Справа № 163/971/14-а
Суддя: Гайдук А. Л.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 163/971/14-а
Провадження № 2-а/163/34/14
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2014 року
Любомльський районний суд
Волинської області

у складі: головуючої - судді Гайдук А.Л.,

при секретарі - Федчишин Г.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в місті
Любомль адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС ВЗС
РДПС ДАІ УМВС України у Волинській
області Петровського Миколи
Вікторовича про скасування постанови в
справі про адміністративне
правопорушення, -

в с т а н о
в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з
адміністративним позовом до
інспектора ДПС ВЗС РДПС ДАІ УМВС
України у Волинській області
Петровського М.В., у якому просив
скасувати постанову відповідача від
29.03.2014 року серії ПС1 № 018250 про
притягнення його до адміністративної
відповідальності та накладення
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425
гривень за вчинення правопорушень,
передбачених ч.2 ст.122, ч.5 ст.121 КУпАП,
зокрема, порушення правил обгону та
правил користування ременями безпеки.
Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що
29.03.2014 року о 00 годині 50 хвилин він
дійсно керував автомобілем марки
«Мерседес», державний номерний знак
НОМЕР_1, по вулиці Брестська в місті
Любомль Волинської області, проте
будь-яких правопорушень не вчиняв. У
зазначений в постанові день рухався
даною автодорогою та при цьому
будь-якого обгону на пішохідному
переході не здійснював, оскільки в цей
час жодного автомобіля на даній
ділянці дороги не було. Крім того, був
пристебнутий ременем безпеки. В цей
день позивача було зупинено
інспектором ДАІ, який, перевіривши його
документи на транспортний засіб та не
виявивши будь-яких порушень, віддав
документи та побажав «щасливої
дороги». Позивач зазначає, що
оскаржувана постанова відповідачем в
його присутності не складалась та в
день її винесення йому не вручалась. З
викладених підстав вважає, що
притягнення його до адміністративної
відповідальності за ч.2 ст. 122 та ч.5 ст.121
КУпАП є безпідставним, оскільки
ніякого порушення вимог п.14.6 Правил
дорожнього руху України він не
допускав та діяв у відповідності до
встановлених правил.

В судове засіданні позивач не з'явився,
в канцелярію суду подав заяву про
розгляд справи у його відсутності,
зазначивши, що позовні вимоги
підтримує повністю та просив позов
задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, хоча про дату, час і місце
судового засідання був повідомлений у
встановленому законом порядку, про
причини неявки суд не повідомив,
заперечень проти позову від нього до
суду не надійшло.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України, у
разі неприбуття відповідача - суб'єкта
владних повноважень, належним чином
повідомленого про дату, час та місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов
висновку, що позов підлягає до
задоволення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями
провадження у справах про
адміністративні правопорушення є:
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності з
законом.

Стаття 280 КУпАП покладає на орган
(посадову особу) при розгляді справи
про адміністративне правопорушення
обов'язок з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

В судовому засіданні встановлено, що 29
березня 2014 року старшим інспектором
ДПС ВЗС РДПС ДАІ УМВС України у
Волинській області Петровським М.В.
відносно позивача було винесено
постанову серії ПС1 №018250 за ч.2 ст.122, ч.5
ст.121 КУпАП , та накладено на нього
адміністративне стягнення у виді
штрафу в розмірі 425,00 грн. З
вищезазначеної постанови вбачається,
що 29.03.2014 року о 00 год. 50 хв. керуючи
автомобілем марки «Мерседес»,
державний номерний знак НОМЕР_1, по
вулиці Брестська в місті Любомль
Волинської області гр. ОСОБА_1 здійснив
обгін на пішохідному переході, чим
допустив порушення п.14.6 Правил
дорожнього руху, при цьому не був
пристебнутий ременями безпеки.

Адміністративна відповідальність за ч.
2 ст. 122 КУпАП настає, зокрема, в разі
порушення водіями транспортних
засобів правил обгону.

Ч.5 ст.121 КУпАП передбачена
адміністративна відповідальність за
порушення водіями правил користування
ременями безпеки та мотошоломами.

Як вбачається з пункту 14.6 (в) Правил
дорожнього руху, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 10.10.2001 року № 1306 із змінами і
доповненнями, обгін заборонено ближче
ніж за 50 м перед пішохідним переходом у
населеному пункті.

