Справа № 2а-1870/3918/12
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/70456/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В.,
Мойсюка М.І., Олексієнка М.М.,
розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м. Конотопі та Конотопському районі
Сумської області на постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 16 червня 2012 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 18 жовтня 2012
року у справі за позовом відкритого
акціонерного товариства «Конотопське
управління механізації будівництва та
автотранспорту» до управління
Пенсійного фонду України в м. Конотопі
та Конотопському районі Сумської
області про визнання протиправним та
скасування рішення,

в с т а н о в и л а :

У травні 2012 року позивач звернувся до
суду із зазначеним позовом до
відповідача. Уточнивши свої позовні
вимоги, просив визнати протиправним та
скасувати рішення відповідача від 26
грудня 2011 року № 438 про застосування
фінансових санкцій та пені за
несвоєчасну сплату страхових внесків
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що п.
2 ч. 9 ст. 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» на момент винесення
оскаржуваного рішення, втратив
чинність, тому фінансові санкції та
пеня не можуть бути стягнуті.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 16 серпня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 18
жовтня 2012 року, позов задоволено.
Визнано протиправним і скасовано
рішення управління Пенсійного фонду
України в м. Конотопі та Конотопському
районі Сумської області від 26 грудня 2011
року № 438 про застосування фінансових
санкцій та нарахування пені за
несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
внесків у тому числі донарахованих
страхувальниками або органами
Пенсійного фонду.

У касаційній скарзі управління
Пенсійного фонду України в м. Конотопі
та Конотопському районі Сумської
області, посилаючись на порушення
судом першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати вказані
рішення та ухвалити нове судове
рішення про відмову у задоволенні
позову.

Перевіривши за матеріалами справи
доводи касаційної скарги та
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі в
межах касаційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що відкрите акціонерне
товариство «Конотопське управління
механізації будівництва та
автотранспорту» зареєстроване як
платник страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування в управлінні Пенсійного
фонду України в м. Конотопі та
Конотопському районі Сумської області.

26 грудня 2011 року відповідач прийняв
рішення № 438 про застосування
фінансових санкцій та нарахування пені
за несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
внесків у тому числі донарахованих
страхувальниками або органами
Пенсійного фонду, яким до відкритого
акціонерного товариства «Конотопське
управління механізації будівництва та
автотранспорту» застосовано фінансову
санкцію в розмірі 4361 грн. 78 коп. та
нараховано пеню в сумі 9833 грн. 74
коп. Вказане рішення було оскаржене
позивачем до Пенсійного фонду України,
однак останній своїм рішенням № 7776/09-10
від 3 квітня 2012 року, залишив без змін
рішення відповідача.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції, з яким погодився і суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що на момент винесення рішення про
застосування фінансових санкцій та
пені втратила чинність норма права, а
саме п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», яка передбачала
відповідальність за вказане порушення,
оскільки з 1 січня 2011 року набрав
чинності Закон України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

З вказаним висновком колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
не погоджується виходячи з наступного.

Пунктом 2 частини дев'ятої статті 106
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (у редакції, що була
чинною на час проведення перевірки)
передбачені випадки застосування
фінансових санкцій виконавчими
органами Пенсійного фонду до
страхувальників, зокрема, за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
страхувальниками страхових внесків, у
тому числі донарахованих
страхувальниками або територіальними
органами Пенсійного фонду,
накладається штраф залежно від строку
затримки платежу в розмірі: 10 відсотків
своєчасно не сплачених зазначених сум -
у разі затримки їх сплати у строк до

30 календарних днів включно; 20
відсотків зазначених сум - у разі
затримки їх сплати у строк до 90
календарних днів включно; 50 відсотків
зазначених сум - у разі затримки їх
сплати понад 90 календарних днів.
Одночасно на суми своєчасно не
сплачених (не перерахованих) страхових
внесків і фінансових санкцій
нараховується пеня в розмірі 0,1
відсотка зазначених сум коштів,
розрахована за кожний день
прострочення платежу.

Згідно з абзацом п'ятим пункту 7
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин) стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється.

Отже, заборгованість у зв'язку з
несплатою страхових внесків, а відтак і
накладені фінансові санкції, які
виникли у підприємства з липня 2009 року,
відповідно до вимог абзацу п'ятого
пункту 7 Прикінцевих та перехідних
положень Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», мають бути
застосовані (стягнуті) і після 1 січня
2011 року, оскільки зазначені фінансові
санкції виникли в період дії пункту 4
частини дев'ятої статті 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», тобто
відповідно до законодавства, що діяло
на момент виникнення зазначеної
заборгованості.

Зазначений висновок узгоджується з
правовою позицією Верховного Суду
України, викладеною у постановах від 3
липня 2012 року, 26 березня 2013 року і 3
грудня 2013 року (справи № № 21-157а12, 21-71а13,
21-414а13 відповідно).

За таких обставин рішення судів
попередніх інстанцій не можуть
залишатися без змін.

Згідно вимог ч. 1 ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції не може
досліджувати докази, встановлювати та
визнавати доведеними обставини, що не
були встановлені в судовому рішенні, та
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу.

Відповідно до статті 229 цього Кодексу
суд касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

З огляду на вищенаведене та враховуючи,
що судами повно і правильно
встановлені фактичні обставини справи,
але неправильно застосовані норми
матеріального права, колегія суддів
дійшла висновку, що всі ухвалені у цій
справі судові рішення підлягають
скасуванню з ухваленням нового - про
відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 229, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Конотопі
та Конотопському районі Сумської
області задовольнити.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 16 червня 2012
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 18 жовтня 2012 року скасувати та
прийняти нову постанову.

У задоволенні позову відкритого
акціонерного товариства «Конотопське
управління механізації будівництва та
автотранспорту» до управління
Пенсійного фонду України в м. Конотопі
та Конотопському районі Сумської
області про визнання протиправним та
скасування рішення відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: В.В. Тракало М.І.
Мойсюк М.М. Олексієнко