Справа № 2а-922/10
Суддя: Савицька Н.В.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 рокум. Львів№ 9104/33223/10

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді:
Савицької Н.В.

суддів:
Костіва М.В., Шавеля Р.М.

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Перемишлянської районної державної
адміністрації Львівської області на
постанову Перемишлянського районного
суду Львівської області від 15.06.2010 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Перемишлянської районної державної
адміністрації Львівської області,
Міністерства фінансів України,
Міністерства праці та соціальної
політики України, Державного
казначейства України про визнання дій
протиправними та зобов'язання до
вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:

18.05.2009 року позивач ОСОБА_1 звернувся в
суд із позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Перемишлянської районної державної
адміністрації Львівської області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання до вчинення дій щодо
нарахування та виплати допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 01.01.2007 року
по 01.04.2009 року.

Постановою Перемишлянського районного
суду Львівської області від 15.06.2010 року
позов задоволено частково. Суд
зобов'язав відповідача провести
нарахування та виплату позивачу
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до вимог ст.15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
за період з 09.07.2007 року по 31.12.207 року
включно. В задоволенні решти позовних
вимог суд відмовив.

Не погодившись із даною постановою,
апелянт Управління праці та
соціального захисту населення
Перемишлянської районної державної
адміністрації Львівської області
подав апеляційну скаргу, покликаючись
на те, що постанова суду першої
інстанції прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, постанову
Перемишлянського районного суду
Львівської області від 15.06.2010 року
скасувати, та прийняти нову якою
відмовити в задоволенні позову.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання на виклик суду не
з'явились хоча, належним чином були
повідомлені про час та місце розгляду
справи, що не перешкоджає розгляду
справи у їх відсутності відповідно до
ч.4 ст.196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи скарги, законність
і обґрунтованість постанови суду,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення виходячи з
наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану постанову,
суд першої інстанції виходив з того, що
позовні вимоги підлягають до
задоволення за період 2007 року.

Проте, колегія суддів вважає такі
висновки суду першої інстанції
помилковими, виходячи з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач ОСОБА_1 є матір'ю малолітньої
дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року
належить до незастрахованих осіб, та
перебуває на обліку в Управлінні праці
та соціального захисту населення
Перемишлянської районної державної
адміністрації Львівської області, яке
здійснює нарахування та виплату їй
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку.

Частиною 1 статтею 15 Закону України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми"
вказано, що допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Відповідно до ст. 22 Конституції України
при прийнятті нових законів або
внесення змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік» від 19 грудня 2006 року
№ 489-V, зокрема пунктом 14 статті 71, було
зупинено на 2007 рік дію статті 15 Закону
України "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми".

Протягом указаного періоду діяли
приписи статті 56 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»,
які по-іншому регулювали спірні
правовідносини в частині визначення
розміру проведення нарахувань та
виплат допомоги. Оскільки вказана
норма Закону була прийнята пізніше в
часі, вона мала пріоритет по відношенню
до норм Закону України „Про державну
допомогу сім'ям з дітьми".

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що позовні вимоги з 01
квітня по 08 липня 2007 року включно не
підлягають задоволенню, оскільки в цей
період дію норми, яка визначала право
позивача на допомогу у зазначеному
розмірі, було зупинено.

Рішенням Конституційного Суду України
від 09.07.2007 року в справі № 1-29/2007 були
визнані неконституційними положення
п.7 ст.71 Закону України „Про Державний
бюджет України на 2007 рік", отже, з цього
часу відновлено дію ст.15 Законом
України „Про державну допомогу сім'ям
з дітьми" щодо встановлення розміру
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку.

Проте, всупереч рішенню
Конституційного Суду України вказана
допомога позивачу з 09.07.2007 року
виплачувалась не в повному розмірі.

Допомога у 2008-2009 році позивачу
виплачувалась у розмірі не меншому 130
грн.

Так, Законом України "Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України" ст.15 Закону №2811-ХII
викладено в наступній редакції:
"Допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі, що дорівнює
різниці між прожитковим мінімумом,
встановленим для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 130
гривень". Проте, відповідно до
Прикінцевих положень Закону України
"Про Державний бюджет України на
2008р."Розділ I цього Закону набирає
чинності з 01.01.2008 і діє по 31.12.2008.

Отже, з 01.01.2009 ст.15 Закону №2811-ХII
відновила попередню редакцію,
відповідно до якої допомога по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.

Проте, ст. 46 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2009 рік"
установлено, що у 2009 році допомога при
народженні дитини та по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до Закону України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми" та
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" призначається і
здійснюється в розмірах і порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

В зв'язку з тим, що у передбачений
законом спосіб положення Законів
України "Про Державний бюджет України
на 2009 рік" не визнано неконституційними
та не скасовано, у 2009 році допомога при
народженні дитини та по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку призначалась та виплачувалась у
відповідності до п.22 Постанови КМУ № 1751
від 27.12.2001р. "Про затвердження Порядку
призначення і виплати державної
допомоги сім'ям з дітьми".

За таких обставин, колегія суддів
приходить до переконання, що виплата
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, яку
проводив відповідач у 2008-2009 роках
відповідно до Закону України «Про
Державний бюджет на 2008 рік» та Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2009 рік" є правомірною, а тому
відповідач діяв на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та Законами України.

Колегія суддів вважає, що слід визнати
протиправними дії відповідача щодо
ненарахуванння та невиплати допомоги
позивачу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
оскільки, неможливо зобов'язати
відповідача до вчинення відповідних
дій не визнавши його дії в частині
відмови позивачу протиправними.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС
України, судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд
апеляційної інстанції скасовує судове
рішення та ухвалює нове, коли має місце,
зокрема, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
недоведеність таких обставин,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи чи питання.

З огляду на те, що судом першої
інстанції рішення прийняте з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, суд
апеляційної інстанції прийшов до
висновку, що оскаржувану постанову
слід скасувати та прийняти нову
постанову, якою адміністративний позов
задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Перемишлянської районної державної
адміністрації Львівської області -
задовольнити частково.

Постанову Перемишлянського районного
суду Львівської області від 15 червня 2010
року - скасувати та прийняти нову
постанову, якою адміністративний позов
задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Перемишлянської районної державної
адміністрації Львівської області щодо
ненарахування та невиплати ОСОБА_1
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період з 09.07.2007 року по 31.12.207 року
включно відповідно до вимог ст.15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми».

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Перемишлянської районної державної
адміністрації Львівської області
провести нарахування та виплатити
ОСОБА_1 допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку за
період з 09.07.2007 року по 31.12.207 року
включно відповідно до вимог ст.15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» та з врахування проведених
виплат.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий-суддя :Н.В. СавицькаСудді :
М.В. Костів Р.М. Шавель