Справа № 2а-11559/11/1270
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2014 року м. Київ
К/9991/25922/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Свердловську
Луганської області на ухвалу
Луганського окружного
адміністративного суду від 15 грудня 2011
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 07 березня
2012 року у справі за позовом Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Свердловську
Луганської області до Свердловської
медичної соціально-експертної комісії,
Державного підприємства
"Свердловантрацит", треті особи -
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19,
ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, про
зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2011 року Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Свердловську
Луганської області звернулось до суду
з позовом до Свердловської медичної
соціально-експертної комісії,
Державного підприємства
"Свердловантрацит", треті особи -
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19,
ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, про
встановлення факту проведення
правомірності страхових виплат,
зобов'язання органу медичної
соціально-експертної комісії надати
дублікати виписок з актів огляду та
зобов'язання Державне підприємство
"Свердловантрацит" надати акти Н-1, Н-5 та
П-4 по особовим справам вищевказаних
потерпілих, які отримали трудове
каліцтво та професійні захворювання на
даному підприємстві.

Позовні вимоги мотивовано тим, що у
Відділенні Фонду виникла пожежа в
результаті якої особові справи
згоріли, а тому страхові виплати
потерпілим особам виплачуються не на
підставі документально
підтверджувальних відомостей, а на
підставі даних, що містилися в
електронному вигляді. Однак, Закон
України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
містить вимоги щодо обов'язкової
наявності документів, на підставі яких
здійснюються страхові виплати у
зв'язку з чим, позивач звернувся до
відповідачів із проханням надати
дублікати виписок з актів огляду МСЕК,
а також акти Н-1, Н-5 та П-4 по особовим
справам потерпілих, однак відповідачі
не надали вказані документи.
Враховуючи наведене, позивач просить
позов задовольнити.

Ухвалою Луганського окружного
адміністративного суду від 15 грудня 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 07 березня
2012 року, відмовлено у відкритті
провадження у справі.

У поданій касаційній скарзі Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Свердловську
Луганської області з посиланням на
порушення судами норм процесуального
права, просить скасувати оскаржувані
судові рішення та ухвалити нове, яким
позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
застосування судами норм
процесуального права, колегія суддів
вважає, що скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Відмовляючи у відкритті провадження у
справі суд першої інстанції, з доводами
якого погодився суд апеляційної
інстанції, виходив з відсутності у
переданому на вирішення суду спорі
визначальних ознак справи
адміністративної юрисдикції, оскільки
у спірних правовідносинах сторони не
здійснюють владних управлінських
функцій.

Колегія суддів, виходячи з меж
касаційного перегляду, встановлених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, погоджується із
позицію судів першої та апеляційної
інстанцій щодо неналежності розгляду
даного спору в порядку
адміністративного судочинства, з
огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3
Кодексу адміністративного судочинства
України справа адміністративної
юрисдикції - це переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

У відповідності до пункту 1 частини 1
статті 17 Кодексу адміністративного
судочинства України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
правовідносини, що виникають у зв'язку
з здійсненням суб'єктом владних
повноважень владних управлінських
функцій, а також у зв'язку з публічним
формуванням суб'єкта владних
повноважень шляхом виборів або
референдуму.

Тобто, справою адміністративної
юрисдикції може бути переданий на
вирішення адміністративного суду спір,
який виник між двома (кількома)
конкретними суб'єктами суспільства
стосовно їхніх прав та обов'язків у
конкретних правових відносинах, у яких
хоча б один суб'єкт законодавчо
уповноважений владно керувати
поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а
ці суб'єкти відповідно зобов'язані
виконувати вимоги та приписи такого
владного суб'єкта.

У випадку, якщо суб'єкт у спірних
правовідносинах не здійснює вказані
владні управлінські функції щодо
іншого суб'єкта, який є учасником спору,
такий спір не має встановлених нормами
Кодексу адміністративного судочинства
України ознак справи адміністративної
юрисдикції, і, відповідно, не повинен
вирішуватись адміністративним судом.

В даному випадку, справа не є справою
адміністративної юрисдикції, оскільки
у спірних правовідносинах сторони
безпосередньо не здійснювали владних
управлінських функцій на основі
законодавства або на виконання
делегованих повноважень.

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій щодо
неналежності до розгляду даного спору
в порядку адміністративного
судочинства.

Доводи касаційної скарги висновків
судів першої та апеляційної інстанцій
не спростовують, порушень норм
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень судами не
допущено.

Відповідно до частини третьої статті
220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Свердловську
Луганської області відхилити, а ухвалу
Луганського окружного
адміністративного суду від 15 грудня 2011
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 07 березня
2012 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі, та
не може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: