Справа № 804/1443/14
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2014-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА
28 березня 2014 р. Справа № 804/1443/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЛуніної О.С. при
секретаріГамовій Л.І. за участю:
представника позивача - представника
відповідача - Снітька Є.В. Задорожної
А.Ю. розглянувши у відкритому
судовому засіданні у місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за адміністративним позовом
Приватного акціонерного товариства
"Дніпропетровський завод мінеральних
добрив" до Дніпропетровської митниці
Міндоходів у Дніпропетровській
області про скасування рішень, -
У січні 2014 року позивач звернувся до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом, в якому
просить: скасувати рішення
Дніпропетровської митниці Міндоходів
у Дніпропетровській області про
коригування митної вартості товарів
від 14.10.2013р. №110010000/2013/600325/1 та картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 14.10.2013р.
Дніпропетровською митницею Міндоходів
у Дніпропетровській області та
зобов'язати відповідача повернути на
розрахунковий рахунок позивачу суму
надмірно сплачених митних платежів у
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з
метою митного оформлення
імпортованого товару позивач подав до
м/п «Дніпродзержинськ»
Дніпропетровської митниці Міндоходів
вантажну митну декларацію від 02.10.2013р.
№110010000/2013/006703, в якій задекларував
товар - фосфорити і заявив вартість
товару на загальну суму 674013,72 грн., що за
офіційним курсом НБУ на дату подання
(105доларів США за 1 тону). З метою
розмитнення товару позивач додав до
вантажної митної декларації пакет
документів необхідний для розмитнення
товару перелічений у графі 44 ВМД.
14 жовтня 2013 року інспектором митного
посту «Дніпродзержинськ»
Дніпропетровської митниці було
винесено картку відмови в прийнятті
митної декларації від 02.10.2013р.
№110010000/2013/006703 на підставі того, що
декларантом позивача невірно обрано
метод визначення митної вартості, у
зв'язку з чим винесено рішення про
коригування митної вартості від
14.10.2013р. року № 110010000/2013/600325/1, згідно з
яким вартість задекларованого товару
інспектор визначив за резервним
методом виходячи з ціни 155 доларів США
за 1 тн. В зв'язку з наведеним вартість
товару виросла до 124480,5 доларів США.
Не погодившись із зазначеними вище
діями митного органу ПАТ «Дніпровський
завод мінеральних добрив» оскаржило
зазначені рішення до
Дніпропетровської митниці Міндоходів
у Дніпропетровській області. Однак,
листом від 15.11.2013р. №17-11-2/4708
Дніпропетровська митниця відмовила
ПАТ «Дніпровський завод мінеральних
добрив» у задоволенні його скарги. У
зв'язку з чим позивачем подано скаргу
до Міністерства доходів і зборів
України, однак листом від 31.12.2013р.
мінеральних добрив» також відмовлено у
задоволенні його скарги.
Позивач вважає, що ним виконано норми
чинного законодавства та надано усі
необхідні для митного оформлення
документи, а тому винесені
відповідачем рішення про коригування
митної вартості товарів №110010000/2013/600325/1
та картка відмови в прийнятті митної
суперечать нормам діючого
законодавства України.
Представник позивача у відкритому
судовому засіданні позовні вимоги
підтримав у повному обсязі та просив
задовольнити адміністративний позов.
Відповідач заперечив проти
адміністративного позову. В
обґрунтування заперечень зазначив, що
посадовою особою Дніпропетровської
митниці Міндоходів відповідно до п.4.1.
ст. 54 Митного кодексу України здійснено
контроль наявності в підтверджуючих
документах усіх відомостей в
кількісному виразі, використаних при
обчисленні митної вартості. В
результаті такого контролю
встановлено, що документи, які
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості, містять розбіжності. При
визначенні митної вартості товару
неможливо було застосувати методи 2 а), 2
б), так як у митного органу відсутня
інформація щодо вартості ідентичних та
подібних (аналогічних) товарів,
враховуючи положення ст. 59, 60, 61 Митного
кодексу України. Методи на основі
віднімання 2 в) та додавання 2 г)
вартості (ст.62, ст.63 МКУ) неможливо
застосувати у зв'язку із відсутністю
об'єктивних, документально
підтверджених даних, які піддаються
обчисленню, а тому митну вартість
товару, що імпортується, скориговано із
застосуванням другорядного методу
визначення митної вартості 2 ґ), -
резервний метод визначення митної
вартості (ст.64 МКУ). Визначена митна
вартість товарів ґрунтується на раніше
визнаній митній вартості, МД від 15.07.2013
№ 600080000/2013/008466 - яка становить 0,155 USD/кг. У
зв'язку з цим 14.10.2013 року уповноваженою
особою митниці прийняте рішення про
коригування митної вартості товарів №
110010000/2013/600325/1, де зазначається про
неподання позивачем до митного
оформлення документів, які
підтверджують складові митної
вартості у відповідності до вимог ч. 2-4
статті 53 Митного кодексу України.
Вказується також, що метод визначення
митної вартості за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються, не може бути
прийнятий у зв'язку з тим, що
використані декларантом відомості не
підтверджені документально (документи,
які підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості, містять розбіжності).
З огляду на викладене Дніпропетровська
митниця Міндоходів у
Дніпропетровській області вважає
вимоги позивача безпідставними,
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.
Представник відповідача в судовому
засіданні підтримав заперечення на
адміністративний позов та просив
відмовити у їх задоволенні.
Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, об'єктивно оцінивши подані
до суду докази, оцінивши їх за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню, виходячи з
Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджується, що з метою
митного оформлення імпортованого
товару Приватне акціонерне товариство
«Дніпровський завод мінеральних
добрив» подало до м/п
«Дніпродзержинськ» Дніпропетровської
митниці Міндоходів вантажну митну
декларацію від 02.10.2013р. №110010000/2013/006703.
В зазначеній декларації задекларовано
товар - фосфорити (фосфати кальцію
природні), виробник - компанія Somiphos
(філіал компанії Ferphos, Алжир) та
заявлено вартість товару на загальну
суму 674013,72 грн., що за офіційним курсом
НБУ на дату подання (курс USD: 7,993)
З метою розмитнення товару ПАТ
«Дніпровський завод мінеральних
добрив» надано до вантажної митної
декларації пакет документів
необхідний для розмитнення товару
перелічений у графі 44 ВМД, а саме:
Дніпропетровського відділення з
питань експертизи та досліджень;
-залізничні накладні від 23.09.2013р.;
-коносамент від 22.08.2013р.;
-маніфест (вантажна відомість) від
-акт зведення взаімної заборгованості
між ПАТ «Дніпровський завод
мінеральних добрив» та Interchemprod and invest Ltd
станом на 03.10.2013р.;?
-платіжне доручення №44 від 08.08.2013р. з
підтвердженням про оплату;
-платіжне доручення №46 від 09.08.2013р. з
підтвердженням про оплату;
-платіжне доручення №49 від 18.09.2013р. з
підтвердженням про оплату;
-оборотно-сальдова відомість та кртка
по рахунку з Interchemprod and invest Ltd;
-прайс-лист Interchemprod and invest Ltd від 01.08.2013p.;
-прайс-лист від виробника «Somiphos» від
-висновок державного підприємства
«Державний інформаційно-аналітичний
центр моніторингу зовнішніх товарних
ринків» від 13.09.2013р. №11/872;
Дніпродзержинського бюро
Дніпропетровської торгово-промислової
палати №ДИ-95 від 02.09.2013р.;
-комерційний інвойс Interchemprod and invest Ltd від
-комерційний інвойс Interchemprod and invest Ltd від
-інвойс від виробника «Somiphos» від
-страховий поліс №69315050 (сертифікат
страхування №22082013);
-контракт №583/2013 між компаніями
«Сомифос» та «Ферроким»;
-контракт №INT 082013 від 07.08.2013р. між
компаніями «FERROQUIM LLP" та «Interchemprod and invest
-контракт №0708 від 07.08.2013р. між компанією
«Interchemprod and invest Ltd» та ПАТ «ДЗМД»;
-довідка з ОДПІ від 07.10.2013р.;
-інформація, щодо відсутності потреби у
проведенні державної
санітарно-епідеміологічної
-відмітка радіології від 07.09.2013р. на
зілізничних накладних;
-сертифікат походження товару б/н від
-лист ПАТ «ДЗМД» від 07.10.2013р. №11-01/07;
-лист компанії «Interchemprod and invest Ltd» від
02.08.2013р. №13-2377-01;
-лист компанії «Interchemprod and invest Ltd» від
06.09.2013р. №13-2394-01;
-лист компанії «SOMIPHOS» від 10.09.2013р.;
-екологічна декларація №1625 від 30.08.2013р.;
-лист компанії «FERROQUIM» від 02.09.2013р.;
-лист компанії «SOMIPHOS» від 30.07.2013р.;
-протокол випробувань №45 від 10.09.2013р.;
-сертифікати якості товару від 22.08.2013р.;
-опис технологічної схеми виробництва
АММОФОСУ на ПАТ «ДЗМД»;
-експортна декларація від 22.08.2013р.
14 жовтня 2013 року інспектором митного
посту «Дніпродзержинськ»
Дніпропетровської митниці винесено
картку відмови в прийнятті митної
декларації від 02.10.2013р. №110010000/2013/006703 на
підставі того, що декларантом позивача
невірно обрано метод визначення митної
У зв'язку з чим митним органом прийнято
рішення про коригування митної
вартості від 14.10.2013р. року №
110010000/2013/600325/1, згідно з яким вартість
задекларованого товару інспектор
визначив за резервним методом виходячи
з ціни 155 доларів США за 1 тн. Отже,
вартість товару зросла до 124480,5 доларів
США (222873.87грн.).

28 жовтня 2013 року ПАТ «Дніпровський
завод мінеральних добрив» звернулося
до митного поста «Дніпродзержинськ»
Дніпропетровської митниці із заявою
про митне оформлення товару під
гарантійне зобов'язання та подало нову
вантажну митну декларацію №
110010000/2013/007477, в якій задекларувало той
же товар за митною вартістю, визначеною
рішення митного органу про коригування
митної вартості товарів та сплатило
митні платежі згідно з митною вартістю
цих товарів, в тому числі різницю між
сумою митних платежів, обчисленою
згідно з митною вартістю товарів,
визначеною декларантом, та сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
митним органом, що підтверджується
копіями банківських виписок про оплату
митних платежів наявних у матеріалах
справи.

З матеріалів справи вбачається, що
посадовою особою Дніпропетровської
митниці Міндоходів відповідно до п.4.1.
ст. 54 Митного кодексу України здійснено
контроль наявності в підтверджуючих
документах усіх відомостей в
кількісному виразі, використаних при
обчисленні митної вартості. В
результаті такого контролю
встановлено, що документи, які
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості, містять розбіжності.

Під час проведення митного контролю і
митного оформлення податковим органом
здійснено контроль правильності
визначення митної вартості товарів
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, та перевірки
наявності або відсутності застережень
щодо застосування методу визначення
митної вартості за ціною договору
(контракту).

Отже, податковим органом здійснено
контроль заявленої декларантом митної
вартості товарів шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, наявності в поданих
зазначеними особами документах усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

За результатами такого контролю
встановлено:

-в платіжних дорученнях від 08.08.2013 №44 та
від 09.08.2013 №46 відсутнє посилання на
дану партію товару, що унеможливлює її
ідентифікацію;

-в копії страхового полісу наявна
страхова премія із розрахунку 1,50 дол.
СІПА/кг, яка згідно положень ст.58 МКУ та
міжнародних правил Інкотермс, повинна
враховуватись при визначенні митної
вартості товару. Врахування даної суми
страхової премії у митній вартості
товару, за наданими документами, не
зазначено.

Проведено консультації з декларантом
та зобов'язано протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи:

-виписку з бухгалтерської
документації;

-рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом) - інвойс від виробника
товару;

-каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару.

04.10.2013 декларантом для підтвердження
заявленої митної вартості товару до
Дніпропетровської митниці Міндоходів
надано платіжне доручення від 18.09.2013 №
49, банківський документ swift, лист
«Interchemprod and Invest LTD» від 02.08.2013 №13-2377-01,
лист ПАТ «Дніпровський завод
мінеральних добрив» від 03.10.2013 №11-03/03.

В рамках проведення консультації, за
результатами розгляду додатково
наданих документів 04.10.2013 декларанта
проінформовано про наступне:

-наведений у п.2 листа ПАТ «Дніпровський
завод мінеральних добрив» від

03.10.2013 розрахунок не підтверджений
документально, що не відповідає
вимогам ст.54 МКУ;

-довідка swift, яка була надана
декларантом в якості виписки з
бухгалтерської документації, про що
зазначено в п.3 листа ПАТ «Дніпровський
завод мінеральних добрив» від 03.10.2013, не
є бухгалтерським документом та не
відноситься до системи
бухгалтерського обліку та фінансової
звітності на підприємстві (довідка swift
є банківським платіжним документом, що
підтверджує тільки факт оплати за
господарською операцією);

-в перекладі копії експортної митної
декларації країни відправлення
зазначено «Общая стоимость в долларах
США: 1264608,00». В копії експортної митної
декларації країни відправлення та
інвойсі від виробника товару від
22.08.2013р. №583/2013-24 UKR зазначено загальну
вартість - 1254608,00 дол. США;

-відповідно до міжнародних правил,
прайс-лист повинен містити інформацію
щодо загального переліку продукції
підприємства.

Згідно інформації мережі Інтернет, в
переліку продукції виробника
заявленого товару «Ferphos Group», філією
якого є «Somiphos», зазначено фосфати,
залізо та пуццолан.

В прайс-листі «Ferphos Group» зазначена
вартість тільки на фосфати BPL 63/65 та BPL
66/68.

Також в прайс-листі «Ferphos Group» є розбіг
вартості на фосфати BPL 63/65 від 75 дол. США
до 82 дол. США за тонну.

В зазначеному документі відсутні
обґрунтування щодо формування
вартості на фосфати BPL 63/65 на рівні 76
дол. США/т.

09.10.2013 року декларантом для
підтвердження заявленої митної
вартості товару до Дніпропетровської
митниці Міндоходів надано копію
експортної декларації країни
відправлення та її переклад, документи
бухгалтерського обліку ПАТ
«Дніпровський завод мінеральних
добрив», листи ПАТ «Дніпровський завод
мінеральних добрив» від 09.10.2013 №11-03/08 та
№11-01/07.

За результатами розгляду додатково
наданих документів 09.10.2013 декларанта
проінформовано про наступне: висновок
експерта від 02.09.2013 № ДИ-95 не відповідає
вимогам ст.52 МКУ щодо об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню, на яких
базуються відомості про формування
рівня митної вартості товару.
Експертом зроблено припущення щодо
вартості товару на рівні 105,00 дол. США/т
на умовах поставки CIF Ніколаєвський
морський порт.

В свою чергу, умови поставки CIF,
відповідно до міжнародних правил
Інкотермс, передбачають обов'язки
продавця по страхуванню товару, як
складової митної вартості., але
зазначена експертом вартість товару не
враховує всіх умов
зовнішньоекономічної операції (в тому
числі, вартість страхування, тощо).
Висновок експерта від 02.09.2013 № ДИ-95
базується лише на ціновій інформації
інтернет-магазину http:/app.xplorenterprises.com/ та
не враховує інформацію офіційних
біржових організацій про вартість
товару або сировини. Згідно
зазначеного висновку, неможливо
перевірити розрахунок, за яким
експертом зроблено припущення щодо
вартості товару у сумі 105,00 дол. США/т на
умовах поставки CIF Ніколаєвський
морський порт, так як відсутній
розрахунок сум, які додавалися до
вартості товару 95,090 дол. США/т на умовах
поставки FOB Ніколаєвський морський
порт.

Рівень заявленої декларантом митної
вартості товару становить 0,105 дол.
США/кг, рівень митної вартості, раніше
визнаної митними органами, оформленої
за МД від 15.07.2013 №600080000/2013/8466, з
урахуванням регіону походження,
виробника, у наближений до митного
оформлення час, становить 0,155 дол.
США/кг.

У зв'язку з відмовою декларанта надати
інші додаткові документи для
підтвердження заявленої митної
вартості згідно п.6 ст.53 МКУ, прийнято
рішення про коригування митної
вартості.

На обґрунтування свого рішення про
коригування митної вартості
інспектором митної служби, зазначено
про ненадання позивачем додаткових
документів для підтвердження
заявленої митної вартості товару та
зазначено, що при визначенні митної
вартості товару неможна застосувати
методи 2 а), 2 б), так як у митного органу
відсутня інформація щодо вартості
ідентичних та подібних (аналогічних)
товарів, враховуючи положення ст. 59, 60, 61
Митного кодексу України. Методи на
основі віднімання 2 в) та додавання 2 г)
вартості (ст.62, ст.63 МКУ) неможливо
застосувати у зв'язку із відсутністю
об'єктивних, документально
підтверджених даних, які піддаються
обчисленню. Митну вартість товару, що
імпортується, скориговано із
застосуванням другорядного методу
визначення митної вартості 2 ґ), -
резервний метод визначення митної
вартості (ст.64 МКУ). Визначена митна
вартість товарів ґрунтується на раніше
визнаній митній вартості, МД від 15.07.2013
№ 600080000/2013/008466 - яка становить 0,155 USD/кг.

Проте, суд не погоджується з такою
позицією відповідача виходячи з
наступного.

Відповідно до статей 51, 52 Митного
кодексу України митна вартість
товарів, що ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, визначається
відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування. Декларант або
уповноважена ним особа, які заявляють
митну вартість товару, зобов'язані: 1)
заявляти митну вартість, визначену
ними самостійно, у тому числі за
результатами консультацій з органом
доходів і зборів; 2) подавати органу
доходів і зборів достовірні відомості
про визначення митної вартості, які
повинні базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; 3) нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням органу доходів і зборів
додаткової інформації.

Виключний перелік документів, що
подаються декларантом для
підтвердження заявленої митної
вартості, визначені статтею 53 Митного
кодексу України. Так, одночасно з
митною декларацією декларант подає
органу доходів і зборів документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Так, документами, які підтверджують
митну вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Відповідно до частини 3 статті 53
Митного кодексу України у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи:

1)договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2)рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3)рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4)виписку з бухгалтерської
документації;

5)ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6)каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7)копію митної декларації країни
відправлення;

8)висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Суд погоджується із доводами позивача
про те, що ПАТ «Дніпровський завод
мінеральних добрив» до митної
декларації надав усі передбачені
чинним законодавством України
документи для митного оформлення
імпортованого товару, а також
позивачем надані митному органу усі
додатково витребувані документи.

Крім того, витребувані у декларанта
згідно пунктом 4 статті 53 Митного
кодексу України документи,
витребовуються у разі, якщо орган
доходів і зборів має обґрунтовані
підстави вважати, що існуючий
взаємозв'язок між продавцем і покупцем
вплинув на заявлену декларантом митну
вартість. Обґрунтувань такого зв'язку
судом не встановлено, відповідачем не
пояснено.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу
України контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється органом доходів і зборів
під час проведення митного контролю і
митного оформлення шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

Так, метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні. У разі якщо митна вартість
не може бути визначена за основним
методом, застосовуються другорядні
методи, зазначені у пункті 2 частини
першої статті 57 цього Кодексу.

Митною вартістю товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за товари, якщо вони продаються
на експорт в Україну, скоригована в
разі потреби з урахуванням положень
частини десятої цієї статті.

Розрахунки згідно із статтею 58 Митного
кодексу України робляться лише на
основі об'єктивних даних, що
підтверджуються документально та
піддаються обчисленню.

Згідно частини 3 статті 54 Митного
кодексу України за результатами
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
орган доходів і зборів визнає заявлену
декларантом або уповноваженою ним
особою митну вартість чи приймає
письмове рішення про її коригування
відповідно до положень статті 55 цього
Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 54
Митного кодексу України орган доходів
і зборів під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів зобов'язаний, зокрема:

-здійснювати контроль заявленої
декларантом митної вартості товарів
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості, наявності в
поданих зазначеними особами
документах усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари;

-надавати декларанту або уповноваженій
ним особі письмову інформацію про
причини, за яких заявлена ними митна
вартість не може бути визнана.

Частиною 5 вказаною норми, закріплені
права контролюючого органу з метою
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів, а
саме:

-упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості;

-у випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості.

Орган доходів і зборів може відмовити у
митному оформленні товарів за
заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі:

1)невірно проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості;

2)неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари;

3)невідповідності обраного декларантом
або уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 цього
Кодексу;

4)надходження до органу доходів і
зборів документально підтвердженої
офіційної інформації органів доходів і
зборів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

Відповідно до часини 1 статті 55 Митного
кодексу України рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
органом доходів і зборів під час
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості, якщо
органом доходів і зборів у випадках,
передбачених частиною шостою статті 54
цього Кодексу, виявлено, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів.

Надаючи оцінку рішенню про коригування
митної вартості, суд зазначає, що
проведенню такого коригування має
передувати вмотивована та
обґрунтована процедура вимагання
документів для підтвердження
заявленої митної вартості за основним
методом (за ціною контракту).

Під час судового розгляду справи
митниця не підтвердила який конкретно
числовий вираз і в якому документі не
підтверджується документально або не
піддається обчисленню.

Наявність інформації в системі
автоматичного контролю про попереднє
оформлення товару за вищою ціною не
може слугувати самостійним та
достатнім доводом для висновку про
недостовірність заявленої митної
вартості, що фактично має місце в
розглянутій справі.

Посилання інспектора в рішенні про
коригування митної вартості про
відсутність у платіжних дорученнях від
08.08.2013р. №44 та від 09.08.2013р. №46 прив'язки
до партій товару не відповідають
дійсності, оскільки в платіжних
дорученнях та в банківських виписках в
призначенні платежу вказаний номер та
дата контракту, згідно якого
здійснюється оплата та поставка
фосфоритів: «№0708 від 07.08.2013р.»

Також, не знайшли свого підтвердження
висновки Дніпропетровської митниці
про не відповідність вартості
фосфориту марки 63-65, вказаного у
наданому ПАТ «ДЗМД» листі виробника
від 30.07.2013р. (76$/тону) з наявним у митниці
листом виробника (90$/тону), оскільки для
митного оформлення фосфориту марки 63-65
ПАТ «ДЗМД» до митного органу надано, як
лист від виробника так і його прайс
наявний в матеріалах справи, в якому з
01.08.2013р. встановлювалась ціна на
фосфорит марки BPL 63/65 на умовах поставки
FOB порт Анаба в інтервалі 75-82 долара за
тону. В свою чергу, в даному прайсі
встановлювалася ціна на фосфорит марки
BPL 66/68 на умовах поставки FOB порт Анаба в
інтервалі 83-90 долара за тону, отже
митним органом для визначення митної
вартості помилково використана ціна на
фосфорит марки BPL 66/68, а не BPL 63/65, що
вказаний у контракті.

Що стосується тверджень інспектора про
врахування страхової премії при
визначенні митної вартості, то суд
зазначає, що вартість страхування
вантажу згідно з умовами поставки
контракту №0708 від 07.08.2013р. - CIF
Миколаївський морський торговий порт
включена до вартості товару і обов'язок
по її оформленню покладений на
продавця такого товару.

Крім того, заявлена позивачем митна
вартість фосфоритів у розмірі 105
доларів США за 1 т. підтверджується
довідкою ДП «Державний
інформаційно-аналітичний центр
моніторингу зовнішніх товарних
ринків» від 13.09.2013 року №11/872, якою
встановлено, що контрактна ціна 105 дол.
США/т на умовах СIF Миколаївський
Морський Торговий порт для поставки 16508
тонн мелених фосфоритів марки 63-65 BPL,
насипом, не суперечить ціні виробника з
урахуванням дати укладання
комерційного інвойсу № 466 від 22.08.2013 р.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про обґрунтованість позовних
вимог щодо скасування рішень митного
органу та їх задоволення, оскільки
подані позивачем документи
ідентифікували оцінюваний товар та
містять об'єктивні і достовірні дані,
що піддавалися обчисленню та які
підтверджували ціну товарів, що
підлягала сплаті позивачем на користь
продавця, тобто підтверджували митну
вартість товарів за ціною договору
згідно з вимогами ч.ч. 4,5 ст. 58 МК.

Статтею 56 Конституції України
встановлено, що кожен має право на
відшкодування за рахунок держави чи
органів місцевого самоврядування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої незаконними рішеннями, діями
чи бездіяльністю органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їх посадових і
службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

Відповідно до ст. 48 Бюджетного кодексу
України, в Україні застосовується
казначейська форма обслуговування
Державного бюджету України, яка
передбачає здійснення Державним
казначейством України операцій з
коштами державного бюджету. Сплачене
ввізне мито та ПДВ перераховані до
Державного бюджету України, так як
відповідно до ч.4 ст.50 Бюджетного
кодексу України, податки, збори
(обов'язкові платежі) та інші доходи
державного бюджету зараховуються
безпосередньо на єдиний казначейський
рахунок Державного бюджету України і
не можуть акумулюватися на рахунках
органів стягнення.

