Справа № 819/1888/13-а
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 р.
Справа № 876/12256/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Глушка І.В.

суддів:
Большакової О.О., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового
засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційні скарги
Державної фінансової інспекції в
Тернопільській області та
Комунального підприємства
"Тернопільводоканал" на постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 09.08.2013р. по
справі за позовом Комунального
підприємства "Тернопільводоканал" до
Державної фінансової інспекції в
Тернопільській області про визнання
протиправною та скасування вимог,-

встановив:

25.07.2013 року позивач - Комунальне
підприємство "Тернопільводоканал"
звернулось в суд з адміністративним
позовом до відповідача - Державної
фінансової інспекції в Тернопільській
області про визнання протиправними та
скасування вимог.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що
за наслідками проведення ревізії
фінансово-господарської діяльності
позивача відповідачем складено акт
ревізії за № 07-20/30 від 20.02.2013 р.,
внаслідок якого позивачу направлено
вимоги № 19-07-13-14/1669 від 12.03.2013 р. Позивач
вважає, що дана вимога є частково
протиправна та просить скасувати
окремі її пункти, як незаконні, зокрема:

- п.2 вимог - стягнути в установленому
законом (судовому порядку) кошти в сумі
18,4 тис.грн. з контрагентів, або з осіб,
винних у наданні благодійної
(спонсорської) допомоги;

- п.5 вимог - відшкодувати незаконно
нараховані і виплачені премії
працівникам в сумі 15,0 тис.грн., в тому
числі шляхом пред»явлення позовів до
винних осіб; провести перерахунок та
відповідні взаємозвірки щодо сум
внесків до державних цільових фондів
та повернути зайво сплачені кошти в
сумі 5,7 тис.грн.(зарахувати в рахунок
майбутніх платежів);

- п.6 вимог - здійснити корегування
кореспонденції рахунків щодо
неправомірного зарахування платежів
до Пенсійного фонду в розмірі зайво
нарахованих внесків на суму 62,8 тис.грн.;

- п.7 вимог - провести
претензійно-позовну роботу та
повернути підприємству втрати на суму
14,3 тис.грн.;

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 09.08.2013р.
позов задоволено частково. Визнано
протиправним та скасовано п.2 Вимог
Державної фінансової інспекції в
Тернопільській області № 19-07-13-14/1669 від
12.03.2013 р. в частині стягнення коштів в
сумі 4417 грн. наданої благодійної
спонсорської допомоги у 2010 році.

Визнано протиправним та скасовано - п.6
Вимог Державної фінансової інспекції в
Тернопільській області № 19-07-13-14/1669 від
12.03.2013 р.

Визнано протиправним та скасовано - п.7
Вимог Державної фінансової інспекції в
Тернопільській області № 19-07-13-14/1669 від
12.03.2013 р. в частині повернення
підприємству втрат на суму 14,3 тис грн.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду позивач та відповідач оскаржили
його в апеляційному порядку. Вважають,
що оскаржувана постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, з помилковим
застосуванням норм матеріального
права, порушенням норм процесуального
права та підлягає скасуванню з підстав
викладених у апеляційних скаргах.
Позивач просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі. Відповідач просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою відмовити у задоволенні
позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги Комунальне підприємство
"Тернопільводоканал" зазначає, що
жодним нормативно-правовим актом не
заборонено комунальному підприємству
«Тернопільводоканал» змінювати
(коригувати) фінансові плани на певний
календарний рік, в тому числі
зменшувати, чи збільшувати у ньому
розмір операційних витрат.

Однак, судом першої інстанції ці
пояснення представника позивача при
винесенні оскаржуваної постанови до
уваги не бралися. Слід зазначити, що
засновником та власником усього майна
комунального підприємства
«Тернопільводоканал є Тернопільська
міська рада. Витрати в розмірі 6700,00
гривень у вигляді благодійної
(спонсорської) допомоги юридичним та
фізичним особам на 2011 рік були
погодженими міським головою міста
Тернополя.

Крім того, апелянт зазначає, що
порушуючи норми процесуального права,
судом першої інстанції не надано
коректної правової оцінки положенню
про преміювання працівників КП
«Тернопільводоканал» (додаток № 14 до
колективного договору).

Обгрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги Державна фінансова інспекція в
Тернопільській області зазначає, що
відповідно до п. 1.3.4.1 Плану
контрольно-ревізійної роботи
Державної фінансової інспекції
України на IV квартал 2012 року, проведено
планову ревізію
фінансово-господарської діяльності
комунального підприємства
"Тернопільводоканал" за період з 01.07.2010
року по 30.09.2012 року та окремих питань за
період з 01.01.2009 року по 30.06.2010 року, про
що було складено акт від 20.02.2013 року № 07
- 20/30.

Вибірковою перевіркою правильності
складу інших операційних витрат
встановлено, що в 2010 році до складу
операційних витрат позивача віднесено
надану юридичним і фізичним особам
безповоротну благодійну (спонсорську)
допомогу на загальну суму 4417,00 гривень.
Апелянт зазначає, що вищевказані
видатки по наданню безповоротної
благодійної (спонсорської) допомоги у
фінансових планах підприємства
передбачені, проте фінансові плани на
2010 рік не затверджені Тернопільською
міською радою, як власником майна, що є
порушенням п.9 ст.78, п.2 ст.75
Господарського кодексу України від
16.01.2003 №436.

Крім вищезазначеного, до складу
операційних витрат позивачем
віднесено представницькі витрати на
загальну суму 12344,48 грн., що є порушенням
п.13 постанови Кабінету Міністрів
України від 29.11.2006 №1673 "Про стан
фінансово-бюджетної дисципліни, заходи
щодо посилення боротьби з корупцією та
контролю за використанням державного
майна і фінансових ресурсів".

Також, вибірковою перевіркою
правильності віднесення на інші
операційні витрати встановлено, що в 2011
році до складу операційних витрат
позивача віднесено надану юридичним і
фізичним особам безповоротну
благодійну (спонсорську) допомогу на
загальну суму 6,7 тис. грн. Згідно
затвердженого фінансового плану на 2011
рік на вищезазначені витрати
передбачено 5,0 тис. грн.

Таким чином, в порушення вимог п.5 ст. 75
Господарського кодексу України
підприємством безпідставно
відображено в складі операційних
витрат благодійну допомогу в загальній
сумі 1,7 тис. грн.

Також апелянт наголошує на тому, що
ревізією правильності нарахування та
виплати премій працівникам позивача
встановлено, що у липні-грудні 2010 року
та січні-червні 2011 року, проводилось
нарахування премій працівникам за
основні результати роботи по
максимальному розміру премії, а не в
розмірі, що не перевищує 50 відсотків
максимально встановлених розмірів
премії, як це передбачено Колективним
договором.

Виходячи із вищенаведеного, в
порушення ст. 15 Закону України "Про
оплату праці" від 24.03.1995 №108 та п.15
розділу V Колективного договору, за
вищезазначений період зайво
нараховано та виплачено премії
працівникам на загальну суму 15023,05 грн.,
та як наслідок, зайво проведено
нарахувань на заробітну плату та
перерахувань до державних цільових
фондів на суму 5689,23 гривень. Внаслідок
допущеного порушення позивачу завдано
матеріальної шкоди (збитків) на суму
20712,28 грн.

Державна фінансова інспекція в
Тернопільській області наголошує
також на тому, що в порушення вимог п.2
Переліку видів оплати праці та інших
виплат, на які не нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, та які не враховуються при
обчисленні середньомісячної
заробітної плати для призначення
пенсій у 2009 році відповідачем зайво
сплачено 30369,30 грн. внесків до
Пенсійного фонду, а в 2010 році - 32444,80 грн.,
всього 62814,10 грн., чим завдано йому
матеріальної шкоди (збитків) на вказану
суму.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційні скарги апелянтів слід
залишити без задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи наступні обставини.

Так, працівниками Державної фінансової
інспекції в Тернопільській області
проведено планову ревізію
фінансово-господарської діяльності
комунального підприємства
«Тернопільводоканал» за період з 01.07.2010
року по 30.09.2012 року та окремих питань за
період з 01.01.2009 року по 30.06.2010 року, за
результатами якої було складено акт №
07-20/30 від 20.02.2013 року (надалі Акт ревізії)
(а.с.11-43).

В ході проведення ревізії встановлено
ряд порушень, які описано у
вищезазначеному акті №07-20/30 від 20.02.2013
року.

З метою повного усунення виявлених
порушень, попередження їх виникнення в
подальшому, на підставі п.7 ст. 10 Закону
України «Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні» від 26.01.1993 року, відповідачу
направлено обов'язкові вимоги
№19-07-13-14/1669 від 12.03.2013 року «Про усунення
порушень фінансової дисципліни»
(надалі Вимоги) (а.с.5-7), в пунктах 2,5,6,7
яких зазначено:

- п.2 вимог - стягнути в установленому
законом (судовому порядку кошти в сумі
18,4 тис.грн. з контрагентів, або з осіб,
винних у наданні благодійної
(спонсорської) допомоги;

- п.5 вимог - відшкодувати незаконно
нараховані і виплачені премії
працівникам в сумі 15,0 тис.грн., в тому
числі шляхом пред»явлення позовів до
винних осіб; провести перерахунок та
відповідні взаємозвірки щодо сум
внесків до державних цільових фондів
та повернути зайво сплачені кошти в
сумі 5,7 тис.грн.(зарахувати в рахунок
майбутніх платежів);

- п.6 вимог - здійснити корегування
кореспонденції рахунків щодо
неправомірного зарахування платежів
до Пенсійного фонду в розмірі зайво
нарахованих внесків на суму 62,8 тис.грн.;

- п.7 вимог - провести
претензійно-позовну роботу та
повернути підприємству втрати на суму
14,3 тис.грн.

Надаючи правову оцінку п.2 Вимог, яким
зобов'язано позивача стягнути в
установленому законом (судовому
порядку) кошти в сумі 18,4 тис.грн. з
контрагентів, або з осіб, винних у
наданні благодійної (спонсорської)
допомоги, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити наступне.

Так, згідно Акту ревізії: «матеріалами
ревізії встановлено, що в 2010 році до
складу операційних витрат
Підприємства віднесено надані
юридичним та фізичним особам
безповоротну благодійну (спонсорську)
допомогу на загальну суму 4417,00 грн.

Вищезазначені видатки по наданню
безповоротної благодійної
(спонсорської) допомоги у фінансових
планах Підприємства передбачені, проте
фінансові плани на 2010 рік не
затвердженні Тернопільською міською
радою.

Крім цього, до складу операційних
витрат Підприємством віднесено
представницькі витрати на загальну
суму 12344,48 грн., що є порушенням п.13
Постанови Кабінету міністрів від 29.11.2006
року №1673 «Про стан фінансово-бюджетної
дисципліни, заходи щодо посилення
боротьби з корупцією та контролю за
використанням державного майна і
фінансових ресурсів»».

Щодо незаконності понесених
представницьких витрат у сумі 12344,48 грн.
судова колегія погоджується із
висновками суду першої інстанції,
оскільки згідно Постанови КМУ від
29.11.2006 року №1673 зазначені витрати
проводяться в розмірі не більш, як 0,5 %
обсягу чистого прибутку. Так,
матеріалами ревізії встановлено, що
Підприємство протягом 2010-2011 років та 9
місяців 2012 року працювало зі збитками.
Крім того, як встановлено в судовому
засіданні, дані кошти відшкодовані
повністю.

Тому, колегія суддів приходить до
висновку, що позовні вимоги в частині
скасування п.2.Вимог, в сумі 12344,48 грн.
щодо представницьких витрат є
безпідставними та до задоволення не
підлягають.

Що стосується обґрунтованості та
законності позовних вимог, про
визнання протиправними та скасування
п.2 Вимог, щодо надання безповоротної
благодійної (спонсорської) допомоги в
2010 році в сумі 4417,00 грн., а у 2011 році - 1700
грн., варто врахувати наступне.

Так, матеріалами справи встановлено, що
видатки по наданню безповоротної
благодійної (спонсорської) допомоги в
2010 році у фінансових планах
Підприємста передбачені, проте
фінансові плани на 2010 рік не
затверджені Тернопільською міською
радою, як власником майна. Як пояснив в
судовому засіданні представник
позивача, ними вчасно подавався на
затвердження до Тернопільської
міської ради фінансовий план на 2010 рік,
однак з незалежних від них причин він
затверджений не був.

Як наслідок, колегія суддів
погоджується із твердженням суду
першої інстанції, що Підприємство не
повинно нести відповідальність за
неналежне виконання обов'язків
Тернопільською міською радою, до
повноважень якої, згідно ст.27 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» входить розгляд проектів
планів підприємств і організацій, які
належать до комунальної власності
громади, внесення до них зауважень і
пропозицій, здійснення контролю за їх
виконанням.

Відтак, суд апеляційної інстанції
вважає, що відповідач безпідставно
прийшов до висновку про необхідність
повернення (стягнення) з контрагентів,
або з осіб, винних у наданні
безповоротної благодійної
(спонсорської) допомоги в 2010 році в сумі
4417,00 грн., а тому вимоги в цій частині
підлягають до задоволення.

Крім того, матеріалами ревізії
встановлено, що у 2011 році до складу
операційних витрат Підприємства
віднесено надану юридичним і фізичним
особам безповоротної благодійної
(спонсорської) допомогу в сумі 6700,00 грн.,
хоча згідно затвердженого фінансового
плану на 2011 рік на вищезазначені
витрати передбачено 5000 грн.

Отже, суд погоджується із висновком
перевіряючих осіб ДФІ про
безпідставність надання безповоротної
благодійної (спонсорської) допомоги в
2011 році в сумі 1700,00 грн., а тому підстав
для скасування п.2 Вимог в цій частині
колегія суддів не вбачає.

Стосовно п.5 Вимог, згідно яких позивача
зобов'язано відшкодувати незаконно
нараховані і виплачені премії
працівникам в сумі 15,0 тис.грн., в тому
числі шляхом пред'явлення позовів до
винних осіб; провести перерахунок та
відповідні взаємозвірки щодо сум
внесків до державних цільових фондів
та повернути зайво сплачені кошти в
сумі 5,7 тис.грн.(зарахувати в рахунок
майбутніх платежів) то суд апеляційної
інстанції виходить з наступного.

Так, порядок виплати премій та їх
розміри для працівників КП
«Тернопільводоканал» врегульовано
Положенням про преміювання
працівників КП «Тернопільводоканал»
за основні результати роботи, зокрема
Додатком № 14.

Зокрема, пунктом 15 Колективного
договору КП «Тернопільводоканал»
прийнятого 30.04.2010 року передбачено, що
за спільним рішенням адміністрації та
профспілкового комітету враховуючи
важкий економічний стан підприємства,
преміювання працівників за основні
результати роботи ( звітний період
місяць) здійснювати згідно Положення
про преміювання (за Поданням
начальників відділів та служб) в
розмірі, що не перевищує 50% максимально
встановлених розмірів премій,
визначених додатком 14.

Так, на спільному засіданні
профспілкового комітету і
адміністрації КП
«Тернопільводоканал», що відбулося 18
травня 2010 року вирішено починаючи з
01.05.2010 року проводити нарахування та
виплату премій працівникам за основні
результати роботи, в окремих випадках,
враховуючи обґрунтування начальників
відділів (служб), для окремих категорій
працівників, відповідно до положень
діючого колективного договору без
врахування обмежень (58).

На розширеному засіданні
профспілкового комітету і
адміністрації КП
«Тернопільводоканал», що відбулося 23
червня 2011 року вирішено починаючи з
01.07.2011 року обмежити ( мінімізувати)
нарахування та виплату премій
працівникам за основні результати
роботи зокрема, преміювання проводити
по окремих категоріях працівників в
порядку, передбаченому діючим
Колективним договором (57).

Слід зазначити, що доказів, щодо
наявності інших спільних рішень
адміністрації та профспілкового
комітету КП «Тернопільводоканал» з
питань преміювання працівників у
обревізований період, сторонами не
представлено, а колегією суддів не
здобуто.

Враховуючи встановлені обставини, суд
першої інстанції прийшов до вірного
висновку, що в період з 01.05.2010 року по
01.07.2011 року премії працівникам за
основні результати роботи без
врахування обмежень, передбачених
діючим колективним договором слід було
проводити в окремих випадках,
враховуючи обґрунтування начальників
відділів (служб), для окремих категорій
працівників.

Тому, на думку суду апеляційної
інстанції, у вищевказаний період
премії працівникам слід було
нараховувати та виплачувати з
врахуванням п.15 Колективного договору.

Згідно ч.1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З представлених на розгляд суду
доказів, вбачається, що у
вищезазначений період премії
працівникам виплачувалися у
відповідності до розмірів , визначених
Положенням про преміювання
працівників КП «Тернопільводоканал»
без врахування п.15 Колективного
договору.

Таким чином, варто врахувати, що у
період з 01.05.2010 року по 01.07.2011 року
працівникам підприємства зайво
нараховано та виплачено премії на
загальну суму 15023,05, та як наслідок,
зайво проведено нарахувань на
заробітну плату та перерахувань до
державних цільових фондів на суму 5689,23
грн. Отже, підстави для визнання
протиправною та скасування п.5
обов'язкових Вимог - відсутні.

Надаючи правову оцінку підставності та
законності п.6 Вимог, яким зобов'язано
позивача здійснити корегування
кореспонденції рахунків щодо
неправомірного зарахування платежів
до Пенсійного фонду в розмірі зайво
нарахованих внесків на суму 62,8 тис.грн,
колегія суддів зазначає наступне.

Так, в Акті ревізії (а.с.26) зазначено, що :
« п.2 Переліку видів оплати праці та
інших виплат, на які не нараховується
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування, та які не враховуються при
обчисленні середньомісячної
заробітної плати для призначення
пенсій», затвердженого Постановою КМ
України від 18.05.1998 року №697 передбачено,
що збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування на компенсацію за
невикористану відпустку не
нараховується.

Виходячи з вищенаведеного, Державною
фінансовою інспекцією в
Тернопільській області встановлено, що
в порушення п.2 вищезазначеного
Переліку у 2009 році Підприємством зайво
сплачено 30369,30 грн. внесків до
Пенсійного фонду України, а в 2010 році
-32444,80 грн., всього 62814,10 грн., чим завдано
йому матеріальної шкоди (збитків) на
вказану суму.

Суд апеляційної інстанції не
погоджується із позицією відповідача,
враховуючи наступне.

Так, відповідно до п.16 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» до приведення
законодавства України у відповідність
із цим Законом закони України та інші
нормативно-правові акти
застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Закону.

Відтак, застосування Постанови КМ
України від 18.05.1998 року №697 у зв'язку з
набранням чинності Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» застосовуватися не може.

Статтею 83 КЗпП України та Законом
України «Про відпустки» передбачено
виплату грошової компенсації за
невикористані щорічні відпустки у разі
звільнення працівника та за його
бажанням при заміні частини щорічної
відпустки грошовою компенсацією.

Оскільки Закон має вищу юридичну силу,
тому до даних правовідносин слід
застосовувати норми Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», а не Постанову
КМ України від 18.05.1998 року №697.

На підставі вищенаведеного, колегія
суддів вважає, що п.6 Вимог є
протиправним та підлягає скасуванню.

Стосовно п.7 Вимог, згідно яких позивача
зобов'язано провести
претензійно-позовну роботу та
повернути підприємству втрати на суму
14,3 тис.грн. колегія суддів зазначає
наступне.

Так, в акті ревізії зазначено, що всього
за 2010-2012 рр. Підприємством було списано
19536,14 грн. простроченої дебіторської
заборгованості, по якій закінчився
термін позовної давності. Аналізом
службових записок встановлено, що із
загальної суми простроченої
заборгованості лише 5226,14 грн. списано
через неможливість її стягнення через
відсутність майна боржників, решта
сума заборгованості, а саме 14310,00 грн.
списано без вжиття будь-яких заходів
претензійно- позовної роботи.

Як пояснив у судовому засіданні
представник позивача, Підприємством
постійно проводиться претензійно -
позовна робота з боржниками, однак
більшість боржників, щодо яких
заявлена Вимога, це безнадійні
боржники, як правило
житлово-комунальні підприємства, або
суми заборгованості надто малі (менше
100 грн.), і звертатися до господарського
суду та сплачувати судовий збір, немає
необхідності, бо повернути ці затрати
буде неможливо.

Як наслідок, колегія суддів, дослідивши
матеріали справи, зокрема, звіт за
господарськими операціями, взявши до
уваги пояснення представника позивача,
приходить до переконання, що п.7 Вимоги
в частині повернення коштів, слід
скасувати, оскільки результатом
проведення претензійно-позовної
роботи не завжди може бути повернення
коштів підприємству.

Відповідно до частини першої статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав
вказані вимоги процесуального закону,
оскільки до спірних правовідносин
вірно застосував норми матеріального
та процесуального права, що призвело до
ухвалення законного рішення, яке
скасуванню не підлягає.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

Апеляційні скарги Державної
фінансової інспекції в Тернопільській
області та Комунального підприємства
"Тернопільводоканал" залишити без
задоволення, а постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 09.08.2013р. по
справі № 819/1888/13-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили, а у разі складення
ухвали в повному обсязі відповідно до
ст. 160 КАС України - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
І.В. Глушко

Судді
О.О. Большакова

В.Я. Макарик

Ухвала складена в повному обсязі 29.04.2014
року.