Справа № 806/1470/14
Суддя: Семенюк Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 квітня 2014 р.
м. Житомир справа №
806/1470/14

категорія
6.2.1

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Семенюк М.М.,

з участю секретаря судового засідання
Лисайчука А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Житомирі
адміністративну справу

за позовом Прокурор Житомирського
району

до Новогуйвинська селищна рада
Житомирського району Житомирської
області, треті особи - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

про визнання протиправним та
скасування рішення № 567 від 22.01.2014 року,

встановив:

Прокурор Житомирського району
звернувся до суду з позовом, в якому
просив визнати протиправним та
скасувати рішення Новогуйвинської
селищної ради № 567 від 22.01.2014 року.

В обґрунтування позову зазначає, що
оскаржуване рішення, яким надано
дозвіл ОСОБА_1, ОСОБА_2 на розробку
детального планування території
земельної ділянки та проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність для будівництва та
обслуговування житлових будинків і
споруд, оскільки, відповідно до п."а" ч.4
ст.83 Земельного кодексу України,
майдани не можуть передаватись в
приватну власність, а, відповідно до
інформації управління Держземагенства
в Житомирському районі, частина
земельної ділянки, дозвіл на
виготовлення проекту землеустрою якої
наданий вказаним рішенням, є майданом.

В судовому засіданні прокурори Дедяєва
О.І., Горбань І.О. заявлений позов
підтримали повністю.

Представник відповідача ОСОБА_4 просив
в задоволенні позовних вимог відмовити
з підстав, викладених в письмових
запереченнях на адміністративний
позов (а.с.39-40). При цьому пояснив, що у
відповідача підстав, передбачених ст.
118 Земельного кодексу України для
відмови ОСОБА_1, ОСОБА_2 в наданні дозвіл
на розроблення проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки не
було.

Представник третьої особи ОСОБА_5
просила відмовити в задоволенні
позову, оскільки ніяких підстав,
передбачених ч. 7 ст. 118 Земельного
кодексу України для відмови ОСОБА_1 в
наданні дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки не було.

Проаналізувавши досліджені у судовому
засіданні докази у сукупності, суд
приходить до висновку, що в задоволенні
позову належить відмовити з наступних
підстав.

29 жовтня 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2
звернулись до Голови Новогуйвинської
селищної ради із заявами (а.с.9-10) про
надання дозволів на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки орієнтованою площею 0,15 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд в АДРЕСА_1.

Рішенням 33 сесії Новогуйвинської
селищної ради від 22 січня 2014 року № 567
(а.с.8) було надано дозвіл на розробку
проекту детального планування
території земельної ділянки та проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
кожному, для будівництва житлового
будинку, господарських будівель і
споруд орієнтованою площею 0,1500 га за
адресою АДРЕСА_1 (далі - Земельна
Ділянка).

Спірні правовідносини регулюються
Земельним кодексом України від 25.10.2001
року № 2768-III.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 Земельного
кодексу України, відповідний орган
виконавчої влади або орган місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу розглядає клопотання у
місячний строк і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування об'єкта вимогам
законів, прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Пункт "а" ч. 4 ст. 83 Земельного кодексу
України передбачено, що до земель
комунальної власності, які не можуть
передаватись у приватну власність,
належать землі загального
користування населених пунктів
(майдани, вулиці, проїзди, шляхи,
набережні, пляжі, парки, сквери,
бульвари, кладовища, місця
знешкодження та утилізації відходів
тощо).

Згідно листа Управління
Держземагенства у Житомирському
районі від 14.02.2014 року № 613/вих (а.с.13), на
який посилається прокурор, відповідно
до проекту встановлення меж населених
пунктів Новогуйвинської селищної ради,
вказана на картографічних матеріалах
ділянка відображена як землі у
володінні і користування громадян зі
складом угідь "землі у володінні
громадян і житлова забудова". Частина
даної ділянки раніше перебувала в
оренді ПП ОСОБА_6 "для будівництва
спортивного комплексу" зі складом
угідь "майдани". Цільовим призначенням
згідно договору оренди землі зазначено
"землі промисловості, транспорту,
зв'язку, енергетики, оборони та іншого
призначення".

Вказаний лист носить суперечливий
характер щодо віднесення Земельної
Ділянки до певної категорії земель, а
тому суд не розцінює його як доказ того,
що Земельна Ділянка є майданом.

Відповідно до ст.1 Закону України від
20.04.2000 року № 1699-III "Про планування і
забудову територій", ст.1 Закону України
від 17.02.2011 року № 3038-VI "Про регулювання
містобудівної діяльності":

червоні лінії - визначені в
містобудівній документації відносно
пунктів геодезичної мережі межі
існуючих та запроектованих вулиць,
доріг, майданів, які відмежовують
території мікрорайонів, кварталів та
території іншого призначення;

містобудівна документація -
затверджені текстові і графічні
матеріали, якими регулюються
планування, забудова та інше
використання територій, з урахуванням
яких визначається цільове призначення
земель;

детальний план території -
містобудівна документація, що визначає
зонування територій, розташування
червоних ліній, інших ліній
регулювання забудови, зон, у яких
встановлюються планувальні обмеження,
розміщення та функціональне
призначення об'єктів містобудування,
види забудови для окремих районів,
мікрорайонів, кварталів та районів
реконструкції існуючої забудови
населених пунктів;

генеральний план населеного пункту -
містобудівна документація, що визначає
принципові вирішення розвитку,
планування, забудови та іншого
використання території населеного
пункту.

Аналіз вказаних норм свідчить про те,
що доказом віднесення тих чи інших
земель до земель загального
користування населених пунктів, в
даному випадку майданів, є відповідна
містобудівна документація, а не проект
землеустрою щодо відведення в оренду
земельної ділянки (а.с.14-19) або договір
оренди землі (а.с.20-23), на які також
посилається прокурор, обґрунтовуючи
позов.

Такої містобудівної документації
прокурором надано не було, у зв'язку з
чим суд вважає оскаржуване рішення
правомірним, позов не обґрунтованим та
таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 158-163 КАС України, суд, -

постановив:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строків апеляційного
оскарження, якщо апеляційної скарги не
було подано.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Житомирський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:
М.М. Семенюк

Повний текст постанови виготовлено: 28
квітня 2014 р.