Справа № 812/2609/14
Суддя: А.М. Каюда
Дата ухвалення: 2014-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 травня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/2609/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Каюди А.М.,

при секретарі: Опейкіній Є.А.,

за відсутності представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративний позов
Луганського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності до
Малого спільного підприємства
"Луганськагросервіс" про стягнення
заборгованості в розмірі 75,76грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Луганське обласне відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності
звернувся до Луганського окружного
адміністративного суду з позовом до
Малого спільного підприємства
"Луганськагросервіс" в якому позивачем
заявлено вимогу про стягнення з
відповідача заборгованості зі сплати
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності яка
утворилась за підприємством станом на
01.01.2002 та рахується на теперішній час в
розмірі 75,76грн.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, надав до початку
розгляду справи заяву про розгляд
справи без участі представника Фонду.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час місце та
дату розгляду справи був повідомлений
належним чином, про причини неявки суд
не повідомив, правом надати
заперечення проти позову не
скористався.

Відповідно до частини 4 статті 128 КАС
України у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Відповідно до частини 6 статті 71 КАС
України якщо особа, яка бере участь у
справі, без поважних причин не надасть
докази на пропозицію суду для
підтвердження обставин, на які вона
посилається, суд вирішує справу на
основі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог статей 69-72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що Мале спільне
підприємство "Луганськагросервіс"
зареєстровано в якості юридичної
особи. (а.с.6,7,12-14)

З 01 січня 2011 року набрав чинності Закон
України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», яким
запроваджено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування як
консолідований страховий внесок.

Згідно розділу VIII «Прикінцеві та
перехідні положення» Закону України
від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» суми внесків,
нарахованих на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття,
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням,
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності, строк сплати яких не
настав на 1 січня 2011 року, та суми
нарахованого збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування до 1
січня 2004 року, строк сплати яких не
настав на 1 січня 2011 року, не сплачені
станом на 1 січня 2011 року, підлягають
сплаті в порядку, що діяв до 1 січня 2011
року. Стягнення заборгованості із
сплати страхових внесків за діючими
видами загальнообов'язкового
державного соціального страхування та
сум штрафних санкцій, нарахованих
та/або не сплачених у період до 1 січня
2011 року, в тому числі страхових внесків,
строк сплати яких на 1 січня 2011 року не
настав, здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється. За таких обставин суд
при прийнятті рішення керується
нормами Закону України від 18.01.2008 №
2240-ІІІ «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням».

Законом України від 18.01.2008 № 2240-ІІІ «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»
визначено правові, організаційні та
фінансові основи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян на
випадок тимчасової втрати
працездатності, у зв'язку з вагітністю
та пологами, у разі смерті, а також
надання послуг із санаторно-курортного
лікування та оздоровлення
застрахованим особам та членам їх
сімей. Матеріальне забезпечення та
соціальні послуги, що надаються за цим
Законом, є окремим видом
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян, що
здійснюється Фондом соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності.

Відповідно до ст. 1 Закону України від
18.01.2008 № 2240-ІІІ «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням,
передбачає матеріальне забезпечення
громадян у зв'язку з втратою заробітної
плати (доходу) внаслідок тимчасової
втрати працездатності (включаючи
догляд за хворою дитиною,
дитиною-інвалідом, хворим членом сім'ї),
вагітності та пологів, часткову
компенсацію витрат, пов'язаних із
смертю застрахованої особи або членів
її сім'ї, а також надання соціальних
послуг за рахунок бюджету Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, що формується
шляхом сплати страхових внесків
власником або уповноваженим ним
органом, громадянами, а також за
рахунок інших джерел, передбачених цим
Законом.

Частиною 1 статті 22 Закону України від 18
січня 2001 року № 2240-ІІІ «Про
загальнообов`язкове державне
соціальне страхування у зв`язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»
передбачено, що платниками страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням,
є страхувальники та застраховані
особи.

Відповідно до картки страхувальника
МСП "Луганськагросервіс" перебуває на
обліку в якості платника збору на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності, що
використовує працю найманих
працівників в Жовтневій міжрайонній
виконавчій дирекції Луганського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності з 06.02.2002. (а.с.5).

