Справа № 2а-7221/11/1370
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 р.
Справа № 876/14323/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Дяковича В.П.,

суддів:
Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

з участю секретаря судового засідання:
Сердюк О.Ю.,

представника позивача
Іськів Н.П.,

представника відповідача
Шиби А.І.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції в
Личаківському районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 04 листопада
2013 року у справі №2а-7221/11/1370 за позовом
Колективного виробничого підприємства
«Енергомонтаж» до Державної
податкової інспекції в Личаківському
районі м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

29.06.2011 року Колективне виробниче
підприємство «Енергомонтаж»
звернулося в суд з позовом, яким після
уточнення позовних вимог просило
скасувати податкові
повідомлення-рішення №/0/25895/23-1
від 26.10.2010 року, №/4/32198/23-4 від 23.12.2010
року.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 04 листопада
2013 року позов задоволено: визнати
протиправними та скасовані податкові
повідомлення-рішення №/0/25895/23-1
від 26.10.2010 року, №/4/32198/23-4 від 23.12.2010
року.

Відповідач постанову суду першої
інстанції оскаржив, подав апеляційну
скаргу, зазначивши, що оскаржувана
постанова винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
висновки суду не відповідають
обставинам справи, просить її
скасувати та прийняти нову постанову,
якою в позові відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги
вказує на те, що відповідно до п. 8
Інструкції про порядок застосування
штрафних (фінансових) санкцій органами
державної податкової служби,
затвердженої наказом ДПА України від
17.03.2001 року №110 і зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 03.03.2001
року №268/5459 (із змінами і доповненнями),
передбачено, що у разі коли за
наслідками перевірки виявляється факт
завищення суми бюджетного
відшкодування, заявленого в податковій
декларації про податок на додану
вартість, сума такого завищення
вважається сумою податкового
зобов'язання, прихованою від
оподаткування. Якщо внаслідок такого
завищення отримано бюджетне
відшкодування, платник податку
визнається таким, що ухиляється від
оподаткування і до нього
застосовуються санкції відповідно до
законодавства. Враховуючи викладене,
податкові повідомлення-рішення
винесені відповідно до вимог чинного
законодавства.

В судовому засіданні представник
позивача надала пояснення та
заперечила проти доводів апеляційної
скарги, а представник відповідача
підтримав їх.

Суд, перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає за необхідне її відхилити з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ДПІ у
Личаківському районі проведено
невиїзну позапланову документальну
перевірку КВП «Енергомонтаж» з питань
достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість у зменшення податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість наступних податкових
періодів за червень 2010 року, яка
виникла за рахунок від'ємного значення
з податку на додану вартість, що
декларувалось в січні 2010 року за
результатами якої було складено акт
від 13 жовтня 2010 року № 534/23-4/01018671 «Про
результати невиїзної позапланової
перевірки КВП «Енергомонтаж».

КВП «Енергомонтаж» задекларовано до
відшкодування за червень 2010 року
залишок від'ємного значення січня 2010
року у сумі 67442,00 грн.

Залишок від'ємного значення
попереднього податкового періоду
утворився за рахунок від'ємного
значення з ПДВ, що декларувалось у
січні 2010 року.

ДПІ у Личаківському районі м. Львова в
період з 21.04.2010 року по 27.04.2010 року
проведено позапланову виїзну
перевірку колективного виробничого
підприємства «Енергомонтаж», про що
складено Акт № 219/23-2/01018671 від 30.04.2010 року
про результати позапланової виїзної
перевірки з питань правомірності
відображення в податковій декларації з
ПДВ за лютий 2010 року залишку від'ємного
значення попередніх податкових
періодів, що залишається непогашеним
та підлягає включенню до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду. Перевіркою
встановлено порушення позивачем вимог
п. 1.7., п. 1.8., п. п. 7.2.3., п. п. 7.2.4. п. 7.2., п. п.
7.4.1., п. п. 7.4.4., п. п. 7.4.5. п. 7.4., п. п. 7.7.1. п. 7.7.
ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість», та не підтверджено
правомірність визначення від'ємного
значення різниці між сумою податкового
кредиту з ПДВ за січень 2010 року.

Встановлене порушення є результатом
віднесення КВП «Енергомонтаж» до
податкового кредиту сум ПДВ по
податкових накладних виписаних ТзОВ
«Леорд Плюс-К», взаємовідносини з яким
не підтверджені податковим органом під
час проведення перевірки.

17.05.2010 року відповідачем на підставі
акта перевірки № 219/23-2/01018671 від 30.04.2010
року прийнято податкове повідомлення
рішення форми «Р»№/0/10971/10/23-2, яким
відповідно до вимог п. 1.7., п. 1.8., п. п. 7.2.3.,
п. п. 7.2.4. п. 7.2., п. п. 7.4.1., п. п. 7.4.4., п. п. 7.4.5.
п. 7.4., п. п. 7.7.1. п.7.7. ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість»
визначено суму податкового
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість в сумі 148271,90 грн., у тому
числі основний платіж 108367 грн., штрафні
(фінансові) санкції (штрафи) 39904,90 грн.

КВП «Енергомонтаж» оскаржив податкове
повідомлення №/0/10971/10/23-2 від 17.05.2010
року до Львівського окружного
адміністративного суду. Позовні вимоги
обґрунтовував тим, що оскаржуване
податкове повідомлення рішення
прийняте з порушенням норм
законодавства, право на податковий
кредит з податку на додану вартість
підтверджується усіма необхідними
первинними документами, а висновки
відповідача стосовно нікчемності
правочинів з контрагентом позивача
ТзОВ «Леорд Плюс-К» є необґрунтованими
та не підтвердженими доказами.

КВП «Енергомонтаж» через канцелярію
суду подано клопотання № вх. 44023 про
зупинення провадження у справі за №
7221/11/1370. Клопотання обґрунтоване тим, що
у справі 2а-7221/11/1370 оскаржується
здійснення ДПІ у Личаківському районі
донарахування з ПДВ за наступні
періоди у зв'язку із завищенням суми
бюджетного відшкодування, а акт
перевірки № 534/23-4/01018671 від 13.10.2010 року на
підставі яких винесено оскаржувані
податкові повідомлення-рішення №
/0/25895/23-1 від 26.10.2010 року, №
/4/32198/23-4 від 23.12.2010 року сформовано
з врахуванням результатів перевірки
оформленої актом від 30.04.2010 року №
219/23-2/01018671. У справі №2а-2266/11/1370
оскаржується податкове
повідомлення-рішення винесене на
підставі акту від 30.04.2010 року №
219/23-2/01018671, тобто предметом розгляду
справи 2а-7221/11/1370 є правовідносини,
наявність та правомірність яких
доводиться у справі 2а-2266/11/1370 .

Ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду від 26.10.11 року
по справі № 2а-7221/11/1370 зупинено до
набрання законної сили судовим
рішенням у справі 2а- 2466/11/1370 за позовом
КВП «Енергомонтаж»до ДПІ у
Личаківському районі м. Львова про
визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення № /0/10971/10/23-2
від 17 травня 2010 року.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду по справі 2а-
2466/11/1370 від 07.02.2012 року у задоволенні
позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 12.07.2012 року
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 07.02.2012 року
скасовано. Прийнято нову постанову,
якою позов задоволено. Визнано
протиправними та скасовано податкове
повідомлення-рішення ДПІ у
Личаківському районі м. Львова №
/0/10971/10/23-2 від 17.05.2010 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 15.10.2013 року по справі к/с
№К9991/49679/12 (2а-2466/11/1370) постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 12.07.2012 року
залишено без змін. Ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
15.10.2013 року по справі к/с № К9991/49679/12
підтверджено реальність господарських
операцій позивача з ТОВ «Леорд Плюс-К»
та правомірність формування
податкового кредиту за січень 2010 року
на підставі отриманих податкових
накладних.

Ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду від 22.08.13 у
справі № 2а-7221/11/1370 поновлено
провадження у справі.

Як свідчать обставини справи, КВП
«Енергомонтаж» згідно з поданою до ДПІ
у Личаківському районі м. Львова
декларацією з ПДВ та розрахунком сум
бюджетного відшкодування за червень 2010
року задекларувало залишок від'ємного
значення попереднього податкового
періоду за врахуванням суми податку,
яка підлягає сплаті до бюджету за
підсумками поточного звітного періоду
- 72209 гривень. Частина залишку
від'ємного значення, фактично сплачена
отримувачем товарів (послуг) - 72209
гривень. Сума, що підлягає
відшкодуванню (у зменшення податкових
зобов'язань з ПДВ наступних податкових
періодів) - 72209 гривень.

Відповідно до п. 1.8 ст. 1 Закону України
«Про податок на додану вартість» від
03.04.1997 року №168-97-ВР (далі - Закон
№168-97-ВР), бюджетне відшкодування
визначається як сума, що підлягає
поверненню платнику податку з бюджету
у зв'язку з надмірною сплатою податку у
випадках, визначених цим Законом.

Згідно пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України
від 03.04.1997 року №168-97-ВР, сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду.

Тому бюджетне відшкодування залежить
від правомірності формування
платником податків податкового
кредиту, отже при перевірці
правильності його визначення слід
враховувати вимоги пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7
Закону України від 03.04.1997 року №168-97-ВР,
відповідно до яких податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до абз. 3 пп. 7.7.1 п. 7.1 ст. 7
Закону України від 03.04.1997 року №168-97-ВР,
при від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
цього податку, що виник за попередні
податкові періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до закону), а при його
відсутності - зараховується до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Відповідно до пп. 7.7.3 п. 7.7 ст. 7 Закону
України від 03.04.1997 року №168-97-ВР, платник
податку може прийняти самостійне
рішення про зарахування належної йому
повної суми бюджетного відшкодування у
зменшення податкових зобов'язань з
цього податку наступних податкових
періодів. Зазначене рішення
відображається платником податку у
податковій декларації, яку він подає за
наслідками звітного періоду, в якому
виникає право на подання заяви про
отримання бюджетного відшкодування
згідно з нормами цієї статті. При
прийнятті такого рішення зазначена
сума не враховується при розрахунку
сум бюджетного відшкодування
наступних податкових періодів.

На підтвердження дотримання вимог п. п.
7.4.1., п. п. 7.4.5. п. 7.4. ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість»
стосовно господарських відносин з
контрагентом ТзОВ «Леорд Плюс-К»
позивачем надано копії: договору
поставки № 13-08/09 від 13.08.2009 року з
додатковими договорами; видаткових
накладних за грудень 2009 року;
податкових накладних за грудень 2009
року; акти приймання - виконаних
підрядних робіт, довідки про вартість
виконаних підрядних робіт; банківських
виписок та платіжних доручень про
оплату товару згідно договору поставки
№ 13-08/09 від 13.08.2009 року, (а.с.117 -205, том 1;
а.с. 1-46, том 2, ас.58-103, том 2).

Отже, у відповідності до положень
Наказу Державної податкової
адміністрації України від 30 травня 1997
року N 166 «Про затвердження форми
податкової декларації та Порядку її
заповнення і подання», який був
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 9 липня 1997 р. за N 250/2054 та діяв в
редакції від 17.03.2008 року № 159 на час
виникнення спірних правовідносин (далі
Наказ ДПА № 159), якщо за результатами
поточного звітного (податкового)
періоду платником податку визначено
від'ємне значення різниці між сумою
податкових зобов'язань і сумою
податкового кредиту, сума визначеного
від'ємного значення враховується у
зменшення суми податкового боргу за
попередні звітні (податкові) періоди з
податку на додану вартість, у тому
числі розстроченого або відстроченого
відповідно до закону (відображається у
рядку 22.1 податкової декларації), а
решта зараховується до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду (відображається у
рядку 22.2 податкової декларації
поточного звітного (податкового)
періоду та переноситься до рядка 23.1
податкової декларації наступного
звітного (податкового) періоду).

Якщо в наступному звітному податковому
періоді різниця між сумою податкових
зобов'язань і сумою податкового
кредиту, з урахуванням залишку такого
від'ємного значення минулого звітного
(податкового) періоду, що включається
до складу податкового кредиту
поточного звітного (податкового)
періоду, має від'ємне значення, то
платником податку разом з податковою
декларацією подаються Довідка щодо сум
залишку від'ємного значення попередніх
податкових періодів, що залишається
непогашеним після бюджетного
відшкодування, отриманого у звітному
податковому періоді, та підлягає
включенню до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду (додаток 2 до податкової
декларації з податку на додану
вартість) та Розрахунок суми
бюджетного відшкодування (додаток 3 до
податкової декларації з податку на
додану вартість). При цьому платник
податку, який має право на одержання
бюджетного відшкодування та прийняв
рішення про повернення повної суми
бюджетного відшкодування на його
рахунок у банку, подає Заяву про
повернення суми бюджетного
відшкодування (додаток 4 до податкової
декларації з податку на додану
вартість).

Сума податку, фактично сплачена у
попередніх податкових періодах,
визначається із сум, які були включені
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду та не
брали участі у розрахунках бюджетного
відшкодування протягом попередніх
податкових періодів або не погашали
податкові зобов'язання наступних
звітних періодів (рядок 24).

У відповідності до п.п 5.12.3., 5.12.4., 5.12.5.,
5.12.6 п. 5.12 Наказу Державної податкової
адміністрації України від 30 травня 1997
року N 166 «Про затвердження форми
податкової декларації та Порядку її
заповнення і подання», який був
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 9 липня 1997 р. за N 250/2054 та діяв в
редакції від 17.03.2008 р. № 159 на час
виникнення спірних правовідносин (далі
Наказ ДПА № 159) значення рядка 4
розрахунку суми бюджетного
відшкодування (додаток 3 до податкової
декларації з податку на додану
вартість) переноситься до рядка 25
податкової декларації за поточний
звітний податковий період. Залежно від
обраного платником напряму повернення
суми бюджетного відшкодування (на
рахунок цього платника у банку або у
зменшення податкових зобов'язань з
податку на додану вартість наступних
податкових періодів) така сума в
повному розмірі вказується або в рядку
25.1, або в рядку 25.2 податкової
декларації з податку на додану
вартість. При цьому платник податку,
який має право на одержання бюджетного
відшкодування та прийняв рішення про
повернення повної суми бюджетного
відшкодування на його рахунок у банку,
подає Заяву про повернення суми
бюджетного відшкодування (додаток 4 до
податкової декларації з податку на
додану вартість).

Залишок від'ємного значення після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду
(відображається у рядку 26 податкової
декларації поточного звітного
податкового періоду та переноситься до
рядка 23.2 податкової декларації
наступного звітного періоду).

Рядок 23.4 передбачений для відображення
збільшення або зменшення залишку
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду (рядок
26) за результатами камеральної чи
документальної перевірки, проведеної
податковим органом.

Збільшення виникає внаслідок
установлення за результатами
перевірки заниження задекларованої
платником суми податкового кредиту
та/або завищення податкового
зобов'язання. Визначена сума
збільшення рядка 26 відображається зі
знаком "+" у рядку 23.4 податкової
декларації наступного звітного
періоду.

Зменшення відбувається у разі, коли за
результатами перевірки встановлено
завищення задекларованої платником
суми податкового кредиту та/або
заниження податкового зобов'язання.
Така сума зменшення рядка 26
відображається зі знаком "-" в рядку 23.4
податкової декларації наступного
звітного періоду.

У відповідності до пп. 5.2.3, п. 5.2 ст. 5
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», встановлено, що заява про
перегляд рішення контролюючого органу,
подана із дотриманням строків,
визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту,
зупиняє виконання платником податків
податкових зобов'язань, визначених у
податковому повідомленні, на строк від
дня подання такої заяви до
контролюючого органу до дня закінчення
процедури адміністративного
оскарження. Протягом зазначеного
строку податкові вимоги з податку, що
оскаржуються, не надсилаються, а сума
податкового зобов'язання, що
оскаржується, вважається неузгодженою.

Виходячи з вищенаведеної норми,
позивач мав право відобразити в
декларації з ПДВ за відповідний період
результати саме документальної
перевірки тільки в тому випадку, якщо
сума податкового зобов'язання, яка була
донарахована за наслідками перевірки,
вважалась узгодженою, тобто у позивача
виник податковий борг.

Оскільки Закон України «Про податок
на додану вартість» не забороняє облік
таких сум в наступних податкових
періодах, то платник податків вправі
зменшити на цю суму податкового
зобов'язання в наступному податковому
періоді, чим і скористався.

З огляду на припис зазначеної норми
процесуального права при розгляді
судом спору щодо правомірності рішення
органу державної податкової служби,
яким платнику податків відмовлено у
наданні податкових вигод, зокрема
збільшено суму грошового зобов'язання,
презумується добросовісність платника
податків, якщо зазначеним органом не
доведено інше.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що податкові повідомлення
рішення Державної податкової
інспекції у Личаківському районі
м.Львова № /0/25895/23-1 від 26 жовтня 2010
року та № /4/32198/23-4 від 23 грудня 2010
року є протиправними і підлягають
скасуванню.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади,
до яких належать органи державної
податкової служби та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дір
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, колегія суддів приходить до
переконання, що суд першої інстанції
дійшов до вірних висновків, приймаючи
рішення по суті спірних правовідносин.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та прийняв постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому оскаржувану
постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в Личаківському
районі м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області -
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 04 листопада
2013 року у справі №2а-7221/11/1370 - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Л.П. Іщук

Т.В. Онишкевич