Справа № 2а-10018/11/2670
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/55530/12

К/9991/57017/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Весельської Т.Ф.,

Олендера І.Я.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_3 до Міністерства юстиції
України, Державної реєстраційної
служби України про визнання
бездіяльності протиправною,
зобов'язання вчинити дії, касаційне
провадження в якій відкрито за
касаційними скаргами Міністерства
юстиції України та Державної
реєстраційної служби України на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 07 грудня 2011 року та
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 серпня 2012
року, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Міністерства юстиції
України, Державної реєстраційної
служби України про визнання
бездіяльності протиправною,
зобов'язання вчинити дії.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 07
грудня 2011 року, позов задоволено
частково. Визнано протиправною
бездіяльність Міністерства юстиції
України щодо ненадання відповіді на
звернення ОСОБА_3 від 19 травня 2011
року в передбачені законом строки та
зобов'язано Міністерство юстиції
України надати відповідь на звернення
ОСОБА_3 від 19 травня 2011 року. В
задоволенні решти позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 серпня 2012
року було змінено мотивувальну
частину постанови суду першої
інстанції.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, Міністерство юстиції України
звернулося з касаційною скаргою, в якій
просить рішення судів першої та
апеляційної інстанцій скасувати та
прийняти нове рішення, яким відмовити
позивачу у задоволенні позову,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції у справі,
Державна реєстраційна служба України
звернулася з касаційною скаргою, в якій
просить постанову суду апеляційної
інстанції скасувати та залишити в силі
постанову суду першої інстанції,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційних скарг, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що касаційні скарги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до
Міністерства юстиції України із заявою
від 27 січня 2011 року в якій просив надати
інформацію щодо виконання постанови
Львівського окружного
адміністративного суду по справі №
2а-5933/10/1370 від 15 вересня 2011 року. Даною
постановою суду скасовано наказ
Міністерства юстиції України № 1302 від
15 червня 2010 року «Про відмову у взятті
до відома інформації про зміни у складі
керівних органів Всеукраїнської
громадської організації «Руський рух
України» та зобов'язано Міністерство
юстиції України взяти до відома
інформацію, яка міститься в рішеннях,
прийнятих на засіданнях VII з'їзду
Всеукраїнської громадської
організації «Руський рух України»,
який відбувся 25 березня 2010 року.

Позивач посилається на те, що у
встановлений законом строк відповіді
на зазначену заяву він не отримав в
зв'язку з чим 19 травня 2011 року звернувся
до Міністерства юстиції України та
просив надати відповідь на раніше
подане ним звернення.

Вказана заява зареєстрована у
Міністерства юстиції України 20 травня
2011 року за № 7321-0-33-11. Однак, заявник
зазначає про те, що про рух
вищезазначеного звернення його
повідомлено не було, в зв'язку з чим
звернувся до суду за захистом своїх
прав.

Відповідно до статті 20 Закону України
«Про звернення громадян» - термін
розгляду поданої заяви складає не
більше одного місяця. Якщо в місячний
термін вирішити порушені у зверненні
питання неможливо, керівник
відповідного органу, підприємства,
установи, організації або його
заступник встановлюють необхідний
термін для його розгляду, про що
повідомляється особі, яка подала
звернення. При цьому загальний термін
вирішення питань, порушених у
зверненні, не може перевищувати
сорока п'яти днів.

Згідно частини 3 статті 7 Закону України
«Про звернення громадян» якщо питання,
порушені в одержаному органом
державної влади, місцевого
самоврядування, підприємствами,
установами, організаціями незалежно
від форм власності, об'єднаннями
громадян або посадовими особами
зверненні, не входять до їх
повноважень, воно в термін не більше
п'яти днів пересилається ними за
належністю відповідному органу чи
посадовій особі, про що
повідомляється громадянину, який
подав звернення. У разі якщо
звернення не містить даних,
необхідних для прийняття
обґрунтованого рішення органом чи
посадовою особою, воно в той же термін
повертається громадянину з
відповідними роз'ясненнями.

Відповідно до Указу Президента України
№ 1085/2010 від 09 грудня 2010 року «Про
оптимізацію системи центральних
органів виконавчої влади» утворено
Державну реєстраційну службу України,
на яку було покладено, зокрема, функції
Міністерства юстиції України з
реалізації державної політики у сфері
реєстрації.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій, що на момент
надходження звернення від позивача від
19 травня 2011 року питання, що
порушувалися в ньому не належали до
компетенції Міністерства юстиції
України, а тому, відповідач,
пересилаючи вказане звернення за
належністю до Державної реєстраційної
служби України зобов'язаний був
повідомити позивача про свої дії, чого
ним зроблено не було, а тому дії
Міністерства юстиції України в цій
частині є неправомірними.

Крім того, обґрунтованим є вихід за
межі позовних вимог суду першої
інстанції на підставі ст. 11 КАС України,
шляхом зобов'язання Міністерства
юстиції України надати відповідь на
звернення від 19 травня 2011 року,
оскільки це передбачено ч. 3 ст. 7 Закону,
та необхідно для повного захисту прав
позивача.

Згідно до реєстраційно-контрольної
картки № 7321-0-33-11 від 20 травня 2011 року
Державна реєстраційна служба України
отримала звернення позивача від 19
травня 2011 року, а тому повинна була
надати відповідь у встановлений
законом строк.

Виходячи з вищенаведеного суб'єктом,
чия бездіяльність призвела до
порушення прав, свобод та інтересів
позивача є саме Державна реєстраційна
служба України, однак, враховуючи, що
позивач не ставив вимог до вказаного
суб'єкта владних повноважень, а тому
його дії визнанню неправомірними не
підлягають.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що бездіяльність
Міністерства юстиції України щодо
ненадання інформації про
перенаправлення звернення до
Державної реєстраційної служби
України є протиправною та такою, що
порушила права позивача.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що касаційну скаргу слід
залишити без задоволення, оскільки
судові рішення постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги є
необґрунтованими.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційні скарги Міністерства юстиції
України та Державної реєстраційної
служби України залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 07
грудня 2011 року та постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 16 серпня 2012 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: