Справа № К/9991/28514/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/28514/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В.
(доповідач), суддів:Бутенка В.І.,
Заїки М.М., - провівши в порядку
касаційного провадження попередній
розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду (далі - УПФ)
України в місті Судак Автономної
Республіки (далі - АР) Крим, третя особа -
Відкрите акціонерне товариство (далі -
ВАТ) «Сонячна Долина», про визнання
незаконним рішення про відмову у
призначенні пенсії на пільгових умовах
та зобов'язання вчинити певні дії щодо
призначення пенсії, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на постанову Судацького
міського суду АР Крим від 6 серпня 2010
року та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 21 березня 2011 року, -

в с т а н о в и в :

У березні 2010 року ОСОБА_4 звернувся в
суд з адміністративним позовом, після
уточнень якого 13 червня 2010 року,
просить визнати незаконними та
скасувати рішення комісії УПФ України
в місті Судак АР Крим від 2 серпня 2007
року № 9, протокол відповідача від 27
липня 2009 року № 13 про відмову в
призначенні пенсії та рішення комісії
при Головному УПФ України в АР Крим від
7 червня 2010 року, зобов'язавши
відповідача призначити йому пенсію за
віком на пільгових умовах з
урахуванням періоду роботи
електрозварником з 15 березня 1982 року по
28 травня 2001 року. Свої вимоги
обґрунтовує тим, що УПФ України в місті
Судак АР Крим безпідставно не включено
до його пільгового трудового стажу
період роботи електрозварником у
радгоспі-заводі «Сонячна Долина»,
вказуючи на те, що ним були надані всі
довідки та документи, необхідні для
призначення пенсії на пільгових
умовах.

Постановою Судацького міського суду АР
Крим від 6 серпня 2010 року, залишеною без
змін ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 21 березня 2011 року, у задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати постанову
Судацького міського суду АР Крим від 6
серпня 2010 року і ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 21 березня
2011 року та прийняти нове рішення про
задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги та
заперечення на неї, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами норм
матеріального і процесуального права в
межах касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

За приписами частини 1 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Згідно статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної

інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій. Не може
бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення судом норм
процесуального права, якщо це не
призвело і не могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до частини 2 статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України (у редакції, чинній на час
звернення в суд з вказаним позовом) для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини 1 статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
(у редакції, чинній на час звернення в
суд з вказаним позовом) пропущення
строку звернення до адміністративного
суду є підставою для відмови у
задоволенні адміністративного позову
за умови, якщо на цьому наполягає одна
із сторін.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, 30 травня 2007 року
звертався із заявою до УПФ України в
місті Судак АР Крим про призначення
пенсії на пільгових умовах (по Списку №
2) і рішенням комісії УПФ України в
місті Судак АР Крим від 2 серпня 2007 року
№ 9 йому було відмовлено в призначенні
такої пенсії, оскільки пільговий стаж
складає 7 років 10 місяців 18 днів.
Позивач вважає, що прийнятим рішенням
порушені його права на отримання
пенсії на пільгових умовах, просить
визнати незаконним та скасувати
рішення комісії відповідача від 2
серпня 2007 року № 9.

Судами попередніх інстанцій правильно
встановлено, що строк звернення до суду
з вимогами про визнання незаконним та
скасування рішення комісії УПФ України
в місті Судак АР Крим від 2 серпня 2007
року № 9 позивачем пропущений, оскільки
останній звернувся до суду 1 березня 2010
року, тобто за межами річного строку,
встановленого статтею 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Доказів поважності причин
пропуску строку звернення до суду за
захистом своїх прав, ОСОБА_4 не надав, а
представники відповідача в судовому
засіданні наполягали на застосуванні
положень статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_4 в частині
визнання незаконним та скасування
рішення комісії УПФ України в місті
Судак АР Крим від 2 серпня 2007 року № 9
суди дійшли вірного висновку про
пропуск позивачем встановленого
строку звернення до адміністративного
суду.

Як вбачається з матеріалів справи, 27
квітня 2009 року ОСОБА_4 повторно
звернувся до УПФ України в місті Судак
АР Крим із заявою про призначення
пенсії на пільгових умовах відповідно
до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі -
Закон № 1788-ХІІ), однак йому було
відмовлено в призначенні такої пенсії
з тих підстав, що пільговий стаж роботи
12 років 6 місяців не було підтверджено.
Позивач просить визнати незаконним та
скасувати протокол від 27 липня 2009 року
№ 13 про відмову в призначенні
відповідачем пенсії.

Згідно абзацу 1 пункту 2 Розділу XV
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV
пенсійне забезпечення застрахованих
осіб, які працювали або працюють на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком № 1 та на інших
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах або за
вислугу років, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше, мали
право на пенсію на пільгових умовах або
за вислугу років, здійснюється згідно з
окремим законодавчим актом через
професійні та корпоративні фонди.

Відповідно до пункту «б» частини 1
статті 13 Закону № 1788-ХІІ на пільгових
умовах мають право на пенсію за віком,
незалежно від місця останньої роботи
працівники, зайняті повний робочий
день на інших роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, - за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 55 років і при стажі
роботи не менше 25 років, з них не менше 12
років 6 місяців на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 50 років і при
стажі роботи не менше 20 років, з них не
менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше
половини стажу роботи з шкідливими і
важкими умовами праці, пенсії на
пільгових умовах призначаються із
зменшенням віку, передбаченого статтею
12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6
місяців такої роботи чоловікам і за
кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про затвердження списків виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
зайнятість в яких дає право на пенсію
за віком на пільгових умовах» від 11
березня 1994 року № 162 у відповідності зі
статтею 13 Закону № 1788-ХІІ затверджений
Список № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників з шкідливими та
важкими умовами праці, зайнятість в
яких дає право на пенсію за віком на
пільгових умовах.

За змістом підпункту «б» пункту 7
Порядку подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
постановою правління ПФ України від 25
листопада 2005 року № 22-1, до заяви про
призначення пенсії за віком додаються
документи про стаж, що визначені
Порядком підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсій
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 12 серпня 1993 року
№ 637 (далі - Порядок № 637).

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 20
Порядку № 637 у тих випадках, коли в
трудовій книжці відсутні відомості, що
визначають право на пенсії на
пільгових умовах або за вислугу років,
установлені для окремих категорій
працівників, для підтвердження
спеціального трудового стажу
приймаються уточнюючі довідки
підприємств, установ, організацій або
їх правонаступників. У довідці має бути
вказано: періоди роботи, що
зараховуються до спеціального стажу;
професія або посада; характер
виконуваної роботи; розділ, підрозділ,
пункт, найменування списків або їх
номери, до якого включається цей період
роботи; первинні документи за час
виконання роботи, на підставі яких
видана зазначена довідка.

Відмовляючи в задоволенні позову в
частині визнання незаконним та
скасування протоколу УПФ України в
місті Судак АР Крим від 27 липня

2009 року № 13 суди попередніх інстанцій
дійшли вірного висновку, що відповідач
правильно не брав до уваги довідку від
10 травня 2007 року № 12, видану
Булунгурським філіалом
Самоблдержархіву Республіки
Узбекистан, про те, що ОСОБА_4 працював
повний робочий день в ПМК-4 тресту
«Узбекгазбуд» з 15 березня 1982 року по 10
листопада 1987 року електрозварником 4
разряду, з відміткою про те, що в
особливих умовах праці зазначена
професія надає право на пільгове
пенсійне забезпечення за Списком № 2
Розділу ХХХІІ, затвердженого
постановою Ради Міністрів СРСР від 22
серпня 1956 року № 1173, оскільки архівні
заклади не наділені повноваженнями
видавати довідки пільгового характеру.

Суд дійшов правильного висновку про
відсутність підстав для зарахування
стажу роботи за виданою Будівельним
об'єднанням «НУС» довідкою про
уточнення особливого характеру роботи
від 10 червня 2009 року № 13/47 (за період
роботи ОСОБА_4 в Навоійському
управлінні будівництва у
будівельно-монтажних управліннях № 11
та № 2 в якості електрозварника ручної
зварки за період з 23 листопада 1987 року
по 27 квітня 1989 року), врахувавши
ненадання позивачем до УПФ України в
місті Судак АР Крим довідки, яка б
підтверджувала період його роботи у
Каттакурганському ПМК тресту
«Узкоопетроймонтаж» з 10 травня 1975 року
до 14 жовтня 1980 року.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення
атестації робочих місць за умовами
праці, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 1 серпня
1992 року № 442 (далі - Порядок проведення
атестації робочих місць), атестація
робочих місць за умовами праці
проводиться в строки, передбачені
колективним договором, але не рідше
одного разу на 5 років. Зазначена
постанова набула чинності з 21 серпня 1992
року. Це означає, що при призначенні
пенсії за віком на пільгових умовах для
зарахування до стажу, який дає право на
пенсію за віком на пільгових умовах,
певного 5-річного періоду роботи зі
шкідливими і важкими умовами праці
після 21 серпня 1992 року, відповідне
право впродовж цього періоду повинне
бути підтверджене за результатами
атестації (пункт 4.1 Порядку № 383).

