Справа № 429/2999/12
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2014 року м. Київ
К/9991/59995/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в місті
Павлограді та Павлоградському районі
Дніпропетровської області на
постанову Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 26 квітня 2012 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 03 серпня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
місті Павлограді та Павлоградському
районі Дніпропетровської області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
місті Павлограді та Павлоградському
районі Дніпропетровської області, у
якому просила суд визнати
неправомірними дії щодо припинення з
01.07.2009 виплати пенсії; зобов'язати
поновити виплату пенсії відповідно до
Закону України «Про державну службу»;
зобов'язати виплатити різницю між
нарахованою та отриманою пенсією, яка
утворилась з 01.09.2009.

Позовні вимоги мотивовано тим, що з
26.12.1991 вона є пенсіонером та перебуває
на обліку в Управлінні Пенсійного
фонду України в місті Павлограді. З
16.08.1971 по 02.09.1996 вона працювала на посаді
інспектора шкіл Павлоградського
райвідділу освіти і з 26.12.1999 вийшла на
пенсію за віком на загальних підставах.
Працюючи на посаді інспектора
загальноосвітніх шкіл відділу освіти
районних рад народних депутатів вона
набула статусу державного службовця та
набула право на пенсійне забезпечення
державного службовця. В 2000 році
інспектором Управління Пенсійного
фонду України в місті Павлограді
позивачці було роз'яснено її право на
перерахування пенсії з урахуванням
вимог Закону України «Про державну
службу». Вказує, що зібрала всі
необхідні документи і з 10.03.2000 почала
отримувати пенсію державного
службовця. Разом з цим, у 2009 році
відповідач повідомив про поновлення
виплат пенсії за віком, у зв'язку з тим,
що в Павлоградській райадміністрації
відсутній наказ від 04.03.1994 № 18-к про
присвоєння їй рангу державного
службовця. У серпні 2010 року Управління
Пенсійного фонду України в місті
Павлограді звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовом до Павлоградської
державної районної адміністрації про
стягнення переплати, що утворилась за
рахунок виплати пенсії, зокрема ОСОБА_2,
як державному службовцю. За
результатами розгляду даної справи,
рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 12.08.2010,
залишеним без змін постановою
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 08.11.2010, в
задоволенні позову відмовлено. У даній
справі суди дійшли висновку, що
пенсіонери обґрунтовано отримували
пенсію у відповідності до приписів
Закону України «Про державну службу». У
зв'язку з наведеним, 08.06.2011 вона
звернулась до відповідача зі скаргою
щодо незаконності припинення їй
виплати пенсії державного службовця,
на що 01.07.2011 нею було отримано відповідь
про відмову в поновленні пенсії
державного службовця. Вважаючи такі
дії та рішення відповідача
неправомірними позивач просить позов
задовольнити.

Постановою Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 26 квітня 2012 року, залишеною
без змін ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 03 серпня 2012 року, позов задоволено:
визнано дії Управління Пенсійного
фонду України в місті Павлограді та
Павлоградському районі
Дніпропетровської області щодо
припинення з 01 липня 2009 року виплати
пенсії позивачу, призначеної
відповідно до Закону України «Про
державну службу» - неправомірними.
Скасовано рішення Управління
Пенсійного фонду України в місті
Павлограді та Павлоградському районі
Дніпропетровської області від 22 червня
2009 року про припинення з 01 липня 2009 року
виплати пенсії ОСОБА_2, призначеної
відповідно до Закону України «Про
державну службу». Зобов'язано
Управління Пенсійного фонду України в
місті Павлограді та Павлоградському
районі Дніпропетровської області
поновити виплату пенсії ОСОБА_2
відповідно до Закону України «Про
державну службу» з 01 липня 2009 року.
Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в місті Павлограді та
Павлоградському районі
Дніпропетровської області виплатити
на користь ОСОБА_2 різницю між
нарахованою та отриманою пенсією, яка
утворилася з 01 липня 2009 року.

У поданій касаційній скарзі Управління
Пенсійного фонду України в місті
Павлограді та Павлоградському районі
Дніпропетровської області з
посиланням на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати оскаржувані судові
рішення та ухвалити нове рішення, яким
в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами попередніх
інстанцій, ОСОБА_2 з 16.09.1971 по 02.09.1996
працювала на посаді інспектора шкіл
Павлоградського районного відділу
освіти.

04 березня 1994 року на підставі наказу
№18-к від 04.03.1994 ОСОБА_2 згідно Закону
України «Про державну службу»
присвоєно 13 ранг державного службовця.

З 26.12.1991 ОСОБА_2 є пенсіонером і
перебуває на обліку у відповідача та
отримує пенсію за віком.

З 10.03.2000 позивач почала отримувати в
Управлінні Пенсійного фонду України в
місті Павлограді та Павлоградському
районі Дніпропетровської області
пенсію державного службовця.

Однак, 22 червня 2009 року Управлінням
Пенсійного фонду України в м.
Павлограді та Павлоградському районі
Дніпропетровської області позивачці
поновлено виплату пенсії за віком,
мотивуючи такі дії відсутністю в
Павлоградській районній адміністрації
наказу №18-к від 04.03.1994 про присвоєння
ОСОБА_2 рангу державного службовця.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився апеляційний суд, мотивував
своє рішення тим, що відповідач в
порушення вимог чинного законодавства
та за відсутності відповідних на це
підстав припинив позивачу виплату
пенсії у відповідності до вимог Закону
України «Про державну службу».

Колегія суддів, виходячи з меж
касаційного перегляду, встановлених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України погоджується із
зазначеними висновками судів
попередніх інстанцій, з огляду на
наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про державну службу» державна служба -
це професійна діяльність осіб, які
займають посади в державних органах та
їх апараті щодо практичного виконання
завдань і функцій держави та одержують
заробітну плату за рахунок державних
коштів.

За приписами Указу Президії Верховної
Ради Української РСР від 23.09.1982 №4073
«Про відділи і управління виконавчих
комітетів обласних районних у містах
Рад народних депутатів Української
РСР» відділ народної освіти входив до
структури районних Рад народних
депутатів.

Кваліфікаційним довідником посад
службовців, затвердженим постановою
Держкомпраці СРСР від 14.01.1969 №15 та
загальносоюзним класифікатором
професій працівників, посад
службовців, затвердженим постановою
Держстандарту СРСР від 27.08.1986 №16, які
діяли на той час, визначалось, що посада
інспектора шкіл належить до посад
спеціалістів.

Відповідно до пункту 2 Порядку
обчислення стажу державної служби,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 03.05.1994 №283, до
стажу державної служби зараховується
робота на посадах керівних працівників
і спеціалістів державних органів
колишніх УРСР та інших республік, а
також колишнього СРСР, зокрема, у
виконавчих комітетах місцевих Рад
депутатів трудящих, Рад народних
депутатів, їх управліннях, самостійних
відділах, інших структурних
підрозділах.

Пунктом 46 Постанови Кабінету Міністрів
України від 13.12.1999 №2288 «Про
впорядкування умов оплати праці
працівників апарату органів
виконавчої влади, місцевого
самоврядування та їх виконавчих
органів, органів прокуратури, судів та
інших органів» встановлено, що посада
інспектора є посадою службовця.

За приписами статті 48 Кодексу законів
про працю України трудова книжка є
основним документом про трудову
діяльність працівника, всі записи в
якій здійснюються на підставі наказів,
виданих установою, на якій працює цей
робітник.

Судами встановлено, що у трудовій
книжці позивача міститься запис про
присвоєння 13 рангу державного
службовця на підставі наказу №18-к від
04.03.1994, а також запис про прийняття
присяги.

Окрім того, у суді першої інстанції
була допитана свідок ОСОБА_3 яка
пояснила, що з 1973 року вона працювала у
Відділі освіти Павлоградського району.
Заробітну плату вона та позивач
отримували у райвиконкомі. І їй і
ОСОБА_2 був присвоєний ранг державного
службовця.

Таким чином, суди дійшли правильних
висновків, що період роботи на посаді
інспектора загальноосвітніх шкіл
відділу освіти районних Рад народних
депутатів зараховується до стажу
державної служби та про наявність
підстав для задоволення позовних
вимог.

Доводи касаційної скарги висновків
судів першої та апеляційної інстанцій
не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин
справи судами першої та апеляційної
інстанцій дана вірно, порушень норм
матеріального чи процесуального права
при ухваленні оскаржуваних судових
рішень судами не допущено.

Відповідно до частини третьої статті
220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в місті
Павлограді та Павлоградському районі
Дніпропетровської області відхилити, а
постанову Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 26 квітня 2012 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 03 серпня 2012
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: