Справа № 2-а/1024/657/12
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2014-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а/1024/657/12
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Борисюк Л.П.
У Х В А Л А

Іменем України

29 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді суддів при
секретаріБорисюк Л.П., Ключковича В.Ю.,
Собківа Я.М. Чайка О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_5 на
постанову Ставищенського районного
суду Київської області від 12 березня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_5 до
Управління праці та соціального
захисту населення Ставищенської
районної державної адміністрації
Київської області про визнання дій
неправомірними та стягнення щорічної
грошової допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Ставищенського районного
суду Київської області від 12 березня 2012
року позовну заяву ОСОБА_5 залишено без
розгляду.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим
рішенням суду, звернувся з апеляційною
скаргою, в якій зазначає, що
оскаржувана постанова не відповідає
вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду та
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач ОСОБА_5 є учасником бойових дій
та має право на пільги, встановлені
законодавством України для ветеранів
війни - учасників бойових дій.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», щорічно до 5
травня учасникам бойових дій
виплачується разова грошова допомога в
розмірі п'яти мінімальних пенсій за
віком.

Зазначена редакція ст. 12 Закону чинна
після визнання неконституційними
Рішенням Конституційного Суду України
№ 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року змін,
внесених підпунктом «б» підпункту 3
пункту 20 розділу II Закону України
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
від 28.12.2007 № 107-VI.

Положення ст. 12 цього Закону містять
пряму вказівку, що під час визначення
розміру такої допомоги за основу її
обчислення як розрахункова величина
береться мінімальна пенсія за віком.

При цьому, розмір мінімальної пенсії за
віком визначений у абз.1 ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», згідно
якої мінімальна пенсія за віком
дорівнює прожитковому мінімуму,
встановленому для осіб, що втратили
працездатність.

Проте, відповідач всупереч ст. 12 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»
виплачував позивачу щорічну разову
допомогу до 5 травня в меншому розмірі,
який встановлений Постановою Кабінету
Міністрів України «Про розміри разової
грошової допомоги, що виплачується в 2011
році відповідно до Законів України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань» від 04.04.2011
№ 341.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними нормативними актами,
колегія суддів вважає, що Закон України
«Про соціальний захист дітей війни»
має вищу юридичну силу в порівняні з
Постановою Кабінету Міністрів України
та є пріоритетним у застосуванні.

Крім того, будь-яким іншим законом, крім
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», мінімальний розмір
пенсії не встановлений, а тому при
розрахунку разової грошової допомоги
до 5 травня, підлягає застосуванню
розмір мінімальної пенсії за віком,
встановлений абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Однак, відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС
України, адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї статті визначено,
що для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи,
щорічна разова грошова допомога до 5
травня за 2011 рік на користь позивача
відповідачем була виплачена 21 квітня
2011 року, а з позовом він звернувся лише
16.02.2012.

Згідно зі статтею 100 КАС України,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення цього
строку, про що постановляється ухвала.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що позивач звернувся
до суду з даним позовом поза межами
визначеного законодавством строку, що
є підставою для залишення його
позовної заяви без розгляду.

Крім того, позивач не надав суду жодних
доказів на підтвердження наявності
поважних причин пропущення строку на
звернення до суду, а тому враховуючи те,
що позивач отримав щорічну разову
грошову допомогу до 5 травня за 2011 рік
21.04.2011, він знав, або повинен був знати
про порушення свого права із моменту
отримання таких виплат, проте у
встановлений законом строк правом на
звернення до суду не скористався та не
був позбавлений такого права, а отже
підстави для поновлення пропущеного
строку звернення до суду відсутні.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову
Ставищенського районного суду
Київської області від 12 березня 2012 року
- залишити без задоволення.

Постанову Ставищенського районного
суду Київської області від 12 березня 2012
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
суддя суддя Л.П. Борисюк
В.Ю. Ключкович Я.М. Собків

Повний текст ухвали складено та
підписано - 30.04.2014

Головуючий суддя
Борисюк Л.П.

Судді:
Ключкович В.Ю.

Собків Я.М.