23.08.2013 та додатку від 28.08.2013 № 16 до
зовнішньоекономічного контракту від
28/11/2012 №К1391-12 (ДМВ від 08.10.2013 року №
110010000/2013/006932, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/007617, від 30.10.2013 року №110010000/2013/,
від 30.10.2013 року № 110010000/2013/007641, від 30.10.2013
року № 110010000/2013/007628, від 30.10.2013р. за
№110010000/2013/007643, від 01.11.2013 року №
110010000/2013/007750, від 03.11.2013 року №
110010000/2013/007792, від 18.11.2013 року №
110010000/2013/008197, від 18.11.2013 року №
110010000/2013/008193, від 18.11.2013 року №
110010000/2013/008188, від 18.11.2013 року №
110010000/2013/008159).

Зазначено, що наведені відомості
унеможливлюють ідентифікацію ввезеної
партії товару та містять розбіжності
відповідно до п. 3 ст. 53 МК України.

У зв'язку із виявленими розбіжностями
посадовою особою Дніпропетровської
митниці Міндоходів під час здійснення
митного контролю було здійснено на
зворотніх аркушах декларацій
відповідно до ст. 337 МК України записи
про необхідність надати (за наявності)
додаткові документи для підтвердження
митної вартості за деклараціями від
04.10.2013 року №110010000/2013/006800, від 04.10.2013 року
№110010000/2013/006773, від 04.10.2013 року
№110010000/2013/006776, від 06.10.2013 року
№110010000/2013/006828, від 17.10.2013 року №
110010000/2013/007184, від 18.10.2013 року
№110010000/2013/007236, від 18.10.2013 року
№110010000/2013/007237, від 18.10.2013 року №
110010000/2013/007238, від 22.10.2013 року №
110010000/2013/007316, від 23.10.2013 року
№110010000/2013/007373, від 24.10.2013 року №
110010000/2013/007404, від 25.10.2013 року
№110010000/2013/007466, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/007611, від 30.10.2013 року
№110010000/2013/007612, від 30.10.2013 року
№110010000/2013/007614, від 31.10.2013 року
№110010000/2013/007678, від 31.10.2013 року
№110010000/2013/005679, а саме:

- виписку з бухгалтерської
документації;

- каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

- розрахунок ціна (калькуляцію);

- висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів,
підготовленіспеціалізованимиекспертн
ими організаціями.

Крім того, за МД від 30.10.2013 року №
110010000/2013/007611, від 30.10.2013 року № 110010000/2013/,
від 30.10.2013 року № 110010000/2013/007641. від 30.10.2013
року № 110010000/2013/007643 та від 18.11.2013 року №
110010000/2013/008159 також зобов'язано позивача
надати копію /митної декларації країни
відправника.

Відповідно до ч. 3 ст. 337 МК України
контроль співставлення - це
автоматизоване порівняння даних, які
містяться в митних деклараціях або
інших документах, поданих для митного
контролю або митного оформлення, з
даними, які містяться в електронних
копіяхмитних декларацій та інших
документах, що надходять з митних та
правоохоронних органів суміжних
держав; в уніфікованих електронних
дозвільних документах, що надходять з
інших державних органів, інших
електронних документах, пов'язаних з
перевіркою достовірності даних, що
перевіряються.

Згідно із ч. 3 ст. 53 МК України у разі
якщо документи, зазначені у частині
другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу органу
доходів і зборів зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Згідно із ч. 5 ст. 55 МК України декларант
може провести консультації з органом
доходів і зборів з метою
обґрунтованого вибору методу
визначення митної вартості на підставі
інформації, яка наявна в органі доходів
і зборів.

Декларант у порядку здійснення
консультацій на зворотньому боці
декларацій зазначив про проведення
консультацій, ознайомлення з переліком
документівта зазначив із приводу
витребовуваних митним органом
документів додаткові пояснення.

Відповідно до п. 2.4 наказу Міністерства
фінансів України "Про затвердження
Форми декларації митної вартості та
Правил її заповнення" від 24.05.2012р. за №
599 ДМВ на паперовому носії надається
декларанту або уповноваженій ним особі
для ознайомлення з таким записом.
Декларант або уповноважена ним особа
після ознайомлення зазначає час, дату,
прізвище та проставляє підпис.

При електронному декларуванні
повідомлення про необхідність подання
документів вважається одержаним
декларантом або уповноваженою ним
особою з часу надходження до митного
органу повідомлення в електронній
формі від декларанта або уповноваженої
ним особи про одержання цього
повідомлення.

Згідно з п. 2.5 наказу Міністерства
фінансів України "Про затвердження
Форми декларації митної вартості та
Правил її заповнення" від 24.05.2012р. за №
599 у разі відмови подати документи
декларант або уповноважена ним особа
робить відповідний запис із
зазначенням часу, дати, прізвища та
проставлення свого підпису на
зворотному боці основного аркуша ДМВ
на паперовому носії.

З урахуванням відсутності додаткових
документів для підтвердження митної
вартості товару, посадова особа
митниці відповідно до ст. 55 МК України,
прийняла рішення про коригування
заявленої митної вартості від 04.10.2013
року № 110010000/2013/600273/1, від 04.10.2013 року №
110010000/2013/600276/1, від 04.10.2013 року №
110010000/2013/600270/1, від 06.10.2013 року №
110010000/2013/600287/1, від 06.10.2013 року №
110010000/2013/600286/1, від 06.10.2013 року №
110010000/2013/600300/1, від 08.10.2013 року №
10000/2013/600314/1, від 17.10.2013 року №
110010000/2013/600331/1, від 18.10.2013 № 110010000/2013/600342/1,
від 18.10.2013 року № 110010000/2013/600343/1, від
18.10.2013 року № 110010000/2013/600344/1, від 22.10.2013
року № 110010000/2013/600357/1, від 23.10.2013 року №
110010000/2013/600360/1, від 24.10.2013 року №
110010000/2013/600365/1, від 25.10.2013 року №
110010000/2013/600370/1, від 2013 року №
110010000/2013/600392/1, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/600389/1, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/600390/1, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/600394/1, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/600397/1, від 1013 року №
110010000/2013/600400/1, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/600399/1, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/600401/1, від 31.10.2013 року №
110010000/2013/600405/1, від 31.10.2013 року №
110010000/2013/600406/1, від 01.11.2013 року №
110010000/2013/600413/1, від 03.11.2013 року №
110010000/2013/600429/1, від 18.11.2013 року №
110010000/2013/600476/1, від 18.11.2013 року №
110010000/2013/600475/1, від 18.11.2013 року №
110010000/2013/600477/1, від 18.11.2013 року №
110010000/2013/600467/1, якими визначена митним
органом митна вартість товару у
розмірі 184,80 дол. США за одну тонну.

Відповідно до зазначених рішень митну
вартість скориговано на підставі
наявних у митниці відомостей (за вже
оформленими митними деклараціями, що
визнані митними органами та
розраховано за ціною угоди) із
застосуванням другорядного методу
визначення митної вартості 2-б - за
ціною договору щодо подібних товарів.

При цьому, посадовою особою
Дніпропетровської митниці у графі 33
рішення про коригування заявленої
митної вартості, відповідно до Правил
заповнення рішення про коригування
митної вартості товарів, затверджених
наказом Міністерства фінансів Україні
від 24.05.2012р. за № 598 зазначено причини,
через які митна вартість імпортованих
товарів не може бути визначена за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);
послідовність застосування методів
визначення митної та причини, через які
не був застосований кожний з методів,
що передує методу, обраному митним
органом. Також посадовою особою
зазначено про проведення процедури
консультацій між митним органом та
декларантом з метою обгрунтованого
вибору методів визначення митної
вартості товарів відповідно до вимог
ст. ст. 59-61 Митного кодексу України.

Щодо виявлених митним органом
розбіжностей під час здійснення
митного контролю декларацій суд
зазначає наступне.

Відповідно до додаткової угоди від
16.07.2013 року № 12, з урахуванням змін,
внесених додатковою угодою від 27.09.2013
року № 27, до контракту від 28.11.2012 року №
КІ391-12, здійснювалась поставка товару -
вугільного концентрату відповідної
якості - за ціною 62,00 дол. США за одну
метричну тонну на умовах РСА, ст.
Междуреченськ, Західно - Сибірська з.д.
(Росія) відповідно «Інкотермс 2010».

Термін FСА («Fгее Саггіег/Франко
перевізник»») означає, що продавець
передає товар покупцю у власних
приміщеннях або у будь - кому іншому
узгодженому місці.

Згідно правила БЗ а) «Договори
перевезення та страхування» у покупця
відсутній обов'язок щодо укладення
договору перевезення. Правило БЗ б)
передбачає відсутність обов'язку
покупця перед продавцем по укладанню
договору страхування. У відповідності
до правила Б6 «Розподіл витрат»
покупець зобов'язаний нести всі
витрати, пов'язані із товаром, з моменту
його поставки.

Отже, виходячи з вимог ст. 49 Митного
кодексу України та умов поставки FСА
(ст. Междуреченськ згідно «Інкотермс -
2010»), а також у зв'язку з тим, що місцем
поставки є станція російсько -
українського кордону, то контрактна
вартість товару становить його митну
вартість, витрати на транспортування
до станції Междуреченськ закладені у
ціні контракту.

На виконання вимог ст. 58 Митного
кодексу України декларантом-gозивачем
було додано до ціни контракту витрати
на транспортування оцінюваного товару
від станції Междуреченськ, Західно -
Сибірської з.д., до пункту пропуску на
митній території України та на
підтвердження транспортних витрат
було надано до МД калькуляцію витрат.

Витрати на транспортування
оцінюваного товару від станції
Междуреченськ, Західно - Сибірської
з.д., до пункту пропуску на митній
території України склали 199 430,3428 грн. (24
950,62 дол. США у перерахунку за курсом НБУ
на день декларування товару - 7,992
грн./дол. США), що підтверджується
графою 20 ДМВ від 01.11.2013 року №
110050004/2013/007750 та калькуляціє витрат від
01.11.2013 року № 1006/2/438.

Таким чином, митна вартість
задекларованого товару склала 59 180,82
дол. США (473 032,33 грн.) - 34 230,20 дол. США (273
601,9886 грн.) + 24 950,62 дол. США (199 430,3428 грн.) =59
180,82 дол. США (473 032,33 грн.).

Отже, виходячи з наведеного розрахунку,
митна вартість товару за 1 метричну
тону товару становить - 62,00 дол. США, що
було повністю підтверджено наданими
декларантом документами.

У відповідності до пункту 1.1 додатку
від 26.12.2012 року № 3 до договору
транспортно - експедиційного
обслуговування від 01.07.2012 року №
ДГТК7-001268 ;ї:педитор здійснює
транспортно - експедиційне
обслуговування по маршруту: від
станції Мєждурєченськ Західно -
Сибірської залізної дороги через
прикордонний перехід станції Соловей
Південно - Східної залізної дороги до
станції Діївка. Попередня вартість
становить - 1 435, 23 руб. РФ.

Разом з тим, п. 2 додатку від 26.12.2012 року
№ 3 до договору транспортно -
експедиційного обслуговування від
01.07.2012 року № ДГТК7-001268 передбачено, що
їінгтість перевезення включає: суму
залізничного тарифу по території Росії
та вартість і послуги за надання
вагонів для вантажоперевезення.

Умовами додатку від 26.12.2012 року № 3 до
договору транспортно - експедиційного
обслуговування від 01.07.2012 року №
ДГТК7-001268 передбачено цлйснення оплати
лише по території Росії, а тому жодних
розбіжностей калькуляція транспортних
витрат та вказаний додаток до договору
не містять.

Позивачем протягом жовтня - листопада
2013 року до митного контролю та митного
оформлення було подано товар у
кількості 33 784,00 т., що підтверджується
додатковими угодами до контракту від
28.11.2012 року № КІ391-12, рахунками -
фактурами, накладними УМВС, копіями
експортних митних декларацій.

Позивачем було задекларовано митну
вартість товару, з урахуванням
транспортних витрат, на протязі жовтня
- листопада 2013 року в розмірі - 3 540 489,16
дол. США (28 929 129,85 грн. у перерахунку за
курсом НБУ на момент декларування
товару - 7,993 грн.), що підтверджується
документально та піддається
обчисленню. Розбіжностей та
неточностей подані позивачем до
митного контролю та митного оформлення
документи не містять. Дані в
документах, що стосуються митної
вартості є співставними.

Рахунки - фактури заповнено у
відповідності до вимог ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні», якою
зазначення у рахунках - фактурах
поставки та реквізитів додаткових угод
та додатків до контракту не
передбачено.

Відповідачем не зазначено, порушенням
якого нормативно-правового акту є не
зазначення умов поставки та реквізитів
додаткових угод та додатків до і:
зтракту, а також яким чином дана
обставина унеможливлює здійснення
митного :нтролю заявленої декларантом
митної вартості товару, за умови
наявності умов поставки у імпортній
митній декларації, митній декларації
країни відправлення та у
зовнішньоекономічному контракті.

Стаття 53 Митного кодексу України не
передбачає, що документи, які
підтверджують транспортні витрати,
мають бути документами первинного
обліку. Тому калькуляція транспортних
витрат є документом, який підтверджує
транспортні витрати у відповідності до
ст. 53 Митного кодексу України.

Підробок копії рахунків - фактур б/н не
містять, що підтверджується листом ТОВ
«Распадский уголь» від 05.11.2013 року №
02-03/368 (копія додається), яким
повідомлено про те, що кола у графі
«Ціна, $» не є підробкою. Інформація
відносно загальної вартості, ваги та
вартості вугілля за одну тону в графі
рахунків - фактур, що слідують з
вантажем, вносяться від руки
декларантом. В графі «Ціна, $»
декларантом відправника було допущено
помилку, яку було виправлено шляхом
внесення вірної інформації. Крім того,
інформація в графі «Ціна, $» може бути
перевірена діленням даних графи
«Всього з НДС» (загальна вартість
товару) на дані графи «Кількість» (вага
товару), чим підтверджується дані графи
«Ціна, $» (вартості однієї тони), тобто -
«62». Також, ціна у 62,00 дол. США за одну
тону підтверджується додатковими
угодами до контракту від 28.11.2013 року №
КІ 391-12 та інвойсами.

Подані до митного оформлення рахунки -
фактури б/н не є бухгалтерськими
документами. Дані рахунки - фактури є
додатковими документами для залізної
дороги при прийнятті товару для
перевезення та не є документами, що
підтверджують заявлену митну вартість
у відповідності до вимог ч. 2 ст. 53
Митного кодексу України.

Декларантом позивача за кожною
поставкою подані інвойси на виконання
ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, які
заповнено у відповідності до вимог ст. 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні».

Отже, в поданих до митного оформлення
документах відсутні будь-які
розбіжності, відомості про визначення
митної вартості базуються на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню. Жодних обґрунтованих та
об'єктивних сумнівів щодо заявленої
митної вартості, числових значень її
складових тощо, Відповідачем не
наведено.

Крім того, ч. 2 п. 1 Приміток до ст. 1 Угоди
про застосування статті VII Генеральної
угоди про тарифи й торгівлю 1994 року
передбачено, що якщо митна
шміністрація не в змозі прийняти
контрактної вартості без подальшого
запиту, вона повинна надати імпортеру
можливість надати таку додаткову
детальну інформацію, яка може бути
необхідною, для того, щоб вивчити
обставини навколо продажу. У цьому
зв'язку митна адміністрація повинна
бути готовою до вивчення відповідних
аспектів операції, зокрема спосіб, у
який покупець і продавець організують
свої торговельні відносини, і спосіб, у
який була визначена ціна, про яку
йдеться, щоб визначити, чи ці відносини
вплинули на ціну.

Відповідно до Стандартного правила 3.16
Міжнародної конвенції про спрощення і
гармонізацію митних процедур від 18.05.1973
року (дата набрання чинності для
України - 15.09.2011 року) на підтвердження
декларації на товари митна служба
вимагає тільки ті документи, які є
необхідними для проведення контролю за
даною операцією та забезпечення
виконання усіх вимог щодо застосування
митного законодавства.

Стандартним правилом 6.2 Міжнародної
конвенції про спрощення і гармонізацію
митних процедур від 18.05.1973 року
передбачено, що митний контроль
обмежується мінімумом, необхідним для
забезпечення дотримання митного
законодавства.

Відповідач, витребуючи додаткові
документи для підтвердження заявленої
митної вартості, не дослідив
особливостей зовнішньоекономічної
операції та задекларованого товару,
наданих документів до МД та пояснень
декларанта.

Також, на зворотному боці зазначених
ДМВ також зазначено: «Відповідно до
інформації, яка розміщена на
офіційному сайті www/evraz.com, 82% акцій ВАТ
«Распадська» належить компанії «Еvraz»,
тому у органу доходів та зборів є
підстави вважати, що існуючий
взаємозв'язок між продавцем і покупцем
вплинув на заявлену декларантом митну
вартість».

У відповідності до ч. 4 ст. 53 Митного
кодексу України у разі якщо орган
доходів і зборів має обгрунтовані
підстави вважати, що існуючий
взаємозв'язок між продавцем і покупцем
вплинув на заявлену декларантом митну
вартість, декларант або уповноважена
ним особа на письмову вимогу органу
доходів і зборів зобов'язаний подати
лодаткові документи.

Однак, наведена інформація щодо
пов'язаності «Еvraz» та ТОВ «Распадська»
(відправником товару є ТОВ «Распадский
уголь») вказує лише на
взаємопов'язаність та не обгрунтовує
вплив такої взаємопов'язаності на
митну вартість товару.

Позивач самостійно вказав про
пов'язаність із контрагентом за
контрактом - у графі 9а кожної з ДМВ «Чи
пов'язані між собою продавець та
покупець?» зроблено позначку «Так».
Разом з тим, у графі 96 ДМВ «Чи вплинула
взаємозалежність продавця і покупця на
ціну товару?» зроблено позначку «Ні».
Тобто, позивачем самостійно заявлено
про пов'язаність між продавцем та
покупцем. Однак, така пов'язаність не
має впливу на ціну товару.

Відповідно до ч. 2а ст. 1 Угоди про
застосування ст. VII Генеральної угоди
про тарифи й торгівлю 1994 року під час
визначення того, чи є контрактна
вартість прийнятною для цілей пункту 1,
те, що покупець і продавець пов'язані
між собою в рамках змісту ст. 15, само по
собі не є підставою вважати контрактну
вартість неприйнятною.

Відповідно до ч. 12 ст. 58 Митного кодексу
України той факт, що продавець і
покупець пов'язані між собою особи, сам
по собі не може бути підставою для
розгляду вартості операції як
неприйнятної.

У відповідності до ч. 13 ст. 58 Митного
кодексу України за наявності достатніх
підстав вважати, що відносини,
зазначені у ч. 12 цієї статті, вплинули
на ціну оцінюваних товарів, орган
доходів і зборів повинен надати
декларанту або уповноваженій ним особі
свої письмові обґрунтування, що такий
вплив мав місце.

У відповідності до ч. 14 ст. 58 Митного
кодексу України у разі відсутності
:бгрунтувань з боку органу доходів і
зборів необхідно вважати, що
взаємовідносини, зазначені у ч. 12 цієї
статті, не вплинули на ціну оцінюваних
товарів.

Вказуючи на пов'язаність між продавцем
та покупцем, разом з тим, відповідач не
вказує на конкретний пункт з даного
переліку. Жодних обгрунтувань впливу
на ціну товару не було наведено.
Відповідачем не наведено інформації
щодо числових значень складових митної
вартості, митної вартості ідентичних
або подібних (аналогічних) товарів,
інших умов, що могли вплинути на ціну
товарів.

Отже, сам факт існуючого взаємозв'язку
між продавцем і покупцем не є підставою
для сумніву у правильності заявленої
декларантом митної вартості товару.
Більш того, доведення впливу
взаємозв'язку покладено на орган
доходів і зборів. Орган доходів і
зборів, маючи інформацію щодо
взаємозв'язку, зобов'язаний навести
обгрунтовані підстави щодо впливу
такого взаємозв'язку на митну вартість,
перш ніж здійснювати коригування
заявленої митної вартості та
затребувати додаткові документи. В
свою чергу, декларант за умови
наявності обґрунтувань органу доходів
і зборів має підтверджувати заявлену
митну вартість.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
подані позивачем для митного
оформлення товарів разом із
деклараціями від 04.10.2013 року №
110010000/2013/006800, від 04.10.2013 року №
110010000/2013/006773, від 04.10.2013 року №
110010000/2013/006776, від 06.10.2013 року №
110010000/2013/006828, від 17.10.2013 року №
110010000/2013/007184, від 18.10.2013 року
№110010000/2013/007236, від 18.10.2013 року №
110010000/2013/007237, від 18.10.2013 року №
110010000/2013/007238, від 22.10.2013 року №
110010000/2013/007316, від 23.10.2013 року №
110010000/2013/007373, від 24.10.2013 року №
110010000/2013/007404, від 25.10.2013 року №
110010000/2013/007466, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/007611, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/007612, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/007614, від 31.10.2013 року №
110010000/2013/007678, від 31.10.2013 року №
110010000/2013/005679 додаткові документи,
зазначені у графах 44, підтверджують та
дають змогу обґрунтовано визначити
митну вартість товарів, що
декларуються за ціною договору
(основний метод) у розмірі 62,00 дол. США
за одну метричну тону на умовах
поставки СРТ згідно "Інкотермс-2010"
відповідно до ст. 58 МК України.

Відповідно до Правил заповнення
рішення про коригування митної
вартості товарів, затверджених наказом
Міністерства фінансів України від
24.05.2012 року № 598, у графі 33 рішення про
коригування митної вартості
зазначається послідовність
застосування методів визначення
митної вартості та причин, через які не
був застосований кожний з методів, що
передує методу, обраному митним
органом. У графі, також, вказується про
проведення процедури консультацій між
митним органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору методів
визначення митної вартості товарів,
відповідно до вимог ст.ст. 59 - 61 Кодексу.
Результати проведеної консультації, а
також причини, черезякі не можуть бути
застосовані методи визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо ідентичних, подібних (аналогічних)
товарів (наприклад, відсутня
інформація щодо вартості ідентичних
або подібних (аналогічних) товарів),
фіксуються у графі.

Відповідачем здійснено коригування
заявленої позивачем митної вартості в
порушення вимог ст. 57 та ст. 60 Митного
кодексу України без дотримання
встановленої послідовності обрання
методу визначення митної вартості
товарів, без зазначення обґрунтованих
причин неможливості застосування
попередніх методів, без дотримання
встановлених умов щодо застосування
методу визначення митної вартості за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів, що
підтверджується відсутністю будь-яких
пояснень та обґрунтувань з боку
відповідача у графі 33 оскаржуваного
рішення про коригування митної
вартості товарів.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України
митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у ч. 2 - ч. 4 ст. 53 цього
Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Згідно із п. 1.14 наказу Міністерства
фінансів України "Про затвердження
Форми декларації митної вартості та
Правил її заповнення" від 24.05.2012р. за №
599, метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Відповідно до ст. 33 МК України, митні
органи використовують інформаційні
ресурси, що знаходяться у їх віддані,
створені, оброблені та накопичені в
інформаційних системах та складаються
із відомостей, що містяться у
документах, які надаються під час
проведення митного контролю та митного
оформлення товарів, транспортних
засобів, та інших документах.

Таким чином, з урахуванням наявності
документів для підтвердження митної
вартості товару, посадова особа
митниці, відповідно до ст. 55 МК України,
неправомірно прийняла рішення про
коригування заявленої митної вартості
від 04.10.2013 року № 110010000/2013/600273/1, від
04.10.2013 року № 110010000/2013/600276/1, від 04.10.2013
року № 110010000/2013/600270/1, від 06.10.2013 року №
110010000/2013/600287/1, від 06.10.2013 року №
110010000/2013/600286/1, від 06.10.2013 року №
110010000/2013/600300/1, від 08.10.2013 року №
10000/2013/600314/1, від 17.10.2013 року №
110010000/2013/600331/1, від 18.10.2013 № 110010000/2013/600342/1,
від 18.10.2013 року № 110010000/2013/600343/1, від
18.10.2013 року № 110010000/2013/600344/1, від 22.10.2013
року № 110010000/2013/600357/1, від 23.10.2013 року №
110010000/2013/600360/1, від 24.10.2013 року №
110010000/2013/600365/1, від 25.10.2013 року №
110010000/2013/600370/1, від 2013 року №
110010000/2013/600392/1, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/600389/1, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/600390/1, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/600394/1, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/600397/1, від 1013 року №
110010000/2013/600400/1, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/600399/1, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/600401/1, від 31.10.2013 року №
110010000/2013/600405/1, від 31.10.2013 року №
110010000/2013/600406/1, від 01.11.2013 року №
110010000/2013/600413/1, від 03.11.2013 року №
110010000/2013/600429/1, від 18.11.2013 року №
110010000/2013/600476/1, від 18.11.2013 року №
110010000/2013/600475/1, від 18.11.2013 року №
110010000/2013/600477/1, від 18.11.2013 року №
110010000/2013/600467/1, якими визначена митним
органом митна вартість товару у
розмірі 184,80 дол. США за 1 тонну,
відповідно до яких митне оформлення
товарів було здійснено із
застосуванням другорядного методу
визначення митної вартості 2-б - за
ціною договору щодо подібних товарів
за наявними у митного органу даними.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями ст. 59 і ст. 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
ст. 59 і ст. 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до ст. 62 цього Кодексу, або
вартість товарів, обчислена відповідно
до ст. 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

Уразі якщо неможливо застосувати жоден
із зазначених методів, митна вартість
визначається за резервним методом
відповідно до вимог, встановлених ст. 64
цього Кодексу.

Положеннями ст. 58 МК України метод
визначення митної вартості за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав
покупця (імпортера) на використання
оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у
якому товари можуть бути перепродані
(відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на
вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або
їх ціни відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті;

4) покупець і продавець не пов'язані між
собою особи або хоч і пов'язані між
собою особи, однак ці відносини не
вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути
визначена за основним методом,
застосовуються другорядні методи,
зазначені у п. 2 ч.1 ст. 57 цього Кодексу.

Митною вартістю товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за товари, якщо вони продаються
на експорт в Україну, скоригована в
разі потреби з урахуванням положень
частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

Положеннями ст. 59 МК України у разі якщо
митна вартість оцінюваних товарів не
може бути визначена згідно з
положеннями ст. 58 цього Кодексу, за
основу для її визначення береться
вартість операції з ідентичними
товарами, що продаються на експорт в
Україну з тієї ж країни і час експорту
яких збігається з часом експорту
оцінюваних товарів або є максимально
наближеним до нього.

При застосуванні цього методу
визначення митної вартості за основу
береться прийнята митним органом
вартість операції з ідентичними
товарами з дотриманням умов,
зазначених у цій статті. При цьому під
ідентичними розуміються товари,
однакові за всіма ознаками з
оцінюваними товарами, у тому числі за
такими, як:

1) фізичні характеристики;

2) якість та репутація на ринку;

3) країна виробництва;

4) виробник.

Незначні зовнішні відмінності не
можуть бути підставою для відмови у
розгляді товарів як ідентичних, якщо в
цілому такі товари відповідають
вимогам частини другої цієї статті.

Ціна договору щодо ідентичних товарів
береться за основу для визначення
митної вартості товарів, якщо ці товари
ввезено приблизно в тій же кількості та
на тих же комерційних рівнях, що й
оцінювані товари.

Згідно із положеннями ст. 60 МК України у
разі якщо митна вартість оцінюваних
товарів не може бути визначена згідно з
положеннями ст. 58 і ст. 59 цього Кодексу,
за митну вартість береться прийнята
митним органом вартість операції з
подібними (аналогічними) товарами, які
продано на експорт в Україну і час
експорту яких збігається з часом
експорту оцінюваних товарів або є
максимально наближеним до нього.

Під подібними (аналогічними)
розуміються товари, які хоч і не
однакові за всіма ознаками, але мають
схожі характеристики і складаються зі
схожих компонентів, завдяки чому
виконують однакові функції порівняно з
товарами, що оцінюються, та вважаються
комерційно взаємозамінними.

Для визначення, чи є товари подібними
(аналогічними), враховуються якість
товарів, наявність торгової марки та
репутація цих товарів на ринку.

Ціна договору щодо подібних
(аналогічних) товарів береться за
основу для визначення митної вартості
товарів, якщо ці товари ввезено
приблизно в тій же кількості і на тих же
комерційних рівнях, що й оцінювані
товари.

У разі якщо такого продажу не виявлено,
використовується вартість операції з
подібними (аналогічними) товарами, які
продавалися в Україну в іншій
кількості та/або на інших комерційних
рівнях. При цьому їх ціна коригується з
урахуванням зазначених розбіжностей
незалежно від того, чи веде це до
збільшення або зменшення вартості.
Інформація, що використовується при
здійсненні коригування, повинна бути
документально підтверджена.

Відповідно до положень ст. 62 МК України
у разі якщо митна вартість оцінюваних
товарів не може бути визначена
відповідно до положень статей 58-61 цього
Кодексу, їх митна вартість
визначається згідно з положеннями цієї
статті на основі віднімання вартості,
крім випадків, коли на вимогу
декларанта або уповноваженої ним особи
послідовність застосування цієї
статті та ст. 63 цього Кодексу може бути
зворотною.

Відповідно до ст. 64 МК України у разі
якщо митна вартість товарів не може
бути визначена шляхом послідовного
використання методів, зазначених у ст.
ст. 58-63 цього Кодексу, митна вартість
оцінюваних товарів визначається з
використанням способів, які не
суперечать законам України і є
сумісними з відповідними принципами і
положеннями Генеральної угоди з
тарифів і торгівлі (GAТТ) .

Митна вартість, визначена згідно з
положеннями цієї статті, повинна
ґрунтуватися на раніше визнаних
(визначених) митними органами митних
вартостях.

З урахуванням наявності документів для
підтвердження митної вартості товару,
посадова особа митного органу,
відповідно до п. 5 ст. 54, ст. 55 МК України,
неналежно застосувала метод 2-б.

Представником відповідача не
обґрунтовано та не надано суду
належних і допустимих доказів в
підтвердження неможливості визначення
митної вартості товару позивача шляхом
застосування другорядних методів, що
передують методу 2-б.

Отже, з огляду на наявні в матеріалах
справи докази та дослідженні в ході
розгляду справи оригінали документів,
суд доходить до висновку, що позивач
задля підтвердження митної вартості
товарів за основним методом виконав
свій обов'язок та до митних декларацій
від 04.10.2013 року № 110010000/2013/006800, від 04.10.2013
року № 110010000/2013/006773, від 04.10.2013 року №
110010000/2013/006776, від 06.10.2013 року №
110010000/2013/006828, від 17.10.2013 року №
110010000/2013/007184, від 18.10.2013 року
№110010000/2013/007236, від 18.10.2013 року №
110010000/2013/007237, від 18.10.2013 року №
110010000/2013/007238, від 22.10.2013 року №
110010000/2013/007316, від 23.10.2013 року №
110010000/2013/007373, від 24.10.2013 року №
110010000/2013/007404, від 25.10.2013 року №
110010000/2013/007466, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/007611, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/007612, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/007614, від 31.10.2013 року №
110010000/2013/007678, від 31.10.2013 року №
110010000/2013/005679надав всі необхідні
документи, передбачені ч.2 ст. 53 МК
України. При цьому позивач визначив
вартість товару у сумі, яка дорівнює
вартості товару, визначеній умовами
зовнішньоекономічного контракту від
28.11.2012 року за № КІ391-12, та яка сплачена
позивачем в повному обсязі, що
підтверджується банківськими
виписками від 20.11.2013р., від 23.11.2013р., від
13.12.2013р., платіжним дорученнями у
іноземній валюті № 11 від 20.11.2013р., № 15
від 26.11.2013р., № 19 від 13.12.2013р., які
містяться у матеріалах справи.

Згідно із ч. 3 ст. 54 МК України за
результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень ст. 55 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів.

Згідно із ч. 2 ст. 55 МК України прийняте
митним органом письмове рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які
заявлену декларантом митну вартість не
може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у
тому числі щодо числових значень
складових митної вартості, митної
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів, інших умов, що
могли вплинути на ціну товарів), яка
призвела до виникнення сумнівів у
правильності визначення митної
вартості та до прийняття рішення про
коригування митної вартості, заявленої
декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання
додаткових документів, передбачених
частиною третьою статті 53 цього
Кодексу, за умови надання яких митна
вартість може бути визнана митним
органом;

4) обґрунтування числового значення
митної вартості товарів, скоригованої
митним органом, та фактів, які вплинули
на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої
ним особи на випуск у вільний обіг
товарів, що декларуються:

- у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування митної
вартості товарів - за умови сплати
митних платежів згідно з митною
вартістю, визначеною митним органом;

- у разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів - за
умови сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю товарів та
надання гарантій відповідно до розділу
Х цього Кодексу в розмірі, визначеному
митним органом відповідно до частини
сьомої цієї статті";

б) право декларанта або уповноваженої
ним особи оскаржити рішення про
коригування заявленої митної вартості
у митному органі вищого рівня
відповідно до глави 4 цього Кодексу або
до суду.

Частиною 3 ст. 55 МК України встановлено,
що форма рішення про коригування
митної вартості товарів
встановлюється центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
політику у сфері фінансів.

Відповідно до ч. 7 ст. 55 МК України у
випадку незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів
митний орган за зверненням декларанта
або уповноваженої ним особи випускає
товари, що декларуються, у вільний обіг
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю цих товарів,
визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом,
шляхом надання гарантій відповідно до
розділу Х цього Кодексу. Строк дії
таких гарантій не може перевищувати 90
календарних днів з дня випуску товарів.

У рішеннях про коригування заявленої
митної вартості товару декларанта
повідомлено про те, що він має право
звернутись до митного органу з
проханням випустити товари, що
декларуються у вільний обіг за умови
надання гарантій відповідно до розділу
X МК України. Також, повідомлено про те,
що він має право оскаржити рішення про
коригування заявленої митної вартості
митному органу вищого рівня відповідно
до глави 4 МК України або до суду.

Відповідно до ст. 256 МК України відмова
у митному оформленні - це письмове
вмотивоване рішення митного органу про
неможливість здійснення митного
оформлення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через невиконання декларантом або
уповноваженою ним особою умов,
визначених цим Кодексом.

Згідно із ст. 256 МК України відмова
митного органу у прийнятті митної
декларації повинна бути вмотивованою,
а про причини відмови має бути письмово
повідомлено декларанта.

Митний орган відмовляє у прийнятті
митної декларації виключно з таких
підстав:

1) митна декларація не містить усіх
відомостей або подана без документів,
передбачених ст. 335 цього Кодексу;

2) електронна митна декларація не
містить встановлених законодавством
обов'язкових реквізитів;

3) митну декларацію подано з порушенням
інших вимог, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 264 МК України у разі
відмови у прийнятті митної декларації
посадовою особою митного органу
заповнюється картка відмови у
прийнятті митної декларації за формою,
встановленою центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
політику у сфері фінансів. Один
примірник зазначеної картки
невідкладно вручається (надсилається)
декларанту або уповноваженій ним
особі, інформація про відмову у
прийнятті для оформлення електронної
митної декларації надсилається
декларанту електронним повідомленням,
засвідченим електронним цифровим
підписом посадової особи митного
органу.

Аналіз наведених законодавчих
положень, а також положень постанов
Кабінету Міністрів України від 9 квітня
2008 року № 339 «Про затвердження Порядку
здійснення контролю за правильністю
визначення митної вартості товарів» та
від 20 грудня 2006 року № 1766 «Про
затвердження Порядку декларування
митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження», дає підстави для
висновку, що митні органи мають
виключну компетенцію в питаннях
перевірки та контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості. Однак, дискреційні функції
митних органів мають законодавчі
обмеження у випадках незгоди із
задекларованою митною вартістю. До
таких, зокрема, належать обов'язок
послідовного вибору методів
визначення митної вартості товарів.

У ході судового розгляду було
з'ясовано, що позивачем було надано
митному органу необхідні документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товару, при цьому митним органом під
час визначення митної вартості
ввезеного позивачем товару
використовувалась лише інформація, яка
міститься в базі ЄАІС ДМСУ. Митним
органом з позивачем проводилась лише
одна консультація щодо методу
визначення митної вартості товару.

За викладених обставин, суб'єкт владних
повноважень - Дніпропетровська
митниця, діючи в межах наданих
повноважень та у спосіб, передбачений
законодавством, не здійснила митне
оформлення товару позивача за митною
вартістю, заявленою декларантом - за
ціною контракту, а застосувала
другорядний метод 2-б.

Таким чином, зважаючи на сукупність
досліджених судом доказів та
встановлених обставин, рішення
Дніпропетровської митниці про
коригування митної вартості товарів
від 04.10.2013 року № 110010000/2013/600273/1, від
04.10.2013 року № 110010000/2013/600276/1, від 04.10.2013
року № 110010000/2013/600270/1, від 06.10.2013 року №
110010000/2013/600287/1, від 06.10.2013 року №
110010000/2013/600286/1, від 06.10.2013 року №
110010000/2013/600300/1, від 08.10.2013 року №
10000/2013/600314/1, від 17.10.2013 року №
110010000/2013/600331/1, від 18.10.2013 № 110010000/2013/600342/1,
від 18.10.2013 року № 110010000/2013/600343/1, від
18.10.2013 року № 110010000/2013/600344/1, від 22.10.2013
року № 110010000/2013/600357/1, від 23.10.2013 року №
110010000/2013/600360/1, від 24.10.2013 року №
110010000/2013/600365/1, від 25.10.2013 року №
110010000/2013/600370/1, від 2013 року №
110010000/2013/600392/1, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/600389/1, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/600390/1, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/600394/1, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/600397/1, від 1013 року №
110010000/2013/600400/1, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/600399/1, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/600401/1, від 31.10.2013 року №
110010000/2013/600405/1, від 31.10.2013 року №
110010000/2013/600406/1, від 01.11.2013 року №
110010000/2013/600413/1, від 03.11.2013 року №
110010000/2013/600429/1, від 18.11.2013 року №
110010000/2013/600476/1, від 18.11.2013 року №
110010000/2013/600475/1, від 18.11.2013 року №
110010000/2013/600477/1, від 18.11.2013 року №
110010000/2013/600467/1, картки відмови у
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 04.10.2013
року № 110010000/2013/00251, від 04.10.2013 року №
110010000/2013/00258, від 04.10.2013 року №
110010000/2013/00257, від 06.10.2013 року №
110010000/2013/00269, від 06.10.2013 року №
110010000/2013/00268, від 07.10.2013 року №
110010000/2013/00282, від 08.10.2013 року №
110010000/2013/00294, від 17.10.2013 року №
110010000/2013/00314, від 18.10.2013 року №
110010000/2013/00325, від 18.10.2013 року №
110010000/2013/00326, від 18.10.2013 рову №
110010000/2013/00327, від 22.10.2013 року №
110010000/2013/00339, від 23.10.2013 року №
110010000/2013/00342, від 24.10.2013 року №
110010000/2013/00354, від 15 10.2013 року №
110010000/2013/00363, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/00382, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/00385, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/00386, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/00387, від 30.10.2013 року 110010000/2013/00388,
від 30.10.2013 року № 110010000/2013/00390, від 30.10.2013
року № 110010000/2013/00391, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/00393, від 31.10.2013 року №
110010000/2013/00397, від 31.10.2013 року №
110010000/2013/00398, від 01.11.2013 року №
110010000/2013/00405, від 03.11.2013 року №
110010000/2013/00421, від 18.11.2013 року №
110010000/2013/00468, від 18.11.2013 року 10010000/2013/00467,
від 18.11.2013 року № 110010000/2013/00470, від 18.11.2013
року № 110010000/2013/00459 прийняті не
правомірно, тому позовні вимоги у цій
частині підлягають задоволенню.

