Справа № 2а-3042/11/1070
Суддя: Гаманко О.І.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/22233/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Гаманка О. І.

суддів Білуги С.В.

Загороднього А.Ф.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Білоцерківської міської ради на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 08 липня 2011
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 28 лютого 2012
року у справі за позовом
Білоцерківської міської ради до
Головного управління юстиції у
Київській області, підрозділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Київської
області, третя особа - ОСОБА_2, про
скасування постанови,

встановила:

У липні 2011 року Білоцерківська міська
рада звернулася до суду з позовом до
Головного управління юстиції у
Київській області, підрозділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Київської
області, третя особа - ОСОБА_2, про
скасування постанови.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 08 липня 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 28 лютого 2012
року, у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на неправильне
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати зазначені рішення і ухвалити
нове - про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі в межах, визначених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що постановою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 21.04.2011 скасовано постанову
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 15.12.2010 та
прийнято нову - про часткове
задоволення позовних вимог ОСОБА_2
Скасовано рішення Білоцерківської
міської ради за № 1370 від 14.05.2010 та
розпорядження міського голови м. Біла
Церква за №65-к від 14.05.2010. Зобов'язано
міського голову м. Біла Церква внести
зміни в запис трудової книжки про
звільнення відповідно до положень
Закону України «Про місце
самоврядування». Стягнуто з
Білоцерківської міської ради на
користь ОСОБА_2 середній заробіток за
час вимушеного прогулу в період з 14.05.2010
по 21.04.2011 у розмірі 81494,80 грн. Стягнуто
середній заробіток в розмірі 7238,80 грн. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

На виконання вищезазначеної постанови,
Київським апеляційним
адміністративним судом 17.05.2011 видано
виконавчий лист № 2-а-7691.

Постановою головного державного
виконавця підрозділу примусового
виконання рішень відділу Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Київській області
від 15.06.2011 ВП№ 27087154 відкрито виконавче
провадження по виконанню виконавчого
листа № 2-а-7691, виданого 17.05.2011
Київським апеляційним
адміністративним судом.

Позивач вважає, що підстав для
відкриття виконавчого провадження у
державного виконавця не було, оскільки
виконавчий документ, за яким відкрито
провадження, не відповідає вимогам
виконавчого документа, передбаченого
Законом України «Про виконавче
провадження» № 606-XIV.

Так, відповідно до статті 1 Закону
України № 606-XIV виконавче провадження
як завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 11 Закону України №
606-XIV передбачено, що державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Копії постанови про відкриття
виконавчого провадження надсилаються
не пізніше наступного робочого дня
стягувачу та боржникові.

Відповідно до статті 17 Закону України
№ 606-XIV примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою такі виконавчі документи: 1)
виконавчі листи, що видаються судами, і
накази господарських судів, у тому
числі на підставі рішень третейського
суду та рішень Міжнародного
комерційного арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і Морської
арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті; 2) ухвали,
постанови судів у цивільних,
господарських, адміністративних,
кримінальних справах та справах про
адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом; 3)
судові накази; 4) виконавчі написи
нотаріусів; 5) посвідчення комісій по
трудових спорах, що видаються на
підставі відповідних рішень таких
комісій; 6) постанови органів (посадових
осіб), уповноважених розглядати справи
про адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом; 7)
постанови державного виконавця про
стягнення виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій і
накладенням штрафу; 8) рішення інших
органів державної влади, якщо їх
виконання за законом покладено на
державну виконавчу службу; 9) рішення
Європейського суду з прав людини з
урахуванням особливостей,
передбачених Законом України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини».

Відповідно до статті 18 цього Закону у
виконавчому документі зазначаються: 1)
назва і дата видачі документа,
найменування органу, прізвище та
ініціали посадової особи, що його
видали; 2) дата прийняття і номер
рішення, згідно з яким видано документ;
3) повне найменування (для юридичних
осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та
по батькові за наявності) (для фізичних
осіб) стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника за наявності (для
юридичних осіб), індивідуальний
ідентифікаційний номер стягувача та
боржника за наявності (для фізичних
осіб - платників податків), а також інші
дані, якщо вони відомі суду чи іншому
органу, що видав виконавчий документ,
які ідентифікують стягувача та
боржника чи можуть сприяти примусовому
виконанню, зокрема, дата народження
боржника та його місце роботи (для
фізичних осіб), місцезнаходження майна
боржника, рахунки стягувача та
боржника тощо; 4) резолютивна частина
рішення; 5) дата набрання законної
(юридичної) сили рішенням; 6) строк
пред'явлення виконавчого документа до
виконання.

У разі якщо рішення ухвалено на користь
кількох позивачів або проти кількох
відповідачів, а також якщо належить
передати майно, що перебуває в кількох
місцях, у виконавчому документі
зазначаються один боржник та один
стягувач, а також визначається, в якій
частині необхідно виконати таке
рішення, або зазначається, що обов'язок
чи право стягнення є солідарним.

Виконавчий документ повинен бути
підписаний уповноваженою посадовою
особою із зазначенням її прізвища та
ініціалів і скріплений печаткою.
Скріплення виконавчого документа
гербовою печаткою є обов'язковим у
разі, якщо орган (посадова особа), який
видав виконавчий документ, за законом
зобов'язаний мати печатку із
зображенням Державного Герба України.

Законом можуть бути встановлені також
інші додаткові вимоги до виконавчих
документів.

Підстави для відкриття виконавчого
провадження наведені у статті 19 Закону
України № 606-XIV, зокрема, державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа, зазначеного в статті 17 цього
Закону.

Відповідно до статті 25 Закону України
№ 606-XIV державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання, він відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Так, у оскаржуваній постанові від 15.06.2011
про відкриття виконавчого провадження
не зазначено резолютивної частини
рішення на підставі якої прийнято дану
постанову, а також у постанові про
відкриття виконавчого провадження
відсутній індивідуальний
ідентифікаційний номер стягувача та
його рахунків.

Колегія суддів погоджується із
висновками судів попередніх інстанцій,
що постанова про відкриття виконавчого
провадження приймається на підставі
пред'явленого до виконання виконавчого
документа, в даному випадку -
виконавчого листа № 2-а-7691, виданого
Київським апеляційним
адміністративним судом.

Суди вірно вказали, що вимога
зазначення ідентифікаційного коду
суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника за наявності (для
юридичних осіб), індивідуального
ідентифікаційного номеру стягувача та
боржника за наявності (для фізичних
осіб - платників податків) Законом
України «Про виконаче провадження»
передбачена лише для виконачого
документа.

Таким чином, виконавчий лист
відповідає резолютивній частині
постанови Київського апеляційного
адміністративного суду від 17.05.2011 та
вимогам статті 18 Закону України
№ 606-XIV.

За таких обставин колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій щодо відсутності
підстав для задоволення позовних
вимог.

За приписами статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Згідно статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального
права при ухваленні судових рішень
чи вчиненні процесуальних дій. Не може
бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення норм процесуального
права, якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржувані судові рішення
постановлені з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
доводи касаційної скарги не
спростовують висновки, викладені в
судових рішеннях, підстави для їх
скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

ухвалила:

Касаційну скаргу Білоцерківської
міської ради залишити без задоволення,
а постанову Київського окружного
адміністративного суду від 08 липня 2011
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 28 лютого 2012
року у справі за позовом
Білоцерківської міської ради до
Головного управління юстиції у
Київській області, підрозділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Київської
області, третя особа - ОСОБА_2, про
скасування постанови - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.І. Гаманко

Судді С.В. Білуга

А.Ф. Загородній