Згідно змісту статті 25 Бюджетного
кодексу України, державне казначейство
здійснює безспірне списання з
рахунків, на яких обліковуються кошти
Державного бюджету та місцевих
бюджетів, за рішенням, яке було
прийнято державним органом, що
відповідно до закону має право на його
застосування. Вказана норма
кореспондується з приписами Положення
про управління (відділення) Державної
казначейської служби України у
районах, районах у містах, містах
обласного, республіканського значення,
затвердженого наказом Мінфіну України
від 12.10.2011 року №1280 згідно яких
Управління (відділення) Казначейства
відповідно до покладених на них
завдань: здійснюють безспірне списання
коштів державного бюджету та місцевих
бюджетів на підставі рішення суду
повернення коштів, помилково або
надміру зарахованих до бюджету, за
поданням органів, що контролюють
справляння надходжень бюджету (п.п.3,5
п.4).

Разом з тим суд відзначає, що позовні
вимоги про зобов'язання
Дніпропетровської митниці Міндоходів
України у Дніпропетровській області
повернути на користь позивача
переплати, що відповідає різниці між
нарахованою контролюючим суб'єктом
сумою митної вартості, та визначеної
позивачем самостійно, не ґрунтується
на правильному застосуванні норм
матеріального права позивачем, а тому
задоволенню не підлягають виходячи з
наступного.

Так, за правилами частин 1, 3 статті 54
Митного кодексу України контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється митним
органом під час проведення митного
контролю і митного оформлення шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості. За
результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Аналіз положень статей 54 та 55 вказаного
Кодексу свідчить на користь висновку,
що питання контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості, як і визначення методу її
обчислення у встановленому законом
порядку, за наявності певних умов,
відносяться до виключної компетенції
митних органів.

Наведена позиція суду узгоджується із
висновками Верховного Суду України,
викладеними у постанові від 17.12.2013 року
у справі № 21-439а13, які є обов'язковими
для врахування адміністративними
судами в силу приписів частини 2 статті
161 та частини 1 статті 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

У вказаному рішенні, Верховний Суд
України зазначив, що суди, встановивши
протиправність рішень митного органу
про визначення митної вартості товару
за тим чи іншим методом, не вправі
підміняти митний орган, стягуючи з
державного бюджету надмірно сплачену з
такої вартості суму, фактично
визначаючи при цьому інший метод
обчислення митної вартості.

Суд зазначає, що повернення платникам
податків, митних та інших платежів,
надмірно сплачених до бюджету,
контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами,
проводиться відповідно до порядку,
встановленого наказом Державної
митної служби України від 20.07.2007 року №
618, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 25.09.2007 року за № 1097/14364,
з урахуванням спільного наказу
Державної митної служби України і
Державного казначейства України від
20.07.2007 року № 611/147. Зазначеними
нормативно-правовими актами
передбачено процедуру повернення
надміру сплачених податків та інших
платежів, яка, зокрема, передбачає
необхідність звернення до митного
органу із відповідною заявою та
підготування останнім висновку, що
надається територіальному органу
Державного казначейства України.

Під час судового розгляду справи
позивачем не доведено суду дотримання
визначеного вказаними вище
нормативними актами порядку
повернення надмірно сплачених
платежів, зокрема, не надано доказів
подання до митного органу заяви про
повернення коштів та відмови
останнього підготувати відповідний
висновок.

За таких обставин, суд приходить до
висновку щодо часткової
обґрунтованості позовних вимог
Приватного акціонерного товариства
«Дніпровський завод мінеральних
добрив».

Завданням адміністративного
судочинства, згідно ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб у сфері
публічно - правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб при здійсненні ними
владних управлінських функцій на
основі законодавства.

Відповідно до положень ст. 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За таких обставин, сукупність
вищенаведених встановлених обставин
підтверджено документально, що дає
суду підстави позовні вимоги
задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 158-163, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Приватного
акціонерного товариства «Дніпровський
завод мінеральних добрив» до
Дніпропетровської митниці Міндоходів
України у Дніпропетровській області
про скасування рішень - задовольнити
частково.

Визнати протиправною та скасувати
картку відмови в прийнятті митної
декларації від 02.10.2013р. №110010000/2013/006703.

Визнати протиправним та скасувати
рішення про коригування митної
вартості товарів від 14.10.2013р. року №
110010000/2013/600325/1.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складений
03 квітня 2014 року.

Суддя (підпис)
Постанова не набрала законної сили
03.04.14 Суддя З оригіналом згідно
Помічник судді
О.С. Луніна
О.С. Луніна
О.В. Воблікова