Справа № 826/3420/14
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 квітня 2014 року 16:26 №
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Скочок Т.О., суддів
Гарника К.Ю., Кармазіна О.А., розглянувши
у порядку письмового провадження
адміністративну справу
за позовомДержавної судової
адміністрації України доДержавної
виконавчої служби України провизнання
дій протиправними та скасування
постанови від 04.02.2014 року, -
До Окружного адміністративного суду
міста Києва звернулася Державна судова
адміністрація України (надалі - позивач
або ДСА України) з позовом до Державної
виконавчої служби України (надалі -
відповідач або ДВС України), в якому
- визнати дії Державної виконавчої
служби України щодо накладення
постановою старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Кушнір Л.В. у
виконавчому провадженні №25277194 на
Державну судову адміністрацію України
штрафу у розмірі 680 грн. протиправними;
- постанову старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Кушнір Л.В., винесену
04.02.2014 року у виконавчому провадженні
№25277194, про накладення на Державну
судову адміністрацію України штрафу у
розмірі 680 грн. скасувати.
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 01.04.2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі, закінчено
підготовче провадження та призначено
справу до судового розгляду у судовому
засіданні на 09.04.2014 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що оскаржувана постанова від
04.02.2014 року винесена в порушення
положень Закону України «Про виконавче
провадження», оскільки у позивача
наявні поважні причини, у зв'язку з
якими в останнього відсутня можливість
для виконання рішення Луганського
окружного адміністративного суду, а,
відтак, дана постанова підлягаю
У судове засідання 09.04.2014 року сторони
належним чином повідомлені про дату,
час та місце судового розгляду у
відповідності до положень ст. 35 Кодексу
адміністративного судочинства України
(надалі - КАС України), що
підтверджується наявним у матеріалах
справи повідомленням про вручення
поштового відправлення та розпискою,
не з'явилися, у зв'язку з чим судовий
розгляд справи було відкладено до
У судове засідання 16.04.2014 року з'явилися
представники сторін.
Представник позивача у судовому
засіданні позов підтримав у повному
обсязі та просив суд задовольнити його
з підстав, викладених у позовній заяві.
Представник відповідача проти позову
заперечував, підтримавши доводи,
викладені у письмових запереченнях
проти позову, в яких зазначено, що
оскаржувана постанова про накладення
штрафу винесена на підставі і в межах
повноважень державного виконавця у
зв'язку з невиконанням позивачем
судового рішення.
У судовому засіданні ухвалою суду
задоволено клопотання представника
позивача та визнано поважними причини
пропуску строку звернення до суду.
Суд у судовому засіданні 16.04.2014 року за
згодою сторін на підставі ч. 4 ст. 122 КАС
України, враховуючи відсутність
потреби заслухати свідка та експерта,
ухвалив про перехід до розгляду справи
у порядку письмового провадження.
Розглянувши наявні в матеріалах справи
документи і матеріали, заслухавши
пояснення представників сторін,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд зазначає
Державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
департаменту ДВС України Маєвською Д.В.
за результатами розгляду заяви про
примусове виконання виконавчого листа
№2а-4295/10/1270, виданого 05.11.2010 року
Луганським окружним адміністративним
судом, про зобов'язання ДСА України
виділити Луганському апеляційному
господарському суду з Єдиного рахунку
відкритого у Державному казначействі
України МФО 820172, передбаченого на
виконання рішень судів на користь
суддів, кошти для проведення виплати
недоплаченої з 22.05.2008 року надбавки за
вислугу років у розмірі 40 відсотків від
загальної суми щомісячного заробітку з
урахуванням доплати за
кваліфікаційний клас, а з 19.08.2009 року
заробітної плати, обчисленої з
урахуванням посадового окладу,
виходячи з 9,8 мінімальних заробітних
плат, встановлених законом на момент
проведених виплат з 19.08.2009 року з
урахуванням раніше проведених виплат,
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження від 21.03.2011 року
(ВП №25277194).
У вказаному виконавчому провадженні
№25277194 в якості боржника виступило ДСА
України, а в якості стягувача - ОСОБА_3
При цьому, п. 2 резолютивної частини
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 21.03.2011 року встановлено
боржнику 7-денний строк з дня винесення
постанови для самостійного виконання
судового рішення.
Як вбачається з матеріалів виконавчого
провадження №25277194 на адресу позивача
направлялися вимоги державного
виконавця №1660/6 від 26.07.2012 року, №360/6 від
31.07.2013 року №360/6 від 12.11.2013 року, №360/6 від
04.02.2014 року, яким від ДСА України
вимагалося виконати вказане вище
рішення суду.

Надалі, старшим державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
ДВС України Кушнір Л.В. у межах
виконавчого провадження №25277194
винесено постанову про накладення
штрафу від 04.02.2014 року за невиконання
без поважних причин у встановлений
державним виконавцем строк рішення, що
зобов'язує боржника - ДСА України -
виконати певні дії, які можуть бути
виконані лише боржником, якою
постановлено накласти на боржника
штраф у розмірі 680,00 грн.

Вважаючи дії відповідача щодо
винесення постанови про накладення
штрафу від 04.02.2014 року протиправними, а
дану постанову такою, що підлягає
скасуванню, позивач звернувся з
позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд
виходить з наступного.

Нормативно-правовим актом, яким
врегульовано умови і порядок виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), що відповідно до
закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку є Закон України
«Про виконавче провадження» від 21.04.1999
року № 606-XIV (надалі - Закон №606).

Відповідно до ст. 1 Закону №606,
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною 1 ст. 6 Закону №606 визначено, що
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Разом з тим, приписами ч. 1 ст. 11 Закону
№606 зазначено, що державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії,
зокрема, у процесі здійснення
виконавчого провадження накладати
стягнення у вигляді штрафу на фізичних,
юридичних та посадових осіб у випадках,
передбачених законом (п. 13 ч. 2 ст. 11
Закону №606).

Так, положеннями ст. 75 Закону №606
визначені загальні умови виконання
рішень, за якими боржник зобов'язаний
особисто вчинити певні дії або
утриматися від їх вчинення.

Водночас, після відкриття виконавчого
провадження за виконавчим документом,
що зобов'язує боржника вчинити певні
дії або утриматися від їх вчинення,
державний виконавець перевіряє
виконання рішення не пізніше ніж на
наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження (ч. 1
ст. 75 Закону №606).

В свою чергу, ч. 2 ст. 25 Закону №606 у
редакції, що діяла станом на момент
виникнення спірних правовідносин,
зафіксовано, що державний виконавець
протягом трьох робочих днів з дня
надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

З матеріалів справи вбачається, що
державний виконавець, відкриваючи
постановою від 21.03.2011 року виконавче
провадження №25277194, встановив боржнику
- ДСА України - семиденний строк з дня
винесення даної постанови для
самостійного виконання рішення суду.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 75 Закону
№606, у разі невиконання зазначених
вимог без поважних причин державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону і
не пізніше п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення. Якщо рішення не
виконано і виконання може бути
проведено без участі боржника,
державний виконавець організовує
виконання відповідно до повноважень,
наданих йому законом, та вносить
подання (повідомлення) правоохоронним
органам для притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом.
При цьому на боржника повторно
накладається штраф у порядку,
встановленому статтею 89 цього Закону.

Приписами ст. 89 Закону №606 передбачено,
що у разі невиконання без поважних
причин у встановлений державним
виконавцем строк рішення, що зобов'язує
боржника виконати певні дії, та рішення
про поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання. У
разі повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає на нього штраф у подвійному
розмірі та звертається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

З аналізу вищевикладених правових норм
вбачається, що накладення на боржника
штрафу, відповідно до положень ст. 89
Закону №606, можливе лише у разі
відсутності поважних причин для
невиконання судового рішення.

Як зазначає представник позивача у
позовній заяві, що підтверджено
останнім під час судового розгляду
справи, ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
01.11.2010 року у справі №К-34095/10, копія якої
наявна у матеріалах виконавчого
провадження №25277194, частково
задоволено клопотання ДСА України та
зупинено виконання постанови
Луганського окружного
адміністративного суду від 04.08.2010 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до ДСА
України, Луганського апеляційного
господарського суду про визнання
бездіяльності незаконною, зобов'язання
провести перерахунок та виплату
заробітної плати і щомісячного
грошового утримання за винятком
рішення про присудження виплати
заробітної плати іншого грошового
утримання у межах суми стягнення за
один місяць.

Крім того, позивач листом від 20.08.2013
року №10-4670/13, який відповідно до
відмітки на копії даного листа,
наявного у матеріалах справи, надійшов
до відповідача 23.08.2013 року за вх.№13-0-18-82,
повідомило ДВС України про
вищезазначену ухвалу Вищого
адміністративного суду України від
01.11.2010 року.

На підставі викладеного вище,
відповідно до матеріалів виконавчого
провадження №25277194, старшим державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень ДВС України Кушнір
Л.В. винесено постанову про зупинення
виконавчого провадження від 02.09.2013
року, якою постановлено зупинити
вказане виконавче провадження до
закінчення строку дії зазначених
обставин.

Постановою Вищого адміністративного
суду України від 10.04.2013 року у справі
№К-34095/10, касаційну скаргу ДСА України
задоволено частково; ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 07.10.2010 року скасовано; постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 04.08.2010 року
змінено; скасовано зазначену постанову
в частині задоволення позовних вимог
ОСОБА_3 про перерахунок та виплату
заробітної плати з розрахунку
посадового окладу у розмірі 9,8
мінімальних заробітних плат,
встановлених Законом на момент
проведення виплат, та ухвалити у цій
частині нове рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3; в
частині задоволення позову про
перерахунок надбавки за вислугу років
абзаци другий - сьомий резолютивної
частини постанови викладено у такій
редакції: «Зобов'язати Луганський
апеляційний господарський суд
перерахувати ОСОБА_3 надбавку за
вислугу років у відповідності з
положеннями частини 4 статті 44 Закону
України «Про статус суддів» у редакції,
чинній на час існування спірних
правовідносин, з 22 травня 2008 року».
Абзаци восьмий, дев'ятий, дев'ятий,
десятий, одинадцятий, дванадцятий,
тринадцятий резолютивної частини
постанови вважати відповідно абзацами
третім, четвертим, п'ятим, шостим,
сьомим, восьмим, дев'ятим; в решті
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 04.08.2010 року
залишено без змін.

З огляду на викладене вище вбачається,
що вказаною постановою Вищого
адміністративного суду України від
10.04.2013 року у справі №К-34095/10 скасовано
постанову Луганського окружного
адміністративного суду, на виконання
якої відкрито виконавче провадження
№25277194, в частині зобов'язання ДСА
України виділити Луганському
апеляційному господарському суду з
Єдиного рахунку Державного бюджету
України №4024, відкритого у
Державному казначействі України МФО
820172, передбаченого на виконання рішень
судів на користь суддів, кошти для
проведення виплати недоплаченої з
22.05.2008 року надбавки за вислугу років у
розмірі 40 відсотків від загальної суми
щомісячного заробітку з урахуванням
доплати за кваліфікаційний клас, а з
19.08.2009 року заробітної плати,
обчисленої з урахуванням посадового
окладу, виходячи з 9,8 мінімальних
заробітних плат, встановлених законом
на момент проведених виплат з 19.08.2009
року з урахуванням раніше проведених
виплат, та викладено резолютивну
частину у новій редакції, якою ДСА
України не віднесено до кола осіб, які
зобов'язані вчинити певні дії по
відношенню до ОСОБА_3 (стягувача у
даному виконавчому провадженні).

Разом з тим, старшим державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень ДВС України Кушнір
Л.В. винесено постанову про поновлення
виконавчого провадження від 08.11.2013
року, якою з посиланням на резолютивну
частину рішення Вищого
адміністративного суду України від
10.04.2013 року постановлено поновити
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого листа
№2а-4295/10/1270, виданого 05.11.2010 року
Луганським окружним адміністративним
судом.

Зі змісту вказаної вище постави
вбачається, що станом на момент
винесення постанови про поновлення
виконавчого провадження від 08.11.2013 року
ДВС України було відомо про факт
скасування постанови Луганського
окружного адміністративного суду від
04.08.2010 року, яка слугувала підставою для
відкриття виконавчого провадження
№25277194, та частково викладу її у новій
редакції, якою ДСА України не віднесено
до кола осіб, які зобов'язані вчинити
певні дії по відношенню до ОСОБА_3
(стягувача у даному виконавчому
провадженні).

З урахуванням викладеного вище,
колегія суддів дійшла висновку, що у
позивача наявні підстави, які
перешкоджають останньому виконати
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 04.08.2010 року,
на підставі якої відкрито виконавче
провадження №25277194, оскільки з
матеріалів даної адміністративної
справи вбачається, що ДСА України не
віднесено до кола осіб, які зобов'язані
вчинити певні дії по відношенню до
ОСОБА_3 (стягувача у даному виконавчому
провадженні), з огляду на що дії
старшого державного виконавця відділу
примусового виконання рішень ДВС
України Кушнір Л.В. щодо винесення
постанови про накладення штрафу від
04.02.2014 року у виконавчому провадженні
№25277194 є протиправними, а вказана
постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їх посадові і службові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

При цьому суд, оцінюючи спірні дії
відповідача, виходить з критеріїв
оцінки рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень,
встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до
яких, зокрема, відносяться вчинення дій
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано, обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для вчинення дії.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в
сукупності, проаналізувавши матеріали
справи та надані сторонами докази, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими, а, відтак, такими, що
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 158-163, 167, 181, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити у повному
обсязі.

2. Визнати протиправними дії
Державної виконавчої служби України
щодо винесення постанови про
накладення штрафу від 04.02.2014 року у
виконавчому провадженні №25277194.

3. Скасувати постанову Державної
виконавчої служби України про
накладення штрафу від 04.02.2014 року у
виконавчому провадженні №25277194.

Постанова набирає законної сили в
строк і порядку, передбачені ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Т.О. Скочок

Судді
К.Ю. Гарник

О.А. Кармазін