Справа № 191/3365/13-а
Суддя: Порошина О. О.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 191/3365/13-а
Провадження № 2-а/191/75/13
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2014 року
м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Порошиної О.О.

при
секретарі - Бутенко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Синельникове
Дніпропетровської області
адміністративний позов ОСОБА_1 до
територіальної громади м.Синельникове
в особі Синельниківської міської ради,
третя особа: ОСОБА_2 про визнання
протиправними дій та зобов»язання
вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
зазначеним позовом до відповідача,
обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим,
що 21 травня 2013 року він звернувся до
відповідача з заявою з приводу
розробки документації з землеустрою з
метою приватизації двох земельних
ділянок розташованих за адресою:
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, що знаходяться у
його користуванні.

Позивач зазначив, що для приватизації
суб»єкт користування земельною
ділянкою має подати до відповідної
районної, міської державної
адміністрації або сільської, селищної,
міської ради за місцезнаходженням
земельної ділянки. Орган виконавчої
влади та орган місцевого
самоврядування приймає рішення у
місячний строк. Рішення приймається на
підставі технічних матеріалів та
документів що підтверджують розмір
земельної ділянки.

Однак 13 червня 2013 року позивач
отримав від відповідача відповідь №
448/11 в якій повідомлялося, що у зв»язку з
розбіжностями в документації та
потрібності згоди всіх співвласників
дане питання потрібно вирішувати у
судовому порядку без зазначення
будь-яких аргументів та правових
підстав. Розподіл земельної ділянки
між співвласниками було здійснено ще в
1977 році і спору з цього приводу між
співвласниками не виникало, однак
відповідачем дана інформація не була
взята до уваги. Позивач не може
погодитися з такими висновками
відповідача, тому змушений звернутися
до суду для оскарження дій відповідача.

Позивач зазначив, що на підставі
свідоцтва про право на спадищну за
заповітом від 27 лютого 2008 року йому
належить 3/5 частини житлового будинку з
відповідною частиною господарських
будівель та споруд по АДРЕСА_1. 2/5 частки
зазначеного будинку належало ОСОБА_3,
яка померла в 2012 році, а її спадкоємці-
ОСОБА_2 з заявою про прийняття спадщини
до нотаріальної контори звернулася,
але документи на право власності на
спадщину ще не оформила.

Земельна ділянка на якій знаходиться
зазначене домоволодіння була
розділена між співвласниками згідно
акту від 03.06.1977 року відповідно до якого
у користуванні позивача знаходиться:
6,85 кв.м. х 34.30 кв.м = 234,95 кв.м.(частка
ОСОБА_5) а у користуванні ОСОБА_2
відповідно 6,85 кв.м. х 34,30 кв.м. = 234,95 кв.м.
(частка ОСОБА_15)

Рішенням виконкому Синельниківської
міської ради від 22 лютого 1991 року
позивачу наділена земельна ділянка за
адресою: АДРЕСА_2 площею 500 кв.м. для
будівництва жилого будинку та
господарських будівель.

Позивач посилається на дію ст.121
Земельного Кодексу України, а саме, що
громадяни мають право на безоплатну
передачу їм земельних ділянок з земель
комунальної або державної власності у
встановлених законом розмірах. Статтею
368 Цивільного кодексу України
передбачено, що земля яка не виділена в
натурі знаходиться в спільній
сумісній власності. Право на
відповідні земельні частки має бути
визнаним і виділеним в натурі.
Відповідно до п.18 ч.г/ Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
16.04.2004 року №7, громадяни та юридичні
особи зберігають право на земельні
ділянки одержані ними до 1 січня 2002 року
у власність, у тимчасове користування
або на умовах оренди в розмірах що були
раніше передбачені чинним
законодавством та п.г) визначено, що у
разі переходу права власності на
будівлі та споруди до кількох осіб,
право на земельну ділянку визначалося
пропорційно часткам осіб у вартості
будівлі та споруди, якщо інше не
передбачено в договорі. Позивач
зауважив, що вирішуючи дане питання суд
має з»ясувати чи можливе рішення спору
згідно вимог ст.364 ЦК України на базі
домовленості між сторонами. Коли даний
спір вирішено і частки земель
розділені і виділені в натурі,
приватизація такої землі проводиться в
стандартному порядку, тобто в разі не
об»єднання відповідачем двох
земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1
та АДРЕСА_2 загальним розміром 234,95 кв.м.
+ 500 кв.м.=734,95 кв.м. які на теперішній час
знаходяться у користуванні позивача,
тоді як іншу частину можливо
приватизувати лише на платній основі. У
зв»язку з тим, що позивач є пенсіонером
і обмежений в коштах, він не буде у
подальшому мати можливість
приватизувати іншу частину, тобто буде
позбавлений приватизувати земельну
ділянку що знаходиться у його
постійному користуванні. Позивач
впевнений, що порядок користування
земельною ділянкою площею 469,9 кв.м. за
адресою6 АДРЕСА_1 між співвласниками
був визначений згідно Акту від 03.06.1977
року і даний порядок користування діє
до теперішнього часу, спору з приводу
меж земельних ділянок не існує.

Просить визнати протиправними дії
Синельниківської міської ради щодо
відмови в наданні дозволу в розробці
документації з землеустрою з метою
приватизації та об»єднання двох
земельних ділянок по АДРЕСА_1 площею
234,95 кв.м. та по АДРЕСА_2 площею 500 кв.м.
Зобов»язати Синельниківську міську
рпду дати дозвіл ОСОБА_1 на об»єднання
земельної ділянки площею 234,95 кв.м. за
адресою АДРЕСА_1 з земельною ділянкою
розміром 500 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2.
Зобов»язати Синельниківську міську
раду присвоїти земельній ділянці
площею 734,95 кв.м. адресу- АДРЕСА_2.
Зобов»язати Синельниківську міську
раду дати дозвіл ОСОБА_1 на розробку
документації з землеустрою для
подальшої приватизації земельної
ділянки площею 734,95 кв.м. за адресою-
АДРЕСА_2.

В судовому засіданні позивач та його
представник ОСОБА_7 уточнені позовні
вимоги підтримали, просили їх
задовольнити при цьому позивач ОСОБА_1
надав суду пояснення аналогічно тому
як це викладено вище.

Представник відповідача -
Синельниківської міської ради в судове
засідання не з»явився з невідомої суду
причини, хоча про дату слухання справи
був повідомлений своєчасно та належним
чином. Копію уточненого позову
представник Синельниківської міської
ради Шестун Л.О. отримав, заперечень
суду не надали.

До початку слухання справи в
судовому засіданні 3-тя особа у справ
ОСОБА_2 надала письмову заяву про
слухання справи без її участі, не
заперечує щодо задоволення позовних
вимог ОСОБА_1

У відповідності до вимог ч.4 ст. 128
КАСУ, у разі неприбуття
відповідача-суб»єкта владних
повноважень, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
або без повідомлення ним про причини
неприбуття розгляд справи не
відкладається і справу може бути
вирішено на підставі наявних в ній
доказів.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
його представника, дослідивши та
оцінивши письмові докази по справі
встановив наступне:

Згідно копії технічного паспорту
виданого станом на 16.04.2013 року КП
«Синельниківське міжміське бюро
технічної інвентаризації» ОСОБА_1 є
власником 3/5 частини житлового будинку
по АДРЕСА_2, Загальна площа земельної
ділянки згідно даних технічного
паспорту- 992 кв.м. (а.с.6-8).

Згідно копії Плану земельної
ділянки 2/5 частини житлового будинку по
АДРЕСА_1, виданого КП «Синельниківське
МБТІ» станом на 07.07.2012 року, загальна
площа земельної ділянки на якій
розташований будинок належний ОСОБА_3
становить 481 кв.м.(а.с.46-48).

З копії Витягу Про реєстрацію права
власності на нерухоме майно, виданого
КП «Синельниківське МБТІ» 03.08.2012 року,
номер витягу 35052690, 3/5 будинку по АДРЕСА_1
належить на праві приватної власності
ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право
на спадщину, виданого 27.02.2008 року Першою
синельниківською державною
нотаріальною конторою, а ОСОБА_3
належить на праві приватної власності
2/5 частки зазначеного будинку на
підставі рішення Синельниківського
міськрайсуду від 16.03.2007 року. (а.с.43)

Згідно копії рішення №71 виконкому
Синельниківської міськради від 22
лютого 1991 року ОСОБА_1 надано земельний
участок у АДРЕСА_2 розміром 500 кв.м. для
будівництва цегляного жилого будинку
площею 52,6 кв.м. (а.с.10).

Із повідомлення міського бюро
технічної інвентаризації від 20.02.1991
року за вих.. №3 на адресу Виконкому
міської ради народних депутатів
вбачається, що жилий будинок
розташований по АДРЕСА_1 належить
гр..ОСОБА_5 3/5 частини будинку та ОСОБА_10
2/5 частини будинку. Згідно акту від
03.06.1977 року складеного комісією у
складі: голові квартального комітету
Кефф М.І. та членів суда: ОСОБА_12, ОСОБА_13
, та інших проведено розділ земельної
ділянки між ОСОБА_5. ОСОБА_14 та ОСОБА_15
Зі схеми яка міститься у даному
повідомленні встановлено, що ОСОБА_15
виділено 6,85 кв.м., ОСОБА_5- 6,85 кв.м.
ОСОБА_14- 13,75 кв.м. (а.с.12).

Згідно Інформації наданої КП
«Синельниківське міжміське бюро
технічної інвентаризації» за вих..№ 328
від 04.12.2013 року на запит суду, житловий
будинок по АДРЕСА_1 належить декілька
власникам і кожному у різних частинах
на різних правових підставах. У списку
співвласників є і ОСОБА_1 якому
належить всього 3/5 частини житлового
будинку за цією адресою. Зазначено, що
03.08.2012 року ОСОБА_2 видано витяг з
реєстру прав власності нерухомого
майна для оформлення спадщини на 2/5
частки житлового будинку належної
ОСОБА_3

Із досліджених в судовому засіданні
письмових доказів встановлено, що
ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_3, співвласниці
житлового будинку по АДРЕСА_1, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується копією свідоцтва
Серії НОМЕР_1 про смерть на а.с.67.

Так, з копії спадкової справи №
185/2011 року наданої нотаріусом Першої
синельниківської держнотконтори до
майна померлої 03 березня 2011 року
ОСОБА_3, вбачається, що ОСОБА_2 прийняла
спадщину після смерті матері ОСОБА_3,
яка була зареєстрована по АДРЕСА_1
(а.с.75). Інших спадкоємців не
встановлено.

На а.с.19 матеріалів справи
міститься копія заяви позивача ОСОБА_1
від 15.05.2013 року якою він просить в.о.
міського голови Яковіна В.Б. надати
дозвіл на розробку документації з
землеустрою для приватизації
земельних ділянок, об»єднавши їх в одну
ділянку ( спадщина та 500 кв.м. згідно
рішення №71 від 22.02.1991 року).

Із відповіді, наданої в.о. міського
голови Яковіна В.Б. від 13.06.2013 року за №
448/11 на адресу ОСОБА_1 вбачається, що в
наданій заявником документації
існують розбіжності які не дають
можливості винести питання викладені у
його заяві стосовно розробки технічної
документації з землеустрою, з метою
приватизації та об»єднання двох
земельних ділянок по АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2. В листі зазначено, що ОСОБА_1
належить на підставі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом від
27.02.2008 року 3/5 частки житлового будинку
з відповідною частиною господарських
будівель та споруд за АДРЕСА_1. 2/5 частки
житлового будинку належить власнику
який помер ОСОБА_5 Спадкоємці право на
спадщину не оформили. Крім того, ОСОБА_1
по АДРЕСА_2 рішенням виконкому від
22.02.1991 року виділено 500 кв.м. для
будівництва житлового будинку та
господарських будівель. ОСОБА_1
зобов»язано оформити технічну
документацію на протязі 3-х місяців та
попереджено, що у разі невикористання
забудовником земельної ділянки за
призначенням на протязі двох років він
втрачає право на земельну ділянку. В
зазначені терміни забудовник для
оформлення документації до виконкому
не звертався. В технічному паспорті на
житловий будинок по АДРЕСА_1-АДРЕСА_2 з
графічним планом зображення земельна
ділянка загальною площею 992 кв.м.
Повідомлено у листі, що кожному
співвласнику земельної ділянки
належить право не на окрему частку а не
на всю земельну ділянку. Право
володіння, користування та
розпорядження спільною земельною
ділянкою також належить і іншим
співвласникам, тому вони повинні
узгоджувати свої дії між собою шляхом
досягнення консенсусу або ж вирішення
спору у судовому порядку. Принцип
більшості не може застосовуватися,
потрібна згода усіх співвласників.
(а.с.11).

Згідно до копії наданого позивачем
акту від 03 червня 1977 року складеного
членами товариського суду при участі
техніка бюро Синельниківської
міськради по заявам громадян ОСОБА_15
проведено обмір та розділ садиби між
ОСОБА_15 та ОСОБА_5 (а.с.72).

У відповідності до вимог ч.1,2 ст.88
Земельного кодексу України, володіння,
користування та розпорядження
земельною ділянкою, що перебуває у
спільній частковій власності,
здійснюється за згодою всіх
співвласників згідно з договором а у
разі недосягнення згоди-у судовому
порядку. Договір про спільну часткову
власність на земельну ділянку
укладається у письмовій формі і
посвідчується нотаріально.

Таким чином, даний Договір може бути
укладений лише у разі відсутності
спору щодо порядку користування такою
ділянкою.

Згідно з п.в) ст.89 ЗК України,
земельна ділянка може належати на
праві спільної сумісної власності лише
громадянам - співвласникам жилого
будинку.

Чинним законодавством не
передбачено виділення земельної
ділянки для обслуговування частини
житлового будинку, тобто громадяни
можуть набути відповідну земельну
ділянку у спільну сумісну чи спільну
часткову власність та отримати лише
один державний акт, який її посвідчує.
Відповідно до вимог ст.ст.118,121 ЗК
України, приватизації підлягає
земельна ділянка для обслуговування
житлового будинку, а не його частини.
(ст.89 ЗК України).

Отже, наданий позивачем Акт від
03.06.1977 року не є належним чином
оформлений договір про володіння,
користування та розпорядження
земельною ділянкою, що перебуває у їх
спільній частковій власності. Тобто,
факт користування за кожним із
співвласників житлового будинку по
АДРЕСА_1 відповідною часткою земельної
ділянки позивачем документально не
підтверджено. Крім того, загальна площа
земельних ділянок які позивач має
намір приватизувати по АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2 у долучених позивачем
письмових доказах зазначена по
різному, що не дає суду можливості
встановити фактичну її площу. Про
розбіжності щодо площі земельних
ділянок по АДРЕСА_1- та АДРЕСА_2 було
інформовано позивача у листі від 13.06.2013
року № 448/11. З питанням щодо присвоєння
земельній ділянці загальною площею 734,95
кв.м. адреси - АДРЕСА_2, позивач до
Синельниківської міської ради не
звертався.

Згідно з ч.ч. 2, 3, 5 ст. 158 ЗК України
виключно судом вирішуються: земельні
спори з приводу володіння,
користування і розпорядження
земельними ділянками, що перебувають у
власності громадян і юридичних осіб, а
також спори щодо розмежування
територій сіл, селищ, міст, районів та
областей. Органи місцевого
самоврядування вирішують земельні
спори у межах населених пунктів щодо
меж земельних ділянок, що перебувають у
власності і користуванні громадян, та
додержання громадянами правил
добросусідства, а також спори щодо
розмежування меж районів у містах. У
разі незгоди власників землі або
землекористувачів з рішенням органів
місцевого самоврядування, органу
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів спір вирішується судом.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 16 квітня 2004 року N 7 "Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ" роз'яснено, що згідно
зі ст. 158 ЗК суди розглядають справи за
спорами про межі земельних ділянок, що
перебувають у власності чи
користуванні громадян-заявників, які
не погоджуються зрішенням органу
місцевого самоврядування чи органу
влади з питань земельних ресурсів.

Згідно з вимогами ч.3 ст.2 КАС України,
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб"єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення;
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема, з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несправедливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обгрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ч.4 ст.70 КАС України
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків ,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Як встановлено в судовому засіданні,
позивач не звертався до органу
місцевого самоврядування з питанням
врегулювання права користування
земельною ділянкою між її
співвласниками, факт користування
відповідною частиною земельної
ділянки позивачем не доведено.

Згідно вимог ч.2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб"єкта владних
повноважень обов"язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Заперечень щодо невизнання
позовних вимог довірена особа
відповідача суду не надала.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
не достатніми доводи позивача щодо
визнання протиправними дії
Синельниківської міської ради
стосовно відмови в наданні дозволу в
розробці технічної документації з
землеустрою з метою приватизації та
об»єднання двох земельних ділянок на
АДРЕСА_1 площею 234,95 кв.м. та по АДРЕСА_2
площею 500 кв.м., тому позовні вимоги в
цій частині задоволенню не підлягають.

Разом з тим, адміністративний позов в
іншій частині позовних вимог не
підлягає задоволенню у зв»язку з
відсутністю для цього правових підстав
та оскільки позивач не звертався до
Синельниківської міської ради з
питанням про присвоєння належній йому
земельній ділянці загальною площею 734,95
кв.м. адреси - АДРЕСА_2 і відповідно
ніякої відмови з цього приводу не
отримував.

Таким чином, суд приходить до
висновку, що в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 до територіальної громади
м.Синельникове в особі
Синельниківської міської ради, третя
особа: ОСОБА_2 про визнання
протиправними дій та зобов»язання
вчинити певні дії - необхідно відмовити
у повному обсязі.

На підставі викладеного, ст.ст.88,89,158
ЗК України, керуючись ст.ст. 8 - 12, 69, 71, 158,
159, 160, 161, 163, ч.4.ст.167, 174 КАС України, суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
до територіальної громади
м.Синельникове в особі
Синельниківської міської ради, третя
особа: ОСОБА_2 про визнання
протиправними дій та зобов»язання
вчинити певні дії -відмовити.

На постанову протягом десяти днів з
дня її складання у повному обсязі до
апеляційного адміністративного суду
Дніпропетровської області через
Синельниківський міськрайонний суд
Дніпропетровської області може бути
подано апеляційну скаргу.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не буде подано, а у разі її
подання після розгляду справи
апеляційним судом у разі, якщо
постанову не буде скасовано.

Суддя: О. О. Порошина