Справа № 804/2093/14
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2014-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 р. Справа №804/2093/14 9 год. 50
хвил. Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого суддіВерба І.О. при
секретарі судового засіданняЧмоні А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до
Нікопольської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

4 лютого 2014 року до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до
Нікопольської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень від 9 січня 2014 року
№ в частині збільшення суми
грошового зобов'язання з ПДВ на 2001,39
грн. та нарахування штрафу в розмірі
375,75 грн., № та рішення про
застосування штрафних санкцій від 19
січня 2014 року №.

Судом встановлено, що при виготовленні
тексту адміністративного позову
позивачем було допущено описку у даті
винесення податкового
повідомлення-рішення № та
замість 9 січня 2014 року зазначено 19
січня 2014 року.

В обґрунтування позову зазначено
наступне:

- відповідачем неправомірно збільшено
грошове зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб у зв'язку з тим, що
позивачем від підприємницької
діяльності зменшені на суму 54881,12 грн.
витрати на обслуговування автомобілів
та їх ремонт, такий висновок здійснений
у зв'язку із позицією відповідача про
віднесення вартості технічного
обслуговування автомобілів та їх
ремонту не до витрат, на які
зменшується оподаткований доход, а до
витрат шляхом амортизації таких
основних фондів;

- відповідач визначаючи податкове
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб за 2012 рік не врахував, що
об'єкт оподаткування повинен бути
зменшений на витрати на сплату єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 19043,75 грн.,
яка підлягає сплаті на думку
податкової інспекції результатами
перевірки, внаслідок чого сума
донарахованого податку на доходи
фізичних осіб завищена на 2856,56 грн.;

- висновок про завищення податкового
кредиту необґрунтований, оскільки по
сумах до 200 грн. в день підтверджений
розрахунковими квитанціями, по інших
операціях - податковими накладними;

- в акті перевірки зазначено про суми
податкового кредиту на 243,33 грн., але
позивачем у грудні 2012 року до
податкового кредиту ПДВ у вказаному
розмірі, сплачений у вартості товарів,
отриманих від ТОВ «ПКФ «Еврі» не був
віднесений;

- необґрунтованим збільшенням об'єкту
оподаткування податком на доходи
фізичних, відповідно необґрунтовано
збільшений розмір єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та винесено
рішення від 19.01.2014 року №, яким
донараховано 19043,75 грн. єдиного внеску
на штраф у сумі 952,19 грн.;

- сума податкового кредиту за жовтень
2012 року дійсно підлягає зменшенню у
зв'язку з помилкою на суму 441,57 грн. у
зв'язку із чим позивач зазначив, що
оскаржує лише зменшення податкового
кредиту на суму 2001,39 грн., просить
скасувати податкове повідомлення -
рішення від 09.01.2014 року № в
частині збільшення суми грошового
зобов'язання на суму 2001,39 грн. (2442,96 грн. -
441,57 грн.), та нарахування штрафних
санкцій у сумі 375,75 грн. (486,14 грн. - 441,57
грн. х 25%).

Відповідач проти позову заперечив,
зазначивши про віднесення витрат на
придбання запчастин для автомобілів
лише через амортизацію таких основних
засобів, та про непідтвердження
податковими деклараціями певних
операцій у зв'язку із чим зменшено
податковий кредит з ПДВ у відповідних
податкових періодах. Крім того, ведення
бухгалтерського обліку складу витрат
основних засобів (в т.ч. орендованих) чи
нематеріальних активів для фізичних
осіб-підприємців на загальній системі
оподаткування законодавством не
передбачено. Отже, витрати у вигляді
вартості ремонту, реконструкції,
модернізації, інших видів поліпшення
та обслуговування орендованих
основних засобів, зокрема
автотранспорту, що підлягають
амортизації, не включаються до складу
витрат фізичної особи-підприємця на
загальній системі оподаткування.

Судом неодноразово зупинялось
провадження з метою витребування
доказів.

Розглянувши подані документи і
матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов
наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що
Нікопольською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровської області проведена
документальна планова виїзна
перевірка фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3 щодо своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податків і зборів за період з
01.10.2010 року по 31.12.2012 року, дотримання
законодавства щодо укладання договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками, правильності
нарахування, обчислення та сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування,
виконання вимог валютного та іншого
законодавства за період з 01.10.2010 року по
31.12.2012 року.

За результатами перевірки 20.12.2013 року
складений акт №1514/1703..

У перевіреному періоді з 01.10.2010 року по
31.12.2012 року фізична особа-підприємець
ОСОБА_3 здійснював
фінансово-господарську діяльність на
загальній системі оподаткування, код
основного виду діяльності - 49.41.
вантажний автомобільний транспорт.
Перевіркою встановлено, що фактично
згідно даних обліку фізична
особа-підприємець ОСОБА_3 здійснював
перевезення вантажним автомобільним
транспортом.

Згідно висновку акту перевірки
встановлені порушення ФОП ОСОБА_3:

- пункту 44.6 статті 44, пункту 85.2 статті 85,
пункту 177.10 статті 177 Податкового
кодексу України у результаті ненадання
платником книги обліку доходів за
період з 01.01.2010 року по 31.12.2012 року.;

- пунктів 177.1, 177.2, 177.3, 177.4 статті 177
Податкового кодексу України, в
результаті чого визначено суму
податкових зобов'язань з податку на
доходи фізичних осіб від здійснення
підприємницької діяльності за 2012 рік
на суму 8232,17 грн.;

- підпунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198
Податкового кодексу України, у
результаті чого занижено податок на
додану вартість у періоді, що
перевірявся, на загальну суму 2442,96 грн.;

- абзацу 2 пункту 1 статті 7 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», у результаті
чого занижено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за 2012 рік на суму
19043,75 грн.

На підставі акту перевірки 9 січня 2014
року винесені оскаржувані податкові
повідомлення-рішення:

- №, яким платнику податків
збільшено податкові зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб на суму
10800,21 грн., з них за основним платежем
8232,17 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) 2568,03 грн.;

- №, яким платнику податків
збільшено податкові зобов'язання з ПДВ
на суму 2929,10 грн., з них за основним
платежем 2442,96 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) 486,14
грн.

9 січня 2014 року на підставі акту
перевірки винесено рішення № про
застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів несвоєчасно не
нарахованого єдиного внеску, яким
донараховано 19043,75 грн. єдиного внеску
та штрафні санкції 952,19 грн.

Із посиланням на пункт 44.1 статті 44, 138.1
статті 138, пункт 167.1 статті 167, пункти 177.1,
177.2, 177.4 статті 177 Податкового кодексу
України контролюючий орган зазначив,
що за результатами перевірки
підлягають зменшенню валові витрати
платника податків за 2012 рік на 54881,12 грн.

Перевіркою правильності визначення
вартості документально підтверджених
витрат, пов'язаних із здійсненням
господарської діяльності,
відображених у додатку 5 до податкових
декларацій, та витратами,
встановленими в ході перевірки,
виявлено завищення платником податків
валових витрат за 2012 рік на суму 54881,12
грн.

Актом перевірки зазначено, що нормами
«Положення про технічне
обслуговування і ремонт дорожніх
транспортних засобів автомобільного
транспорту», затвердженого наказом
Мінтрансу України від 30.03.1998 року №102
(далі - Положення №102) визначено порядок
проведення технічного обслуговування
та ремонту дорожніх транспортних
засобів, що поширюється на юридичних і
фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, які
здійснюють експлуатацію, технічне
обслуговування та ремонт дорожніх
транспортних засобів (за винятком
тролейбусів, мопедів і мотоциклів),
незалежно від форми власності.
Технічне обслуговування це комплекс
операцій чи операція з підтримки
роботоздатності або справності виробу
під час використання за призначенням,
зберігання і транспортування.

Згідно акту перевірки, витрати на
технічне обслуговування автомобіля
відносяться згідно з пункту 138.1 статті
138 Податкового кодексу України до інших
витрат, однак, не вважаються витратами
операційної діяльності. Крім того
згідно вимог підпункту 139.1.5 пункту 139.1
статті 139 Податкового кодексу України
не включаються до складу витрат:
витрати на придбання, виготовлення,
будівництво, реконструкцію,
модернізацію та інше поліпшення
основних засобів та витрати, пов'язані
з видобутком корисних копалин, а також
з придбанням (виготовленням)
нематеріальних активів, які підлягають
амортизації згідно зі статтями 144 - 148
цього Кодексу, з урахуванням пунктів
146.11 і 146.12 статті 146 та пункту 148.5 статті
148 цього Кодексу. Згідно вимог пункту
145.1 статті 145 Податкового кодексу
України основні фонди поділяються на 16
груп, зокрема до 5 групи відноситься
транспортні засоби.

Згідно вимог пункту 146.12 статті 146
Податкового кодексу України до складу
витрат включається сума витрат, що
пов'язана з ремонтом та поліпшенням
об'єктів основних засобів, у тому числі
орендованих у розмірі, що не перевищує
10 відсотків сукупної балансової
вартості всіх груп основних засобів на
початок звітного року.

При цьому, балансова вартість основних
засобів обліковується на
бухгалтерських рахунках. Відповідно до
пункту 2 статті 3 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» (далі - Закон №996)
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Згідно із статті 2
Закону №996 дія Закону поширюється на
всіх юридичних осіб, створених
відповідно до законодавства України,
незалежно від їх
організаційно-правових форм і форм
власності, а також на суб'єктів
підприємницької діяльності, яким
відповідно до законодавства надано
дозвіл на ведення спрощеного обліку
доходів і витрат, та що ведуть
бухгалтерський облік і подають
фінансову звітність у порядку,
встановленому законодавством про
спрощену систему обліку і звітності.

Актом перевірки визначено, що фізична
особа-підприємець не є платником
податку на прибуток, не має обов'язку
вести бухгалтерський облік складу
валових витрат виробництва (обігу) та
основних фондів чи нематеріальних
активів, що підлягають амортизації, а
тільки формує витрати згідно з
вимогами пункту 177.4 статті 177
Податкового Кодексу України (за період
діяльності з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року).

У зв'язку із чим контролюючий орган
дійшов висновку, що ведення
бухгалтерського обліку складу витрат
основних засобів (в тому числі
орендованих) чи нематеріальних активів
для фізичних осіб-підприємців на
загальній системі оподаткування
законодавством не передбачено. Отже,
витрати у вигляді вартості ремонту,
реконструкції, модернізації, інших
видів поліпшення та обслуговування
орендованих основних засобів, зокрема
автотранспорту, що підлягають
амортизації, не включаються до складу
витрат фізичної особи - підприємця на
загальній системі оподаткування.

Відповідно до пункту 177.4 статті 177
Податкового Кодексу України до
переліку витрат, безпосередньо
пов'язаних з отриманням доходів,
належать документально підтверджені
витрати, що включаються до витрат
операційної діяльності згідно з
розділом III цього Кодексу. В результаті
перевірки встановлено завищення
валових витрат та відповідно заниження
оподатковуваного доходу за 2012 рік на
суму 54881,12 грн.

За результатами перевірки підлягає
донарахуванню податок на доходи
фізичних осіб від підприємницької
діяльності за 2012 рік з урахуванням
вимог пункту 167.1 статті 167 Податкового
кодексу в сумі 8232,17 грн. та єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 19043,75 грн.

Згідно акту перевірки платником
податків завищено податковий кредит в
результаті включення до його складу
сум ПДВ, не підтверджених податковими
накладними на загальну суму ПДВ 2442,96
грн., в тому числі за грудень 2010 року в
сумі 269,99 грн., за березень 2011 року в сумі
303,61 грн., за травень 2011 року в сумі 99,66
грн., за червень 2011 року в сумі 99,16 грн.,
за липень 2011 року. в сумі 65,83 грн., за
серпень 2011 року в сумі 215,31 грн., за лютий
2012 року в сумі 5,33 грн., за жовтень 2012
року в сумі 1140,74 грн., за грудень 2012 року
в сумі 243,33 грн.

Надаючи оцінку доводам контролюючого
органу щодо завищення платником
податків валових витрат за 2012 рік на
суму 54881,12 грн., внаслідок чого занижено
податку на доходи фізичних осіб на суму
8232,17 грн. та єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на суму 19043,75
грн., суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивач
здійснював у 2012 році підприємницьку
діяльність у виді перевезення вантажів
за допомогою орендованих автомобілів:
фургона-рефрижератора DAF TRUCKS, державний
номер НОМЕР_1; бортовий тент MAN 24402,
державний номер НОМЕР_2;
фургона-холодильника MERCEDEC BENZ 814D
державний номер НОМЕР_3

З метою забезпечення безпеки руху та
можливості надання послуг з
перевезення платником податків в 2012
році для проведення поточного ремонту
було здійснено придбання частин на
автомобілі, а саме:

- на бортовий тент MAN 24402: за видатковою
накладною від 04.04.2012 року №РН-0000107 у ФОП
ОСОБА_4 придбана Тяга V-образна РОСТАР
1500-2919012-10 вартістю 3300 грн. з ПДВ; за
видатковою накладною від 30.05.2012 року
№РН-0000225 у придбана ТОВ ЗРТП «Альфа
ЛТД» Шина R22,5 315/80 156L 154М TL AVANT4 вартістю
4150 грн. з ПДВ; за видатковою накладною
від 12.06.2012 року №РН-0000173 у ФОП ОСОБА_4
придбані ремкомплекти шкворня FEBI 08521
вартістю 1039,20 грн. з ПДВ; за видатковою
накладною від 22.06.2012 №РН-0000180 у ФОП
ОСОБА_4 придбані ремкомплекти колодок
гальма AUGER51373 вартістю 220,80 грн. з ПДВ; за
видатковою накладною від 26.06.2012 року
№РН-0000181 у ТОВ «ПКФ» Еврі» придбані
запчастини вартістю 620 грн. з ПДВ; за
видатковою накладною від 26.06.2012 року
№РН-0000196 у ТОВ «ПКФ» Еврі» придбані
накладки гальмівні вартістю 1750 грн. з
ПДВ; за видатковою накладною від 31.07.2012
року №РН-0000418 у ТОВ ЗРТП «Альфа ЛТД»
придбані шини R22,5 315/80 154М 104ZR вартістю 8590
грн. з ПДВ; за видатковою накладною від
24.07.2012 року №РН-0000233 у ТОВ «ПКФ» Еврі»
придбані запчастини вартістю 1155 грн. з
ПДВ; за видатковою накладною від 08.08.2012
року №РН-0000259 у ТОВ «ПКФ» Еврі»
придбаний термостат вартістю 230 грн. з
ПДВ; за видатковою накладною від 19.09.2012
року №РН-0000312 у ТОВ «ПКФ» Еврі» і
запчастини вартістю 2183 грн. з ПДВ; за
видатковою накладною від 20.10.2012 року
№PH-0000658 у ТОВ ЗРТП «Альфа ЛТД» придбані
шини R22,5 315/80 156L 154М ECOFORCE вартістю 16320 грн.
з ПДВ; за видатковою накладною від
31.10.2012 pоку № РН-0000375 у ТОВ «ПКФ» Еврі»
придбані запчастини вартістю 1120 грн. (з
ПДВ); за видатковою накладною від 25.10.2012
року № РН-0000358 у ТОВ «ПКФ» Еврі»
придбані запчастини вартістю 3075 грн. з
ПДВ; за видатковою накладною від 26.10.2012
pоку № РН-0000844 у ТОВ «ВКФ» Мікро-Транс»
ЛТД придбані запчастини вартістю 940
грн. 32 коп. (з ПДВ); за видатковою
накладною від 18.10.2012 pоку № РН-0000645 у ТОВ
ЗРТП «Альфа,ЛТД» придбані головний
циліндр зчеплення та диск вартістю 600
грн. з ПДВ;

- на фургон-рефрижератор DAF TRUCKS: за
видатковою накладною від 30.11.2012 pоку №
РН-0000410 у ТОВ «ПКФ» Еврі» придбані
запчастини вартістю 4341 грн. з ПДВ; за
видатковою накладною від 23.11.2012 pоку №
РН-0000406 у ТОВ «ПКФ» Еврі» придбані
запчастини вартістю 1590 грн. з ПДВ; за
видатковою накладною від 21.12.2012 pоку №
РН-0000430 у ТОВ «ПКФ» Еврі» придбані
запчастини вартістю 3740 грн. з ПДВ; за
видатковою накладною від 20.12.2012 pоку №
РН-0001037 у ТОВ «ВКФ» Мікро-Транс» ЛТД
придбані запчастини вартістю 1965 грн. з
ПДВ;

- на фургон-холодильник MERCEDEC BENZ 814D: за
видатковою накладною від 21.04.2012 pоку №
РН-0000118 у ФОП ОСОБА_4 придбані саленблок
та втулка ресори вартістю 300 грн. з ПДВ;
за видатковою накладною від 30.05.2012 pоку
№ РН-0000159 у ТОВ «ПКФ» Еврі» придбані
запчастини вартістю 450 грн. з ПДВ; за
видатковою накладною від 18.10.2012 pоку №
РН-0000640 у ТОВ ЗРТП «Альфа,ЛТД» придбані
Шини R17.5 215/75 126/124М RY023 вартістю 4458 грн. з
ПДВ.

Загальна сума наведених витрат складає
65857,34 грн. з ПДВ (54881,12 грн. без ПДВ).

Статтею 177 Податкового кодексу України
регулюється оподаткування доходів,
отриманих фізичною особою -
підприємцем від провадження
господарської діяльності, крім осіб, що
обрали спрощену систему оподаткування.

Так, пунктом 177.4 статті 177 Податкового
кодексу України встановлено, що до
переліку витрат, безпосередньо
пов'язаних з отриманням доходів,
належать документально підтверджені
витрати, що включаються до витрат
операційної діяльності згідно з
розділом III цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 17.1.3 пункту 17.1
статті 17 Податкового кодексу України
платник податків має право обирати
самостійно метод ведення обліку
доходів і витрат.

Сфера дії Закону №699 визначена статтею
1 останнього, згідно якої цей Закон
поширюється на всіх юридичних осіб,
створених відповідно до законодавства
України, незалежно від їх
організаційно-правових форм і форм
власності, а також на представництва
іноземних суб'єктів господарської
діяльності, які зобов'язані вести
бухгалтерський облік та подавати
фінансову звітність згідно з
законодавством.

Частиною 3 статті 2 Закону №996
встановлено, що суб'єкти
підприємницької діяльності, яким
відповідно до законодавства надано
дозвіл на ведення спрощеного обліку
доходів і витрат, ведуть
бухгалтерський облік і подають
фінансову звітність у порядку,
встановленому законодавством про
спрощену систему обліку і звітності.

При цьому, згідно із пунктом 44.1 статті 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Господарського кодексу України в
частині 6 статті 128 також закріплює
норму, відповідно до якої громадянин
підприємець зобов'язаний, зокрема:
вести облік результатів своєї
підприємницької діяльності відповідно
до вимог законодавства; своєчасно
надавати податковим органам
декларацію про майновий стан і доходи
(податкову декларацію), інші необхідні
відомості для нарахування податків та
інших обов'язкових платежів,
сплачувати податки та інші обов'язкові
платежі в порядку і в розмірах,
встановлених законом.

Таким чином, що з системного аналізу
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» та Податкового кодексу
України, особливо підпункту 17.1.3 пункту
17.1 статті 17, суд дійшов висновку, що
вказані нормативні акти не позбавляють
фізичну особу-підприємця, яка
знаходиться на загальній системі
оподаткування, права вести
бухгалтерський облік валових витрат
основних фондів.

Надаючи оцінку доводам контролюючого
органу про те, що витрати на технічне
обслуговування автомобіля (витрати на
придбання запчастин) відносяться
згідно з пунктом 138.1 статті 138
Податкового кодексу України до інших
витрат, однак не вважаються витратами
операційної діяльності, у зв'язку із
чим за його доводами фізичні
особи-підприємці на загальній системі
оподаткування не мають права включати
до складу витрат витрати, які пов'язані
із використанням транспортного засобу
(вартість придбання запасних частин,
придбання шин, технічного
обслуговування тощо), суд зазначає
наступне.

Стаття 139 Податкового кодексу України
містить перелік витрат, що не
враховуються при визначенні
оподатковуваного прибутку. Зазначені в
розглянутій справі витрати не
відображені в статті 139 вказаного
Кодексу.

Відповідно до статті 51 Цивільного
кодексу України до фізичних
осіб-підприємців застосовуються
нормативно-правові акти, які регулюють
підприємницьку діяльність юридичних
осіб, якщо інше прямо не встановлено
законом.

Підпунктом 14.1.138 пункту 14.1. статі 14
Податкового кодексу України визначено,
що основні засоби це матеріальні
активи, у тому числі запаси корисних
копалин наданих у користування ділянок
надр (крім вартості землі, незавершених
капітальних інвестицій, автомобільних
доріг загального користування,
бібліотечних і архівних фондів,
матеріальних активів, вартість яких не
перевищує 2500 гривень, невиробничих
основних засобів і нематеріальних
активів), що призначаються платником
податку для використання у
господарській діяльності платника
податку, вартість яких перевищує 2500
гривень і поступово зменшується у
зв'язку з фізичним або моральним зносом
та очікуваний строк корисного
використання (експлуатації) яких з дати
введення в експлуатацію становить
понад один рік (або операційний цикл,
якщо він довший за рік).

Згідно Положення (стандарт)
бухгалтерського обліку 7 «Основні
засоби», затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від
27.04.2000 року №92, основні засоби це
матеріальні активи, які підприємство
утримує з метою використання їх у
процесі виробництва або постачання
товарів, надання послуг, здавання в
оренду іншим особам або для здійснення
адміністративних і
соціально-культурних функцій,
очікуваний строк корисного
використання (експлуатації) яких
більше одного року (або операційного
циклу, якщо він довший за рік).

Таким чином, транспортний засіб, що
належить фізичній особі на праві
власності або володіння та
використовується в господарській
діяльності такого платника податку,
який перебуває на загальній системі
оподаткування, в розумінні Податкового
кодексу України - є основним засобом.

При здійсненні технічного
обслуговування чи ремонту
транспортного засобу в першу чергу, для
визначення конкретної процедури
(ремонт чи технічне обслуговування),
визначальним є характер таких
операцій.

Абзац «в» підпункту 138.10.2 пункту 138.10
статті 138 Податкового кодексу України
визначає, що витрати на утримання
основних засобів (комплекс операцій чи
операція з підтримки роботоздатності
або справності виробу під час
використання за призначенням;
зберігання і транспортування - згідно
пунктом 1.3 Положення №102) придбання
пально-мастильних матеріалів,
амортизація, ремонт (комплекс операцій
щодо відновлення справності або
роботоздатності виробів та
відновлення ресурсів виробів чи їх
складових частин) відносяться до
витрат операційної діяльності, а тому
за умови їх документального
підтвердження включаються до складу
витрат фізичної особи-підприємця на
загальній системі оподаткування.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138
Податкового кодексу України всі
витрати на технічне обслуговування
повинні бути підтверджені первинними
документами, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II ПК
України.

Належить також зазначити, що при
винесенні оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень податковим органом
не враховано те, що «витрати на
утримання основних засобів», зокрема й
транспортного засобу, включають в себе
й їх технічне обслуговування та ремонт.

Крім того, винесення оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень №000011703
та №, якими донараховані грошові
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб та єдиній збір, із
посиланням на те, що витрати у вигляді
вартості на ремонту, що підлягають
амортизації, не включаються до складу
витрат фізичної особи - підприємця на
загальній системі оподаткування,
оскільки облік складу витрат основних
засобів для вказаних осіб
законодавством не передбачено,
суперечать принципам податкового
законодавства України, закріпленим
статтею 4 Податкового кодексу України,
зокрема: рівності усіх платників перед
законом, недопущення будь-яких проявів
податкової дискримінації -
забезпечення однакового підходу до
всіх платників податків, соціальної
справедливості - установлення податків
та зборів відповідно до
платоспроможності платників податків
(фактично особа, що знаходиться на
загальній системі оподаткування
сплачує більший обсяг податків та така
система оподаткування передбачає
більш контрольований підхід до
діяльності суб'єкта господарювання з
боку держави); єдиного підходу до
встановлення податків та зборів -
визначення на законодавчому рівні усіх
обов'язкових елементів податку
(надаючи власне тлумачення розглянутим
правам платника податків фактично
змінена законодавчо закріплена
рівність фізичних осіб-підприємців в
частині визначення витрат).

Надаючи оцінку доводам контролюючого
органу щодо правомірності зменшення
податкового кредиту (ПК) по ПДВ у
зв'язку із відсутністю податкових
накладних на суму 2001,39 грн. суд виходить
із наступного.

Позивач оскаржив податкове
повідомлення-рішення № в частині
збільшення суми грошового зобов'язання
з ПДВ на 2001,39 грн. та нарахування штрафу
в розмірі 375,75 грн., погодившись із
нарахованою сумою ПДВ за основним
зобов'язанням в розмірі 441,57 грн. та
штрафом в розмірі 110,39 грн., оскільки ним
в цій частині податкового обліку
допущено помилку, виявлену в ході
перевірки.

Відповідно до підпункту «а» пункту 198.1
статті 198 Податкового кодексу України
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг або дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням /послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Підпунктом «б» пункту 201.11 статті 201
Податкового кодексу України
встановлено, що підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту без
отримання податкової накладної, також
є касові чеки, які містять суму
отриманих товарів/послуг, загальну
суму нарахованого податку (з
визначенням фіскального номера та
податкового номера постачальника). При
цьому з метою такого нарахування
загальна сума отриманих товарів/послуг
не може перевищувати 200 гривень за день
(без урахування податку).

У разі використання платниками для
розрахунків із споживачами
реєстраторів розрахункових операцій
касовий чек повинен містити дані про
загальну суму коштів, що підлягає
сплаті покупцем з урахуванням податку,
та суму цього податку, що сплачується у
складі загальної суми.

Актом перевірки на аркушах 15-16
визначені операції, по яких
контролюючим органом встановлено
завищення податкового кредиту у
зв'язку із відсутністю податкових
накладних та за результатами
опрацювання відхилень сум податкового
кредиту з ПДВ системою
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань і податкового
кредиту:

1) за грудень 2010 року із ТОВ «Континент
Нафто Трейд» на суму ПДВ 269,99 грн.;
згідно реєстру отриманих та виданих
податкових накладних за грудень 2010
року від вказаного поставника отримано
касовий чек №0034 від 27.12.2010 року на суму
159,95 грн., у тому числі ПДВ 26,66 грн. та
касовий чек №0492 від 02.12.2010 року на суму
1460 грн., у тому числі ПДВ 243,33 грн. та
разом сума ПДВ складає 269,99 грн.;

- оскільки сума операції за чеком №0492
від 02.12.2010 року складає 1460 грн., у тому
числі ПДВ 243,33 грн., вона мала бути
оформлена податковою накладною;

- крім того, касові чеки №0034 від 27.12.2010
року та №0492 від 02.12.2010 року суду не
надані, позивач зазначив про їх
відсутність;

- суд зазначає, що контролюючий орган
правомірно дійшов висновку про
завищення ПК за грудень 2010 року на суму
ПДВ 269,99 грн.;

- при цьому, наданий позивачем касовий
чек від 09.12.2010 року №0018 на суму 2220, у
тому числі ПДВ 370 грн. є неналежним
доказом - згідно вказаної податкової
накладної ПК позивачем у заявленому
періоді не формувався;

2) за березень 2011 року: згідно реєстру
отриманих та виданих податкових
накладних на суму розбіжності
виявленої перевіркою в розмірі 303,52 грн.
ПДВ віднесений до ПК на підставі
касових чеків:

- із ПзІІ «Лукойл-Україна» на суму ПДВ
111,97 грн. на підставі касових чеків:

- - №0498 від 23.03.2011 року на суму 90 грн., у
тому числі ПДВ 15 грн.;

- - №2517 від 28.03.2011 року на суму 182 грн., у
тому числі ПДВ 30,33 грн.;

- - №3307 від 30.03.2011 року на суму 199,92 грн., у
тому числі ПДВ 33,32 грн.;

- - №3729 від 31.03.2011 року на суму 199,92 грн., у
тому числі ПДВ 33,32 грн.;

- - - всі вищевказані касові чеки наявні,
отже, зменшення ПК на вказану суму ПДВ є
необґрунтованим;

- із ТОВ «Черкаси-Оіл» на суму ПДВ 33,33
грн. - касовий чек відсутній, отже
зменьшення ПК на вказану суму ПДВ є
правомірним;

- із ТОВ «Континент Нафто Трейд» на суму
ПДВ 133,32 грн. на підставі наявних у
матеріалах справи касових чеків:

- - №0281 від 25.03.2011 року на суму 199,98 грн., у
тому числі ПДВ 33,33 грн.;

- - №0203 від 26.03.2011 року на суму 199,98 грн., у
тому числі ПДВ 33,33 грн.;

- - №0109 від 27.03.2011 року на суму 199,98 грн., у
тому числі ПДВ 33,33 грн.;

- - №0708 від 29.03.2011 року на суму 199,97 грн., у
тому числі ПДВ 33,33 грн.

- - - поряд з цим, позивачем також наданий
також касовий чек №0709 від 29.03.2011 року на
суму 760,03 грн., у тому числі ПДВ 126,67 грн.;

- - - таким чином, суд зазначає, що згідно
касових чеків №0708 та №0709 29.03.2011 року
позивачем здійснено придбання у одного
постачальника дизельного палива на
загальну суму 960 грн., у тому числі ПДВ 160
грн., отже, платник податків помилково
включив до ПК суму ПДВ в розмірі 33,33 грн.
за касовим чеком №0708 від 29.03.2011 року,
оскільки відсутність у такому випадку
податкової накладної суперечить
правилу підпункту «б» пункту 201.11
статті 201 Податкового кодексу України;

- із ТОВ «Бел Оіл» на суму ПДВ 24,99 грн. на
підставі наданого суду касового чеку
№0478 від 11.03.2011 року на суму 149,96 грн., у
тому числі ПДВ 24,99 грн., отже зменшення
ПК на вказану суму ПДВ є
необґрунтованим;

3) за травень 2011 року із ТОВ «Золотек»
(ТОВ «Золотий екватор», іпн 84) на
суму ПДВ 99,66 грн., згідно реєстру
отриманих та виданих податкових
накладних на суму розбіжності
виявленої перевіркою в розмірі ПДВ
віднесений до ПК на підставі касових
чеків:

- №0024 від 27.05.2011 року на суму 199,98 грн., у
тому числі ПДВ 33,33 грн.;

- №0076 від 28.05.2011 року на суму 199,98 грн., у
тому числі ПДВ 33,33 грн.;

- №0252 від 30.05.2011 року на суму 199 грн., у
тому числі ПДВ 33 грн.;

- - оскільки вказані касові чеки наявні,
зменшення ПК на вказану суму ПДВ є
необґрунтованим;

4) за червень 2011 року: згідно реєстру
отриманих та виданих податкових
накладних на суму розбіжності
виявленої перевіркою в розмірі ПДВ
віднесений до ПК на підставі касових
чеків:

- із ПзІІ «Лукойл-Україна» на суму ПДВ
66,66 грн.;

- - №5623 від 23.06.2011 року на суму 199,97 грн., у
тому числі ПДВ 33,33 грн.;

- - №3890 від 22.06.2011 року на суму 199,97 грн., у
тому числі ПДВ 33,33 грн.;

- - - оскільки вказані касові чеки
наявні, зменшення ПК на вказану суму
ПДВ є необґрунтованим;

- із ТОВ «Золотек» на суму ПДВ 32,50 грн.
(згідно акта перевірки за даними
перевірки ПДВ 999,37 грн., за даними
платника податків 1031,87 грн.); суми ПДВ
1031,87 грн. віднесені до ПК на підставі:

- - податкової накладної від 29.06.2011 року
№24618/109 на суму 5996,25 грн., у тому числі
ПДВ 999,38 грн.;

- - касового чеку від 30.06.2011 року №0773 на
суму 162,50 грн., у тому числі ПДВ 32,50 грн.;

- - - оскільки касовий чек та податкова
накладна наявні зменшення ПК на
вказану суму ПДВ є необґрунтованим;

3) за липень 2011 року із ТОВ «Золотек» на
суму ПДВ 65,83 грн.; (згідно акта за даними
перевірки ПДВ 568,75 грн., за даними
платника податків 634,58 грн.); суми ПДВ
634,58 грн. віднесені до ПК платником
податків на підставі:

- податкової накладної від 17.07.2011 року
№132/019 на суму 3412,50 грн., у тому числі ПДВ
568,75 грн.;

- касового чеку від 05.07.2011 року №0058 на
суму 199,97 грн., у тому числі ПДВ 32,50 грн.;

- касового чеку від 12.07.2011 року №0007 на
суму 195 грн., у тому числі ПДВ 33,33 грн.;

- - вищевказані податкова накладна та
касові чеки в матеріалах справи наявні;

- - судом виявлені перевіркою
розбіжності не підтверджені та не
встановлено підстав для зменшення
податкового кредиту по вказаній
операції, оскільки ПК підтверджений
касовими чеками за різні дні на суму
менш ніж 200 грн., суми ПДВ за іншими
чеками у вказані дні в реєстрі
отриманих та виданих податкових
накладних відсутні;

4) за серпень 2011 року: згідно реєстру
отриманих та виданих податкових
накладних на суму розбіжності
виявленої перевіркою в розмірі ПДВ
віднесений до ПК на підставі наявних в
матеріалах справи касових чеків:

- із СП ТОВ «Кершер» на суму ПДВ 65,33 грн.:

- - касового чеку від 20.08.2011 року №13390 на
суму 199,97 грн., у тому числі ПДВ 32,33 грн.;

- - касового чеку від 27.08.2011 року №391393 на
суму 192 грн., у тому числі ПДВ 32 грн.;

- - - оскільки наведені касові чеки
наявні, зменшення ПК на вказану суму
ПДВ є необґрунтованим;

- із ПзІІ «Лукойл-Україна» на суму ПДВ
33,33 грн.:

- - на підставі касового чеку від 21.08.2011
року №9219 на суму 199,97 грн., у тому числі
ПДВ 33,33 грн.;

- - - оскільки касовий чек наявний,
зменшення ПК на вказану суму ПДВ є
необґрунтованим;

- із ТОВ «Золотек» на суму ПДВ 116,65 грн.
(згідно акта за даними перевірки ПДВ
939,70 грн., за даними платника податків
1056,36 грн.), згідно реєстру отриманих та
виданих податкових накладних
податковий кредит на суму 1056,36 грн.
сформований на підставі:

- - податкової накладної від 03.08.2011 року
№4718/019 на суму 3152 грн., у тому числі ПДВ
525,33 грн.;

- - касового чеку від 04.08.2011 року №0206 на
суму 99,98 грн., у тому числі ПДВ 16,66 грн.;

- - касового чеку від 16.08.2011 року №0275 на
суму 199,97 грн., у тому числі ПДВ 33,33 грн.;

- - касового чеку від 17.08.2011 року №0050 на
суму 199,97 грн., у тому числі ПДВ 33,33 грн.;

- - касового чеку від 18.08.2011 року №0307 на
суму 199,97 грн., у тому числі ПДВ 33,33 грн.;

- - податкової накладної від 19.08.2011 року
№20318/019 на суму 2486,25 грн., у тому числі
ПДВ 414,38 грн.;

- - - розбіжність сформована
перевіряючими на підставі
неврахування сум ПДВ за касовими
чеками, оскільки наведені касові чеки
наявні, зменшення ПК на вказану суму
ПДВ 116,65 є необґрунтованим;

5) за лютий 2012 року із ТОВ «Золотек» на
суму ПДВ 5,33 грн. (згідно акта за даними
перевірки ПДВ 4435,50 грн., за даними
платника податків 4440,83 грн.); суми ПДВ
4440,84 грн. віднесені до ПК згідно реєстру
отриманих та виданих податкових
накладних на підставі:

- податкової накладної від 07.02.2012 року
№6318/19 на суму 9850 грн., у тому числі ПДВ
1641,67 грн.;

- податкової накладної від 16.02.2012 року
№37318/19 на суму 11820 грн., у тому числі ПДВ
1970 грн.;

- податкової накладної від 29.02.2012 року
№80718/19 на суму 4975 грн., у тому числі ПДВ
829,17 грн.

- - копії вказаних податкових накладних
в матеріалах справи наявні, загальна
сума ПДВ за ними складає 4441 грн., з них
платником податків віднесено до ПК 4440,84
грн. (менш на 16 коп.);

- - - судом виявлені перевіркою
розбіжності не підтверджені та не
встановлено підстав для зменшення
податкового кредиту по вказаній
операції;

6) за жовтень 2012 року:

- із ТОВ «ПКФ Еврі» на суму ПДВ 699,17 грн.;

- - суми ПДВ 699,17 віднесені до ПК згідно
реєстру отриманих та виданих
податкових накладних на підставі:

- - податкової накладної від 19.10.2012 року
№25 на суму 3075 грн., у тому числі ПДВ 512,49
грн.;

- - податкової накладної від 29.10.2012 року
№39 на суму 1120 грн., у тому числі ПДВ 1970
грн.;

- - податкової накладної від 29.02.2012 року
№80718/19 на суму 4975 грн., у тому числі ПДВ
186,67 грн.

- - копії вказаних податкових накладних
в матеріалах справи наявні;

- - - судом виявлені перевіркою
розбіжності не підтверджені та не
встановлено підстав для зменшення
податкового кредиту по вказаній
операції;

- із ТОВ «Золотек» на суму ПДВ 441,57 грн.
(згідно акта за даними перевірки ПДВ
10271,90 грн., за даними платника податків
10713,47 грн.) - в цій частині виявлена
розбіжність не оскаржуються позивачем
ані в частині основного зобов'язання
ані в частині штрафу у зв'язку із
визнанням останнім помилки;

7) за грудень 2012 року із ТОВ «ПКФ «Еврі»
на суму ПДВ 243,33 грн. (згідно акта
перевірки за даними перевірки ПДВ 938,33
грн., за даними платника податків 1181,66
грн.).

- проте, суд зазначає, що згідно реєстру
отриманих та виданих податкових
накладних за грудень 2012 року, ПК
сформований у грудні 2012 року за
операціями з ТОВ «ПКФ «Еврі» на
підставі податкової накладної від
20.12.2012 року №20 на суму 3740 грн., у тому
числі ПДВ 623,33 грн., що підтверджено
вказаними документами. В чому саме
полягає розбіжність контролюючий
орган не зазначає. У разі її формування
на підставі відомостей
автоматизованої системи, суд зазначає
що в такому випадку доводи не будуть
обґрунтованими у зв'язку із
невідповідністю останніх вимогам
належності та допустимості доказів,
данні автоматизованої системи не
слугують самостійною та достатньою
підставою для зменшення ПК. У разі
несплати контрагентом податкового
зобов'язання або невідображення ним
такого ПЗ у повному обсязі,
контролюючий орган вправі вирішити
питання про проведення зустрічної
звірки та збільшення такому
контрагенту суми ПЗ, проте, в
розглянутому випадку відповідач не мав
підстав зменшувати ПК на суму ПДВ в
розмірі 243,33 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що контролюючий орган при
винесенні 9 січня 2014 року податкового
повідомлення-рішення №
обґрунтовано дійшов висновку про
завищення платником податків
податкового кредиту на суму 336,65 грн. (=
269,99 грн. по операціям з ТОВ «Континент
Нафто Трейд» за грудень 2010 року + 33,33
грн. по операціям з ТОВ «Чепкаси-Оіл» за
березень 2011 року + 33,33 грн. по операціям
з ТОВ «Континент Нафто Трейд» за
березень 2011 року) та обґрунтовано
донарахував у зв'язку із таким
порушенням згідно статті 123 та пункту 7
підрозділу 10 розділу ХХ Податкового
кодексу України суму штрафу в розмірі
68,50 грн. (= 67,50 грн. + 1 грн. + 0 грн.)

Крім того, обґрунтованим та не
оскарженим позивачем є вказане
податкового повідомлення-рішення
№ в частині нарахування
основного зобов'язання в розмірі 441,57
грн. та суми штрафу в розмірі 110,39 грн.

Таким чином, суд зазначає, що
податковим повідомленням-рішенням
№ правомірно, в оскаржуваній та
не оскаржуваній частинах, збільшено
платнику податків основне зобов'язання
з ПДВ на суму 778,22 грн. (336,65 грн. + 441,57 грн.)
та нараховано штраф в розмірі 178,89 грн.
(110,39 грн. + 68,50 грн.)

Оскільки позивачем оскаржено
податкове повідомлення-рішення №
в частині збільшення суми грошового
зобов'язання з ПДВ на суму 2001,39 грн. (2442,96
грн. - 441,57 грн.) та нарахування штрафних
санкцій у сумі 375,75 грн. (486,14 грн. - 441,57
грн. х 25%), суд задовольняє позов в
зазначеній частині частково - вважає
неправомірним вказане рішення в
частині:

- нарахування основного зобов'язання з
ПДВ на суму 1664,74 грн. (= 111,97 грн. по
операціям з ПзІІ «Лукойл-Україна» за
березень 2011 року + 99,99 грн. по операціям
з ТОВ «Континент Нафто Трейд» за
березень 2011 року + 24,99 грн. по операціям
з ТОВ «Бел Оіл» за березень 2011 року + 99,66
грн. по операціям з ТОВ «Золотек» за
травень 2011 року + 66,66 грн. по операціям з
ПзІІ «Лукойл-Україна» за червень 2011
року + 32,50 грн. по операціям з ТОВ
«Золотек» за червень 2011 року + 65,83 грн.
по операціям з ТОВ «Золотек» за липень
2011 року + 65,33 грн. по операціям з СП ТОВ
«Кершер» за серпень 2011 року + 33,33 грн. по
операціям з ПзІІ «Лукойл-Україна» за
серпень 2011 року + 116,65 грн. по операціям
з ТОВ «Золотек» за серпень 2011 року + 5,33
грн. по операціям з ТОВ «Золотек» за
лютий 2012 року + 699,17 грн. по операціям з
ТОВ «ПКФ Еврі» за жовтень 2012 року + 243,33
грн. по операціям з ТОВ «Золотек» за
жовтень 2011 року);

- нарахування сум штрафних (фінансових)
санкцій (штрафів) по ПДВ на суму 307,24 грн.
(= 0 грн. по операціям з ПзІІ
«Лукойл-Україна» за березень 2011 року + 0
грн. по операціям з ТОВ «Континент
Нафто Трейд» за березень 2011 року + 0 грн.
по операціям з ТОВ «Бел Оіл» за
березень 2011 року + 0 грн. по операціям з
ТОВ «Золотек» за травень 2011 року + 0 грн.
по операціям з ПзІІ «Лукойл-Україна» за
червень 2011 року + 0 грн. по операціям з
ТОВ «Золотек» за червень 2011 року + 16,46
грн. по операціям з ТОВ «Золотек» за
липень 2011 року + 16,33 грн. по операціям з
СП ТОВ «Кершер» за серпень 2011 року + 8,33
грн. по операціям з ПзІІ
«Лукойл-Україна» за серпень 2011 року +
29,16 грн. по операціям з ТОВ «Золотек» за
серпень 2011 року + 1,33 грн. по операціям з
ТОВ «Золотек» за лютий 2012 року + 174,80 грн.
по операціям з ТОВ «ПКФ Еврі» за
жовтень 2012 року + 60,83 грн. по операціям з
ТОВ «Золотек» за жовтень 2011 року).

З огляду на викладене, суд вважає
обґрунтованими позовні вимоги та
задовольняє позов частково - вважає
неправомірними рішення про
застосування штрафних санкцій від 9
січня 2014 року № та податкове
повідомлення-рішення від 9 січня 2014
року № повністю, а податкове
повідомлення-рішення від 9 січня 2014
року № неправомірним в частині
збільшення суми основного зобов'язання
з ПДВ на 1664,74 грн. та штрафних
(фінансових) санкцій (штрафів) по ПДВ на
суму 307,24 грн.

Враховуючи часткове задоволення
позовних вимог, суд вирішує клопотання
позивача про розподіл судового збору.
Загальна сума оскаржуваних рішень
складає 33173,29 грн., а належна сума за
подання цього позову дорівнює
максимальному судовому збору в розмірі
4872 грн. (2% = 6634,66 грн.). Позивач помилково
сплатив за подання позову меншу ніж
належало суму судового збору в розмірі
182,70 грн., коли мав сплатити 487,20 грн.
Судом задоволено позовні вимоги в
розмірі 98,78%. Таким чином, позивач має
нести судові витрати в розмірі 1,22% від
судового збору згідно частини
незадоволених позовних вимог, що
складає 59,44 грн. У зв'язку із сплатою
позивачем судового збору в розмірі 182,70
грн. суд присуджує позивачу судовий
збір у розмірі 123,36 грн. (182,70 грн. - 59,44
грн.).

Керуючись статтями 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до
Нікопольської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
скасування рішень - задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
рішення про застосування штрафних
санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску від 9 січня
2014 року № та податкове
повідомлення-рішення від 9 січня 2014
року №, винесені Нікопольською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення від 9
січня 2014 року №, винесене
Нікопольською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, в частині
збільшення суми основного зобов'язання
з ПДВ на 1664,74 грн. та штрафних
(фінансових) санкцій (штрафів) по ПДВ на
суму 307,24 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Присудити на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 за рахунок
Державного бюджету України суми
сплаченого судового збору згідно
задоволених позовних вимог в розмірі
123,36 грн. (сто двадцять три грн. 36 коп.).

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складений 30
квітня 2014 року.

Суддя І.О.
Верба