Справа № 813/2962/14
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/2962/14
Львівський окружний адміністративний
суд в складі:
головуючої cудді - Потабенко В.А.,
за участю секретаря судового засідання
представника позивача - Василів О.А.,
представника відповідача -
Грабовенської Л.О., згідно довіреності,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом управління Пенсійного фонду
України в Галицькому районі м. Львова
до Галицького відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції про
скасування постанови та зобов'язання
УПФ в Галицькому районі м. Львова
звернулося до суду з позовом до
Галицького ВДВС ЛМУЮ про скасування
постанови про повернення виконавчого
документа від 12.12.2013 року ВП № 40538779 та
про зобов'язання державного виконавця
прийняти до виконання та виконати
виконавчий лист Львівського окружного
адміністративного суду від 08.10.2013 року
№ 813/5944/13-а щодо стягнення з Управління
капітального будівництва Львівської
обласної державної адміністрації
боргу в сумі 167801,26 грн.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
державним виконавцем Галицького ВДВС
ЛМУЮ 12.12.2013 року винесено постанову ВП
№ 40538779 про повернення виконавчого
документа (виконавчого листа
Львівського окружного
адміністративного суду у справі №
813/5944/13-а від 08.10.2013 року) стягувачеві у
справі за позовом УПФ Галицькому
районі м. Львова до Управління
капітального будівництва Львівської
обласної державної адміністрації про
стягнення заборгованості із сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, яка
становить 167801,26 грн. з підстав
подальшого виконання виконавчого
листа органами Державної
казначейської служби України. Позивач
вважає, що вищевказана постанова є
незаконною, оскільки, відповідно до
Закону України "Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень", рішення
судів про стягнення коштів, боржником
за якими є державний орган,
здійснюється Державною казначейською
службою України в межах відповідних
бюджетних призначень шляхом списання
коштів з рахунків такого державного
органу, а в разі відсутності у
зазначеного державного органу
відповідних призначень - за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду. Водночас, ч. 2 ст. 2
вказаного Закону зазначає, що такий не
поширюється на рішення суду,
стягувачем за якими є державний орган,
державне підприємство, орган місцевого
самоврядування, підприємство,
установа, організація, що належить до
комунальної власності. Оскільки
позивач є державним органом, стягнення
слід проводити в порядку, визначеному
Законом України "Про виконавче
провадження". В зв'язку з наведеним УПФ
в Галицькому районі м. Львова змушене
звернутись до суду.
Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала
повністю. Просила позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позовної
заяви заперечила з тих підстав, що
Управління капітального будівництва
Львівської обласної державної
адміністрації - боржник у справі за
позовом УПФ в Галицькому районі м.
Львова про стягнення 167801,26 грн.
заборгованості із сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - перебуває на
повному державному фінансовому
забезпеченні. Таким чином, у
відповідності до п. 3 Порядку виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевих бюджетів або боржників,
затв. постановою КМУ від 03.08.2011 року №
845, рішення про стягнення коштів з
такого боржника повинно виконуватися
органами казначейства, а не Державної
виконавчої служби України. Отже, на
виконання саме Державною виконавчою
службою рішення суду про стягнення
коштів з Управління капітального
будівництва Львівської обласної
державної адміністрації наявна
законом встановлена заборона. З
наведеного, у задоволенні позовних
вимог просила відмовити повністю.
Заслухавши думку представників сторін,
дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши дійсні обставини справи, суд
дійшов висновку, що у задоволенні
позову слід відмовити, враховуючи
11.09.2013 року Львівський окружний
адміністративний суд задовольнив
позов управління Пенсійного фонду
України в Галицькому районі міста
Львова до Управління капітального
будівництва Львівської обласної
державної адміністрації та стягнув на
користь позивача кошти в сумі 167801,26 грн.
06.11.2013 року головним державним
виконавцем Галицького ВДВС ЛМУЮ
Грабовецькою Л.О. відкрито виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчого листа № 813/5944/13-а, виданого
08.10.2013 року Львівським окружним
адміністративним судом щодо стягнення
з Управління капітального будівництва
Львівської обласної державної
адміністрації 167801,26 грн. боргу,
стягувач - УПФ в Галицькому районі м.
Сторонами не заперечується той факт, що
Управління капітального будівництва
Львівської обласної державної
адміністрації перебуває на повному
державному фінансуванні та що рахунки
боржника відкриті та обслуговуються в
ГУ ДКС України у Львівській області.
12.12.2013 року головним державним
виконавцем Галицького ВДВС ЛМУЮ
Грабовецькою Л.О. виконавчий лист №
813/5944/13-а від 08.10.2013 року повернено
стягувачу УПФ в Галицькому районі м.
Львова постановою ВП № 40538779 з підстав
того, що боржник є державною
(комунальною) організацією та має
відкриті рахунки в органах
Казначейства, а тому, відповідно до
вимог ч. 9 ст. 47 Закону України "Про
виконавче провадження", виконавчий
документ, на підставі якого відкрито
виконавче провадження, за яким
виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо наявна
встановлена законом заборона щодо
звернення стягнення на майно чи кошти
боржника, якщо у нього відсутнє інше
майно чи кошти, на які можливо звернути
стягнення, а також щодо проведення
інших виконавчих дій стосовно
боржника, що виключає можливість
виконання відповідного рішення.
У відповідності преамбули Закону
України "Про виконавче провадження",
цей Закон визначає умови і порядок
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), що відповідно
до закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 3 Закону
України "Про виконавче провадження",
рішення про стягнення коштів з
державних органів, державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ виконуються органами, що
здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів.

Згідно з ч. 2 ст. 52 Закону України "Про
виконавче провадження", стягнення за
виконавчими документами звертається в
першу чергу на кошти боржника у гривнях
та іноземній валюті, інші цінності, у
тому числі кошти на рахунках і вкладах
боржника у банках та інших фінансових
установах, на рахунки в цінних паперах
у депозитарних установах.

В свою чергу, у відповідності до
Порядку виконання рішень про стягнення
коштів державного та місцевих бюджетів
або боржників, затв. постановою
Кабінету Міністрів України від 0.08.2011
року № 845, цей Порядок визначає
механізм виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників (далі -
рішення про стягнення коштів),
прийнятих судами, а також іншими
державними органами (посадовими
особами), які відповідно до закону
мають право приймати такі рішення.

В ч. 3 Порядку зазначено, що рішення про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників
виконуються на підставі виконавчих
документів виключно органами
Казначейства у порядку черговості
надходження таких документів (про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів - з попереднім
інформуванням Мінфіну, про стягнення
коштів боржників - у межах відповідних
бюджетних призначень, наданих
бюджетних асигнувань (залишків коштів
на рахунках підприємств, установ,
організацій).

Також, згідно ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону
України "Про виконавче провадження"
стягувач за рішенням суду про
стягнення коштів з державного органу
звертається до Державної
казначейської служби України у строки,
встановлені Законом України "Про
виконавче провадження", із заявою про
виконання рішення суду.

Державний виконавець, дотримуючи ч. 1
ст. 6 Закону України "Про виконавче
провадження", зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про
виконавче провадження" виконавчий
документ, на підставі якого відкрито
виконавче провадження, за яким
виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо наявна
встановлена законом заборона щодо
звернення стягнення на майно чи кошти
боржника, якщо у нього відсутнє інше
майно чи кошти, на які можливо звернути
стягнення, а також щодо проведення
інших виконавчих дій стосовно
боржника, що виключає можливість
виконання відповідного рішення.

Стаття 19 Конституції України
встановлює, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Положення ст. 9 КАС України передбачає,
що суди при вирішенні справи керуються
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Статтю 2 КАС України встановлено, що у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони,
зокрема на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; своєчасно,
тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За наслідком розгляду справи суд не
погоджується з твердженням УПФ в
Галицькому районі м. Львова про
відсутність у державного виконавця
підстав для повернення виконавчого
провадження у справі № 813/5944/13-а за
позовом УПФ в Галицькому районі м.
Львова до о Управління капітального
будівництва Львівської обласної
державної адміністрації з вимогою
стягнути заборгованість із сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, яка
становить 167801,26 грн.

Суд при вирішенні справи виходив з
того, що стягнення 167801,26 грн.
заборгованості з Управління
капітального будівництва Львівської
обласної державної адміністрації
повинно бути проведеним з Державного
бюджету України з рахунків боржника в
Головному управлінні Державного
казначейства України у Львівській
області. Крім того, пряма вказівка на
Порядок виконання рішень про стягнення
коштів державного та місцевих бюджетів
або боржників, згідно якого
виконуються рішення про стягнення
коштів з державного та місцевих
бюджетів або бюджетних установ
міститься і в ч. 2 ст. 3 Закону України
"Про виконавче провадження". За таких
обставин, коли кошти слід стягнути з
державного бюджету, виконавчий
документ пред'являється безпосередньо
до органів казначейської служби.

Відтак, у державного виконавця були всі
законні підстави для повернення
виконавчого документа про стягнення
коштів з Управління капітального
будівництва Львівської обласної
державної адміністрації, оскільки
такий дійсно був поданий не за місцем
виконання рішення.

Судом не беруться до уваги
безпідставні посилання позивача на
Закон України "Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень",
оскільки дія такого дійсно не
поширюється на рішення суду,
стягувачем за якими є державний орган,
державне підприємство, орган місцевого
самоврядування, підприємство,
установа, організація, що належать до
комунальної власності, є інший,
визначений законодавством порядок,
виконання рішень судів, боржниками за
яким є державні органи. Крім того, норми
вказаного Закону не були підставою для
прийняття спірної постанови про
відмову у відкритті виконавчого
провадження.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
оскаржувана постанова головного
державного виконавця Галицького ВДВС
ЛМУЮ про повернення виконавчого
документа від 12.12.2013 року ВП № 40538779
прийнята правомірно та без порушення
вимог чинного законодавства.

Звідси, у задоволенні позовних вимог
УПФ в Галицькому районі м. Львова слід
відмовити.

Згідно ст. 94 КАС України судові витрати
у цій справі стягувати не належить.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 18-19, 28, 69-71, 72, 94,
158-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

у задоволенні позову відмовити
повністю.

Постанова може бути оскаржена в
порядку та строки, передбачені ст.ст. 186,
254 КАС України.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через Львівський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом 10
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлений
28.04.2014 року.

Суддя
Потабенко В.А.