Справа № 826/4058/14
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 квітня 2014 року 15:00
№ 826/4058/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Іщука І.О.,
розглянув у порядку письмового
провадження справу
за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Рус-Ко»доКиївської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України, Головного
управління Державної казначейської
служби України у м. Києвіпроскасування
рішення про визначення коду товару та
картку відмови у прийнятті митної
декларації, стягнення надмірно
сплачених платежів,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Рус-Ко» звернулось
до Окружного адміністративного суду м.
Києва з позовом до Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України, Головного
управління Державної казначейської
служби України у м. Києві, в якому
просить:

- визнати протиправним та
скасувати рішення Київської
міжрегіональної митниці про
визначення коду товару від 08.02.2014 р.
№КТ110-2014;

- визнати протиправною та
скасувати картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
від 17.03.2014 р. № 100250001/2014/00103, прийняту
Київською міжрегіональною митницею;

- стягнути з Державного бюджету
України через Головне управління
державного казначейства України у м.
Києві на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Рус-Ко»
надмірно сплачені платежі у розмірі 90
500,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
Київською міжрегіональною митницею
Міндоходів на підставі
необґрунтованих висновків посадової
особи митного органу незаконно
винесено рішення про визначення коду
товару.

Представники позивача позовні вимоги
підтримали та просили суд задовольнити
їх в повному обсязі. В обґрунтування
заявлених позовних вимог зазначили, що
прийняті відповідачем 1 оскаржувані
рішення суперечать вимогам чинного
законодавства, оскільки відносяться до
ортопедичних виробів, а не текстильних
виробів як визначено відповідачем 1.

Представник відповідача 1 в с удовому
засіданні заперечив проти заявлених
позовних вимог та зазначив, що вироби,
які називаються корсетами чи
бандажами, що виготовлені з
еластичного текстильного матеріалу та
не мають армуючої вставки
класифікуються у товарних позиціях 6212
або 6307 УКТЗЕД. Отже, відповідачем 1 у
відповідності до положень чинного
законодавства прийнято рішення про
визначення коду товару.

Представник відповідача 2 в судове
засідання не з'явився, про час, дату та
місце судового розгляду справи був
повідомлений належним чином, докази
чого містяться в матеріалах справи.
Заяви про розгляд справи без його
участі або клопотання про відкладення
розгляду справи до суду не надходило.
Заперечень або пояснень по суті
заявлених позовних вимог не надходило.

Відповідно до частини шостої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

У зв'язку з тим, що відсутні перешкоди
для розгляду справи у судовому
засіданні, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, а також
зважаючи на відсутність потреби
заслухати свідка чи експерта, суд
дійшов висновку про можливість
розгляду справи у письмовому
провадженні.

Розглянувши подані сторонами
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Рус-Ко» є юридичною
особою, яка здійснює господарську
діяльність, у тому числі
зовнішньоекономічну, пов'язану,
зокрема, з зовнішньою оптовою
торгівлею, зокрема, товарів ортопедії.

Поставка та ввезення товару
здійснювалось на підставі
зовнішньоекономічного договору №
РУС-Ко 201220/У від 20.11.2012 р., укладеного між
ТОВ «Тривес» (Продавець) та ТОВ «Рус-Ко»
(надалі - Покупець), відповідно до умов
якого, Продавець зобов'язується
поставити, а Покупець прийняти та
оплатити вироби медичного характеру
(надалі - Товар).

ТОВ «РУС-Ко» на територію України були
ввезені ортопедичні товари від
постачальника ТОВ «Тривес» (юридична
адреса: 191123 Росія, с. Санкт-Петербург,
вул. Чайковського, буд. 65, приміщ. 7Н) на
підставі договору купівлі-продажу №
РУС-Ко201220/У від 20.11.2012 р. та
рахунку-фактури № АТ-0012289 від 06.12.2013 p., CMR
від 11.12.2013 p. № 465143, Книжка МДП (Carnet TIR) №
АХ73583696.

У вантажно-митних деклараціях №39 та
№219 на товари з артикулами Т8102, Т-8105,
Т-8202, Т-8603, Т-8509, ТВ-000, ТВ-001, ТВ-002, ТВ-003,
ТВ-004, ТВ-005 (вироби медичні еластичні
компресійні, бандаж для фіксації
шийного відділу хребта) імпортером
була задекларовано код УКТЗЕД 9021 10 10,
який зазначено в свідоцтві про
державну реєстрацію виробів медичного
призначення.

Управлінням митної вартості,
класифікації товарів та заходів
регулювання ЗЕД Київської
регіональної митниці було винесено
Рішення про визначення коду товару від
08.02.1014 р. № КТ110-2014, де ці артикули
були віднесені до коду та 17.03.2014 р.
видано картку відмови у прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
№100250001/2014/00103.

Позивач, вважаючи неправомірним
надання відповідачем 1 коду для
відповідних артикулів, звернувся до
суду за захистом своїх порушених прав
та свобод.

Досліджуючи надані сторонами докази,
аналізуючи наведені міркування та
заперечення, оцінюючи їх в сукупності,
суд бере до уваги наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 69 Митного кодексу
України від 13.03.2012 № 4495-VI (надалі -
Митний кодекс), органи доходів і зборів
здійснюють контроль правильності
класифікації товарів, поданих до
митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

Відповідно до ч. 4 зазначеної статті у
разі виявлення під час митного
оформлення товарів або після нього
порушення правил класифікації товарів
орган доходів і зборів має право
самостійно класифікувати такі товари.

Висновки інших органів, установ та
організацій щодо визначення кодів
товарів згідно з УКТ ЗЕД при митному
оформленні мають інформаційний або
довідковий характер (ч. 8 ст. 69 Митного
кодексу).

Для цілей класифікації товарів органи
доходів і зборів використовують
Українську класифікацію товарів
зовнішньоекономічної діяльності (далі
- УКТ ЗЕД), що є товарною номенклатурою
Митного тарифу України, затвердженого
законом України «Про митний тариф
України» від 05.04.2001 №2371-111 (зі змінами та
доповненнями) та визначає Основні
правила інтерпретації УКТ ЗЕД,
відповідні примітки до розділів та
груп, текстовий опис товарних позицій
та ті характеристики товару, які є
визначальними для класифікації згідно
з УКТ ЗЕД.

Як вбачається з матеріалів справи, за
результатами розгляду каталогу
продукції «Рус-Ко» торгової марки
«Триверс», а саме: «Обмежувача на
колінний суглоб», «Обмежувачі на
гомілку», «Обмежувачи для рук та
плечового поясу», «Бандажі та корсети
на поперек», «Післяопераційні та
грижові бандажі», встановлено, що всі
вироби виготовлені із текстильних
еластичних матеріалів, але не всі мають
ребра жорсткості та шини.

Відповідно до примітки 1 (b) до групи 90
УКТ ЗЕД, до цієї групи не включаються:
підтримувальні (фіксувальні) пояси або
інші підтримувальні (фіксувальні)
вироби з текстильних матеріалів, за
умови, що основна функція цих виробів
(підтримка або фіксація) виконується за
рахунок еластичності текстильних
виробів.

Натомість згідно з текстовим описом
товарної позиції 9021 УКТ ЗЕТ, до неї
включаються хірургічні корсети і пояси
(включаючи деякі підтримуючи пояси), що
характеризуються такими ознаками:

а) спеціальні подушечки, пружини і т.д.,
регульовані для зручності пацієнта;

б) матеріали з яких вони зроблені
(шкіра, метал, пластмаса і т.д.);

с) наявність зміцнених частин, твердих
шматків тканини, або смуг різної ширини

Класифікація вищезгаданого випадку
відноситься до складного випадку
класифікації.

Таким чином на підставі ч. 5 ст. 69
Митного кодексу України та, у
відповідності до п. 18 розділу III Порядку
роботи відділу митних платежів,
підрозділу митного оформлення митного
органу та митного порядку при
вирішення питань класифікації товарів,
що переміщуються через митний кордон
України, затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від
30.05.2012 №650 у разі коли при вирішенні
складного випадку класифікації товару
ВМП не може самостійно здійснити
класифікацію товару через його
складність, він має право підготувати
запит щодо класифікації товару згідно
з УКТ ЗЕД до центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
державної митної справи.

Отже, Управлінням митної вартості,
класифікації товарів та заходів
регулювання ЗЕД направляється запит до
Департаменту митної справи
Міністерства доходів і зборів України,
щодо роз'яснення стосовно підходів до
класифікації подібних товарів.

Враховуючи, що класифікація товару
позивача відноситься до складного
випадку класифікації відповідач 1
звернувся до Міністерства доходів і
зборів України із запитом щодо
класифікації товару.

За результатами розгляду звернення,
Міністерством доходів і зборів України
надано відповідь про надання
методологічної допомоги з
класифікації ортопедичних виробів,
відповідно до якої, спеціальна
конструкція виробів товарної позиції
9021 для конкретних ортопедичних цілей
відрізняє їх від звичайних корсетів,
поясів, бандажів, незалежно служать
останні для підтримування або
утримання чи ні.

Така конструкція дозволяє фіксувати
більш жорстоко частини тіла в певному
положенні, що обмежує рух, навіть в
якості альтернативної гіпсової
пов'язки.

Таким чином, вироби, що як правило,
називаються корсетами чи бандажами,
які виготовлені з еластичного
текстильного матеріалу та не мають
армуючої вставки класифікуються у
товарних позиціях 6212 або 6307 УКТ ЗЕД.

Отже, митницею було прийнято рішення
від 08.02.2014 р. МКТ-10-2014, відповідно
до якого, товари «підтримувальні
вироби з текстильних матеріалів в яких
підтримка фіксація виконуються тільки
за рахунок еластичних матеріалів»
віднесено до позиції УКТ ЗЕД 6212 90 00 00
(бандажі протирадикулітні) та 6307 90 10 00.

Щодо посилання позивача на наявність
свідоцтва про державну реєстрацію
№9031/2009 виробу медичного призначення
варто відмітити, що відповідно до
пункту 4 Порядку державної реєстрації
медичної техніки та виробів медичного
призначення, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 09.11.04 №
1497 «Про затвердження Порядку державної
реєстрації медичної техніки та виробів
медичного призначення», державна
реєстрація медичних виробів
проводиться на підставі заяви та
відповідного пакета документів,
поданих до Держлікінспекції МОЗ
заявником, який несе відповідальність
за виробництво, безпеку, якість та
ефективність медичних виробів.

У заяві зазначаються такі відомості:

- назва медичних виробів (українською
та англійською мовою), номер згідно з
каталогом;

- найменування заявника (країна
реєстрації заявника, адреса, телефон,
телефакс, електронна адреса). Якщо
заявник не є виробником, разом із
заявою подається документ, що
підтверджує його повноваження на
державну реєстрацію від імені
виробника, із зазначенням найменування
отримувача свідоцтва про державну
реєстрацію та його власника;

- найменування виробника (країна
реєстрації виробника, адреса, телефон,
телефакс, електронна адреса);

- клас безпеки медичних виробів залежно
від ступеня потенційного ризику
застосування;

- код згідно УКТ ЗЕД.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що
наявність свідоцтва про державну
реєстрацію виробу медичного
призначення не є достатньою умовою для
визначення коду товару згідно з УКТ
ЗЕД.

За таких обставин, позивачем фактично
самостійно зазначено код товару згідно
УКТ ЗЕД в реєстраційному посвідченні,
яке суд не може приймати за належний і
допустимий доказ у справі.

З урахуванням викладеного, не може
прийматися судом до уваги посилання
позивача на свідоцтва державну
реєстрацію виробів медичного
призначення, оскільки питання
класифікації товарів для цілей митного
оформлення належить виключно до
компетенції митних органів України, а
визначення або підтвердження коду за
УКТ ЗЕД знаходиться поза компетенцією
Міністерства охорони здоров'я України.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 1 Митного кодексу
законодавство України з питань
державної митної справи складається з
Конституції України, цього Кодексу,
інших законів України, що регулюють
питання, зазначені у статті 7 цього
Кодексу, з міжнародних договорів
України, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, а також
з нормативно-правових актів, виданих на
основі та на виконання цього Кодексу та
інших законодавчих актів.

Відповідно до пункту 5 ч. 1 ст. 4 Митного
кодексу випуск товарів - надання
органом доходів і зборів права на
користування та/або розпорядження
товарами, щодо яких здійснюється митне
оформлення, відповідно до заявленої
мети.

Згідно пункту 20 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу
митна декларація - заява встановленої
форми, в якій особою зазначено митну
процедуру, що підлягає застосуванню до
товарів, та передбачені законодавством
відомості про товари, умови і способи
їх переміщення через митний кордон
України та щодо нарахування митних
платежів, необхідних для застосування
цієї процедури.

Відповідно до пункту 24 ч. 1 ст. 4 Митного
кодексу митний контроль - сукупність
заходів, що здійснюються з метою
забезпечення додержання норм цього
Кодексу, законів та інших
нормативно-правових актів з питань
державної митної справи, міжнародних
договорів України, укладених у
встановленому законом порядку.

Статтею 67 Митного кодексу визначено, що
Українська класифікація товарів
зовнішньоекономічної діяльності (УКТ
ЗЕД) складається на основі
Гармонізованої системи опису та
кодування товарів та затверджується
законом про Митний тариф України.

В УКТ ЗЕД товари систематизовано за
розділами, групами, товарними
позиціями, товарними підпозиціями,
найменування і цифрові коди яких
уніфіковано з Гармонізованою системою
опису та кодування товарів.

Згідно ст. 68 Митного кодексу ведення
УКТ ЗЕД здійснює центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
державної митної справи, в порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до ч. 2 ст. 68 Митного кодексу
визначено, що ведення УКТ ЗЕД
передбачає:

1) відстеження та облік змін і доповнень
до Гармонізованої системи опису та
кодування товарів, пояснень та інших
рішень щодо її тлумачення, що
приймаються Всесвітньою митною
організацією;

2) підготовку пропозицій щодо внесення
змін до УКТ ЗЕД;

3) деталізацію УКТ ЗЕД на національному
рівні та введення додаткових одиниць
виміру;

4) забезпечення однакового
застосування всіма органами доходів і
зборів правил класифікації товарів;

5) прийняття рішень щодо класифікації
та кодування товарів в УКТ ЗЕД у
складних випадках;

6) розроблення пояснень і рекомендацій
до УКТ ЗЕД та забезпечення їх
опублікування;

7) своєчасне ознайомлення суб'єктів
зовнішньоекономічної діяльності з
рішеннями та інформацією (крім тих, що є
конфіденційними) щодо питань
класифікації товарів та про
застосування УКТ ЗЕД;

8) здійснення інших функцій, необхідних
для ведення УКТ ЗЕД.

Відповідно до статті 69 Митного кодексу
товари при їх декларуванні підлягають
класифікації, тобто у відношенні
товарів визначаються коди відповідно
до класифікаційних групувань,
зазначених в УКТ ЗЕД.

Митні органи здійснюють контроль
правильності класифікації товарів,
поданих до митного оформлення згідно з
УКТ ЗЕД.

На вимогу посадової особи митного
органу декларант або уповноважена ним
особа зобов'язані надати усі наявні
відомості, необхідні для підтвердження
заявлених ними кодів товарів, поданих
до митного оформлення, а також зразки
таких товарів та/або
техніко-технологічну документацію на
них.

У разі виявлення під час митного
оформлення товарів або після нього
порушення правил класифікації товарів
митний орган має право самостійно
класифікувати такі товари.

Під складним випадком класифікації
товару розуміється випадок, коли у
процесі контролю правильності
заявленого декларантом або
уповноваженою ним особою коду товару
виникають суперечності щодо
тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення
яких потребує додаткової інформації,
спеціальних знань, проведення
досліджень тощо.

Рішення органів доходів і зборів щодо
класифікації товарів для митних цілей
є обов'язковими.

Разом з тим, об'єктом класифікації в УКТ
ЗЕД є всі товари, що мають обіг у
міжнародній торгівлі. УКТ ЗЕД
базується на Гармонізованій системі
опису та кодування товарів і
Комбінованій тарифно-статистичній
номенклатурі Європейського Союзу. В
УКТ ЗЕД дотримано принцип однозначного
віднесення товарів до класифікаційних
угруповань, що дозволяє віднести
кожний товар тільки до одного
класифікаційного угрупування. Це
досягається завдяки Основним правилам
інтерпретації класифікації товарів,
приміткам до розділів, груп. Шість
Основних правил інтерпретації
класифікації товарів містять
основоположні принципи побудови
класифікаційної та передбачають
послідовне занесення конкретного
товару до визначеної групи, до
відповідної позиції.

Дослідивши фактичні обставини справи,
з урахуванням норм чинного
законодавства та доводів сторін, суд
вважає, що Київською міжрегіональною
митницею Міністерства доходів і зборів
України правомірно прийнято рішення
про визначення коду товару від 08.02.2014 р.
№КТ110-2014, а позовні вимоги
необґрунтованими, безпідставними та
такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи, що судом визнано
правомірним прийняте відповідачем 1
рішення про визначення коду товару від
08.02.2014 р. №КТ110-2014, то позовні
вимоги в частині стягнення з
Державного бюджету України через
Головне управління державного
казначейства України у м. Києві на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Рус-Ко» надмірно
сплачених платежів у розмірі 90 500,00
грн. також не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У позові Товариства з обмеженою
відповідальністю «Рус-Ко» відмовити.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня її отримання особою, яка
оскаржує постанову, за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
І.О. Іщук