Справа № 810/1494/14
Суддя: Басай О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2014 року 810/1494/14

Суддя Київського окружного
адміністративного суду Басай О.В.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Білоцерківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області про визнання
протиправною та скасування вимоги,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулась
фізична особа- підприємець ОСОБА_1 з
позовом до Білоцерківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області в якому просить
визнати протиправною та скасувати
вимогу №Ф-1036 від 21.11.2013 про сплату боргу
(недоїмки) щодо єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

На обґрунтування позовних вимог
позивач посилається на те, що він як
підприємець обрав спрощену систему
оподаткування і є платником єдиного
податку. Також, перебуває на обліку у
Білоцерківській об'єднаній державній
податковій інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області як платник єдиного соціального
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. Окрім цього,
позивач зазначив, що йому призначено
пенсію за віком, яка оформлена згідно
із Законом України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", оскільки він проживає у
м.Біла Церква Київської області, яке
віднесено до зони посиленого
радіоекологічного контролю. Звернув
увагу на те, що згідно положеннями
частини четвертої статті 4 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", особи, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
Закону пенсію або соціальну допомогу і
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску. Такі особи можуть бути
платниками єдиного внеску виключно за
умови їх добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Незважаючи на зазначене,
відповідач всупереч нормам чинного
законодавства, 21.11.2013 нарахував
позивачу борг (недоїмку) зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування та
сформував вимогу про сплату боргу
(недоїмки). Дії відповідача щодо
зобов'язання позивача сплатити єдиний
соціальний внесок вважає
протиправними, а вимогу щодо сплати
заборгованості - незаконною та такою,
що підлягає скасуванню. Просив позов
задовольнити.

На підтвердження зазначених
обставин позивач надав: виписку з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців,
свідоцтво платника єдиного податку,
пенсійне посвідчення, дублікат
посвідчення громадянина, який постійно
проживає на території зони посиленого
радіоекологічного контролю, вимогу про
сплату боргу (недоїмки).

Відповідач позов не визнав і
18.03.2014 подав заперечення проти позову.
На обґрунтування заперечень на
адміністративний позов відповідач
посилається на те, що спеціальним
нормативно-правовим актом, який
визначає правові та організаційні
засоби забезпечення збору та обліку
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, умови
та порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку є Закон України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування". Згідно з цим з
законом, платник єдиного внеску
зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в
повному обсязі нараховувати,
обчислювати і сплачувати єдиний
внесок. Відповідач звертає увагу на те,
що критерієм звільнення від сплати
єдиного соціального внеску разом з
фактом отримання пенсії є наявність у
особи, яка обрала спрощену систему
оподаткування, статусу пенсіонера за
віком, що встановлюється за
відповідності умовам визначеним
законом, зокрема, досягнення віку після
якого особа має право на призначення
відповідної пенсії. Таким чином, від
сплати єдиного внеску звільняються
тільки особи, які є пенсіонерами за
віком відповідно до положень Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".
Оскільки, позивач отримує пенсію за
віком, призначену відповідно до статті
55 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", як наслідок, він не є
пенсіонером за віком в розумінні
пункту 4 частини першої статті 4 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" та є платником
єдиного внеску і законом не звільнений
від його сплати.

У задоволенні позовних вимог
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1
просив відмовити повністю.

Розглянувши позовну заяву,
дослідивши письмові докази, суд вважає,
що позовна заява підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Судом встановлено, що 21.11.2013
Білоцерківською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Київській
області сформовано та направлено на
адресу позивача вимогу №Ф-1036 про
сплату боргу (недоїмки) щодо єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (а.с.12). Зазначену
вимогу позивач отримав 06.02.2014, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення
№403 (а.с. 25).

Із розрахунку суми боргу
(недоїмки), який зазначений у
письмовому запереченні на
адміністративний позов, випливає, що
станом на 21.11.2013 за особовим рахунком
позивача утворилась недоїмка зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування в сумі
8658,71 грн., а зокрема, за період: III кв. 2011
року - 666,24 грн.; IV кв. 2011 року - 1031,99 грн.; I
кв. 2012 року - 1116,99 грн.; II кв. 2012 року - 1138,86
грн.; III кв. 2012 року - 1147,17 грн.; IV кв. 2012
року - 1169,40 грн.; I кв. 2013 року - 1194,03 грн. та
II кв. 2013 року - 1194,03 грн. (а.с. 24).

Судом, із виписки з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців серії НОМЕР_2
від 05.07.2012 встановлено, що ОСОБА_1
зареєстрований як фізична
особа-підприємець (а.с. 11).

А також, із свідоцтва платника
єдиного податку серії НОМЕР_3 від 25.05.2012,
судом встановлено, що суб'єкт
господарювання ОСОБА_1 є платником
єдиного податку з 01.01.2012 (а.с. 13).

З пенсійного посвідчення НОМЕР_4
виданого Пенсійним фондом України
14.04.2009 випливає, що позивач отримує
пенсію за віком, яка призначена йому
довічно (а.с. 9).

Крім цього, в матеріалах справи
наявна копія дублікату посвідчення
(Категорія 4) серії НОМЕР_5, яке видане
17.12.2008 Київською обласною державною
адміністрацією про те, що ОСОБА_1
постійно проживає або постійно працює
на території зони посиленого
радіоекологічного контролю (а.с. 10).

Надаючи правову оцінку
відносинам, що виникли між сторонами,
суд зазначає наступне.

