Справа № 805/1456/14
Суддя: Толстолуцька М.М.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2014 р.
Справа №805/1456/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови:

Суддя Донецького окружного
адміністративного суду Толстолуцька
М.М., при секретарі судового засідання
Перовій В.В., розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу за позовом

Дочірнього підприємства «Шахтне
будівельне управління-21»

до

Державної податкової інспекції
у Ворошиловському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області

про

визнання дій незаконними,
зобов'язання виконати дії, заборону
розповсюджувати будь-яку інформацію
про складений Акт від 22.01.2014 № 22.01.2014 №
34/22-02/36306934

за участю представників сторін:

від позивача - Приходько Є.В. - за
довіреністю,

від відповідача - Руднєва Н.Ф. - за
довіреністю,

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги та
просив їх задовольнити у повному
обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечував, просив відмовити у
задоволенні позову.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позовних вимог
позивач, що Державною податковою
інспекцією у Ворошиловському районі
м. Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області на
підставі направлення від 14.01.2014 року
№ 8 було проведено документальну
позапланову виїзну перевірку ДП
«Шахтне будівельне управління-21» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинам з
ТОВ «Вістол» за вересень 2013 року. За
результатами перевірки було складено
Акт від 22.01.2014 року № 34/22-02/36306934 у
висновках якого зазначено, що
документально не підтверджено
реальність здійснення господарських
відносин ДП «Шахтне будівельне
правління-21» із ТОВ «Вістол», у
вересні 2013 року, їх вид, обсяг, якість,
розрахунки та реалізації її покупцям
ПАТ «ДТЕКПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ», ПП
«Вуглепласт».

Позивач з зазначеними висновками не
згоден, у зв'язку з тим, що
вони
не відповідають фактичним обставинам
діяльності ДП «ШБУ-21», а начебто
виявлені порушення податкового
законодавства в діяльності
підприємства при справлянні податку
на додану вартість за вересень 2013 року
базуються лише на суб'єктивних
припущеннях.

Просив позов задовольнити.

Відповідачем надані письмові
заперечення проти позову, які
мотивовані тим, що за наслідками
перевірки позивача було встановлено:
не підтвердження податкового кредиту
ДП «ШБУ-21» податковими зобов'язаннями
продавця ТОВ «Вістол» у вересні 2013
року відповідно до Акту про результати
документальної позапланової
невиїзної перевірки ТОВ «Вістол»
наявність розбіжностей між
податковими зобов'язаннями
постачальників ТОВ «Вістол» та ДП
«ШБУ-21»; наявність розбіжностей між
податковими зобов'язаннями
постачальників ТОВ «Вістол» та ДП
«ШБУ-21»; не підтвердження стосовно
врахування реального часу здійснення
операцій, місцезнаходження майна,
наявності транспортних засобів та
іншого майна, які економічно необхідні
для здійснення такої діяльності, що
свідчить про відсутність необхідних
умов для здійснення відповідної
господарської діяльності контрагента -
постачальника ТОВ «Вістол»;
приховування (зниження) об'єктів
оподаткування, несплату податків та
зборів обов'язкових платежів)
контрагента - постачальника ТОВ
«Вістол»; відсутність у ТОВ «Вістол»
дозволу на виконання робіт зазначених
у договорі від 25.08.2013 №08/КП/2013 та від
25.08.2013 № 09/КП/2013; навмисне «дрібнення»
податкових накладних з метою не
реєстрації їх у Єдиному реєстрі
податкових накладних та з метою
штучного формування податкового
кредиту з ПДВ; не підтвердження
фактичного здійснення постачання,
приймання-передачі та оприбуткування
товарно - матеріальних цінностей, а
також формування податкових
зобов'язань та кредиту, витрат та
доходів, що враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування,
згідно наданих до звірки копій
документів. Також відповідачем
зазначено, що позивач здійснював
діяльність спрямовану на надання
податкової вигоди третіх осіб, з метою
штучного формування податкової
вигоди.

Просив у задоволенні позовних вимог
відмовити.

У судовому засіданні встановлено, що
позивач - Дочірнє підприємство «Шахтне
Будівельне Управління-21»
зареєстровано як юридична особа
Виконавчим комітетом Донецької
міської ради 14.01.2009, включено до ЄДРПОУ
за кодом 36306934, що підтверджується
Довідкою з Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України
(Бланк серії АА № 655348)

Позивач перебуває на податковому
обліку в ДПІ у Ворошиловському районі
м. Донецька з 15.01.2009 за № 25270, що
підтверджується Довідкою про взяття на
облік платника податків від 15.01.2009 №25270.

Позивач є платником податку на додану
вартість відповідно до Свідоцтва про
реєстрацію платника податку на додану
вартість № 100237177 (Бланк серії НБ № 245170)

Судом встановлено, що 22.01.2014 року
Державною податковою інспекцією у
Ворошиловському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області було проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку ДП «Шахтне будівельне
управління-21» з питань дотримання
вимог податкового законодавства по
взаємовідносинам з ТОВ «Вістол», код
за , за період вересень 2013
року, за наслідками якої складено Акт
від 22.01.2014 № 34/22-02/36306934.

Згідно з висновками цього акту,
перевіркою встановлено що
документально не підтверджено
реальність здійснення господарських
відносин ДП «Шахтне будівельне
управління-21» із ТОВ «Вістол», код за
у вересні 2013 року, їх вид,
обсяг, якість, розрахунки та
реалізації її покупцям ПАТ
«ДТЕКПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ», код за ЄДРПОУ
178353, ПП «Вуглепласт» код за .

Правовими підставами проведення
перевірки у акті перевірки визначені
п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п.
78.1.11 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 Податкового
кодексу України.

Відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20
Податкового кодексу України, органи
державної податкової служби мають
право проводити перевірки платників
податків (крім Національного банку
України) в порядку, встановленому цим
Кодексом.

За приписами п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 цього
Кодексу, документальною перевіркою
вважається перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, а також
отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка
не передбачається у плані роботи
органу державної податкової служби і
проводиться за наявності хоча б однієї
з обставин, визначених цим Кодексом.

Згідно з п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового
кодексу України документальна
позапланова перевірка здійснюється,
якщо за наслідками перевірок інших
платників податків або отримання
податкової інформації виявлено факти,
що свідчать про можливі порушення
платником податків податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, якщо платник
податків не надасть пояснення та їх
документальні підтвердження на
обов'язковий письмовий запит органу
державної податкової служби протягом 10
робочих днів з дня отримання запиту.

Таким чином, предметом позапланової
перевірки може бути виключно
дотримання платником податків вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби, а також дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, а також
отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.

У даному випадку податковим органом,
здійснювалась перевірка з питань
дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинам з
ТОВ «Вістол» за період вересень 2013
року, що відповідає приписам
законодавства.

Як зазначалось вище, перевіркою було
встановлено, що документально не
підтверджено реальність здійснення
господарських відносин ДП «Шахтне
будівельне управління-21» із ТОВ
«Вістол», код за у вересні
2013 року. То, стовно вимог позивача про
визнання дій відповідача щодо
визнання в акті перевірки фактично
нездійсненими господарські операції
між позивачем та ПАТ
«ДТЕКПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» та ПП
«Вуглепласт» за вересень 2013 року
незаконними, суд зазначає наступне.

Як передбачено пунктом 86.1 статті 86
Податкового кодексу України,
результати перевірок (крім
камеральних) оформлюються у формі акта
або довідки, які підписуються
посадовими особами органу державної
податкової служби та платниками
податків або їх законними
представниками (у разі наявності). У
разі встановлення під час перевірки
порушень складається акт. Якщо такі
порушення відсутні, складається
довідка.

Акт (довідка), складений за
результатами перевірки та підписаний
посадовими особами, які проводили
перевірку, у строки визначені цим
Кодексом, надається платнику податків
або його законному представнику, який
зобов'язаний його підписати.

У разі незгоди платника податків з
висновками акта такий платник
зобов'язаний підписати такий акт
перевірки із зауваженнями, які він має
право надати разом з підписаним
примірником акта або окремо у строки,
передбачені цим Кодексом.

За приписами пункту 86.3 цієї ж статті,
акт (довідка) документальної виїзної
перевірки, що визначено статтями 77 і 78
цього Кодексу, складається у двох
примірниках, підписується посадовими
особами контролюючого органу, які
проводили перевірку, та реєструється у
контролюючому органі протягом п'яти
робочих днів з дня, що настає за днем
закінчення установленого для
проведення перевірки строку (для
платників податків, які мають філії
та/або перебувають на консолідованій
сплаті, - протягом 10 робочих днів). У
разі відмови платника податків або
його законних представників від
підписання акта (довідки) посадовими
особами контролюючого органу
складається відповідний акт, що
засвідчує факт такої відмови. Один
примірник акта або довідки про
результати виїзної планової чи
позапланової документальної перевірки
у день його підписання або відмови від
підписання вручається або
надсилається платнику податків чи його
законному представнику. Відмова
платника податків або його законних
представників від підписання акта
перевірки або отримання його
примірника не звільняє платника
податків від обов'язку сплатити
визначені контролюючим органом за
результатами перевірки грошові
зобов'язання. У разі відмови платника
податків або його законних
представників від отримання
примірника акта або довідки про
результати перевірки або неможливості
його вручення та підписання у зв'язку з
відсутністю платника податків або його
законних представників за
місцезнаходженням такий акт або
довідка надсилається платнику
податків у порядку, визначеному
статтею 58 цього Кодексу для надсилання
(вручення) податкових
повідомлень-рішень. У зазначених у
цьому абзаці випадках контролюючим
органом складається відповідний акт.
Податкове повідомлення-рішення
приймається у порядку і строки,
передбачені пунктом 86.8 цієї статті.

За приписами підпункту 14.1.157 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України,
податкове повідомлення-рішення -
письмове повідомлення контролюючого
органу (рішення) про обов'язок платника
податків сплатити суму грошового
зобов'язання, визначену контролюючим
органом у випадках, передбачених цим
Кодексом та іншими законодавчими
актами, контроль за виконанням яких
покладено на контролюючі органи, або
внести відповідні зміни до податкової
звітності.

Відповідно до пункту 2.1 Порядку
направлення органами державної
податкової служби податкових
повідомлень-рішень платникам податків,
затвердженого Наказом Державної
податкової адміністрації України від
22.12.2010 № 985, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 30.12.2010 за
№ 1440/18735, орган державної податкової
служби визначає суму нарахування
(зменшення) грошового зобов'язання,
зменшення (збільшення) суми бюджетного
відшкодування, та/або зменшення
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість та складає податкове
повідомлення-рішення у таких випадках:
…б) якщо дані перевірки результатів
діяльності платника податків свідчать
про заниження або завищення суми його
податкових зобов'язань, заявлених у
податкових деклараціях, уточнюючих
розрахунках.

Відповідно до пункту 86.8 статті 86
Податкового кодексу України, податкове
повідомлення-рішення приймається
керівником податкового органу (його
заступником) протягом десяти робочих
днів з дня, наступного за днем вручення
платнику податків акта перевірки у
порядку, передбаченому статтею 58 цього
Кодексу, для надсилання (вручення)
податкових повідомлень-рішень, а за
наявності заперечень посадових осіб
платника податків до акта перевірки
приймається з урахуванням висновку про
результати розгляду заперечень до акта
перевірки - протягом трьох робочих
днів, наступних за днем розгляду
заперечень і надання (надсилання)
письмової відповіді платнику податків.

У судовому засіданні встановлено, що
відповідач такого податкового
повідомлення-рішення протягом
визначених Податковим кодексом
України строків не приймав.

Суд вважає, що поведінка суб'єкта
владних повноважень у такий спосіб
ставить суб'єкта господарювання
(позивача) у правову невизначеність,
оскільки, з одного боку наявні висновки
акта перевірки про встановлені
порушення закону, а з іншого боку,
відсутня можливість для оскарження
податкового повідомлення-рішення
податкового органу, яке б було прийнято
за наслідками порушень, встановлених
таким актом перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи,
висновки акту перевірки від 22.01.2014 №
34/22-02/36306934 ґрунтуються на твердженні
податкового органу про нікчемність
правочинів, укладених між ДП «ШБУ-21»
та ТОВ «Вістол».

Так, як вбачається з матеріалів справи,
між позивачем, як Підрядником та
«ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ», як замовником
укладено договір підряду від 12.04.2013
року № 13-16/104-ПД, предметом якого є
виконання підрядних робіт:
«Приведення в паспортний стан 1057
збірного штреку на ПСП «ШУ
Дніпровське» Шахта «Дніпровська».
Відповідно до умов договору замовник
зобов'язується прийняти та своєчасно
оплатити виконані підрядником
роботи, якщо вони відповідають умовам
договору. Підрядник здійснює
виконання робіт, оговорених п.1.1.
Договору, відповідно з узгодженим з ним
Паспортом ведення робіт по
відновленню 1057 зб. штреку на ПСП «ШУ
«Дніпровське» м. «Дніпровська».
Вартість робіт по Договору складає - 2
533 811, 83 гривні (два мільйону п'ятсот
тридцять три тисячі вісімсот
одинадцять гривень 83 копійки), в тому
числі ПДВ -20% - 422 301,97 гривень (чотириста
двадцять дві тисячі триста одна
гривня 97 копійок).

Виконання договору підтверджується:
податковою накладною від 30.09.2013 року №
21, Актом приймання виконаних
будівельних робіт за вересень 2013 року
(01.09.2013 -16.09.2013) № 6, Довідкою про
вартість виконаних будівельних робіт
за вересень 2013 року.

28.08.2013 року між позивачем, як
Підрядником та «ДТЕК
ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ», як замовником
укладено договір підряду № 13-16/322- ПД,
предметом якого є виконання підрядних
робіт: «Відновлення 5033 збірного штреку
(1150 п.м.) на ПСП «ШУ «Дніпровське» Шахта
« ім. Н.І. Сташкова». Відповідно до умов
договору замовник зобов'язується
прийняти та своєчасно оплатити
виконані підрядником роботи, якщо вони
відповідають умовам договору.
Підрядник здійснює виконання робіт,
оговорених п.1.1. Договору, відповідно з
узгодженим з ним Паспортом ведення
робіт по відновленню 5033 зб. штреку на
ПСП «ШУ «Дніпровське» Шахта «ім. Н.І.
Сташкова» та Технічним завданням.
Вартість робіт по Договору складає - 1
119 288,00 гривні (один мільйон сто
дев'ятнадцять тисяч двісті
вісімдесят вісім гривень 00 копійок), в
тому числі ПДВ -20% - 186 548,00 гривень (сто
вісімдесят шість тисяч п'ятсот сорок
вісім гривень 00 копійок).

Виконання зазначеного договору
підтверджується: податковою накладною
від 30.09.2013 року № 22, Актом приймання
виконаних будівельних робіт за
вересень 2013 року № 1, Довідкою про
вартість виконаних будівельних робіт
за вересень 2013 року.

01.05.2013 року між позивачем, як
субпідрядником та ПП «Вуглепласт», як
замовником («Підрядник» за основним
договором від 16.10.2012 № 161-2012/8-2012)
укладено договір № 18-2013, предметом
якого є виконання робіт з ремонту
гірних виробок.

Виконання зазначеного договору
підтверджується Актом виконаних
робіт від 30.09.2013.

25.08.2013 року між позивачем, як
Підрядником та ТОВ «Вістол», як
Субпідрядником укладено договір
субпідряду № 09/КП/2013 на виконання
гірничопрохідних, ремонтних робіт на
об'єктах ПСП «ШБ Дніпровське» ім. Н.І.
Сташкова. Загальна ціна робіт, для
виконання субпідрядних робіт складає
-57524,92 гривні, у тому числі ПДВ 9587,49
гривні. Строк дії договору до 31.10.2013
року. Згідно пункту 3.4 по договору №
09/КП/2013 за послуги, оказані
Підрядником, Субпідрядник щомісяця
перераховує на розрахунковий рахунок
Підрядника суму, яка складає 2,5 % від
вартості робіт.

Виконання договору підтверджується
податковою накладною від 30.09.2013 № 263,
Довідкою про вартість виконаних
будівельних робіт за вересень 2013 року,
Актом приймання виконаних
будівельних робіт за вересень 2013 року,
Платіжним дорученням від 11.12.2013 № 96,
Платіжним дорученням від 16.12.2013 № 99,

25.08.2013 року 25.08.2013 року між позивачем, як
Підрядником та ТОВ «Вістол», як
Субпідрядником укладено договір
субпідряду № 08/КП/2013 на виконання
гірничопрохідних, ремонтних робіт на
об'єктах ПСП «ШБ Дніпровське» Шахта
«Дніпровська». Загальна ціна робіт,
для виконання субпідрядних робіт
складає -110621,98 гривні, у тому числі ПДВ
18437,00 гривні. Строк дії договору до
31.10.2013 року. Згідно пункту 3.4 по
договору № 08/КП/2013 за послуги, оказані
Підрядником, Субпідрядник щомісяця
перераховує на розрахунковий рахунок
Підрядника суму, яка складає 2,5 % від
вартості робіт.

Виконання зазначеного договору
підтверджується Податковими
накладними від 30.09.2013 № 261, від 30.09.2013 №
262, Актом приймання виконаних
будівельних робіт за вересень 2013 року,
Довідкою про вартість виконаних
будівельних робіт за вересень 2013 року,
Звітом по рахунку з 13.11.2013 по 13.11.2013,
Платіжним дорученням від 11.12.2013 № 95,
Платіжним дорученням від 12.11.2013 № 87.

