Справа № 2а/0570/4398/2011
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2014-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

18 квітня 2014 року м. Київ
В/800/1675/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Донця О.Є.,

суддів:
Голяшкіна О.В.,

Логвиненка А.О.,

Мороза В.Ф.,

Чалого С.Я.,

перевіривши заяву Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та профзахворювань в
Микитівському районі м.
Горлівки Донецької області про
перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 26.03.2014 року у справі за
позовом Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в Микитівському районі м.
Горлівка Донецької області до
підприємства Микитинської виправної
колонії № 87 Управління державного
департаменту України з питань
виконання покарань в Донецькій області
про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

У березні 2011 року Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в Микитівському районі м.
Горлівка Донецької області звернулося
з позовом до Микитинської виправної
колонії № 87 про стягнення
заборгованості зі сплати страхових
внесків.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 21.04.2011 року,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 14.06.2011 року, у задоволені позову
відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 26.03.2014 року касаційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань в
Микитівському районі м.
Горлівка Донецької області було
залишено без задоволення, а постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 21.04.2011 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 14.06.2011 року -
без змін.

У заяві про перегляд Верховним Судом
України зазначеної вище ухвали Вищого
адміністративного суду України від
26.04.2014 року заявник порушує питання про
її скасування, посилаючись на
неоднакове застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Статтею 237 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів:
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Під неоднаковим застосуванням одних і
тих самих норм матеріального права
необхідно розуміти, зокрема: різне
тлумачення змісту і сутності правових
норм, на підставі якого зроблено
висновок про різний зміст суб'єктивних
прав і обов'язків учасників
відповідних правовідносин, у тому
числі про наявність та обсяг прав і/або
обов'язків осіб, які беруть участь у
справі; різне застосування правил
конкуренції правових норм при
вирішенні колізій між ними з
урахуванням ієрархії цих правових
норм, а також дії норм у часі, просторі
та за колом осіб, тобто незастосування
закону, який підлягав застосуванню;
різне визначення предмета регулювання
правових норм, зокрема застосування
різних правових норм для регулювання
одних і тих самих відносин або
поширення дії норми на певні
правовідносини в одних випадках і
незастосування цієї самої норми до
аналогічних відносин в інших випадках,
тобто різне застосування закону, який
не підлягав застосуванню; різне
застосування правил аналогії права чи
закону в подібних правовідносинах.

Подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду (судів) касаційної
інстанції визначається обставинами
кожної конкретної справи.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах скаржником надано
постанову Вищого адміністративного
суду України від 16.04.2013 року у справі №
К/9991/445/12.

У своїй заяві Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та профзахворювань в
Микитівському районі м. Горлівки
Донецької області зазначає: «Ухвалою
Вищого адміністративного суду України
по справі № К1 від 26.03.2014р.
касаційну скаргу відділення ВДФССНВ у
Микитівському районі м. Горлівки
залишено без задоволення, а постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 14.06.2011 року,
та постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 21.04.2011 року
залишено без змін.

Аналогічні вимоги по стягненню пені
має справа № К999144512. Постановою Вищого
адміністративного суду України від
16.04.2013р. позовні вимоги ПО стягненню
пені у сумі 14582,87 гри. були задоволені в
повному обсязі., а постанову Донецького
окружного адміністративного суду від
11.10.2011 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 01.12.2011 року скасовано.

Судом встановлено, що у Фонду від
нещасних випадків на виробництві та
профзахворювань зберігаються
повноваження щодо контролю за
правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності Законом України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Таким чином, посилаючись на аналогічні
вимоги у вищезазначених справах,
заявник у своїй заяві не зазначає, які
саме норми матеріального права
по-різному застосовані судом
касаційної інстанції у подібних
правовідносинах, що потягло ухвалення
різних за змістом судових рішень.

Отже, заявник не доводить наявності
підстав, передбачених пунктом 1 частини
1 статті 237 Кодексу адміністративного
судочинства України для допуску даної
справи до провадження у Верховному
Суді України.

Враховуючи вищенаведене, обговоривши
доводи заяви та виходячи з мети
судового перегляду, колегія суддів не
знаходить підстав, встановлених
пунктом 1 частини 1 статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, для допуску справи до
провадження у Верховному Суді України.

Керуючись статтями 237, 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити Відділенню виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та профзахворювань в
Микитівському районі м.
Горлівки Донецької області в допуску
до провадження Верховного Суду України
справи за позовом Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в Микитівському районі м.
Горлівка Донецької області до
підприємства Микитинської виправної
колонії № 87 Управління державного
департаменту України з питань
виконання покарань в Донецькій області
про стягнення заборгованості, в
порядку перегляду по цій справі ухвали
Вищого адміністративного суду України
від 26.03.2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: