Справа № 811/3289/13-а
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2013-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
Кіровоград, вул. Велика Перспективна, 40
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2013 року
справа №
811/3289/13-а

Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі судді
Жука Р.В., за участю секретаря Бондар
Я.Г. та представників:

позивача: Михайлової С.В.;

відповідача-1: не з'явився;

відповідача-2: Лебідь Ю.В.

розглянувши у судовому засіданні
адміністративну справу

за позовомДержавного підприємства
"Кіровоградський комбінат
хлібопродуктів №2" Державного
агентства резерву Українидо
відповідача-1 відповідача-2 Державної
інспекції України з контролю за цінами
Головного спеціаліста сектору
Державної інспекції України з
контролю за цінами у Кіровоградській
області Лебідь Ю.В.провизнання
протиправними дій та визнання
протиправним та скасування рішення від
02.10.2013 року №22,-

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство
"Кіровоградський комбінат
хлібопродуктів №2" Державного
агентства резерву України звернулось
до Кіровоградського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
інспекції України з контролю за цінами
та Головного спеціаліста сектору
Державної інспекції України з
контролю за цінами у Кіровоградській
області Лебідь Ю.В. про визнання
протиправними дій по складанню акту
перевірки №031 від 27.09.2013 року та
визнання протиправним та скасування
рішення від 02.10.2013 року №22 про
застосування адміністративно -
господарських санкцій за порушення
державної дисципліни цін.

В обґрунтування вимог позивач
посилався на порушення відповідачем-2
порядку проведення перевірки та
відсутність доказів здійснення
оптової торгівлі, що виключає
можливість застосування економічних
санкцій.

Позивач стверджував, що не допускав
порушення п.2 постанови Кабінету
Міністрів України від 17.10.2007 р. №1222, так
як не підвищував ціни на продукцію
більше ніж на 1 % протягом місяця.
Вважає, що рішення про застосування
економічних санкцій прийняте
відповідачем-1 є протиправним та
підлягає скасуванню.

Відповідачі не погоджуючись з позовом
надали суду заперечення на позов.
Вимоги позову не визнають, посилаючись
на їх необґрунтованість та
безпідставність.

У судовому засіданні позивач
підтримала вимоги адміністративного
позову і просила суд їх задовольнити.

Відповідач-2 у судовому засіданні
заперечував проти задоволення позову.

Дослідивши подані документи і
матеріали, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд приходить до висновку, що
позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що Державною
інспекцією України з контролю за
цінами в особі Головного спеціаліста
Сектору Державної інспекції України з
контролю за цінами у Кіровоградській
області Лебедем Ю.В. у період з 10.09.2013 по
27.09.2013 року проводилась планова
перевірка ДП «Кіровоградський
комбінат хлібопродуктів №2»
Державного агентства резерву України.

За результатами проведеної перевірки
складено акт №031 від 27.09.2013 року (а.с.6-7).

Перевіркою встановлено, що
Підприємством порушено п.2 Порядку
декларування зміни оптово-відпускних
цін на продовольчі товари
затвердженого постановою КМ України
від 17.10.2007 №1222 а саме, підприємством
проводилась реалізація пшеничного
борошна Вищого сорту за не
задекларованими оптово-роздрібними
цінами, збільшеними більше як на 1 %
протягом місяця.

На підставі акту перевірки №031 від
27.09.2013 року Головою Державної інспекції
України з контролю за цінами прийнято
рішення про застосування
адміністративно-господарських санкцій
за порушення державної дисципліни цін
№22 від 02 жовтня 2013 року, щодо вилучення
у ДП «Кіровоградський КХП №2» в доход
державного бюджету 2442 грн. 00 коп.
незаконно отриманої виручки та штрафу
в розмірі 2442 грн.00 коп. Всього 4884 грн. 00
коп. (а.с.5).

Кіровоградський окружний
адміністративний суд частково
погоджується з позовними вимогами
Державного підприємства
"Кіровоградський комбінат
хлібопродуктів №2" Державного
агентства резерву України, виходячи з
наступних мотивів.

Правові та організаційні засади,
основні принципи і порядок здійснення
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності,
повноваження органів державного
нагляду (контролю), їх посадових осіб і
права, обов'язки та відповідальність
суб'єктів господарювання під час
здійснення державного нагляду
(контролю) визначає Закон України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» №877 (далі - Закон №876).

Статтею 2 Закону №876 визначено, що дія
цього Закону поширюється на відносини,
пов'язані зі здійсненням державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності.

Згідно статті 7 Закону України «Про
ціни і ціноутворення», Державна
інспекція з контролю за цінами є
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну цінову політику,
проводить економічний аналіз рівня та
динаміки цін, розробляє та вносить
пропозиції щодо формування та
реалізації державної цінової політики.

Положенням статті 5 Закону №876
передбачено, що планові заходи
здійснюються відповідно до річних або
квартальних планів.

Органи державного нагляду (контролю)
здійснюють планові заходи з державного
нагляду (контролю) за умови письмового
повідомлення суб'єкта господарювання
про проведення планового заходу не
пізніш як за десять днів до дня
здійснення цього заходу.

Відповідно до статті 7 Закону №876, перед
початком здійснення заходу посадові
особи органу державного нагляду
(контролю) зобов'язані пред'явити
керівнику суб'єкта господарювання або
уповноваженій ним особі посвідчення
(направлення) та службове посвідчення,
що засвідчує посадову особу органу
державного нагляду (контролю), і надати
суб'єкту господарювання копію
посвідчення (направлення).

За результатами здійснення планового
або позапланового заходу посадова
особа органу державного нагляду
(контролю), у разі виявлення порушень
вимог законодавства, складає акт.

Посадова особа органу державного
нагляду (контролю) зазначає в акті стан
виконання вимог законодавства
суб'єктом господарювання, а в разі
невиконання - детальний опис
виявленого порушення з посиланням на
відповідну вимогу законодавства.

Варто зазначити, що Державна інспекція
України з контролю за цінами була
створена на підставі Указу Президента
України від 30.03.2012р. за №236, та
затверджено Положення про Державну
інспекцією з контролю за цінами,

Згідно з пунктом 6 Держцінінспекція
України має право в установленому
порядку проводити у суб'єктів
господарювання в установленому
порядку планові та позапланові
перевірки; складати акти проведення
перевірки, протоколи про
адміністративні правопорушення,
надавати обов'язкові до виконання
приписи, а також подавати в
установленому законодавством порядку
до відповідних органів матеріали
проведення перевірок для притягнення
винних осіб до відповідальності;

Як вбачається з матеріалів справи,
перевірка проведена згідно з наказом
від 29.08.2013 року №92-13. Про проведення
планової перевірки позивача
попереджено менше ніж за 10 днів. Перед
початком перевірки головним
спеціалістом сектору Державної
інспекції України з контролю за цінами
у Кіровоградській області Лебідем Ю.В.
пред'явив позивачу службове
посвідчення і надав копію направлення
від 29.08.2013 року №32. За результатами
перевірки Лебідь Ю.В. склав акт, в якому
зазначив виявлені на його думку
порушення.

Наведене свідчить, що головним
спеціалістом сектору Державної
інспекції України з контролю за цінами
у Кіровоградській області Лебідем Ю.В.
відповідно до чинного законодавства,
покладених на нього завдань, у межах
своєї компетенції здійснено перевірку
та складено акт.

Разом з тим, суд погоджується з
позовними вимогами про скасування
рішення від 02.10.2013 року №22 про
застосування адміністративно -
господарських санкцій за порушення
державної дисципліни цін та звертає
увагу на наступне.

Основні засади цінової політики,
регулювання відносин, що виникають у
процесі формування, встановлення та
застосування цін, а також здійснення
державного контролю (нагляду) та
спостереження у сфері ціноутворення
визначає Закон України «Про ціни і
ціноутворення» №5007 (далі - Закон №5007).

Дія Закону поширюється на відносини, що
виникають у процесі формування,
встановлення та застосування цін
Кабінетом Міністрів України, органами
виконавчої влади, органами місцевого
самоврядування та суб'єктами
господарювання, які провадять
діяльність на території України, а
також здійснення державного контролю
(нагляду) та спостереження у сфері
ціноутворення.

Відповідно до ст.13 Закону №5007 державне
регулювання цін здійснюється
Кабінетом Міністрів України, органами
виконавчої влади та органами місцевого
самоврядування відповідно до їх
повноважень

Статтею Закону №5007 зазначено, що
державні регульовані ціни
запроваджуються на товари, які
справляють визначальний вплив на
загальний рівень і динаміку цін, мають
істотну соціальну значущість, а також
на товари, що виробляються суб'єктами,
які займають монопольне (домінуюче)
становище на ринку.

Державні регульовані ціни можуть
запроваджуватися на товари суб'єктів
господарювання, які порушують вимоги
законодавства про захист економічної
конкуренції.

Державні регульовані ціни повинні бути
економічно обґрунтованими
(забезпечувати відповідність ціни на
товар витратам на його виробництво,
продаж (реалізацію) та прибуток від
його продажу (реалізації).

Зміна рівня державних регульованих цін
здійснюється в порядку і строки, що
визначаються органами, які відповідно
до цього Закону здійснюють державне
регулювання цін.

Зміна рівня державних регульованих цін
може здійснюватися у зв'язку із зміною
умов виробництва і продажу (реалізації)
продукції, що не залежать від
господарської діяльності суб'єкта
господарювання.

Пункт 1 Порядку декларування зміни
оптово-відпускних цін на продовольчі
товари затвердженого постановою КМ
України від 17.10.2007 №1222, визначає
механізм декларування суб'єктами
господарювання зміни
оптово-відпускних цін на борошно
пшеничне вищого, першого і другого
сорту, борошно житнє обдирне та інше.

Як встановлено п.2 Порядку,
декларуванню підлягають зміни
оптово-відпускних цін на продовольчі
товари, зазначені у пункті 1 цього
Порядку, у разі, коли такі ціни
збільшуються протягом місяця більш як
на 1 відсоток.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно до довідки управління по
сприянню розвитку торгівлі та
побутового обслуговування населення
від 16.10.2012р. №1505 та картки обліку №1724
від 16.10.2012 р. ДП "Кіровоградський
комбінат хлібопродуктів №2" Державного
агентства резерву України має магазин
роздрібної торгівлі «Борошно» (а.с.36).

В вересні-жовтні 2012 року позивачем
здійснена реалізація борошна через
магазин роздрібної торгівлі «Борошно».
Так, відповідно до трьох фіскальних
чеків за 10.09.2012 року позивачем
реалізовано 1580 кг борошна. Відповідно
до фіскальних чеків від 01, 03, 09, 10, 12, 15, 16,
17, 18 19, 22 жовтня 2012 року позивачем
реалізовано 2400 кг борошна (а.с.103-107).

В період з травня по серпень місяць 2013
року позивачем продовжувалася
реалізація борошна. Відповідно до
звітів з реалізації позивачем
реалізовано: квітень - 27.04.2013 року 360 кг
борошна; травень - 17.05.2013 року 213 кг,
23.05.2013 року - 155 кг, 31.05.2013 року 103 кг;
червень - 18.06.2013 року 387 кг, 27.06.2013 року 333
кг; липень - 02.07.2013 року - 303 кг, 17.07.2013 року
- 247 кг, 23.07.2013 року - 193 кг, 30.07.2013 року - 466
кг; серпень - 366 кг, 314 кг, 214 кг. (а.с.108-112).

З огляду на викладене Як зазначає
відповідач, він дійшов висновку, що
позивачем здійснювалася саме оптова
реалізація борошна зі зростанням ціни
за дані періоди більше на один
відсоток.

Суд звертає увагу на наступне,
роздрібна торгівля являє собою
діяльність із продажу товарів
кінцевому споживачу для його
особистого використання.

Пунктом 2 розділу І Порядку зазначено,
що формування цін на продовольчі
товари щодо яких затверджено державне
регулювання затвердженого постановою
КМ України від 17.04.2008 №373 визначений
термін оптово-відпускна ціна - це
фактична ціна, що застосовується у
розрахунках за товари, які
поставляються (реалізуються)
суб'єктами господарювання з метою їх
використання у підприємницькій
діяльності, з урахуванням податку на
додану вартість і транспортних витрат.

Відповідно до пп. 4.4 п. 4 ДСТУ 4303:2004
роздрібна торгівля - це вид економічної
діяльності в сфері товарообігу, що
охоплює купівлю-продаж товарів
кінцевому споживачу та надання йому
торговельних послуг.

Згідно з п. 1 ст. 698 Цивільного кодексу за
договором роздрібної купівлі-продажу
продавець, який здійснює
підприємницьку діяльність з продажу
товару, зобов'язується передати
покупцеві товар, що звичайно
призначається для особистого,
домашнього або іншого використання, не
пов'язаного з підприємницькою
діяльністю, а покупець зобов'язується
прийняти товар і оплатити його. Договір
роздрібної купівлі-продажу є публічним
(п. 2 цієї статті Кодексу).

Пп. 4.5 п. 4 ДСТУ 4303:2004 визначено, що оптова
торгівля - це вид економічної
діяльності в сфері товарообігу, що
охоплює купівлю-продаж товарів за
договорами поставки партіями для
подальшого їх продажу кінцевому
споживачеві через роздрібну торгівлю,
для виробничого споживання та надання
пов'язаних із цим послуг. Оптова
торгівля здійснюється, як правило, за
договором поставки.

Відповідно до Економічного
енциклопедичного словника (ВД
"Академія", 2001 848 с.) термін "партія
поставки" тлумачиться як передбачений
договором обсяг та асортимент
одноразової поставки товарів
споживачу.

Відповідач не надав суду доказів щодо
укладання позивачем договорів
купівлі-продажу з визначенням обсягу
та асортименту поставки борошна
споживачу.

Згідно з п. 1 ст. 712 Цивільного кодексу за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк товар у власність покупця для
використання його у підприємницькій
діяльності або в інших цілях, не
пов'язаних з особистим, сімейним,
домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Для оптової торгівлі головною
відмінною особливістю є категорія
покупців - це суб'єкти підприємницької
діяльності - фізичні та юридичні особи,
їх філії (відокремлені підрозділи). Але
при цьому не може бути оптовою
торгівлею продаж товару суб'єкту
господарської діяльності на
стандартних умовах продажу всім
роздрібним покупцям, тобто на умовах
публічного договору.

Згідно з п. 1 ст. 633 Цивільного кодексу
публічним є договір, у якому одна
сторона - підприємець бере на себе
обов'язок здійснити продаж товарів,
виконання робіт або надання послуг
кожному, хто до нього звернеться
(роздрібна торгівля, перевезення
транспортом загального користування,
послуги зв'язку, готельне, медичне,
банківське обслуговування тощо).

Реалізація товару особі, яка не є
суб'єктом підприємництва, на
стандартних умовах продажу вважається
роздрібною торгівлею незалежно від
кількості проданого товару і його
призначення, оскільки продаж здійснено
на умовах публічного договору.

Крім того, судом встановлено, що між
позивачем і ПП «Еліт Агро Альянс»
укладено договір комісії на продаж
продукції №04/89 від 25 квітня 2013 року
(а.с.29).

Відповідно до п.1.1 договору, комісіонер
- ДП "Кіровоградський комбінат
хлібопродуктів №2" Державного
агентства резерву України
зобов'язується за дорученням Комітента
- ПП «Еліт Агро Альянс» реалізувати в
інтересах останнього від свого імені
продукцію (борошно) вироблену
Комітентом фізичним особам в роздріб
через магазин Комісіонера, або
юридичним особам шляхом укладання
договору.

Згідно п. 5.1 договору, за виконання
доручення Комітент сплачує
Комісіонеру винагороду 2,5% за 1 кг
реалізованої продукції.

Тобто, реалізація борошна з квітня
місяця відбувалась за ціною
встановленою Комінтерном за договором
комісії №04/89 від 25 квітня 2013 року, а
комісіонер отримував винагороду вже
після реалізації товару.

На підтвердження даного факту надана
довідка про реалізацію борошна
відповідно до рахунку 361 за період з
01.09.2012 по 30.09.2013, розрахунки ціни на
борошно вищого сорту для реалізації
його через торгівельну точку
підприємства (а.с.32-35).

Частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлені критерії, яким керується
адміністративний суд при перевірці
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень. Зокрема,
відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані
суду, одночасно є й вимогами для
суб'єкта владних повноважень, який
приймає відповідне рішення, вчиняє дії
чи допускається бездіяльність.

Відповідач не довів та не надав доказів
суду про те, що позивач здійснював
реалізацію не кінцевому споживачу для
особистого, домашнього або іншого
використання, реалізація борошна
здійснювалась за договорами поставки
партіями для подальшого їх продажу
кінцевому споживачеві через роздрібну
торгівлю, для виробничого споживання
та надання пов'язаних із цим послуг,
тобто пов'язана з підприємницькою
діяльністю покупців.

Рішення відповідача від 02.10.2013 року №22
винесено без врахування всіх обставин,
що мають значення для прийняття
рішення про застосування економічних
санкцій за порушення державної
дисципліни цін, що свідчить про його
необґрунтованість і є підставою для
його скасування.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про визнання протиправним та
скасувати рішення від 02.10.2013 року №22
про застосування адміністративно -
господарських санкцій за порушення
державної дисципліни цін.

Відповідно до ст.94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.69,70,71, 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов - задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
рішення від 02.10.2013 року №22 про
застосування адміністративно -
господарських санкцій за порушення
державної дисципліни цін.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Присудити з Державного бюджету України
на користь Державного підприємства
"Кіровоградський комбінат
хлібопродуктів №2" судові витрати у
розмірі 115,00 грн.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текс постанови складений 10.12.2013
року.

Суддя
Р.В. Жук