Застосування отриманих матеріалів в
господарській діяльності
підтверджується накладними,
видатковими накладними, реєстром
виданих довіренностей та витягами з
відомостей про отримання заробітної
плати за виконання робіт(а.с.216-245).

Між сторонами відсутній спір щодо
розміру сформованих за наслідками
господарської операції зазначених
вище сум валових витрат, валових
доходів та податкового кредиту та
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість. В межах даної справи
позивач оскаржує висновки податкового
органу про нікчемність укладених ним
правочинів.

Статтею 215 Цивільного кодексу України
передбачено, що підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними»
визначений перелік правочинів, які є
нікчемними як такі, що порушують
публічний порядок (стаття 228 Цивільного
кодексу України): правочини, спрямовані
на порушення конституційних прав і
свобод людини і громадянина) правочини,
спрямовані на знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної
особи,держави, Автономної Республіки
Крим, територіальної громади,
незаконне заволодіння ним. Такими є
правочини, що посягають на суспільні,
економічні та соціальні основи
держави, зокрема: правочини, спрямовані
на використання всупереч закону
комунальної, державної або приватної
власності; правочини, спрямовані на
незаконне відчуження або незаконне
володіння, користування, розпорядження
об'єктами права власності українського
народу - землею як основним
національним багатством, що перебуває
під особливою охороною держави, її
надрами, іншими природними ресурсами
(стаття 14 Конституції України);
правочини щодо відчуження викраденого
майна; правочин, що порушують правовий
режим вилучених з обігу або обмежених в
обігу об'єктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на
порушення інших об'єктів права,
передбачені іншими нормами публічного
права, не є такими, що порушують
публічний порядок.

При кваліфікації правочину за статтею
228 Цивільного кодексу України має
враховуватися вина, яка виражається в
намірі порушити публічний порядок
сторонами правочину або однією зі
сторін. Доказом вини може бути вирок
суду, постановлений у кримінальній
справі, щодо знищення, пошкодження
майна чи незаконного заволодіння ним
тощо.

Відповідач не зазначив у акті
перевірки та не надав суду доказів, які
б з огляду на приведені вище положення
Цивільного кодексу України та
роз'яснення Пленуму Верховного Суду
України свідчили про нікчемність
правочинів. Також, вказані правочини не
визнавались недійсним у судовому
порядку.

В основу висновків про нікчемність
договору, укладеного позивачем з ТОВ
«Вістол» відповідачем покладено Акт
Старобільської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Луганській області від 13.11.2013 №
2/22/32926534 про результати документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
«Вістол» з питання дотримання вимог
чинного податкового законодавства в
частині нарахування та сплати податку
на додану вартість та податку на
прибуток за період 01.10.2010 по 30.09.2013. За
змістом цього акту, податковий орган із
посиланням на порушення кримінальної
справи за фактами вчинення групою осіб
злочинів у сфері господарської
діяльності, зазначає про нікчемність
усіх правочинів, укладених ТОВ
«Вістол» з всіма його контрагентами.
Разом із тим, інформації щодо прийняття
судом вироку по даній кримінальній
справі акт перевірки не містить. Крім
того, суд звертає увагу, що можлива
відсутність необхідних умов для
ведення господарської діяльності у
контрагента позивача не може бути
підставою для висновку про нікчемність
укладеного з ним договору на підставі
частин 1, 5 статті 203, частин 1, 2 статті 215,
статті 228 Цивільного кодексу України.
Зазначені норми законодавства не
пов'язують нікчемність правочину із
відсутністю умов для здійснення
господарської діяльності.

Крім того, в акті перевірки
відповідачем зауважується на
розбіжностях згідно інформації
«Системи автоматизованого
співставлення даних податкового
кредиту та податкових зобов'язань в
розрізі контрагентів». З цього приводу
суд вважає за необхідне зазначити, що
інформація щодо результатів
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів не може
братися до уваги як доказ нікчемності
правочинів, оскільки жодними нормами
законодавства це не передбачено.

Також, в матеріалах справи наявне
рішення Донецького апеляційного
адміністративного суду від 22.01.2014 року
по справі № 812/10014/13-а, яким встановлено
безпідставність анулювання показників
податкової звітності з податку на
додану вартість за період з 01.10.2013 по
30.09.2013 року ТОВ «Вістол».

Суд зазначає, що відповідач не взяв до
уваги припис акту цивільного
законодавства України, викладений в
частині 1 статті 204 Цивільного кодексу
України, згідно з яким правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаним судом недійсним
(презумпція правомірності). Головною
підставою вважати правочин нікчемним
являється її недійсність, встановлена
законом. Саме законом, а не актами
перевірок, які б факти в цих актах не
були відображені. Вказані ж в актах
висновки є суто суб'єктивною думкою
державного податкового
ревізора-інспектора, оскільки були
зроблені за відсутності інформації,
яка надається в передбаченому
законодавством порядку.

З урахуванням наведених вище норм
законодавства та роз'яснень,
викладених у Постанові Пленуму
Верховного Суду України, суд доходить
висновку, що навіть за наявності ознак
нікчемності правочину податкові
органи мають право лише звертатися до
судів з позовами про стягнення в доход
держави коштів, отриманих по
правочинах, здійснених з метою, що
свідомо суперечить інтересам держави і
суспільства, посилаючись на їх
нікчемність. У зв'язку з цим слід
зазначити, що одним з основних завдань
органів державної податкової служби є
здійснення контролю дотримання
податкового законодавства і надання
роз'яснень законодавства з питань
оподаткування платникам податків.
Жодним законом не передбачено право
органу державної податкової служби
самостійно, в позасудовому порядку,
визнавати нікчемними правочини і дані,
вказані платником податків в
податкових деклараціях.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 207
Господарського кодексу України
господарське зобов'язання, що не
відповідає вимогам закону, або вчинено
з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, або
укладено учасниками господарських
відносин з порушенням хоча б одним з
них господарської компетенції
(спеціальної правосуб'єктності), може
бути на вимогу однієї із сторін, або
відповідного органу державної влади
визнано судом недійсним повністю або в
частині.

Зазначена норма недійсність
господарського зобов'язання пов'язує з
наступним: невідповідністю його змісту
вимогам закону; наявністю мети, що за
відомо суперечить інтересам держави і
суспільства; укладенням учасниками
господарських відносин з порушенням
хоча б одним із них господарської
компетенції (спеціальної
правосуб'єктності).

Відповідно до статті 228 ЦК України
правочин вважається таким, що порушує
публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним.

У складі цивільного правопорушення,
передбаченого ст. 228 ЦК України
міститься обов'язкова ознака -
специфічна мета - порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Наявність мети,
включеної до складу правопорушення
підлягає обов'язковому доведенню. Мета
юридичної особи має бути доведена
через мету відповідного керівника
-фізичної особи, яка на момент
укладання угоди виконувала
представницькі функції за статутом
(положенням) або за довіреністю. Слід
зазначити, що наявність мети
зазначеної в диспозиції ст. 228 ЦК
України у фізичної особи тягне
кримінальну відповідальність за
відповідними статтями кримінального
кодексу України за скоєний злочин,
замах на злочин або готування до
злочину. Такі обставини можуть бути
доведені лише обвинувальним вироком.

Відповідачем не надано доказів
порушення конституційних прав чи
свобод людини і громадянина, знищення,
пошкодження майна фізичної або
юридичної особи, держави, Автономної
Республіки Крим, територіальної
громади, незаконного володіння ним
внаслідок укладання та виконання
позивачем та його контрагентами
правочинів. Таким чином, відповідачем
не доведено наявності мети, завідомо
суперечної інтересам держави і
суспільства, а також існування умислу у
позивача чи його контрагентів, як
обов'язкової ознаки для визнання
правочину недійсним та застосування
адміністративно-господарських
санкцій. Хоча факт порушення
публічного порядку повинен бути
доведеним певними засобами
доказування.

Інший підхід потенційно надасть
можливість посадовим особам державних
органів на власний розсуд оголошувати
будь-який правочин недійсним
(нікчемним) без звернення до суду, що не
є правильним виходячи з загальних
засад судочинства.

Відповідачем також не було
обґрунтовано належним чином і доведено
у встановленому законом порядку, що
угоди порушують публічний порядок,
суперечать моральним засадам
суспільства та спрямовані на
заволодіння майном держави.

Відповідачем лише зазначено, без
відповідних доказів, про відсутність
реальності поставок товарів (робіт,
послуг), які економічно необхідні для
виконання такого постачання або
здійснення діяльності тощо, що може
свідчити про відсутність необхідних
умов для здійснення відповідної
господарської, економічної діяльності
як позивачем, так і його контрагентами -
є тільки припущенням.

Крім того, посилання відповідача на
частини 1, 5 статтю 203, частини 1,2 статті
215, статтю 216 ЦК України є безпідставним,
так як зазначені норми можуть
використовуватися лише при визнанні
правочинів недійсними в судовому
порядку.

Вказані висновки підтверджуються і ст.
20 Податкового кодексу України,
відповідно до якої органам державної
податкової служби України не надано
повноважень щодо визнання тих чи інших
угод (правочинів) недійсними та/або
нікчемними.

З огляду на викладене, суд вважає
незаконними дії відповідача по
викладенню в акті документальної
позапланової ДП «Шахтне будівельне
управління-21» від 22.01.2014 № 34/22-02/36306934
висновків щодо нікчемності правочинів
між ДП «Шахтне будівельне
управління-21» та ПАТ «ДТЕК
ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ», ПП «Вуглепласт», а
позовні вимоги ДП «Шахтне будівельне
управління-21» у цій частині - вважає
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог ДП «Шахтне
будівельне управління-21» про
зобов'язання відповідача поновити в
автоматизованій системі «Податковий
блок» дані податкової декларації з ПДВ
за вересень 2013 року, суд зазначає
наступне.

Згідно з вимогами статті 74 Податкового
Кодексу України, податкова інформація,
зібрана відповідно до цього Кодексу,
може зберігатися та опрацьовуватися в
інформаційних базах органів державної
податкової служби або безпосередньо
посадовими (службовими) особами
органів державної податкової служби.
Перелік інформаційних баз, а також
форми і методи опрацювання інформації
визначаються центральним органом
державної податкової служби. Зібрана
податкова інформація та результати її
опрацювання використовуються для
виконання покладених на органи
державної податкової служби функцій та
завдань.

Наказом ДПА України від 18.04.2008 № 266 «Про
організацію взаємодії органів
державної податкової служби при
опрацюванні розшифровок податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів на рівні ДПА
України» затверджено Порядок
взаємодії органів державної
податкової служби при опрацюванні
розшифровок податкових зобов'язань та
податкового кредиту з податку на
додану вартість у контрагентів. Згідно
п.1.3 розділу 1 зазначеного Порядку, для
його реалізації створені відповідні
програмні продукти, у тому числі
"Система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України", яка
формується на підставі подання
платниками податку на додану вартість
розшифровок податкового кредиту та
податкових зобов'язань у розрізі
контрагентів. Пунктом 2.8 Наказу №266
встановлено, що працівники органу
державної податкової служби несуть
відповідальність за відповідність
інформації у базах податкової
звітності даним податкових документів,
наданих платником ПДВ.

Відповідно до п. 2.21 Наказу № 266 підсумки
перевірок за результатами
автоматизованого співставлення
податкової звітності з ПДВ на
центральному рівні відображаються в
додатку до акта перевірки (камеральної,
документальної невиїзної, планової,
позапланової перевірки) або довідки у
розрізі періодів та операцій з одним
контрагентом та фіксуються в АС "Аудит".
По мірі підписання актів перевірки та
узгодження податкових зобов'язань,
визначених податковим
повідомленням-рішенням, прийнятим за
результатами таких перевірок,
уточнюються результати
автоматизованого співставлення на
центральному рівні податкової
звітності з ПДВ за поданням підрозділу,
яким завершено процедуру такого
узгодження та яким прийнято таке
повідомлення-рішення.

Отже, нормами Податкового кодексу
України та Порядком, затвердженим
наказом ДПА України від 18 квітня 2008
року № 266, передбачено єдину підставу
для можливості зміни в базах даних, у
тому числі в Системі автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України - це
наявність узгоджених податкових
зобов'язань, визначених податковим
повідомленням-рішенням на підставі
висновків акту перевірки про порушення
платником податків податкового
законодавства.

Разом із тим, у даному випадку не
приймались податкові
повідомлення-рішення, та відповідні
податкові зобов'язання не
узгоджувались, однак відповідач,
проігнорувавши наведені вище вимоги,
вніс відповідні коригування до бази
даних, виключивши з неї задекларовані
позивачем у податковій звітності дані
стосовно податкових зобов'язань та
податкового кредиту з податку на
додану вартість.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
суд приходить до висновку про
протиправність дій відповідача щодо
внесення змін до бази даних в частині
виключення відомостей, задекларованих
позивачем, оскільки саме ці дії
призвели до порушення прав позивача.

Що стосується позовних вимог
відповідача про заборону Державної
податкової інспекції у
Ворошиловському районі м. Донецька ГУ
Міндоходів у Донецькій області
розповсюджувати будь-яку інформацію
про складений Акт перевірки від 22.01.2014
№ 34/22-02/36306934, суд відмовляє в їх
задоволенні,зазначаючи наступне.

Діючим наказом Державної податкової
адміністрації України від 27 травня 2008
року N 355 «Про затвердження Методичних
рекомендацій щодо порядку взаємодії
між підрозділами органів державної
податкової служби України при
організації та проведенні перевірок
платників податків» також
п.1.10передбачено, що працівниками
підрозділів, які здійснюють (очолюють)
перевірки, вноситься необхідна
інформація до інформаційної бази щодо
результатів контрольно-перевірочної
роботи АС "Аудит" на кожному етапі
організації, проведення та реалізації
матеріалів перевірок (при направленні
повідомлення платнику податків про
початок планової виїзної перевірки,
оформленні направлення на проведення
перевірки, реєстрації акта перевірки,
прийнятті та направленні податкового
повідомлення-рішення (рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій), складанні протоколів про
адміністративне правопорушення тощо -
у день вчинення відповідних дій,
апеляційному (адміністративному або
судовому) узгодженні податкового
зобов'язання згідно з прийнятим
податковим повідомленням-рішенням - у
день отримання відповідних документів
або інформації в установленому
порядку. У випадку якщо перевірку
здійснювали (очолювали) працівники
іншого органу ДПС, ними забезпечується
складання та надання не пізніше
наступного робочого дня органу ДПС, де
на обліку перебуває платник податків,
необхідної інформації для внесення до
Інформаційної бази результатів
контрольно-перевірочної роботи АС
"Аудит", Єдиного банку даних юридичних
осіб та інших баз даних органів ДПС.

Відповідні підрозділи органу ДПС, на
обліку в якому перебуває платник
податків, забезпечують внесення до
інформаційних баз даних відповідної
інформації та даних не пізніше
наступного робочого дня з дня їх
отримання, а також вжиття заходів щодо
своєчасного погашення платником
податків донарахованих перевіркою сум
податкових зобов'язань із відповідним
повідомленням органу ДПС, що
здійснював (очолював) перевірку, про
результати їх апеляційного узгодження,
а також повноту і своєчасність їх
сплати. Тобіш ДПІ діяла в межах
повноважень та у спосіб передбачений
діючим законодавством.

Підсумовуючи вищевикладене,
позовні вимоги ДП «Шахтне будівельне
управління - 21» суд задовольняє
частково, внаслідок чого визнає дії
Державної податкової інспекції у
Ворошиловському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області щодо визнання в
акті перевірки фактично
нездійсненими господарські операції
між позивачем та ПАТ
«ДТЕКПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» та ПП «
Вуглепласт» за вересень 2013 року
незаконними. Зобов'язує Державну
податкову інспекцію у Ворошиловському
районі м. Донецька Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області поновити в автоматизованій
системі «Податковий Блок» дані
податкової декларації з ПДВ за
вересень 2013 року ДП « ШБУ-21».

Керуючись ст. ст. 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59,
69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158,
162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги Дочірнього
підприємства "Шахтне Будівельне
Управління - 21 до Державної податкової
інспекції у Ворошиловському районі м.
Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області про
визнання дій незаконними, зобов'язання
виконати дії, заборону розповсюджувати
будь-яку інформацію про складений Акт
від 22.01.2014 №34/22-02/36306934 - задовольнити
частково.

Визнати дії Державної
податкової інспекції у
Ворошиловському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області щодо визнання в
акті перевірки фактично
нездійсненими господарські операції
між позивачем та ПАТ
«ДТЕКПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» та ПП «
Вуглепласт» за вересень 2013 року
незаконними.

Зобов'язати Державну податкову
інспекцію у Ворошиловському районі м.
Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області
поновити в автоматизованій системі
«Податковий Блок» дані податкової
декларації з ПДВ за вересень 2013 року
ДП « ШБУ-21».

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Постанову прийнято у нарадчій кімнаті
та проголошено її вступну та
резолютивну частини 10 квітня 2014 року.

Повний текст постанови виготовлено 15
квітня 2014 року.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Толстолуцька М.М.