Справа № 806/1257/14
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року
Житомир справа № 806/1257/14

категорія 8.3.1

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шимоновича Р.М.,

за участі секретаря Талько А.М.,

за участі представника позивача
Жуковського Г.В.,

за участі представника відповідача
Ковальчук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом приватного підприємства
"Житомирбудінструмент" до Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,

встановив:

Приватне підприємство
"Житомирбудінструмент" (далі - ПП
"Житомирбудінструмент") звернулось до
суду з адміністративним позовом, у
якому просило визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
(далі - Житомирська ОДПІ) № 1 від 06
березня 2014 р. про збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
прибуток підприємств у розмірі 185717,00
грн., у тому числі: 166615,00 грн. - за
основним платежем та 19102,00 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями. Свої
вимоги обґрунтовує тим, що висновки
відповідача є безпідставні, оскільки
підприємством у відповідності до вимог
чинного законодавства сформовано
валові витрати по господарських
операціях з придбання товарів
(бензопили, ланцюги для бензопил,
ріжучі диски для мотокос, напильники,
тощо) у ПП "Лісоруб і Ко", оскільки, дані
правочини були виконані сторонами
належним чином, що підтверджується
первинними документами
бухгалтерського обліку. Зазначає, що
відсутність товарно-транспортної
накладної не свідчить про
безтоварність операції. Факт придбання
товару підтверджується належно
оформленими первинними документами, а
саме: укладеним договором, видатковими
накладними, податковими накладними,
актами взаємозаліку, крім того, під час
перевірки позивачем були надані
документи про реалізацію придбаного
товару.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та просив суд їх
задовольнити.

Представник відповідача просила
відмовити у задоволенні позовних
вимог, пояснивши, що податкове
повідомлення-рішення Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області №
1 від 06 березня 2014 р. прийнято на
підставі правомірних висновків
перевірки за порушення позивачем вимог
Податкового кодексу України, Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств", а тому скасуванню не
підлягає.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд дійшов висновку про задоволення
позовних вимог з наступних підстав.

Встановлено, що у період з 20 січня 2014 р.
по 07 лютого 2014 р. посадовими особами
Житомирської ОДПІ проведено виїзну
планову документальну перевірку ПП
"Житомирбудінструмент" з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.04.2010 р. по
31.12.2012 р., валютного та іншого
законодавства за період з 01.04.2010 р. по
31.12.2012 р., за результатами якої складено
акт № 852/2201/32988993 від 13 лютого 2014 р. (а.с.
13-56).

Актом перевірки зафіксовано порушення,
з питань, що оскаржуються позивачем, пп.
5.2.1 п. 5.2, пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України
"Про оподаткування прибутку
підприємств" від 22.05.97 р. № 283/97-ВР (із
змінами та доповненнями), п. 138.1, п. 138.2
ст. 138 Податкового кодексу України від
02.12.2010 р. № 2755-IV, в результаті чого
Підприємством занижено податок на
прибуток на загальну суму 257350,00 грн., в
тому числі: 3 квартали 2010 року - 37500,00
грн., 2010 рік - 90735,00 грн., 1 квартал 2011 року
- 22017,00 грн., 2 квартал 2011 року - 54466,00 грн.,
2-3 квартал 2011 року - 35492,00 грн., 2-4 квартал
2011 року - 68193,00 грн., 1 квартал 2012 року -
33448,00 грн., 1 півріччя 2012 року - 53650,00 грн., 3
квартали 2012 року - 63623,00 грн., 2012 рік -
76405,00 грн.

За результатами розгляду акту
перевірки, відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення №
1 від 06 березня 2014 р. про
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на прибуток підприємств у
розмірі 185717,00 грн., у тому числі: 166615,00
грн. - за основним платежем та 19102,00 грн. -
за штрафними (фінансовими) санкціями
(а.с. 57).

Згідно розрахунку, податковим
повідомленням-рішенням донараховано
грошове зобов'язання з податку на
прибуток підприємств за 1 квартал 2011
року, 2-4 квартал 2011 року та 2012 рік (а.с.
210).

Перевіряючи спірне податкове
повідомлення-рішення на відповідність
вимогам частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд зазначає наступне.

Підставою для донарахування грошового
зобов'язання з податку на прибуток
підприємств став висновок
контролюючого органу про безпідставне
віднесення вартості
товаро-матеріальних цінностей,
придбаних у ПП "Лісоруб і Ко", до складу
валових витрат, не підтверджених у
повній мірі відповідними первинними
бухгалтерськими документами, а саме:
відсутні акти-приймання-передачі
товаро-матеріальних цінностей, картки
складського обліку, товаро-транспортні
накладні, довіреності на отримання
товаро-матеріальних цінностей,
документів, які засвідчують реальне
переміщення та оприбуткування товарів
на складах підприємства, дані про
проведення
навантажувально-розвантажувальних
робіт, актів звірок, паспортів якості.
Крім того в акті перевірки зазначено,
що у видаткових накладних відсутня
розшифровка підпису особи, яка
отримала товар, а у податкових
накладних - не зазначено форму
цивільно-правового договору.

Такі висновки контролюючого органу не
знайшли свого підтвердження у ході
судового розгляду справи та
спростовані наступним.

Згідно із пунктом 5.1 статті 5 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств" (у редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин, далі - Закон), валові
витрати виробництва та обігу (далі -
валові витрати) - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Відповідно до підпункту 5.2.1 пункту 5.2
статті 5 Закону, до складу валових
витрат включаються: суми будь-яких
витрат, сплачених (нарахованих)
протягом звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Згідно із підпунктом 5.3.9 пункту 5.3
статті 5 Закону, не належать до складу
валових витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Приписами пункту 138.1 статті 138
Податкового кодексу України (у
редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин, далі - ПК
України) визначено, що витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із:

витрат операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті:

інших витрат, визначених згідно з
пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Відповідно до підпункту 138.1.1 пункту 138.1
статті 138 ПК України, витрати
операційної діяльності включають:
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та інші
витрати беруться для визначення
об'єкта оподаткування з урахуванням
пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2
- 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших
статей цього Кодексу, які прямо
визначають особливості формування
витрат платника податку; витрати
банківських установ.

Згідно пункту 138.2 статті 138 ПК України,
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Відповідно до пункту 138.4 статті 138 ПК
України, витрати, що формують
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг, крім
нерозподільних постійних
загальновиробничих витрат, які
включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

Пунктом 138.8 статті 138 ПК України
встановлено, що собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
складається з витрат, прямо пов'язаних
з виробництвом таких товарів,
виконанням робіт, наданням послуг, а
саме: прямих матеріальних витрат;
прямих витрат на оплату праці;
амортизації виробничих основних
засобів та нематеріальних активів,
безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг;
загальновиробничі витрати, які
відносяться на собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку; вартості
придбаних послуг, прямо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг; інших прямих
витрат, у тому числі витрат з придбання
електричної енергії (включаючи
реактивну).

Відповідно до підпункту 138.8.1 пункту 138.1
статті 138 ПК України, до складу прямих
матеріальних витрат включається
вартість сировини та основних
матеріалів, що утворюють основу
виготовленого товару, виконаної
роботи, наданої послуги, придбаних
напівфабрикатів та комплектувальних
виробів, допоміжних та інших
матеріалів, які можуть бути
безпосередньо віднесені до
конкретного об'єкта витрат. Прямі
матеріальні витрати зменшуються на
вартість зворотних відходів, отриманих
у процесі виробництва, які оцінюються у
порядку, визначеному в положеннях
(стандартах) бухгалтерського обліку

Згідно підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті
139 ПК України - витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Встановлено, що 13 січня 2011 р. між
приватним підприємством "Лісобуб і Ко"
(Продавець) та приватним підприємством
"Житомирбудінструмент" (Покупець)
укладено договір (а.с. 58), згідно якого
Продавець передає, а Покупець
зобов'язується прийняти у власність
товар у асортименті, кількості, за
ціною та на загальну суму, що
відображаються у видаткових накладних
відповідно до замовлень Покупця.
Покупець зобов'язується оплатити
вартість товару в строк та на умовах
цього Договору.

На підтвердження виконання умов даного
договору позивачем надані наступні
документи: видаткові накладні (а.с. 59-88),
податкові накладні (а.с. 89-114, 116-118), акти
взаємозаліку (а.с. 119-142).

Пунктом 2.3. Договору від 13 січня 2011 р.
передбачено, що продаж товару
здійснюється на умовах доставки товару
Продавцем або може бути доставлений
само вивезенням.

Представник позивача у судовому
засіданні пояснив, що транспортування
придбаного товару здійснювалось
власним автотранспортом приватного
підприємства "Житомирбудінструмент".

У ході судового розгляду справи
встановлено, що позивач є власником
малотонажних фургонів, що
підтверджується копіями свідоцтв (а.с.
198, 199), що, у свою чергу, свідчить про те,
що перевезення придбаного товару
здійснювалось власним транспортом, а
тому доводи контролюючого органу про
відсутність товаро-транспортних
накладних суд не приймає до уваги.

Суд критично оцінює доводи
представника відповідача про
відсутність актів приймання-передачі
товарів, оскільки пунктом 2.4 Договору
від 13 січня 2011 р. встановлено, що
прийом-передача товару оформляється
підписанням покупцем видаткової
накладної.

У ході судового розгляду справи
встановлено, що видаткові і податкові
накладні, копії яких містяться у
матеріалах справи, відповідають
вимогам частини 2 статті 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні", пункту
201.1 статті 201 Податкового кодексу
України, і є підставою для формування
валових витрат.

Первинні документи по спірній
господарській операції не визнані
недійсними, а тому в силу статті 70
Кодексу адміністративного судочинства
України вважаються належними доказами
по справі, які свідчать про реальність
здійснення господарської операції.

У листі Вищого адміністративного суду
України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11
зазначено, що з метою встановлення
факту здійснення господарської
операції, формування витрат для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або податкового
кредиту з податку на додану вартість
судам належить з'ясовувати, зокрема,
такі обставини: рух активів у процесі
здійснення господарської операції. При
цьому дослідженню підлягають усі
первинні документи, які належить
складати залежно від певного виду
господарської операції, - договори,
акти виконаних робіт, документи про
перевезення, зберігання товарів тощо.

Також, у даному листі зазначено, що
оцінуватися при дослідженні факту
здійснення господарської операції
повинні відносини безпосередньо між
учасниками тієї операції, на підставі
якої сформовані дані податкового
обліку.

В контексті даного роз`яснення суд
відзначає, що придбані у ПП "Лісоруб і
Ко" товари були реалізовані позивачем з
націнкою іншим суб`єктам
підприємницької діяльності та були
використані для надання послуг з
ремонту, зокрема: ОСОБА_3, ТОВ
"Енергостандарт", ВКЖРЕП Малинської
міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ФОП
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ВАТ "Енергопостачальна
компанія "Житомиробленерго", ОСОБА_8,
ФОП ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ПП
"Імпульс-Транс", ТОВ "ПрагмаФактор", ФОП
ОСОБА_12, ФОП ОСОБА_13, ТОВ "Юніком-Пром",
ПАТ "Укртелеком", ТОВ "Блік-Стандарт", ДП
"НЕК"Укренерго", ПП "Бест-М", ТОВ "Форум А",
ТОВ "Назарвуд" та іншим, що
підтверджується видатковими
накладними та актами здачі-прийняття
робіт (надання послуг), копії яких
містяться в матеріалах справи і
свідчать про реальний рух активів у
процесі здійснення позивачем
господарських операцій (а.с. 143-197).

У ході перевірки відповідачем не
встановлено проведення позивачем
збиткових операцій, не встановлено у
позивача наміру отримати за
вищевказаними договорами поставки
інший результат, ніж придбання товару.

Досліджуючи витребувані та приєднані
до справи документи, суд відзначає, що
матеріали справи не містять жодних
доказів наявності між позивачем та
його контрагентом при укладанні і
виконанні договорів взаємоузгоджених
зловмисних дій, спрямованих на
порушення існуючого в державі
суспільного ладу або моральних засад.
Таких доказів суду відповідачем не
надано, а судом при виконанні вимог
статті 11 Кодексу адміністративного
судочинства України, - не виявлено.

При цьому, суд бере до уваги, що доказів,
які б вказували на відсутність
реальності господарських операцій за
спірною угодою, за правилами частини 2
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України відповідач до
суду не подав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оскільки витрати ПП
"Житомирбудінструмент" з придбання
товарів у ПП "Лісоруб і Ко" підтверджено
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку, тому
нарахування податку на прибуток з цих
підстав є неправомірним.

Враховуючи наведене, податкове
повідомлення-рішення Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області №
1 від 06 березня 2014 р. прийнято з
порушенням норм податкового
законодавства, а тому позовні вимоги
про його скасування є обґрунтованими
та підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 86, 94, 158-163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області № 1 від 06 березня 2014 р.

Відшкодувати з Державного бюджету
України на користь приватного
підприємства "Житомирбудінструмент"
371,43 грн. сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Р.М.Шимонович

Повний текст постанови виготовлено: 24
квітня 2014 р.