Справа № К/9991/80312/11-С
Суддя: Гаманко О.І.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2014 року м. Київ
К/9991/80312/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Гаманка
О.І.

суддів Білуги С.В.

Загороднього А.Ф.

при секретарі Сперкач Т.В.,

за участю позивача та представника
відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 25 жовтня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
Міністерства внутрішніх справ України,
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області, начальника Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області, третя
особа - ОСОБА_5, про визнання
протиправним та скасування наказів,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2010 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області, Начальника
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області, Міністерства внутрішніх справ
України про визнання протиправним та
скасування наказів; визнання
протиправною бездіяльності Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області щодо
не розгляду питання стосовно подальшої
служби в органах внутрішніх справ
України ОСОБА_3 на посаді, яка буде
відповідати званню, фаху та досвіду;
визнання протиправним та скасування
наказу ГУ МВС України в Одеській
області про призначення на посаду
начальника відділу боротьби зі
злочинами, пов'язаними з торгівлею
людьми ОСОБА_5; зобов'язання
Міністерство внутрішніх справ України
та Головне управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області призначити на посаду
начальника відділу боротьби зі
злочинами, пов'язаними з торгівлею
людьми; визнання протиправним та
скасування наказу МВС України № 989 о/с
від 10.06.2010 року в частині зарахування
його в розпорядження ГУМВС України в
Одеській області; стягнення з
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, починаючи з серпня
2010 року по день поновлення на службі.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 03 лютого 2011
року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано протиправним наказ Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області № 420
о/с від 19 серпня 2010 року в частині
призначення на посаду
оперуповноваженого відділу розкриття
майнових злочинів та незаконних
заволодінь автотранспортом управління
карного розшуку ГУМВС України в
Одеській області ОСОБА_3

Визнано протиправною бездіяльність
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області щодо нерозгляду питання
стосовно подальшої служби в органах
внутрішніх справ України ОСОБА_3 на
посаді, яка буде відповідати званню,
фаху та досвіду відповідно до
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів УРСР від 29.07.1991 року № 114.

Зобов'язано Міністерство внутрішніх
справ України та Головне управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області призначити ОСОБА_3
на посаду начальника відділу боротьби
зі злочинами, пов'язаними з торгівлею
людьми Головного управління МВС
України в Одеській області.

Визнано протиправним та скасовано
наказ №989 о/с від 10.06.2010 року в частині
зарахування ОСОБА_3 в розпорядження
ГУМВС України в Одеській області.

Зобов'язано Головне управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області здійснити
перерахунок та виплатити недоплачений
середній заробіток майору міліції
ОСОБА_3 за час вимушеного прогулу,
починаючи з серпня 2010 року по день
поновлення на посаді.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 25 жовтня 2011
року скасовано рішення суду першої
інстанції та прийнято нове, яким у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати судове рішення суду
апеляційної інстанції, а рішення суду
першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі в
межах, визначених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Судами встановлено, що з 18.09.2009 року
ОСОБА_3 проходив службу в Міністерстві
внутрішніх справ України і до
звільнення обіймав посаду начальника
управління боротьби зі злочинами,
пов'язаними з торгівлею людьми, Головне
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області.

Наказом МВС України № 21 від 26 січня 2010
року «Про організаційно-штатні зміни в
органах і підрозділах МВС» було
затверджено перелік змін у штатах,
згідно якого скорочуються всі посади
управління боротьби зі злочинами,
пов'язаними з торгівлею людьми
Головного управління МВС України в
Одеській області.

На виконання вказаного наказу Головним
управлінням МВС України в Одеській
області було видано наказ № 88 від 12.02.2010
року «Про організаційно-штатні зміни в
органах і підрозділах ГУМВС», яким
ліквідовано управління боротьби зі
злочинами, пов'язаними з торгівлею
людьми, в якому працював позивач та
створено відділ боротьби зі злочинами
пов'язаними з торгівлею людьми з тою ж
кількістю працівників.

31.05.2010 року на підставі рапорту
позивача Головним управлінням МВС
України в Одеській області було видано
наказ № 266 о/с, позивачу була надана
чергова та невикористана відпустки з 31
травня по 11 серпня 2010 року.

Наказом МВС України від 10.06.2010 року № 989
о/с позивача було звільнено з посади
начальника управління боротьби зі
злочинами, пов'язаними з торгівлею
людьми Головного управління МВС
України в Одеській області та
зараховано його у розпорядження
Головного управління МВС України в
Одеській області.

Наказом Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області від 19.08.2010 № 420 о/с
МВС України ОСОБА_3 призначено на
посаду оперуповноваженого відділу
розкриття майнових злочинів та
незаконних заволодінь автотранспортом
управління карного розшуку ГУМВС
України в Одеській області.

31 серпня 2010 року позивач подав рапорт
до ГУМВС про те, що в період з 02 по 27
серпня 2010 року він знаходився на
лікарняному. Наказом ГУМВС від 15.09.2010
року № 468 ОСОБА_3 було продовжено
відпустку з 12 серпня по 07 вересня 2010
року.

13 вересня 2010 року позивач подав до
ГУМВС рапорт щодо незаконності
призначення його на посаду
оперуповноваженого управління карного
розшуку ГУМВС, про оскарження
вказаного наказу та відмову приступати
до виконання службових обов'язків за
вказаною посадою.

02.12.2010 року на засіданні Кадрової
комісії ГУМВС було прийняте рішення
про відміну рішення кадрової комісії
від 19.08.2010 року № 25 та подано клопотання
перед начальником ГУМВС про
призначення ОСОБА_3 на посаду
начальника циклу Одеського училища
професійної підготовки працівників
міліції ГУМВС.

Наказом ГУМВС України в Одеській
області № 611 від 02 грудня 2010 року було
відмінено пункт оскаржуваного наказу
від 19 серпня 2010 року № 420 в частині
призначення позивача на посаду
оперуповноваженого відділу розкриття
майнових злочинів та незаконних
заволодінь автотранспортом управління
карного розшуку ГУМВС.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції дійшов
правильного та обґрунтованого
висновку, виходячи з наступного.

Суспільні відносини, пов'язані зі
створенням правових, організаційних,
економічних та соціальних умов
реалізації громадянами України права
на державну службу, регулює Закон
України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ
"Про державну службу". Згідно зі
статтями 9 і 30 цього Закону правовий
статус окремих категорій державних
службовців регулюється Конституцією
України, спеціальними законами та
Кодексом законів про працю України.

Спеціальним законодавством
урегульовані питання, пов'язані із
прийняттям (обранням, призначенням)
громадян на публічну службу, її
проходженням та звільненням із неї (її
припиненням). До таких законодавчих
актів належать, зокрема, Закон України
від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ "Про
міліцію" та Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ Української
РСР.

У розділі IV цього Положення викладено
умови призначення на посади,
переміщення та просування по службі
осіб начальницького складу органів
внутрішніх справ, у тому числі
передбачена можливість переміщення
цих осіб по службі при скороченні
штатів, але значення терміну
"скорочення штатів" не розкрито, у
зв'язку із чим при встановленні
наявності такого скорочення і
правомірності його проведення
необхідно керуватися нормами
трудового законодавства.

У разі перетворення одного
структурного підрозділу юридичної
особи публічного права в інший або при
його перепрофілюванні звільнення з
публічної служби, зміна її істотних
умов можуть мати місце, якщо це
супроводжується скороченням
чисельності чи штату працівників,
змінами у їх складі за посадами,
спеціальністю, кваліфікацією,
професіями тощо. Саме по собі
перетворення одного структурного
підрозділу юридичної особи публічного
права в інший без скорочення штату не
може бути підставою для звільнення з
публічної служби чи зміни істотних
умов її проходження. Скорочення штату
встановлюється шляхом порівняння
штатних розписів цієї юридичної особи
до і після її реорганізації.

Відповідно до п. 45 Положення «Про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ» переміщення осіб
середнього, старшого і вищого
начальницького складу на нижчі посади
при скороченні штатів і за станом
здоров'я провадиться прямими
начальниками в межах наданих їм прав за
умови, якщо немає можливості для
призначення на рівнозначну посаду.

Згідно з підпунктом «в» пункту 40
Положення «Про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ при
здійсненні організаційно штатних
заходів особи начальницького складу»
можуть зараховуватися в розпорядження
органу внутрішніх справ на строк не
більше 15 діб.

Судом першої інстанції встановлено, що
при реорганізації підрозділу, яка мала
місце 26.01.2010 року, не було скорочення
штату, а мало місце перетворення одного
структурного підрозділу юридичної
особи публічного права в інший без
скорочення штату, що не може бути
підставою для звільнення з публічної
служби чи зміни істотних умов її
проходження. Тому суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що звільнення
ОСОБА_3 з займаної ним посади та
призначення без його згоди, під час
перебування у відпустці на посаду
оперуповноваженого відділу розкриття
майнових злочинів та незаконних
заволодінь автотранспортом управління
карного розшуку ГУМВС України в
Одеській області з посадовим окладом 750
грн. є незаконним.

З жодним наказом позивача не було
ознайомлено під підпис.

Відповідно до пункту 24 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України, суд
вирішуючи питання про поновлення особи
на службі в органах внутрішніх справ
повинен вирішити питання про стягнення
на його користь середнього заробітку
за час вимушеного прогулу, але не
більше ніж за один рік.

Згідно довідки Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області № 274 від 31.08.2010 року
середній заробіток майора міліції
ОСОБА_3 становить 7174,00 грн.

Таким чином суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку, про
необхідність здійснення перерахунку
та виплату недоплаченого середнього
заробітку ОСОБА_3 за час вимушеного
прогулу, починаючи з серпня 2010 року по
день поновлення на посаді, відповідно
до даних довідки № 274 від 31.08.2010 року, з
урахуванням отриманого ним грошового
забезпечення, відповідно до наказу
ГУМВС України в Одеській області № 420
о/с від 19.08.2010 року.

Відповідно до вимог ст. 225 КАС України
суд касаційної інстанції має право
змінити судове рішення, або
встановлювати обставини, а судове
рішення, яке змінюється є помилковим
тільки в частині.

З урахуванням обставин справи
постанову апеляційного суду слід
скасувати як помилкову, а постанову
суду першої інстанції змінити,
виклавши абзац четвертий постанови із
зазначенням дати поновлення позивача
на посаді в управлінні, з якої його було
неправомірно звільнено - 10.06.2010 року.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 225, 226, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 25 жовтня 2011
року скасувати.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 03 лютого 2011
року змінити, виклавши абзац четвертий
постанови у наступній редакції:

«Поновити ОСОБА_3 на посаді начальника
управління боротьби зі злочинами,
пов'язаними з торгівлею людьми,
Головного управління МВС України в
Одеській області з 10.06.2010 року».

В решті постанову суду першої
інстанції залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.І. Гаманко

Судді
С.В. Білуга

А.Ф.Загородній