Якщо ж атестація з 21 серпня 1992 року не
проводилася чи за результатами
атестації, вперше проведеної після 21
серпня 1997 року, право не підтвердилось,
до пільгового стажу зараховується лише
період роботи із шкідливими умовами
праці на даному підприємстві, в
установі чи організації до 21 серпня 1992
року включно, тобто до набуття чинності
Порядком проведення атестації робочих
місць. У такому ж порядку зараховується
пільговий стаж, якщо за результатами
атестації, вперше проведеної до 21
серпня 1997 року, право на пільгове
пенсійне забезпечення не
підтвердилось (пункт 4.5 Порядку № 383).

Судами встановлено, що перша атестація
на ВАТ «Сонячна Долина» проведена у 2006
році і за результатами атестації право
позивача на пільгове пенсійне
забезпечення не підтверджено (наказ
ВАТ «Сонячна Долина» від 13 листопада 2006
року № 144-П).

Постановою правління ПФ України від 10
листопада 2006 року № 18-1 затверджено
Порядок підтвердження періодів роботи,
що зараховуються до трудового стажу
для призначення пенсії на пільгових
умовах або за вислугу років (далі -
Порядок № 18-1). Цей Порядок визначає
механізм підтвердження періодів
роботи, що зараховуються до трудового
стажу для призначення пенсії на
пільгових умовах або за вислугу років,
установленої для окремої категорії
працівників у разі ліквідації
підприємства, установи та організації
без визначення правонаступника (пункт 1
Порядку № 18-1).

За змістом пункту 11 Порядку № 18-1 для
підтвердження стажу роботи заявник
подає до УПФ України в місті за місцем
проживання (реєстрації) такі документи:

1) заяву про підтвердження стажу роботи;

2) довідку з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, а для підприємств,
установ, організацій, ліквідованих до 1
липня 2004 року та/або щодо яких відсутні
дані про проведення реєстраційних дій
в Єдиному державному реєстрі, - інші
документи, які мають підтверджувати
факт припинення підприємства,
установи, організації в результаті їх
ліквідації (у тому числі архівні);

3) трудову книжку;

4) документи, видані архівними
установами, зокрема:

а) довідку про заробітну плату;

б) копії документів про проведення
атестації робочих місць;

в) копії документів про переведення на
іншу роботу, на роботу з неповним
робочим днем, надання відпусток без
збереження заробітної плати (у разі
відсутності - довідку про їх
відсутність).

Як вбачається з наказу ВАТ «Сонячна
Долина» «Про результати атестації
робочих місць» від 13 листопада 2006 року
№ 144-П позивачеві було відмовлено у
праві на пільгове пенсійне
забезпечення в зв'язку з тим, що
тривалість шкідливих виробничих
факторів не відповідає показникам
Списку № 2 працівникам, що працюють за
професією на робочому місці -
електрогазозварник та інші.

Рішенням комісії при Головному УПФ
України в АР Крим про результати
розгляду заяви від 7 червня 2010 року №
80/864 ОСОБА_4 в підтвердженні стажу, який
дає право на призначення пенсії за
віком по Списку № 2: з 15 березня 1982 року
по 10 листопада 1987 року; з 23 листопада 1987
року по 27 квітня 1989 року було
відмовлено з тих підстав, що відсутні
відомості про перейменування
(реорганізацію), ліквідацію ПМК-4 тресту
«Узбекгазбуд», Новоійського
управління будівництва; з 15 березня 1982
року по 10 листопада 1987 року відсутні
відомості про переведення на роботу з
неповним робочим днем чи відомості про
їх відсутність; за період роботи з 23
листопада 1987 року по 27 квітня 1989 року
відсутні відомості про переведення на
іншу роботу, на роботу з неповним
робочим днем, про період відпустки без
збереження заробітної плати чи
відомості про відсутність таких
відомостей.

Суди вірно вказали на те, що УПФ України
в місті Судак АР Крим не є належним
відповідачем щодо заявлених позовних
вимог про визнання незаконним та
скасування рішення комісії при
Головному УПФ України в АР Крим від 7
червня 2010 року № 80/864, оскільки рішення
приймалось комісією при Головному УПФ
України в АР Крим, а не УПФ України в
місті Судак АР Крим.

Згідно частини 3 статті 2201 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що касаційну скаргу слід
залишити без задоволення, оскільки
рішення судів попередніх інстанцій
постановлені з додержанням норм права,
а доводи касаційної скарги висновки
судів не спростовують, підстави для
призначення справи до розгляду в
судовому засіданні відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без
задоволення.

Постанову Судацького міського суду
Автономної Республіки Крим від 6 серпня
2010 року та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 21 березня 2011 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в місті Судак
Автономної Республіки Крим, третя
особа - Відкрите акціонерне товариство
«Сонячна Долина», про визнання
незаконним рішення про відмову у
призначенні пенсії на пільгових умовах
та зобов'язання вчинити певні дії щодо
призначення пенсії - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Бутенко В.І.

Заїка М.М.