Пунктом 2 частини першої статті 1
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" №2464-VI
встановлено, що єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - консолідований
страховий внесок, збір якого
здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до пункту 4 частини
першої статті 4 цього ж Закону,
платниками єдиного внеску є фізичні
особи-підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

З 6 серпня 2011 року набрав чинності
Закон України "Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України" №3609-VI від
07.07.2011, яким статтю 4 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" №2464-VI доповнено
частиною четвертою, і відповідно до
якої, фізичні особи-підприємці, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Зазначеною нормою Закону чітко
визначено, що фізичні особи-підприємці,
які обрали спрощену систему
оподаткування та одночасно є
пенсіонерами, що отримують пенсію за
віком або по інвалідності, можуть бути
платниками єдиного внеску виключно за
умови їх добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування. Водночас,
цією ж нормою Закону не передбачено, що
саме особи, яким надано пенсію за віком
на підставі Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" №1058-IV, звільняються від
сплати за себе єдиного внеску.

Таким чином, спростовуються
твердження відповідача стосовно того,
що звільнення від сплати єдиного
внеску не стосується тих осіб, які
отримують інші види пенсійних виплат,
не передбачені статтею 26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування №1058-IV".

Абзац 1 статті 55 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" №796-XII
зазначає, що особам, які працювали або
проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" №1058-IV.

У даному випадку, положення
статті 55 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" №796-XII потрібно розуміти в
контексті з положеннями статті 26
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" №1058-IV, а відтак, пенсія за
віком може бути надана особі, яка не
досягла пенсійного віку, встановленого
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" №1058-IV, за умови, якщо
остання працювала або проживала на
територіях радіоактивного
забруднення.

Статтею 9 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" №1058-IV встановлено, що за
рахунок коштів Пенсійного фонду в
солідарній системі призначаються такі
пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2)
пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання (у тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); 3) пенсія у
зв'язку з втратою годувальника,
водночас, призначення чи виплата
такого виду пенсійних виплат, як пенсія
за віком із зниженням пенсійного віку
цим Законом не передбачена.

Положеннями статті 2 Закону
України "Про пенсійне забезпечення"
№1788-XII визначено види державних пенсій:
а) трудові пенсії: за віком; по
інвалідності; в разі втрати
годувальника; за вислугу років; б)
соціальні пенсії (пункт "б" статті 2
втратив чинність у частині призначення
соціальних пенсій згідно із Законом
України від 31.05.2005 №2603-IV).

Отже, із системного аналізу
законодавства України у сфері
пенсійного забезпечення випливає, що є
чотири різновиди трудових пенсій, в
тому числі і пенсія за віком, яка і
включає в себе пенсію за віком на
пільгових умовах.

Суд звертає увагу на те, що
позивач є пенсіонером за віком в
розумінні положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" №1058-IV, оскільки, йому
призначено і виплачується пенсія за
віком, як щомісячна пенсійна виплата в
солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.
Ураховуючи вищезазначене,
суд доходить висновку, що відповідач
неправомірно та безпідставно звужує
коло осіб, які звільняються від сплати
єдиного внеску.

Також, суд звертає у вагу на те, що
відповідачем не надано доказів того, що
позивач, відповідно до статті 12 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" №1058-IV,
уклав з Пенсійним фондом договір про
добровільну участь у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування. Крім цього,
призначення позивачу пенсії
відповідно до Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" №796-XII та
перебування позивача на спрощеній
системі оподаткування відповідачем не
заперечуються.

Пункт 1 частини другої статті 162
Кодексу адміністративного судочинства
України зазначає, що у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про визнання
протиправними рішення суб'єкта владних
повноважень чи окремих його положень,
дій чи бездіяльності і про скасування
або визнання нечинним рішення чи
окремих його положень, про поворот
виконання цього рішення чи окремих
його положень із зазначенням способу
його здійснення.

Статтею 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюється на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Згідно зі статтею 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суб'єкт владних повноважень
повинен подати суду всі наявні у нього
документи та матеріали, які можуть бути
використані як докази у справі.

Відповідач в супереч зазначеним
вище положенням Кодексу
адміністративного судочинства
України, як суб'єкт владних
повноважень, не надав до суду належних
доказів правомірності його дій щодо
прийняття відповідної вимоги.

Ураховуючи наведене, суд робить
висновок про те, що сформована
відповідачем вимога за №Ф-1036 від 21.11.2013
про сплату боргу (недоїмки) щодо
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування є
протиправною в частині нарахування
позивачу недоїмки зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за період: I
квартал 2012 року у розмірі 1116,99 грн.; II
квартал 2012 року у розмірі 1138,86 грн.; III
квартал 2012 року у розмірі 1147,17 грн.; IV
квартал 2012 року у розмірі 1169,40 грн.; I
квартал 2013 року у розмірі 1194,03 грн. та II
квартал 2013 року у розмірі 1194,03 грн.,
оскільки, фізична особа-підприємець
ОСОБА_1, що є платником єдиного податку
(з 01.01.2012), отримує пенсію за віком, яка
призначена йому довічно.

Розподіляючи судові витрати, суд
зазначає, що частиною третьою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України встановлено, якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86,
94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Скасувати вимогу Білоцерківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області за
№Ф-1036 від 21.11.2013 в частині нарахування
боргу (недоїмки) щодо єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1 за I квартал 2012
року у розмірі 1116,99 грн., за II квартал 2012
року у розмірі 1138,86 грн., за III квартал 2012
року у розмірі 1147,17 грн., за IV квартал 2012
року у розмірі 1169,40 грн., за I квартал 2013
року у розмірі 1194,03 грн. та II квартал 2013
року у розмірі 1194,03 грн.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 09100, код ЄДРПОУ НОМЕР_1)
в дохід Державного бюджету України
решту суми судового судового збору в
розмірі 177,22 грн. (сто сімдесят сім
гривень 22 коп.).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Басай О.В.