Справа № 2а-58/14 (754/20808/13)
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Петріщева І.В.
Суддя-доповідач: Старова Н.Е.
У Х В А Л А

Іменем України

24 квітня 2014 року
м.
Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді:
Старової Н. Е.

суддів: Файдюка В.
В., Чаку Є. В.

розглянувши у письмовому провадженні
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу
Деснянського районного суду міста
Києва про встановлення або зміну
способу та порядку виконання постанови
Деснянського районного суду міста
Києва від 21.01.2011 року по справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 (далі
позивач) до Управління Пенсійного
фонду України в Деснянському районі м.
Києва (далі відповідач) про
зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до Деснянського
районного суду міста Києва із заявою
про встановлення чи зміну способу і
порядку виконання постанови
Деснянського районного суду міста
Києва від 21.01.2011 року у справі № 2-а-474/2011
за позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва про
зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Деснянського районного суду
міста Києва від 12.02.2014 року в
задоволенні заяви про встановлення чи
зміну способу і порядку виконання було
відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати ухвалу та прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
подання про встановлення чи зміну
способу і порядку виконання рішення
суду задовольнити.

Справа розглянута відповідно до вимог
п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Як встановлено судом першої інстанції,
постановою Деснянського районного
суду міста Києва від 21.01.2011 року у
справі № 2-а-474/2011, яка набрала законної
сили, зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва провести
перерахунок позивачу пенсії та
додаткової пенсії, відповідно до ст. ст.
49, 50, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", починаючи з 22 червня 2010
року з урахуванням проведених виплат, і
здійснити відповідні виплати на
користь позивача за вказаний період.

Листом Головного управління
Пенсійного фонду України в м. Києві від
04.10.2013 року повідомлено, що останнім
проведено перерахунок та виплата
підвищення до пенсії, передбаченої ст.
ст. 49, 50, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", та була нарахована доплата
надбавки в сумі 49625,29 грн, яка буде
виплачена при надходженні коштів з
Державного бюджету України (а. с. 14).

Вважаючи, що під час виконання
зазначеного рішення виникли обставини,
які передбачають встановлення, зміну
способу і порядку виконання рішення,
відповідно до Закону України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень», позивач, у
відповідності до ч. 1 ст. 263 Кодексу
адміністративного судочинства
України, звернулася із заявою до суду.

Колегія суддів не вбачає порушень
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
на які посилається апелянт, та вважає,
що судом надана їм правильна правова
оцінка на підставі законодавства, яке
регулює спірні правовідносини.

Частиною першою статті 263 КАС України
встановлено, що за наявності обставин,
що ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

Також колегія суддів наголошує, що
"захист порушеного права у судовому
рішенні" і "спосіб виконання судового
рішення" не є тотожними поняттями
(процесуальними інститутами).

Аналіз оскаржуваного
рішення суду першої інстанції свідчить
про те, що суд першої інстанції,
змінюючи спосіб виконання постанови
суду, фактично змінив її суть, що, у
відповідності до ст. 198, 223 КАС України,
належить до повноважень суду
апеляційної або касаційної інстанції.

Вирішення ж питання про стягнення
коштів як заборгованості невиплаченої
пенсії, яка нарахована у разі виконання
рішення адміністративного суду,
відноситься до юрисдикції цивільних
судів.

Позицією суду апеляційної інстанції
враховано позицію Вищого
адміністративного суду України,
зокрема, Інформаційного листа № 173/11/14-14
від 11.02.2014 року.

За таких обставин, судова колегія
апеляційної інстанції не вбачає
порушень судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
на які посилається позивач в
апеляційній скарзі, та вважає, що судом
першої інстанції повно встановлені
обставини справі, яким надана
правильна правова оцінка на підставі
законодавства, яке врегульовує спірні
правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції, викладені в ухвалі від 12.02.2014
року, та не є підставою для її
скасування.

За таких обставин, у відповідності до
ст. 200 КАС України, апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а ухвалу
суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 195, 199, 200, 212, 254, 263 КАС
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а ухвалу Деснянського
районного суду міста Києва від 12.02.2014
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС
України.

Головуючий суддя:

Судді:

.

Головуючий суддя
Старова Н.Е.

Судді:
Файдюк В.В.

Чаку Є.В.