Справа № 761/29185/13-а
Суддя: Гайдук С. В.
Дата ухвалення: 2014-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №6-а/761/17/2014
У Х В А Л А

іменем України

13 січня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого
судді Гайдук С.В.,

при секретарі
Білошапка Ю.О.

розглянувши в судовому засіданні в м.
Києві справу за заявою старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Новак Г.М. про зміну способу та
порядку виконання рішення суду в
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Головного управління
Пенсійного фонду України в м. Києві,
третя особа Служба безпеки України про
перерахунок пенсії, суд -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2013 року заявник старший
державний виконавець відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Новак Г.М. звернувся до суду з
заявою про зміну способу та порядку
виконання рішення суду. Заяву
обґрунтовує тим, що в провадженні
відділу примусового виконання рішень
управління ДВС ГУЮ у м. Києві перебуває
виконавчий лист по справі № 2а-2762/11 про
зобов'язання Головне управління
пенсійного фонду України у м. Києві
перерахувати ОСОБА_2 пенсію виходячи з
розміру грошового забезпечення за
останньою штатною посадою перед
звільненням враховуючи відповідні
оклади за останньою штатною посадою
перед звільненням, військовим званням,
процентну надбавку, з моменту
звільнення та зобов'язати Головне
управління пенсійного фонду України
виплатити ОСОБА_2 суму недоплаченої
перерахованої пенсії. Рішення суду в
частині виплати заборгованості по
пенсії не виконано з незалежних від
боржника причин. Просить суд з
урахуванням положень ст. 7 Закону
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень» змінити
спосіб виконання рішення суду шляхом
стягнення з Головного управління
пенсійного фонду України у м. Києві на
користь ОСОБА_2 заборгованість в сумі
4251,86 грн.

Заявник та зацікавлені особи в
судове засідання не з'явилися, про
розгляд справи повідомлялися належним
чином, про причину своєї неявки суду не
повідомили, а тому суд вважає за
можливе провести розгляд даної заяви у
відсутності осіб, що не з'явились.

Відповідно до положень ч.1 ст.41 КАС
України фіксування за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалось.

Суд, перевіривши матеріали
справи, прийшов до такого.

Перевіряючи обставини заяви,
судом встановлено, що в провадженні
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві перебуває виконавчий лист
Шевченківського районного суду м.
Києва від 15.07.2013 по справі № 2а-2762/11 за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Головного управління пенсійного фонду
України в м. Києві про перерахунок
пенсії.

Рішенням суду зобов'язано Головне
управління Пенсійного фонду України у
м. Києві перерахувати ОСОБА_2 пенсію
виходячи з розміру грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням враховуючи
відповідні оклади за останньою штатною
перед звільненням, враховуючи
відповідні оклади за посадою,
військовим (спеціальним) званням,
процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (надбавки,
доплати,підвищення) та премії в
розмірах встановлених законодавством
відповідно до ч.3 ст. 43 Закону України
«Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб», з моменту звільнення
ОСОБА_2 з військової служби в органах
Служби безпеки України.

Також зобов'язано Головне
управління Пенсійного фонду України у
м. Києві виплатити ОСОБА_2 суму
недоплаченої пенсії перерахованої
виходячи з розміру грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням, враховуючи
відповідні оклади за посадою,
військовим (спеціальним)званням,
процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (надбавки,
доплати,підвищення) та премії в
розмірах встановлених законодавством
відповідно до ч.3 ст. 43 Закону України
«Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та и деяких
інших осіб», з моменту звільнення
ОСОБА_2 з військової служби в органах
Служби безпеки України з урахуванням
фактично виплачених коштів за цей
період.

Державним виконавцем 19.07.2013
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження, з наданням
строку для самостійного виконання,
копію якої направлено боржнику для
виконання.

Як вбачається з повідомлення
Головного управління Пенсійного фонду
України у м. Києві від 05.08.2013 № 19164/12,
ОСОБА_2 проведено перерахунок пенсії
виходячи з розміру грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням, військовим
(спеціальним)званням, процентну
надбавку за вислугу років, щомісячні
додаткові види грошового забезпечення
(надбавки, доплати,підвищення) та
премії в розмірах установлених
законодавством відповідно до ч.3 ст. 43
Закону України «Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб», з 01.01.2011 в сумі 4251,86 грн.
Однак рішення в частині виплати
заборгованості по пенсії не виконано.

Заявник, обґрунтовуючи заяву
зазначає, що боржником рішення суду в
частині виплати заборгованості з
перерахунку пенсії самостійно не
виконується з незалежних від нього
причин та робить виконання рішення
неможливим, просив змінити спосіб та
порядок виконання рішення суду шляхом
стягнення з боржника перерахованої
пенсії на користь стягувача.

Разом з тим, суд не може
погодитись з таким обґрунтуванням
заяви заявника, зважаючи на таке.

Статтею 14 КАС України
встановлено, що судове рішення, яким
закінчується розгляд справи в
адміністративному суді, ухвалюється
іменем України.

Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

За змістом п. 2 ч. 4 ст. 105 КАС
України, адміністративний позов може
містити вимоги про зобов'язання
відповідача - суб'єкта владних
повноважень прийняти рішення або
вчинити певні дії.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України,
у разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії.

01 січня 2013 набрав чинності Закон
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень», який
встановлює гарантії держави щодо
виконання судових рішень та виконавчих
документів, визначених Законом України
«Про виконавче провадження», та
особливості їх виконання.

Відповідно до статті 2 цього
Закону держава гарантує виконання
рішення суду про стягнення коштів та
зобов'язання вчинити певні дії щодо
майна, боржником за яким є, зокрема,
державний орган.

Водночас судові рішення у
справах, пов'язаних із соціальними
виплатами, які мають зобов'язальний
характер щодо проведення таких виплат,
не належать до зазначених у згаданій
статті видів рішень, що унеможливлює їх
виконання без зміни його способу.

У відповідності до ч.1 ст.263 КАС
України за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення. Питання про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення може бути
розглянуто також за ініціативою суду.

Зазначеній нормі кореспондує ч.1
ст.36 Закону України «Про виконавче
провадження», відповідно до якої, за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, державний виконавець за
власною ініціативою чи за заявою
сторін, а також самі сторони мають
право звертатися до суду, який видав
виконавчий документ із заявою про
встановлення або зміну способу і
порядку виконання.

Вказані норми не містять
виключного переліку обставин, що є
підставою для вирішення питання про
зміну чи встановлення способу і
порядку виконання судового рішення.

Проте, суд вважає, що підставою
для зміни чи встановлення способу і
порядку виконання судового рішення є
обставини, що роблять виконання
судового рішення неможливим.

З матеріалів справи вбачається,
що виконання судового рішення, на думку
старшого державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві, є неможливим через
відсутність коштів, виплата яких буде
здійснена за наявності відповідного
фінансування з Державного бюджету
України.

Отже, виконання рішення суду фактично
можливе, хоча й за певних умов, а тому
відсутні підстави для зміни способу
виконання рішення суду першої
інстанції.

Відповідно до преамбули Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини», цей Закон регулює
відносини, що виникають у зв'язку з
обов'язком держави виконати рішення
Європейського суду з прав людини у
справах проти України; з необхідністю
усунення причин порушення Україною
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод і протоколів до
неї; з впровадженням в українське
судочинство та адміністративну
практику європейських стандартів прав
людини; зі створенням передумов для
зменшення числа заяв до Європейського
суду з прав людини проти України.

Згідно до ст. 17 Закону України
«Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини», суди застосовують при
розгляді справ Конвенцію та практику
Суду як джерело права.

Так, Європейським судом з прав
людини у справі «Кечко проти України»
зазначено, що органи державної влади не
можуть посилатись на відсутність
коштів як причину невиконання своїх
зобов'язань.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2
ст. 11 Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець, зокрема,
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Проте, суд вважає, що державним
виконавцем не було вжито заходів щодо
встановлення відсутності коштів на
рахунку у відповідача.

Звертаючись до суду з поданням
про зміну способу і порядку виконання
рішення суду державний виконавець
посилається лише на лист
територіального управління пенсійного
фонду без надання доказів, зокрема,
розпорядження щодо здійснення
перерахунку пенсії на виконання
рішення, доказів щодо наявності на
розрахункових рахунках кошторисних
призначень на виплату вказаних доплат
до пенсії.

За таких обставин, суд вважає, що
заява органу державної виконавчої
служби є необґрунтованою, а тому не
підлягає задоволенню.

Керуючись ст.263 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві Новак Г.М.
про зміну способу та порядку виконання
рішення суду, залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається до адміністративного суду
апеляційної інстанції через суд першої
інстанції протягом п'яти днів з дня
проголошення ухвали. Якщо ухвалу було
постановлено без виклику особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

СУДДЯ: