Справа № 826/20832/13-а
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Кузьменко В.А.
Суддя-доповідач: Шурко О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

17 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Шурка О.І.,

суддів
Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі
Зубрицький Д.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги Державної
реєстраційної служби України,
Публічного акціонерного товариства
«Український Професійний Банк» на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 17 лютого 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Публічного акціонерного товариства
«Український Професійний Банк» до
Державної реєстраційної служби
України, Реєстраційної служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області
про визнання дій протиправними,
скасування рішення, зобов'язання
вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
17 лютого 2014 року адміністративний
позов задоволено частково.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить апеляційну
інстанцію скасувати незаконну, на його
думку, постанову суду першої інстанції
та постановити нову про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Разом з тим, з апеляційною скаргою
звернувся і позивач, в якій останній
просить апеляційну інстанцію
скасувати незаконну, на його думку,
постанову суду першої інстанції та
постановити нову про задоволення
позовних вимог в повному обсязі.

Апелянти посилаються на незаконність,
необ'єктивність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення,
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, що є на їх
переконання підставою для скасування
судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги не
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, Державним реєстратором
Укрдержреєстру було прийнято рішення
про відмову у державній реєстрації
прав та їх обтяжень від 03.12.2013 року
№8604018 за результатами розгляду заяви
уповноваженої особи ПАТ «Український
Професійний Банк», про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень від
02.08.2013 року №2368112 щодо проведення
державної реєстрації права власності
на земельну ділянку, відмовлено у
державній реєстрації права власності
на вказаний об'єкт нерухомого майна на
підставі ст.. 24 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень».

Зазначене рішення мотивоване тим, що
подані документи не відповідають
вимогам та не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

Вважаючи такі висновки та рішення
відповідача протиправним, позивач
звернувся до суду із адміністративним
позовом, в якому просив суд визнати дії
відповідача протиправними, та
зобов'язати останнього провести
державну реєстрацію права власності на
земельну ділянку.

Задовольняючи частково
адміністративний позов, суд першої
інстанції мотивував своє рішення тим,
що рішення державного реєстратора
Укрдержреєстру про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень від
03.12.2013 року №8604018 прийнято не на
підставі та не у спосіб, що передбачені
Законом України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», тому є
протиправним та підлягає скасуванню.
Разом з тим, судом було зазначено, що не
підлягають задоволенню позовні вимоги
про зобов'язання відповідача здійснити
реєстрацію права власності ПАТ
«Український Професійний Банк» на
об'єкт нерухомого майна, тому що
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень
належить до дискреційних повноважень
державного реєстратора, а матеріали
справи не містять всіх документів, які
додавались позивачем до заяви про
державну реєстрацію прав.

Колегія суддів підтримує такий
висновок суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Так, спірні правовідносини регулює
Закон України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень».

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»
державний реєстратор, зокрема
встановлює відповідність заявлених
прав і поданих документів вимогам
законодавства, а також відсутність
суперечностей між заявленими та вже
зареєстрованими правами на нерухоме
майно та їх обтяженнями, приймає
рішення про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень, про відмову в державній
реєстрації, про її зупинення, внесення
змін до Державного реєстру прав.

Згідно з ч. 1 ст. 15 вказаного Закону,
державна реєстрація прав та їх
обтяжень проводиться в такому порядку:
1) прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2)
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3)
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації; 4) внесення записів до
Державного реєстру прав; 5) видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону; 6)
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень», разом
із заявою про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень у паперовій формі
подаються оригінали документів,
необхідних для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, їх копії,
засвідчені в установленому порядку.
Заява про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень не приймається у разі
відсутності документа, що підтверджує
оплату послуг з державної реєстрації
прав та їх обтяжень. Заява про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень не
приймається у разі відсутності
документа, що підтверджує оплату
послуг з державної реєстрації прав та
їх обтяжень.

Стаття 24 вказаного Закону
визначає підстави для відмови в
проведенні державної реєстрації,
зокрема, ч. 4 даної статті вказує, що
державним реєстратором може бути
відмовлено в проведенні державної
реєстрації, якщо подані документи не
відповідають вимогам, встановленим цим
Законом, або не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують

Згідно ч. 2 ст. 24 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
передбачено, що за наявності підстав
для відмови в державній реєстрації
державний реєстратор приймає рішення
про відмову в державній реєстрації
прав та їх обтяжень.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
уповноважена особа ПАТ «Український
Професійний Банк» 03.12.2013 року подала до
Реєстраційної служби
Києво-Святошинського РУЮ заяву про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, реєстраційний номер №2368112,
щодо проведення державної реєстрації
права власності на земельну ділянку.

До заяви про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень, позивачем було додано
рішення Господарського суду Київської
області від 08.04.2013 року по справі
№911/874/13-г та його нотаріально
засвідчену копію; нотаріально
посвідчені копії статуту ПАТ
«Український Професійний Банк»,
виписки з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, довідки з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України та довідки про
взяття на облік платника податків;
копію витягу з протоколу загальних
зборів акціонерів щодо обрання голови
правління; нотаріально посвідчену
копію довіреності представника
позивача, копію паспорта та
реєстраційного номера облікової
картки платника податку та їх
оригінали для огляду; документи, що
підтверджують внесення плати за
надання витягу з Державного реєстру
прав та сплату державного мита.

Однак, відповідач прийшов до висновку,
що подані документи не відповідають
вимогам та не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують, а саме:
рішення Господарського суду Київської
області від 08.04.2013 року по справі
№911/874/13-г не містить необхідні для
державної реєстрації відомості щодо
об'єкта нерухомого майна - дату
державної реєстрації земельної
ділянки, найменування органу, що провів
державну реєстрацію земельної ділянки
та її цільове призначення; подані копії
документа, що посвідчує уповноважену
особу заявника та реєстраційного
номера облікової картки платника
податку не засвідчені в порушення
пункту 5.27 ДСТУ 4163 «Вимоги до оформлення
документів», затверджених наказом
Держспоживстандарту України від 07
квітня 2003 року №55.

Колегія суддів погоджується з
твердженнями суду першої інстанції, що
відповідачами не доведено, що подані
представником позивача документи для
проведення державної реєстрації права
власності не відповідають вимогам
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» чи іншим
нормативно-правовим актам.

Більше того, необґрунтованими є також
висновки оскаржуваного рішення про те,
що рішення Господарського суду
Київської області від 08.04.2013 року по
справі №911/874/13-г не містить необхідні
для державної реєстрації відомості
щодо об'єкта нерухомого майна - дату
державної реєстрації земельної
ділянки, найменування органу, що провів
державну реєстрацію земельної ділянки
та її цільове призначення, оскільки
зазначене не є підставою для відмови у
державній реєстрації прав згідно ст.. 24
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень».

Разом з тим, колегія суддів спростовує
посилання відповідача на
незасвідчення копій документа, що
посвідчує уповноважену особу заявника
та реєстраційного номера облікової
картки платника податку в порядку
підпункту 5.27 ДСТУ 4163 «Вимоги до
оформлення документів», затверджених
наказом Держспоживстандарту України
від 07.04.2003 року №55, оскільки згідно
приписів ст.. 24 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
неналежне засвідчення копій поданих
документів не є підставою для відмови у
державній реєстрації прав та не може
автоматично свідчити про
невідповідність поданих документів
вимогам законодавству чи заявленому
праву.

Колегія суддів також погоджується із
висновками суду першої інстанції щодо
відмови в решті позовних вимог
позивача з тих підстав, що викладені в
судовому рішенні.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що суд першої інстанції
дав належну оцінку всім обставинам
справи та вірно застосував
законодавство, що регулює ці
правовідносини. Доводи апеляційної
скарги спростовуються встановленими
судом першої інстанції обставинами,
наявними в матеріалах справи доказами
та нормами права, зазначеними в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення суду.

Тому, колегія суддів вирішила згідно
ст. 200 КАС України залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, з урахуванням того, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги Публічного
акціонерного товариства «Український
Професійний Банк», Державної
реєстраційної служби України -
залишити без задоволення, а Постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 17 лютого 2014 року - без
змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 22.04.2014
року

Головуючий суддя
Шурко О.І.

Судді:
Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.