Статтею 1 Закону України від 11 січня 2001
року № 2213-ІІІ «Про розмір внесків на
деякі види загальнообов'язкового
державного соціального страхування» (в
редакції на момент виникнення спірних
правовідносин) та підпунктами 3.1.1 та 3.1.2
пункту 3.1 розділу 3 Інструкції про
порядок надходження, обліку та
витрачання коштів Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності, затвердженої
постановою правління Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності від 26 червня 2001
року № 16 (яка була чинною до 16 червня 2011
року) визначено розмір страхових
внесків у зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до звіту про нараховані МСП
"Луганськагросервіс" внески,
перерахування та витрати, пов'язані з
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності за
2001 рік форми Ф4-ФСС з ТВП, за
відповідачем як страхувальником
рахується непогашена заборгованість
зі сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове соціальне
страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності що мала місце
станом на кінець звітного періоду в
розмірі 75,76 грн. (а.с.9)

Довідкою Жовтневої міжрайонної
виконавчої дирекції Луганського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності
підтверджується, що станом на 01.03.2014
підприємство має прострочену
заборгованість в сумі 75,76грн., яка
виникла станом на 01.01.2002. Та вказано, що
страхувальник з 01.01.2002 не звітує до
Фонду. (а.с.8)

Законом України від 18 січня 2001 року №
2240-ІІІ «Про загальнообов`язкове
державне соціальне страхування у
зв`язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням» встановлено,
що страхувальники-роботодавці
сплачують до Фонду різницю між
нарахованими для роботодавців і
найманих працівників страховими
внесками та витратами, пов'язаними з
наданням матеріального забезпечення
та соціальних послуг застрахованим
особам відповідно до цього Закону.
Перерахування зазначених сум шляхом
безготівкових розрахунків
здійснюється
страхувальниками-роботодавцями один
раз на місяць - у день, встановлений для
одержання в установах банку коштів на
оплату праці за відповідний період
(стаття 23 Закону).

Пункт 2, 4 частини 2 статті 27 Закону
України від 18 січня 2001 року № 2240-ІІІ
«Про загальнообов`язкове державне
соціальне страхування у зв`язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»
передбачає, що страхувальник
зобов'язаний нараховувати і сплачувати
в установлені строки та в повному
обсязі страхові внески, вести облік
коштів загальнообов'язкового
державного соціального страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням, і своєчасно
надавати органам Фонду встановлену
звітність щодо цих коштів.

Статтею 30 Закону України від 18 січня 2001
року № 2240-ІІІ «Про загальнообов`язкове
державне соціальне страхування у
зв`язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням» передбачено,
що страхувальник - роботодавець несе
відповідальність за несвоєчасність
сплати та неповну сплату страхових
внесків, у тому числі страхових
внесків, що сплачують застраховані
особи через рахунки роботодавців, а
також за порушення порядку
використання страхових коштів.

Відповідно до частини 2 статті 30 Закону
України від 18 січня 2001 року № 2240-ІІІ
«Про загальнообов`язкове державне
соціальне страхування у зв`язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»
строк давності щодо стягнення
страхових внесків, пені та фінансових
санкцій не застосовується. Не сплачені
в строк страхові внески, пеня і штраф
стягуються в доход Фонду із
страхувальника у безспірному порядку.

Оскільки на час судового розгляду
справи за відповідачем обліковується
заборгованість зі сплати страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності в розмірі 75,76грн., яка в
добровільному порядку не сплачена та
утворилась за підприємством станом на
01.01.2002, наявність заборгованості
підтверджується матеріалами справи,
позов Луганського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності визнається судом
обґрунтованим та таким що підлягає
задоволенню.

Відповідно до статті 94 КАС України у
справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійснені позивачем, з
відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 71, 94, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Луганського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності до Малого
спільного підприємства
"Луганськагросервіс" про стягнення
заборгованості в розмірі 75,76грн.
задовольнити повністю.

Стягнути з Малого спільного
підприємства "Луганськагросервіс" (код
19084761, місцезнаходження: м. Луганськ,
вул. Ватутіна, 97) на користь Луганського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності (91055, м. Луганськ,
вул. Коцюбинського,13) заборгованість зі
сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності в
сумі 75,76грн. (сімдесят п'ять гривень 76
коп.).

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не було
подано.

Постанова суду може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду. Апеляційна
скарга подається до адміністративного
суду апеляційної інстанції через суд
першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
А.М. Каюда