Справа № 607/15179/13-а
Суддя: Кухтей Р.В.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року Справа
№ 876/15269/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді:
Кухтея Р.В.

суддів:
Гінди О.М., Старунського Д.М.

з участю секретаря судового
засідання: Рак Х.І.

представника позивача:
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на постанову Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 18 листопада 2013 року за
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в м. Тернополі
про визнання дій протиправним та
зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

В серпні 2013 року ОСОБА_2 звернувся в суд
з позовом до Управління Пенсійного
фонду України в м. Тернополі (далі - УПФУ
м.Тернополі), в якому просив зобов'язати
відповідача призначити та нарахувати
пенсію на пільгових умовах з 30.09.2010 р. та
зобов'язати провести розрахунок
належної пенсії, починаючи з цієї дати.

Постановою Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 18.11.2013 р. в задоволені
позову було відмовлено повністю.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, її оскаржив позивач.
В поданій суду апеляційній скарзі
заперечує висновки суду першої
інстанції щодо відсутності належного
звернення із заявою про призначення
пенсії. Вказує, що такі звернення були
ще у 2009 році та в подальшому. Тому
просить скасувати постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 18.11.2013 р. у
даній справі та прийняти нову, якою
задовольнити його позов повністю.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника позивача ОСОБА_3, який
підтримав апеляційну скаргу,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги в їх сукупності, суд
дійшов висновку, що апеляційна скарга
частковому задоволенні, а постанова
суду першої інстанції скасуванню з
наступних підстав.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_2 в
лютому 2010 році звернувся із заявою до
УПФУ м. Тернополі про призначення
пенсії на пільгових умовах, проте того
ж місяця зазначений орган повернув
подані документи позивачу з посиланням
на те, що за умови подання в Управління
Пенсійного фонду за місцем проживання
необхідних документів, які
підтверджують пільговий характер
роботи, комісією може бути розглянуто
питання про підтвердження стажу для
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах.

У вересні 2010 року позивач повторно
звернувся про призначення пільгової
пенсії, однак Рішенням Комісії з питань
підтвердження стажу роботи на посадах,
що дають право на призначення пенсій на
пільгових умовах або за вислугу років
Головного управління Пенсійного фонду
України в Тернопільській області №5
від 30.9.2010 р. йому було відмовлено в
такому призначенні, з врахуванням п.
«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Постановою Тернопільського
міськрайонного суду від 21.03.2011 р. по
справі №24-5639/10, яка набрала законної
сили, визнано протиправною відмову від
21.03.2011 р. Головного управління
Пенсійного фонду України в
Тернопільській області щодо
підтвердження періодів роботи
каменярем в період з 11.07.1977 р. по 30.04.1993
р. в Тернопільському РБУ УВС
Тернопільського облвиконкому для
призначення пенсії на пільгових
умовах.

Як вбачається із поданого УПФУ в
Тернопільській області заперечення на
позовну заяву, 19.04.2013 р. Комісія з питань
підтвердження стажу роботи на посадах,
що дають право на призначення пенсій на
пільгових умовах або за вислугу років
повторно розглянула документи ОСОБА_2
про підтвердження стажу роботи, що дає
право на призначення пенсії на
пільгових умовах та прийняла рішення
про зарахування вище згадуваного стажу
та призначено пенсію на пільгових
умовах, проте підтвердження того що
дана пенсія була призначена УПФУ в
Тернопільській області, суд так і не
надало.

Суд першої інстанції відмовляючи в
задоволені позову вважав передчасним
звернення позивача до суду з даним
позовом, оскільки останній із
відповідною заявою до відповідача не
звертався.

Проте, такі висновки суду першої
інстанції не відповідають фактичним
обставинам справи та є помилковими з
таких міркувань.

В матеріалах справи є заяви ОСОБА_2 про
призначення пенсії від 12.11.2009 р. Також,
йому надавали відповіді на звернення
від 30.09.2010 р., 19.02.2010 р.

У відповідності до ч.2 ст.99 КАС України
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналась або повинна була
дізнатись про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ст.100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що
оскільки стосовно не нарахованих
пенсій ніякими нормативно-правовими
актами, крім КАС України, не визначено
строк звернення до суду, то під час
вирішення спорів, які виникають із
вказаних правовідносин слід
застосовувати шестимісячний строк
звернення до суду.

Оскільки, позивач звернувся до суду із
позовною заявою лише 21.08.2013, а позовні
вимоги заявлені ним з 30.09.2010 р.,
апеляційний суд приходить до висновку,
що адміністративний позов за період з
30.09.2010р. по 20.02.2013 р. включно слід
залишити без розгляду у зв'язку із
пропуском без поважних причин строку
звернення до адміністративного суду.

Відповідно до п. «б» ч.2 ст.13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
чоловіки, зайняті повний робочий день
на роботах із шкідливими та важкими
умовами праці, - за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць, після
досягнення 55-ти років і при стажі
роботи не менше 25 років, з них 12 років 6
місяців на зазначених роботах мають
право на отримання пільгової пенсії за
віком.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції приходить до переконання про
підставність позовних вимог ОСОБА_2
щодо зобов'язання УПФУ м.Тернополі
призначити та нарахувати пенсію з
21.02.2013 р. (у зв'язку із пропуском без
поважних причин строку звернення до
суду встановленого ст.99 КАС України).

Стосовно посилання позивача на ст.87
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», то слід зазначити, що
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове держане пенсійне
страхування» положення Закону України
«Про пенсійне забезпечення»
застосовується і частині визначення
права на пенсію за віком на пільгових
умовах і за вислугу років. Відповідно
до ст.46 Закону України Про
загальнообов'язкове держане пенсійне
страхування» нараховані суми пенсії,
не отримані з вини органу, що призначає
і виплачує пенсію, виплачуються за
минулий час без обмеження будь-яким
строком, проте дане положення
стосується лише нарахованих пенсій, а
дана пенсія навіть не була призначена.

З огляду на викладене, оскільки
постанова суду першої інстанції
прийнята з неповним з'ясуванням судом
обставин, що мають значення для справи
та порушенням норм матеріального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, то апеляційну скаргу
належить задовольнити частково, а
оскаржувану постанову слід скасувати
та прийняти нову постанову.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Постанову Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 18 листопада 2013 року у
справі № 607/15179/13-а скасувати та
прийняти нову, якою позов ОСОБА_2
задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Тернополі призначити
та нарахувати пенсію з 21 лютого 2013 року,
у задоволені решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом 20 днів після
набрання нею законної сили.

Головуючий :
Р.В.Кухтей

Судді :
О.М. Гінда

Д.М.Старунський

Повний текс постанови виготовлений та
підписаний 29.04.2014 р.