В обґрунтування позову позивач
посилається на те, що у зазначені в
оскаржуваній постанові дату, час та
місці він дійсно рухався автомобілем
марки «Мерседес», державний номерний
знак НОМЕР_1, однак, заперечує факт
здійснення ним обгону на пішохідному
переході, а також те, що керував
автомобілем не будучи пристебнутим
ременями безпеки.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не
може бути підданий заходу впливу в
зв'язку з адміністративним
правопорушенням інакше як на підставах
і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про
адміністративні правопорушення
здійснюється на основі суворого
додержання законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в
справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису, чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

Відповідно до ст.33 КУпАП при
накладенні стягнення, враховується
характер вчиненого правопорушення,
особа порушника, ступінь його вини,
майновий стан, обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність.

Зі змісту оскаржуваної постанови
вбачається, що єдиним доказом
винуватості позивача є протокол про
адміністративне правопорушення. При
цьому інших доказів, що підтверджують
факт вчинення адміністративного
правопорушення (рапорти посадових
осіб, заяви, пояснення свідків
правопорушення, відеофіксація тощо) в
постанові відповідачем не зазначено.

Крім цього, зі змісту оскаржуваної
постанови слідує, що від підпису та від
отримання копії постанови позивач
відмовився в присутності свідків, у
зв'язку із чим постанову було оголошено
усно. Разом з тим, оскаржувана
постанова не містить ні даних про
свідків, в присутності яких було
зафіксовано дані факти, а ні їх підпису.

Також при винесенні відповідачем
постанови не враховано характеру
вчиненого правопорушення, особу
порушника, ступінь його вини, майновий
стан, обставини, що пом'якшують і
обтяжують відповідальність.

Таким чином, суд визнає, що відповідач
при винесенні оскаржуваної постанови
не застосовував норми ст.ст.33, 252, 280
КУпАП, оскільки оцінку доказів
вчинення правопорушення не проводив,
розмір штрафу в постанові жодним чином
не обґрунтував, не досліджував інших
обставин, які мають значення для
правильного вирішення справи, що
потягло за собою необґрунтоване
притягнення позивача до
адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Статтею 62 Конституції України
передбачено, що обвинувачення не може
ґрунтуватись на доказах, одержаних
незаконним шляхом, а також на
припущеннях. Усі сумніви щодо
доведеності вини особи тлумачаться на
її користь.

В зв'язку з неявкою відповідача в
судове засідання, стверджені позивачем
обставини не були спростовані. Крім
того, суду не було представлено жодних
доказів в підтвердження обставин,
викладених у постанові про
адміністративне правопорушення, а
тому, за вказаних вище обставин, суд
вважає, що діями відповідача допущено
порушення прав позивача, як особи, яка
притягується до адміністративної
відповідальності.

З огляду на характер допущених
відповідачем процесуальних порушень
при винесенні оскаржуваної постанови,
така постанова не може вважатись
законною.

Суд, обираючи спосіб захисту
порушеного права позивача, вважає, що
для відновлення останнього необхідним
і достатнім є скасування вказаної вище
постанови в справі про адміністративне
правопорушення, що позивач і просить.

Таким чином суд повно, всесторонньо та
об'єктивно дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, приходить до
висновку, що постанову серії ПС1 № 018250
від 29.03.2014 року, винесену відповідачем в
справі про адміністративне
правопорушення про притягнення
позивача до адміністративної
відповідальності, передбаченої ч. 2
ст.122, ч.5 ст.121 КУпАП, у виді штрафу в
розмірі 425 грн. слід скасувати.

Керуючись ст.ст.2, 9, 10, 11, 71, ч.4 ст.128, ст.ст.
159, 160, 161, 163, 167, 171-2 КАС України, на
підставі ч.5 ст. 121, ч.2 ст.122,ст.ст. 245, 256, 280
КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Позов задовольнити повністю.

Постанову старшого інспектора ДПС ВЗС
РДПС ДАІ УМВС України у Волинській
області Петровського Миколи
Вікторовича серії ПС1 № 018250 від 29.03.2014
року про притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ч. 2 ст.122, ч.5 ст.121 КУпАП та накладення
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять
п'ять) гривень - скасувати.

Постанова є остаточною, оскарженню не
підлягає і набирає законної сили з
моменту її проголошення.

Головуюча:суддя

А.Л.Гайдук