Справа № 2а-855/11
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року
Справа №
28493/12/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Каралюса В.М.,

суддів:
Матковської З.М., Довгої О.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційні
скарги управління праці та соціального
захисту населення Монастириської
районної державної адміністрації та
ОСОБА_1 на постанову Монастириського
районного суду Тернопільської області
від 24 травня 2011 року у адміністративній
справі за позовом ОСОБА_1 до управління
праці та соціального захисту населення
Монастириської районної державної
адміністрації про виплату
недоплаченої разової допомоги
учаснику бойових дій,-

В С Т А Н О
В И Л А:

Позивач 05.04.2011 року звернувся в суд з
адміністративним позовом до
управління праці та соціального
захисту населення Монастириської
районної державної адміністрації про
виплату недоплаченої разової допомоги
учаснику бойових дій за період з
2004року.

Вимоги мотивовані тим, що має статус
учасника бойових дій, тому має право на
таку допомогу згідно із ст. 12 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту».

Постановою Монастириського районного
суду Тернопільської області від 24
травня 2011 року позов задоволено
частково. Визнано протиправними дії
відповідача. Зобов'язано управління
праці та соціального захисту населення
Монастириської районної державної
адміністрації нарахувати та виплатити
ОСОБА_1, як учаснику бойових дій разову
щорічну допомогу до 5 травня за 2011 рік
відповідно до ст. 12 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» з розміру
мінімальної пенсії за віком,
встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та провести
відповідні виплати з врахуванням
виплачених сум. Адміністративний позов
в частині позовних вимог за 2004-2009 роки
залишено без розгляду.

Відповідач та позивач постанову суду
першої інстанції оскаржили, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подали апеляційні скарги,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просять скасувати постанову.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
скарги в їх сукупності, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає до задоволення, з наступних
підстав.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що позивач має
статус учасника бойових дій, що
підтверджується посвідченням серії АА
№541720 та відповідно до вимог ст. 12
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» (Закон №3551-XII) щорічно до 5
травня має право на одержання грошової
допомоги у розмірі п'яти мінімальних
пенсій за віком, обов'язок щодо виплати
якої, за правилами ст. 171 цього ж Закону,
покладено на органи праці та
соціального захисту населення.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік» статтю 12 Закону
№3551-XII викладено в новій редакції,
відповідно до якої учасникам бойових
дій щорічно до 5 травня виплачується
разова грошова допомога у розмірах, які
визначаються Кабінетом Міністрів
України в межах бюджетних призначень,
встановлених законом про Державний
бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 такі
положення визнані неконституційними.

Отже, з 22 травня 2008 року відновлено дію
статті 12 Закону № 3551-XII, відповідно до
якої розмір грошової допомоги
учасникам війни має становити п'ять
мінімальних пенсій за віком.

Статтею 152 Конституції України
передбачено, що Закони, інші правові
акти або їх окремі положення, що
визнані неконституційними, втрачають
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

У 2010 році Закон України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» не зупинявся та
не змінювався, тому позивач має право
на отримання щорічної разової грошової
допомоги до 5 травня у відповідності до
ст. 12 цього Закону.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над урядовими
нормативними актами, при вирішенні
даного спору щодо виплати допомоги до 5
травня у 2010 році необхідно керуватися
Законом України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту», а не постановою Кабінету
Міністрів України.

Таким чином, виплата щорічної допомоги
до 5 травня за 2010 рік для учасників
бойових дій повинна становити п'ять
мінімальних пенсій за віком з
урахуванням ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», що правильно встановлено
судом першої інстанції.

Відсутність бюджетного фінансування,
на яку вказує відповідач, не може бути
підставою невиконання відповідним
суб'єктом владних повноважень
покладених на нього обов'язків. В свою
чергу реалізація особою права на
отримання соціальних виплат не може
бути поставлена у залежність від
наявності відповідних бюджетних
асигнувань.

Що стосується тверджень скаржника
ОСОБА_1 про порушення судом першої
інстанції норм матеріального і
процесуального права в частині
залишеня без розгляду позовних вимог
за 2004-2009 роки, колегія суддів приходить
до висновку, що позовну заяву позивачем
подано із пропуском встановленого КАС
України шестимісячного строку,
клопотання про поновлення строку
звернення до адміністративного суду не
подавалось, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про
необхідність залишення такої позовної
заяви без розгляду, прийнявши законне
та обґрунтоване рішення з дотриманням
норм процесуального права. Апеляційна
скарга висновків суду першої інстанції
не спростовує, відтак задоволенню не
підлягає.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції та вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводами апеляційних скарг висновки,
викладені в судовому рішенні, не
спростовуються і підстав для його
скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

За таких підстав апеляційні скарги
задоволенню не підлягає, підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198 п. 1 ч. 1,
183-2 ч. 10, 200, 205, 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

У Х
В А Л И Л А:

Апеляційні скарги управління праці та
соціального захисту населення
Монастириської районної державної
адміністрації та ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову
Монастириського районного суду
Тернопільської області від 24 травня 2011
року у адміністративній справі №2а-855/11
- без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
В.М. Каралюс

суддя
З.М.
Матковська

суддя
О.І. Довга

.