Справа № 826/20610/13-а
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Власенкова
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

17 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Бистрик Г.М., Карпушової О.В.,

при секретарі - Ніколаєнко М.Г.,

за участю позивача - ОСОБА_2,
представника відповідача - Семенець
Г.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на ухвалу Окружного
адміністративного суду м. Києва від 12
лютого 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Служби безпеки України про визнання
протиправним рішення, зобов'язання
вчинити дії,,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Служби безпеки України про
визнання протиправним рішення Комісії
Центрального управління Служби
безпеки України для розгляду питань,
пов'язаних із встановленням статусу
учасника бойових дій відповідно до
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» від 21 січня 2011 року та
скасувння його; зобов'язання Комісію
Центрального управління Служби
безпеки України для розгляду питань,
пов'язаних із встановленням статусу
учасника бойових дій відповідно до
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» визнати позивача учасником
бойових дій та видати йому
посвідчення встановленого зразка.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 12 лютого 2014 року
адміністративний позов залишено без
розгляду в зв'язку з пропуском строку
звернення до адміністративного суду.

Не погоджуючись з постановленою
ухвалою, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить дану ухвалу
скасувати, як таку, що прийнята з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, та направити
справу до суду першої інстанції для
продовження розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
учасників процесу, які прибули в судове
засідання, перевіривши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
оскаржувану ухвалу суду - без змін.

Залишаючи позовні вимоги без розгляду,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивачем пропущено, встановлений ст. 99
КАС України, строк звернення до суду,
а зазначені позивачем причини пропуску
звернення до суду з адміністративним
позовом не є поважними.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Дотримання строку звернення з
адміністративним позовом є однією з
умов для реалізації права на позов у
публічно-правових відносинах. Вона
дисциплінує учасників цих відносин у
випадку, якщо вони стали спірними,
запобігає зловживанням і можливості
регулярно погрожувати зверненням до
суду, сприяє стабільності діяльності
суб'єктів владних повноважень щодо
виконання своїх функцій. Відсутність
цієї умови приводила б до постійного
збереження стану невизначеності у
публічно-правових відносинах.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України - адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Крім того, частиною 3 статті 99 КАС
України встановлено, що для звернення
до суду у справах щодо прийняття
громадян на публічну службу, її
проходження, звільнення з публічної
служби, а також щодо оскарження рішення
суб'єкта владних повноважень
встановлюється місячний строк.
Вказаний строк обчислюється з дня, коли
особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Згідно з ч.1 ст.100 КАС України
адміністративний позов, поданий
після закінчення строків, установлених
законом, залишається без
розгляду, якщо суд на підставі
позовної заяви та доданих до неї
матеріалів не знайде підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до суду поважними, про що
постановляється ухвала.

Враховуючи наведене, та те, що
позивач звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовними вимогами про зобов'язання
визнати його учасником бойових дій та
видати посвідчення встановленого
зразка, тобто дана справа те стосується
спірних питань щодо прийняття громадян
на публічну службу, її проходження чи
звільнення з публічної служби, суд
першої інстанції помилково застосував
в даному випадку ч. 3 ст. 99 КАС України та
залишив позов без розгляду.

Проте, колегія суддів зазначає, що
не дивлячись на це, позивачем також
було пропущено і шестимісячний строк
для звернення до суду.

Так, як вбачається з матеріалів справи
позивач у березні 2010 року на підставі
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» звернувся до відповідача щодо
встановлення йому статусу учасника
бойових дій та видачі у зв'язку з цим
посвідчення встановленого зразка.

21 січня 2011 року рішенням Комісії
Центрального управління Служби
безпеки України для розгляду питань,
пов'язаних із встановленням статусу
учасника бойових дій, позивачу
відмовлено в наданні статусу
учасника бойових дій.

Прийняття вказаного рішення
підтверджується витягом з протоколу №
2 від 21 січня 2011 року (реєстр. № 11/765)
засідання Комісії Центрального
управління Служби безпеки України для
розгляду питань, пов'язаних із
встановленням статусу учасника війни
відповідно до Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

При цьому, як вбачається з витягу
журналу № 7 реєстрації вхідних
документів Департаменту контррозвідки
Служби безпеки України, 24 січня 2011 року
до названого Департаменту, де на той
час проходив службу позивач, надійшов
лист від 21 січня 2011 року за № 11/4/1-766.
Згідно з указаним листом до
Департаменту контррозвідки для
підполковника ОСОБА_2 надіслано витяг з
протоколу засідання Комісії
Центрального управління Служби
безпеки України для розгляду питань,
пов'язаних із встановленням статусу
учасника війни відповідно до Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» щодо
розгляду матеріалів підполковника
ОСОБА_2

Судом першої інстанції встановлено, що
21 квітня 2011 року позивач був
ознайомлений з цим витягом з протоколу,
копію якого йому вручено, що
підтверджується його підписом у
журналі реєстрації вхідних документів
ДКР СБУ № 7,т. 2, за 2011 рік, копія якого
наявна в матеріалах справи.

Колегія суддів вважає безпідставними
посилання апелянта на те, що його було
допущено до роботи з даним документом
та ознайомлено з резолюцією
керівництва, яку він виконав,
направивши документ до іншого
підрозділу.

Так, з наданих відповідачем документів,
а саме копії супровідного листа від
10.06.2011 № 2/А - 30023, вбачається, що ОСОБА_2
був безпосереднім його виконавцем та
особисто готував його, про що зазначено
на зворотній стороні вказаного
супровідного листа, до відділу
кадрового забезпечення ДКР СБУ для
доручення зазначеного витягу з
протоколу засідання Комісії до його
особової справи і не міг не
ознайомитись з рішенням Комісії, яким
йому було відмовлено в наданні статусу
учасника бойових дій.

При цьому, будь-які звернення ОСОБА_2
протягом 2011-2012 років до Комісії чи до
секретаря щодо надання йому протоколу
засідання та самого рішення Комісії
ним не подавалися.

Так, лише 14.08.2013 року, перед звільненням
у запас (виключено із списків з 15.08.2013),
позивач звернувся з рапортом на ім'я
Голови СБУ про повторний розгляд
питання щодо надання йому статусу
учасника бойових дій.

Крім того, у вказаному рапорті
позивачем було зазначено, що йому
відомо, що рішенням Комісії
Центрального управління Служби
безпеки України для розгляду питань,
пов'язаних із встановленням статусу
учасника бойових дій йому було
відмовлено, а тому він просив повторно
розглянути питання щодо визнання його
учасником бойових дій.

Таким чином, саме з 21 квітня 2011 року
розпочався перебіг шестимісячного
строку звернення позивача до
адміністративного суду з даним
позовом, кінцевою датою якого є 21
жовтня 2011 року.

Разом з тим, до суду з даним позовом
позивач звернувся лише 26 грудня 2013
року, тобто з порушенням строку
звернення до адміністративного суду,
визначеного статтею 99 КАС України.

Отже, суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та прийняв
рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а тому апеляційну скаргу
потрібно залишити без задоволення, а
оскаржувану ухвалу суду без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 199 та ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 199, 200, 205,
206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
залишити без задоволення, а ухвалу
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 12 лютого 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:
О.М. Оксененко

Судді:

Г.М.
Бистрик

О.В. Карпушова

Ухвалу в повному тексті
виготовлено 18.04.2014 року.

Головуючий суддя
Оксененко О.М.

Судді:
Бистрик Г.М.

Карпушова О.В.