Крім того, вирішуючи справу по суті
судом врахована правова позиція Вищого
Адміністративного Суду України у
зазначеній категорії спорів,
встановлена, зокрема, в ухвалі від 07
листопада 2013р. по справі К/800/39942/13, в
ухвалі від 31 жовтня 2013р. по справі
К/800/40646/13, в ухвалі від 03 жовтня 2013р. по
справі № 800/22051/13, в ухвалі від 15 жовтня
2013р. по справі № 800/39324/13.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для
задоволення позовних вимог в частині
щодо зобов'язання відповідача надати
висновок до Головного управління
Державної казначейської служби
України в Дніпропетровській області
про повернення позивачу надмірно
сплаченої суми податку на додану
вартість у розмірі 4 194 686,59 грн. шляхом
її зарахування на поточний рахунок
позивача, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 7 ст. 55 МК України у
випадку незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
органу доходів і зборів про
коригування заявленої митної вартості
товарів орган доходів і зборів за
зверненням декларанта або
уповноваженої ним особи випускає
товари, що декларуються, у вільний обіг
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю цих товарів,
визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною органом доходів і
зборів, шляхом надання гарантій
відповідно до розділу Х цього Кодексу.
Строк дії таких гарантій не може
перевищувати 90 календарних днів з дня
випуску товарів.

На підставі наведеної норми закону
позивач подав нові ВМД з митною
вартістю, визначеною відповідачем
згідно рішення про коригування митної
вартості. Оскільки скоригована митна
вартість була більшою від заявленої,
відповідно зросла і база оподаткування
митними платежами товарів та
збільшився податок на додану вартість,
який був сплачений позивачем.

Згідно п. 2, п.3 Порядку взаємодії митних
органів з органами Державного
казначейства України в процесі
повернення з Державного бюджету
України помилково та/або надмірно
зарахованих до бюджету митних та інших
платежів, контроль за справлянням яких
покладається на митні органи,
затвердженим спільним наказом
Державної митної служби України та
Державного казначейства України від
20.07.2007р. №611/147, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 25.09.2007р.
за №1095/14362 повернення помилково та/або
надмірно зарахованих до бюджету митних
та інших платежів здійснюється на
підставі висновку митного органу, що
здійснював оформлення митної
декларації. Зазначений висновок
оформлюється відповідно до заяви
платника, яка подається до митного
органу, що здійснював оформлення
митної декларації (далі - митний орган).
Платник подає заяву про повернення
помилково та/або надмірно зарахованих
до бюджету митних та інших платежів
відповідно до пункту 1 розділу III
Порядку повернення платникам податків
коштів, що обліковуються на
відповідних рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, затвердженого наказом
Державної митної служби України від
20.07.2007р. №618, в якій зазначаються
напрями зарахування коштів, які
повертаються. Заява може бути подана не
пізніше 1095-го дня, наступного за днем
зарахування коштів до Державного
бюджету України.

Пунктом 4 цього Порядку передбачено, що
загальний строк прийняття митним
органом рішення про повернення
платникам помилково та/або надмірно
сплачених митних та інших платежів не
повинен перевищувати одного місяця.

Судом встановлено, що позивач із
відповідними заявами до митного органу
не звертався, а останнім жодного
рішення з цього приводу не виносилися.

Таким чином, позовна вимога щодо
зобов'язання відповідача надати
висновок до Головного управління
Державної казначейської служби
України в Дніпропетровській області
про повернення позивачу надмірно
сплаченої суми податку на додану
вартість є передчасною та задоволенню
не підлягає.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до положень ст. 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
У адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Розглядаючи спір по суті, суд дійшов
висновку, що при прийнятті
оскаржуваних рішень про коригування
митної вартості товарів від 04.10.2013 року
№ 110010000/2013/600273/1, від 04.10.2013 року №
110010000/2013/600276/1, від 04.10.2013 року №
110010000/2013/600270/1, від 06.10.2013 року №
110010000/2013/600287/1, від 06.10.2013 року №
110010000/2013/600286/1, від 06.10.2013 року №
110010000/2013/600300/1, від 08.10.2013 року №
10000/2013/600314/1, від 17.10.2013 року №
110010000/2013/600331/1, від 18.10.2013 № 110010000/2013/600342/1,
від 18.10.2013 року № 110010000/2013/600343/1, від
18.10.2013 року № 110010000/2013/600344/1, від 22.10.2013
року № 110010000/2013/600357/1, від 23.10.2013 року №
110010000/2013/600360/1, від 24.10.2013 року №
110010000/2013/600365/1, від 25.10.2013 року №
110010000/2013/600370/1, від 2013 року №
110010000/2013/600392/1, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/600389/1, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/600390/1, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/600394/1, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/600397/1, від 1013 року №
110010000/2013/600400/1, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/600399/1, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/600401/1, від 31.10.2013 року №
110010000/2013/600405/1, від 31.10.2013 року №
110010000/2013/600406/1, від 01.11.2013 року №
110010000/2013/600413/1, від 03.11.2013 року №
110010000/2013/600429/1, від 18.11.2013 року №
110010000/2013/600476/1, від 18.11.2013 року №
110010000/2013/600475/1, від 18.11.2013 року №
110010000/2013/600477/1, від 18.11.2013 року №
110010000/2013/600467/1, карток відмови у
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 04.10.2013
року № 110010000/2013/00251, від 04.10.2013 року №
110010000/2013/00258, від 04.10.2013 року №
110010000/2013/00257, від 06.10.2013 року №
110010000/2013/00269, від 06.10.2013 року №
110010000/2013/00268, від 07.10.2013 року №
110010000/2013/00282, від 08.10.2013 року №
110010000/2013/00294, від 17.10.2013 року №
110010000/2013/00314, від 18.10.2013 року №
110010000/2013/00325, від 18.10.2013 року №
110010000/2013/00326, від 18.10.2013 рову №
110010000/2013/00327, від 22.10.2013 року №
110010000/2013/00339, від 23.10.2013 року №
110010000/2013/00342, від 24.10.2013 року №
110010000/2013/00354, від 15 10.2013 року №
110010000/2013/00363, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/00382, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/00385, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/00386, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/00387, від 30.10.2013 року 110010000/2013/00388,
від 30.10.2013 року № 110010000/2013/00390, від 30.10.2013
року № 110010000/2013/00391, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/00393, від 31.10.2013 року №
110010000/2013/00397, від 31.10.2013 року №
110010000/2013/00398, від 01.11.2013 року №
110010000/2013/00405, від 03.11.2013 року №
110010000/2013/00421, від 18.11.2013 року №
110010000/2013/00468, від 18.11.2013 року 10010000/2013/00467,
від 18.11.2013 року № 110010000/2013/00470, від 18.11.2013
року № 110010000/2013/00459 відповідач діяв не у
межах та у не спосіб передбачений
чинним законодавством України,
необґрунтовано, тобто без урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішень, непропорційно,
зокрема без дотримання необхідного
балансу між будь-якими несприятливими
наслідками для прав та інтересів особи
і цілями, на досягнення яких спрямовані
ці рішення, які підлягають визнанню
протиправним та скасуванню.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд виходить із того, що
позивачем при подачі позову до суду
понесені судові витрати у вигляді
сплати судового збору у сумі 487,20 грн. та
73,08 грн., що підтверджується платіжним
дорученням, наявним в матеріалах
справи, а відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Таким чином, судові витрати, понесені
позивачем та підтверджені
вищенаведеними належними доказами
підлягають стягненню з Державного
бюджету України у частині задоволених
позовних вимог на користь позивача в
розмірі 487,20 гривень.

Керуючись ст. ст. 14, 70, 71, 86, 94, 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов публічного
акціонерного товариства «Євраз -
Дніпропетровський металургійний завод
ім. Петровського» до Дніпропетровської
митниці Міндоходів, третя особа -
Головне управління Державної
казначейської служби України в
Дніпропетровській області, про
визнання протиправними та скасування
карток відмови та рішень про
коригування митної вартості товарів,
зобов'язання вчинити певні дії та
стягнення надміру сплачених коштів -
задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транпортних
засобів комерційного призначення від
04.10.2013 року № 110010000/2013/00251, від 04.10.2013 року
№ 110010000/2013/00258, від 04.10.2013 року №
110010000/2013/00257, від 06.10.2013 року №
110010000/2013/00269, від 06.10.2013 року №
110010000/2013/00268, від 07.10.2013 року №
110010000/2013/00282, від 08.10.2013 року №
110010000/2013/00294, від 17.10.2013 року №
110010000/2013/00314, від 18.10.2013 року №
110010000/2013/00325, від 18.10.2013 року №
110010000/2013/00326, від 18.10.2013 рову №
110010000/2013/00327, від 22.10.2013 року №
110010000/2013/00339, від 23.10.2013 року №
110010000/2013/00342, від 24.10.2013 року №
110010000/2013/00354, від 15 10.2013 року №
110010000/2013/00363, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/00382, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/00385, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/00386, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/00387, від 30.10.2013 року 110010000/2013/00388,
від 30.10.2013 року № 110010000/2013/00390, від 30.10.2013
року № 110010000/2013/00391, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/00393, від 31.10.2013 року №
110010000/2013/00397, від 31.10.2013 року №
110010000/2013/00398, від 01.11.2013 року №
110010000/2013/00405, від 03.11.2013 року №
110010000/2013/00421, від 18.11.2013 року №
110010000/2013/00468, від 18.11.2013 року 10010000/2013/00467,
від 18.11.2013 року № 110010000/2013/00470, від 18.11.2013
року № 110010000/2013/00459.

Визнати протиправними та скасувати
рішення про коригування митної
вартості товарів від 04.10.2013 року №
110010000/2013/600273/1, від 04.10.2013 року №
110010000/2013/600276/1, від 04.10.2013 року №
110010000/2013/600270/1, від 06.10.2013 року №
110010000/2013/600287/1, від 06.10.2013 року №
110010000/2013/600286/1, від 06.10.2013 року №
110010000/2013/600300/1, від 08.10.2013 року №
10000/2013/600314/1, від 17.10.2013 року №
110010000/2013/600331/1, від 18.10.2013 № 110010000/2013/600342/1,
від 18.10.2013 року № 110010000/2013/600343/1, від
18.10.2013 року № 110010000/2013/600344/1, від 22.10.2013
року № 110010000/2013/600357/1, від 23.10.2013 року №
110010000/2013/600360/1, від 24.10.2013 року №
110010000/2013/600365/1, від 25.10.2013 року №
110010000/2013/600370/1, від 2013 року №
110010000/2013/600392/1, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/600389/1, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/600390/1, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/600394/1, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/600397/1, від 1013 року №
110010000/2013/600400/1, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/600399/1, від 30.10.2013 року №
110010000/2013/600401/1, від 31.10.2013 року №
110010000/2013/600405/1, від 31.10.2013 року №
110010000/2013/600406/1, від 01.11.2013 року №
110010000/2013/600413/1, від 03.11.2013 року №
110010000/2013/600429/1, від 18.11.2013 року №
110010000/2013/600476/1, від 18.11.2013 року №
110010000/2013/600475/1, від 18.11.2013 року №
110010000/2013/600477/1, від 18.11.2013 року №
110010000/2013/600467/1.

Зобов'язати Дніпропетровську митницю
Міндоходів здійснити митне оформлення
вантажу за ціною контракту.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь публічного акціонерного
товариства «Євраз-Дніпропетровський
металургійний завод ім. Петровського»
судовий збір у розмірі 487,20 грн. за
вимоги майнового характеру та 36,54 грн.
за вимоги немайнового характеру.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна,
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
О.С. Луніна