Справа № 803/748/14
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2014 року Справа № 803/748/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого-судді Мачульського В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Луцьку справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
місті Ковелі та Ковельському районі
Волинської області, начальника
управління Пенсійного фонду України в
місті Ковелі та Ковельському районі
Волинської області Самолюк Інни
Петрівни про визнання дій
неправомірними та безпідставними,
зобов'язання вчинити дії та стягнення
моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач)
звернулася з позовом до управління
Пенсійного фонду України в місті
Ковелі та Ковельському районі
Волинської області (далі - УПФ в м.
Ковелі та Ковельському районі,
відповідач1), начальника управління
Пенсійного фонду України в місті
Ковелі та Ковельському районі
Волинської області Самолюк Інни
Петрівни (далі - начальник управління,
відповідач2) про визнання дій щодо
видачі недостовірних довідок про
складові заробітної плати
неправомірними та безпідставними,
зобов'язання вчинити дії та стягнення
моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивач отримує пенсію по інвалідності
як державний службовець з 15 серпня 2010
року, призначену згідно із статтею 37
Закону України «Про державну службу».
Про те, на момент призначення пенсії
ОСОБА_1 не було відомо, що у довідках які
були подані для отримання пенсії,
відповідачем1 не були включені суми
матеріальних допомог, винагороди за
вислугу років та індексаційні виплати,
що вона отримувала регулярно, та з яких
утримувались страхові внески, у зв'язку
з чим позивач звернулась до УПФ України
у м. Ковелі та Ковельському районі та 11
грудня 2013 року отримала довідки №№ 44
та 45 від 10 грудня 2013 року про складові
зарплати, у які були включені
матеріальні допомоги та грошова
винагорода за вислугу років, однак не
була включена нарахована та виплачена
індексація зарплати. ОСОБА_1 повторно
звернулась до відповідача1 з вимогою
надати їй довідки про складові
зарплати, з включенням сум індексації,
замість виданих попередньо як таких, що
не відповідають повному відтворенню
усіх виплат, що були нараховані
упродовж зазначених періодів, та на які
нараховувався збір на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування. 15 січня 2014 року позивачу
були видані довідки № 2 та 3 із
зазначенням усіх виплат. Вважає дії
начальника управління щодо видачі їй
недостовірних довідок № 44 та 45 від 10
грудня 2013 року протиправними, оскільки
до них не були включені суми
матеріальних допомог, винагороди за
вислугу років та індексаційні виплати.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача моральну шкоду в сумі 5000,00
грн., оскільки незаконними діями
начальника управління були порушені
норми Конституції України що призвели
до моральних страждань.

До судового розгляду справи позивач
направила суду уточнюючу позовну
заяву, в якій просить суд визнати дії
начальника УПФ в м. Ковелі та
Ковельському районі Самолюк І.П.
незаконними, стягнути з Самолюк І.П. на
її користь майнову шкоду в сумі 20895,00
грн., та моральні збитки в сумі 5000,00 грн.
Постанову суду скерувати до негайного
виконання.

На розгляд справи позивач не з'явилась,
звернулась до суду з клопотанням про
розгляд справи у її відсутності.

Відповідач надіслав суду письмові
заперечення на адміністративний позов,
в яких просить суд відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог та просить
суд провести розгляд справи за
відсутності його представника.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Якщо таке
клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Оскільки від осіб, які беруть участь у
справі, надійшли клопотання про
розгляд справи за їх відсутності, суд
проводить розгляд справи на основі
наявних матеріалів.

Дослідивши наявні у матеріалах справи
докази в їх сукупності,
проаналізувавши матеріали справи,
оцінивши їх за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги слід
задовольнити частково на підставі
нижчевикладеного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває
на обліку у УПФ України в м. Ковелі та
Ковельському районі та отримує пенсії
по інвалідності з 15 липня 2010 року,
призначеної відповідно до статті 37
Закону України «Про державну службу».
(а.с.8), в розмірі 2998.42 грн., що
стверджується копією посвідчення
серії НОМЕР_1, виданого управлінням ПФУ
в м. Ковелі від 02 квітня 2008 року (а.с.6).

Як вбачається з матеріалів справи
позивач 27 листопада 2013 року звернулась
до УПФ України в м. Ковелі та
Ковельському районі із заявою про
видачу довідки про заробітку плату за
останні 60 місяців роботи та 24 місяці
роботи у відповідності до вимог
постанови правління Пенсійного фонду
України № 15-1 від 04 вересня 2013 року, що
підтверджується копією заяви ОСОБА_1
(а.с.50) та 10 грудня 2013 року остання
отримала лист-відповідь № 162/к-01 та
довідки про складові заробітної плати
№ 44 та 45.

Як вбачається із копії довідки № 44 від
10 грудня 2013 року про складові зарплати
(за останні 24 календарні місяці роботи
або будь - які 60 календарних місяців
роботи підряд перед зверненням за
пенсією) - надбавки, премії та інші
виплати за період з 01 червня 2005 року по
31 травня 2010 року становили 101524,92 грн.,
(а.с.23-25). У дану довідку було включено
надбавку за високі досягнення у праці
або виконання особливо важливої
роботи, премії, премій до державних,
професійних, інші виплати - винагорода
за вислугу років, матеріальна допомога
на оздоровлення та для вирішення
соціально - побутових питань.

З копії аналогічної довідки № 45 від 10
грудня 2013 року (а.с.29-30), вбачається, що
надбавки, премії та інші виплати за
період з 01 червня 2008 року по 31 травня 2010
року становили 45687,05 грн. У дану довідку
було включено надбавку за високі
досягнення у праці або виконання
особливо важливої роботи, премії,
премій до державних, професійних, інші
виплати - винагорода за вислугу років,
матеріальна допомога на оздоровлення
та для вирішення соціально - побутових
питань. На вказану суму, що є сумою
зарплати, було нараховано страхові
внески на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, а з 01 січня 2011
року - єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

В подальшому позивач 03 січня 2014 року
повторно звернулась до відповідача із
заявою про видачу нових довідок,
оскільки в вищевказаних довідках № 44
та 45 від 10 грудня 2013 року не були
включені суми індексації, як вид оплати
праці, на які нараховується
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування (а.с.51), у зв'язку з чим
позивач 23 січня 2014 року отримала
лист-відповідь № 554/02-10-22 та довідки про
складові заробітної плати № 2 та 3.

Згідно довідки № 2 від 15 лютого 2014 року
про складові зарплати (за останні 24
календарні місяці роботи або будь - які
60 календарних місяців роботи підряд
перед зверненням за пенсією) - надбавки,
премії та інші виплати за період з 01
травня 2005 року по 31 травня 2010 року
становили 48477,33 грн., (а.с.10-11). У довідку
відповідачем1 було включено надбавку
за високі досягнення у праці або
виконання особливо важливої роботи,
премії, премій до державних,
професійних або ювілейних дат, інші
виплати - матеріальна допомога на
оздоровлення та для вирішення
соціально - побутових питань,
індексація.

Відповідно до аналогічної довідки № 3
від 15 лютого 2014 року (а.с.12-14) - надбавки,
премії та інші виплати за період з 01
березня 2005 року по 28 лютого 2010 року
становили 106939,15 грн. У довідку
відповідачем1 було включено надбавку
за високі досягнення у праці або
виконання особливо важливої роботи,
премії, премій до державних,
професійних, інші виплати - винагорода
за вислугу років, матеріальна допомога
на оздоровлення та для вирішення
соціально - побутових питань,
індексація. На вказану суму, що є сумою
зарплати, було нараховано страхові
внески на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, та з 01 січня 2011
року єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Надаючи правову оцінку діям начальника
управління Пенсійного фонду України в
місті Ковелі та Ковельському районі
Волинської області Самолюк І.П., щодо
видачі довідок № 44 та 45 від 10 грудня 2013
року суд зазначає наступне.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 21 листопада 2012 року в
справі № К-39768/10 «Про встановлення
складових заробітної плати, які
зазначаються під час призначення
(перерахунку) пенсії», було залишено
без змін постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
13 серпня 2010 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 09 листопада 2010 року в справі за
позовом ряду осіб до Міністерства
Юстиції України, Пенсійного Фонду
України, Міністерства праці та
соціальної політики України, Кабінету
Міністрів України про визнання дій,
бездіяльності протиправними,
постанови правління Пенсійного Фонду
України «Про затвердження форм довідок
про заробітну плату, що подаються для
призначення (перерахунку) пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу» від 30 жовтня 2008 року №
19-11 визнано незаконною та такою, що не
відповідає постанові Кабінету
Міністрів України від 31 травня 2000 року
№ 865.

Тому, на вищезазначені судові рішення,
підпункт 1.2 пункту 1 постанови
управління Пенсійного фонду України
«Про затвердження форм довідок про
заробітну плату, що подаються для
призначення (перерахунку) пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу» від 30 жовтня 2008 року №
19-11, згідно з положеннями якого були
видані позивачеві по місцю її
колишньої праці вищевказані довідки,
втратив свою чинність з 04 березня 2011
року, згідно з постановою правління
Пенсійного фонду України «Про
виконання рішення Окружного
адміністративного суду міста Києва по
справі № 2а-4753/09/2 670 від 14 лютого 2011 року
№ 5-1, що зареєстрована в Міністерстві
Юстиції України 18 лютого 2011 року за №
210/18 948.

Саме з врахуванням таких змін у
законодавстві, у довідках № 44 та 45 від 10
грудня 2013 року за формою, затвердженою
постановою правління Пенсійного фонду
України 14 лютого 2011 року № 5-1, повинні
бути зазначатися усі виплати, в тому
числі індексація, чого не було
зроблено.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції
України органи державної влади, їх
посадові особи зобов'язані діяли лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачений Конституцією
та Законами України.

Суд не погоджується з твердженнями
позивача відносно того, що начальник
УПФ України в м. Ковелі та Ковельському
районі Самолюк І.П. несе особисту
відповідальність за достовірність
документів, виданих установою, за її, як
керівника підписом, оскільки довідки №
44 та № 45 від 10 грудня 2013 року готувала,
складала на підставі особистих
рахунків позивача та підписувала
головний бухгалтер управління ПФУ в
місті Ковелі та Ковельському районі
Бжезицька Л.І., начальник управління
Самолюк І.П., як керівник підприємства
підписувала та затверджувала їх
гербовою печаткою. Такі дії начальника
управління Самолюк І.П. не можуть бути
розцінені судом, як особисті дії, які
були спрямовані на порушення особистих
прав та інтересів позивача.

Пунктом 3.1. Положення про управління
Пенсійного фонду України в районах,
містах, районах у містах, а також у
містах та районах затвердженого
Постановою правління Пенсійного фонду
України N 8-2 від 30.04.2002 року визначено,
що управління очолює начальник, який
призначається на посаду і
звільняється з неї начальником
відповідного регіонального управління
Фонду за погодженням з головою
відповідної місцевої

державної адміністрації та Фондом.

Відповідно до підпункту 11 пункту 3.2.
вищевказаного Положення начальник
Управління представляє Управління в
державних органах, громадських
організаціях, без доручення
підписує документи від імені
Управління.

Згідно пункту 1 функціональних
повноважень начальника управління та
заступників (а.с.95-99), затвердженого
наказом № 03 від 01.11.2011 року (а.с.94),
начальник управління підписує
документи: від імені управління та
надає право підписання документів
заступникам начальника управління чи
іншим посадовим особам управління.

За таких обставин суд вважає, що
позовна вимога ОСОБА_1 до начальника
управління Пенсійного фонду України в
місті Ковелі та Ковельському районі
Волинської області Самолюк І.П. про
визнання дій незаконними, задоволенню
не підлягає.

Однак, суд вважає, що управління
Пенсійного фонду України в місті
Ковелі та Ковельському районі
Волинської області є належним
відповідачем по справі, і його дії щодо
видачі недостовірних довідок № 44 та №
45 від 10 грудня 2013 року про складові
заробітної плати ОСОБА_1, як державного
службовця, суд вважає протиправними.

Щодо вимог позивача про відшкодування
моральної шкоди, суд звертає увагу на
наступне.

Відповідно до частини 2 статті 23
Цивільного кодексу України моральна
шкода полягає: 1) у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; 4) у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» визначено, що відповідно до
загальних підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач, як на підставу стягнення з
відповідача 5000,00 гривень моральної
шкоди посилається на перенесені нею
моральні страждання у результаті
видачі недостовірних довідок про
складові заробітної плати, та в зв'язку
з цим відмові в подальшому їй в
перерахунку пенсії.

Дослідивши матеріали справи, суд не
встановив наявності підстав для
відшкодування моральної шкоди,
передбачених частиною 2 статті 23
Цивільного кодексу України.

Щодо позовних вимог про стягнення
матеріальної шкоди у зв'язку з
недоотриманням сум пенсій, суд
зазначає, що захист своїх прав у цій
частині позивачка повинна здійснювати
шляхом звернення до суду з
адміністративним позовом про
зобов'язання органу Пенсійного фонду
України здійснити відповідний
перерахунок та виплату.

У розглядуваному випадку позивач
скористалася таким правом та
постановою Ковельського
міськрайонного суду Волинської
області, справа № 159/462/14-а за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду
України в м. Ковелі та Ковельському
районі Волинської області, начальника
управління Пенсійного Фонду України в
м. Ковелі та Ковельському районі
Волинської області Самолюк І.П. про
визнання дій (бездіяльності)
неправомірними та безпідставними,
стягнення моральної шкоди,
адміністративний позов задоволено
частково. Визнано неправомірним дії
управління Пенсійного Фонду України в
м. Ковелі та Ковельському районі
Волинської області щодо відмови у
проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1
та зобов'язано здійснити перерахунок
та виплату ОСОБА_1 пенсії, як державному
службовцю за період з 20.07.2013 року по
19.01.2014 року включно, з врахуванням усіх
видів оплати праці. Позовні вимоги в
частині здійснити перерахунок та
виплату пенсії ОСОБА_1 з дня
призначення пенсії 15.07.2010 року по 20.07.2013
року залишені без розгляду на підставі
статті 99 Кодексу адміністративного
судочинства України.

З цього слідує, що права та законні
інтереси ОСОБА_1 в цій частині захищені
і щодо них прийняте судове рішення.

Крім того, посилання позивача на
положення статті 22 Цивільного кодексу
України є помилковими, оскільки
поняття «упущена вигода» характерне
лише до приватноправових відносин,
однак у даному випадку між сторонами
існує публічно-правовий спір стосовно
здійснення виплат по
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню і недоотримані
пенсійні виплати не можуть підпадати
під визначення «упущена вигода».

На підставі вищевикладеного, суд
дійшов висновку, що у задоволенні
позовних вимоги в частині стягнення
майнової шкоди в сумі 20895,00 грн., слід
відмовити.

За таких обставин підстав для
задоволення вимоги позивача в частині
звернення постанови суду до негайного
виконання немає.

Частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідач не довів правомірність дій
щодо видачі недостовірних довідок № 44
та № 45 від 10 грудня 2013 року про складові
заробітної плати, а позивач в свою
чергу не довела заподіяння їй
відповідачем моральної та
матеріальної шкоди.

Виходячи із наведених норм чинного
законодавства України та встановлених
обставин справи, суд дійшов висновку
адміністративний позов слід
задовольнити частково.

Керуючись статтями 3,11,122,158,160,162,163,186
Кодексу адміністративного судочинства
України, на підставі статей 22,23 ЦК
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в місті
Ковелі та Ковельському районі
Волинської області щодо видачі
недостовірних довідок № 44 та № 45 від 10
грудня 2013 року про складові заробітної
плати.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Головуючий

Суддя
В.В.
Мачульський