Справа № 2а-1866/11/1228
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2014 року м. Київ
К/9991/24975/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою державного
підприємства "Донецька залізниця" в
особі Луганської дирекції залізничних
перевезень на постанову
Слов'яносербського районного суду
Луганської області від 23 листопада 2011
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20 березня
2012 року у справі за позовом державного
підприємства "Донецька залізниця" в
особі Луганської дирекції залізничних
перевезень до Родаківської селищної
ради Слов'яносербського району
Луганської області про визнання
протиправним та скасування рішення від
17.03.2011 №6/20,

в с т а н о в и л а:

Державне підприємство "Донецька
залізниця" в особі Луганської дирекції
залізничних перевезень звернулось до
суду з позовом до Родаківської
селищної ради Слов'яносербського
району Луганської області про визнання
протиправним та скасування рішення від
17.03.2011 №6/20.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
Родаківська селищна рада
Слов'яносербського району Луганської
області протиправно, незважаючи на
факт проведення нормативної грошової
оцінки земель, прийняла рішення від
17.03.2011 №6/20, згідно з яким
диференціювала ставки земельного
податку та затвердила ставки
земельного податку в населених пунктах
на 2011 рік як за земельні ділянки,
нормативну грошову оцінку яких не
проведено, що призвело до збільшення
розміру належного до сплати земельного
податку.

Постановою Слов'яносербського
районного суду Луганської області від
23 листопада 2011 року та ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20 березня
2012 року, у задоволенні позову
відмовлено.

У поданій касаційній скарзі державне
підприємство "Донецька залізниця" в
особі Луганської дирекції залізничних
перевезень із посиланням на порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, просила скасувати рішення судів
попередніх інстанцій та постановити
нове, про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню, з огляду на
наступне.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та підтверджено матеріалами
справи, рішенням Родаківської селищної
ради від 17.03.2011 №6/20 диференційовано та
затверджено ставку земельного податку
на 2011 рік, зокрема, в смт. Родакове на
рівні 1,44 грн. за 1 кв. м. Розрахунок
вказаної суми зроблено на підставі
статті 275 Податкового кодексу України,
як для земельних ділянок, нормативну
грошову оцінку яких не проведено, для
населеного пункту з чисельністю від 3
до 10 тис. осіб.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди
попередніх інстанцій виходили з
правомірності рішення Родаківської
селищної ради від 17.03.2011 №6/20 як такого,
що прийнято на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
законами України, та з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення. Зазначена позиція
судів попередніх інстанцій
ґрунтується на тому, що рішенням
Родаківської селищної ради від 17.03.2011
№6/19 скасовано технічну документацію з
нормативної оцінки земельних ділянок
смт. Родакове, розроблену ЖТПІ
"Луганськцивільпроект" у 1999 році, у
зв'язку з чим встановлення ставки
земельного податку як для земель,
нормативну грошову оцінку яких не
проведено, є обґрунтованим.

Колегія суддів, виходячи з меж
касаційного перегляду, встановлених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, погоджується із
позицією судів попередніх інстанцій
щодо відсутності підстав для
задоволення позову, з огляду на
наступне.

Відповідно до статті 18 Закону України
"Про оцінку земель" нормативна грошова
оцінка земельних ділянок проводиться
відповідно до державних стандартів,
норм, правил, а також інших
нормативно-правових актів на землях
усіх категорій та форм власності.

Нормативна грошова оцінка земельних
ділянок, розташованих у межах
населених пунктів незалежно від їх
цільового призначення, проводиться, не
рідше ніж один раз на 5 - 7 років.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що рішенням Родаківської
селищної ради від 17.03.2011 №6/19 скасовано
технічну документацію з нормативної
оцінки земельних ділянок смт. Родакове,
розроблену ЖТПІ "Луганськцивільпроект"
у 1999 році; зазначене рішення в судовому
порядку не оскаржене.

Відповідно до вимог пункту 275.1 статті 275
Податкового кодексу України в
редакції, чинній на момент прийняття
оскаржуваного рішення, ставки податку
за земельні ділянки, нормативну
грошову оцінку яких не проведено, для
населених пунктів з чисельністю від 3
до 10 тис. осіб за 1 кв. метр встановлено
на рівні 0,48 гривень.

За вказаних обставин, зважаючи на факт
скасування технічної документації з
нормативної оцінки земельних ділянок
смт. Родакове на підставі рішення
Родаківської селищної ради від 17.03.2011
№6/19, що згідно з преамбулою
зазначеного рішення обумовлено
закінченням терміну дії нормативної
грошової оцінки, а також зважаючи на
чинність зазначеного рішення, колегія
суддів погоджується із висновками
судів попередніх інстанцій щодо
обґрунтованості позиції відповідача
про встановлення ставок податку за
землю як для земельних ділянок,
нормативну грошову оцінку яких не
проведено.

При цьому, колегія суддів вказує на
необґрунтованість доводів касаційної
скарги в частині протиправності
рішення Родаківської селищної ради від
17.03.2011 №6/19, оскільки вимоги щодо
перевірки його законності позивачем у
вказаному позові не заявлялись.

Відповідно до вимог статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Суд касаційної інстанції не може
розглядати позовні вимоги осіб, які
беруть участь у справі, що не були
заявлені у суді першої інстанції.

З урахуванням викладеного, зважаючи на
обставини, встановлені судами
попередніх інстанцій на підставі
доказів, досліджених під час судового
розгляду справи, колегія суддів
погоджується із висновками судів
попередніх інстанцій щодо відсутності
підстав для вжиття заходів судового
захисту прав та інтересів позивача за
вказаним позовом.

Доводи касаційної скарги висновків
судів першої та апеляційної інстанцій
не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин
справи судами першої та апеляційної
інстанцій дана вірно, порушень норм
матеріального чи процесуального права
при ухваленні оскаржуваних судових
рішень судами не допущено.

Відповідно до частини третьої статті
220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу державного
підприємства "Донецька залізниця" в
особі Луганської дирекції залізничних
перевезень відхилити, а постанову
Слов'яносербського районного суду
Луганської області від 23 листопада 2011
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20 березня
2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: