Справа № 826/223/14
Суддя: Ключкович В.Ю.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/223/14
інстанції: Федорчук А.Б.
Суддя-доповідач: Ключкович В.Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

23 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді
Ключковича В.Ю.,

суддів
Борисюк Л.П.

Петрика І.Й.

при секретарі
Шевчук К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю "Мари Льо" на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 03 березня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю "Мари Льо" до Відділу
державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції у місті Києві, третя особа:
товариство з додатковою
відповідальністю "Трикотажна фабрика
"Киянка" про скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ "Мари Льо" звернулося до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Відділу державної
виконавчої служби Голосіївського
районного управління юстиції у місті
Києві та просило скасувати:

- акт державного виконавця у
виконавчому провадження №37630486 від
28.11.2013 року;

- акт державного виконавця у
виконавчому провадження №37630486 від
11.12.2013 року;

- постанову про стягнення
виконавчого збору від 11.12.2013 у ВП №37630486;

- постанову про закінчення
виконавчого провадження від 27.12.2013 у ВП
№37630486;

- постанову про накладення штрафу
від 11.12.2013 у ВП № 37630486.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
03 березня 2014 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції позивач подав апеляційну
скаргу, в якій, вказуючи на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, а також на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить скасувати
оскаржуване рішення та ухвалити нове,
яким позовні вимоги задовольнити.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача,
вислухавши пояснення учасників
процесу, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції - без змін, виходячи з
наступного.

Згідно зі ст.198 ч.1 п.1 та ст.200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції дійшов висновку про
безпідставність позовних вимог,
оскільки позивачем в позовній заяві
наведені обставини, які не
підтверджуються достатніми доказами
щодо протиправності дій відповідача.

З таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду
погоджується з огляду на наступне.

Судом першої інстанції вірно
встановлено та матеріалами справи
підтверджується, наказом № 5011-5/9322-2012,
виданого 15.02.2013 року Господарським
судом міста Києва витребувано у ТОВ
"Мари Льо" нежилі приміщення у будинку
№ 30 по вул. Васильківській у місті
Києві згідно переліку.

19.04.2013 року на виконання наказу №
5011-5/9322-2012, виданого 15 лютого 2013 року
головним державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції у місті Києві Бережною Ольгою
Олександрівною винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження ВП
№ 37630486.

Даною постановою зобов'язано боржника
(позивача) добровільно виконати
постанову у строк до 25 квітня 2013 року.

Державним виконавцем 30.04.2013 р. було
направлено до Господарського суду
міста Києва заяву про роз'яснення
способу та порядку виконання

23.05.2013 року, відповідно до ст. 38 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державним виконавцем було винесено
постанову про зупинення виконавчого
провадження.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 04.06.2013 року відмовлено ВДВС
Голосіївського РУЮ у м. Києві в
задоволенні заяви про роз'яснення
рішення Господарського суду м. Києва
від 24.10.2012 р. по справі №5011-5/9322-2012.

20.06.2013 року державним виконавцем
поновлено виконавче провадження.

15.07.2013 року Головним державним
виконавцем ВДВС Голосіївського РУЮ у
місті Києві надіслано на адресу
позивача виклик державного виконавця,
а також попереджено, що в разі
невиконання рішення суду без поважних
причин у встановлений державним
виконавцем строк, державний виконавець
буде змушений звернутися до
правоохоронних органів з метою
порушення кримінальної справи щодо не
виконання рішення суду згідно статті 382
Кримінального кодексу України та
статей 75, 77, 89 Закону України "Про
виконавче провадження".

24.07.2013 року на адресу ВДВС
Голосіївського РУЮ у місті Києві
надійшов лист, яким позивач повідомив
державного виконавця, що ТОВ "Мари Льо"
не є власником зазначених нежитлових
приміщень, а також не займає ці
приміщення відповідно до договору
оренди чи будь-якого іншого правочину,
передбаченого чинним законодавством
України чи Міжнародного законодавства.

27.08.2013 року до ВДВС надійшла заява ТзДВ
«ТФ «Киянка», в якій повідомлялося, що
боржник не передав стягувані
приміщення зазначені у виконавчому
документі, а всупереч виконавчому
документу та закону відчужив їх на
користь інших осіб.

21.10.2013 року Головним державним
виконавцем відділу ВДВС
Голосіївського РУЮ у місті Києві
Бережною Ольгою Олександрівною
винесено постанову про накладення
штрафу на позивача (боржника у
виконавчому провадженні № 37630486) у
розмірі 680,00 грн.

22.10.2013 року державним виконавцем на
адресу ТОВ «Мари Льо» направлено лист з
вимогою виконати рішення суду в термін
до 27.10.2013 року.

До Відповідача 28.11.2013р. та 11.12.2013р.
з'явився представник стягувана ТзДВ
«Трикотажна фабрика» Киянка»
Жураківський A.M. та повідомив, що
боржником рішення суду так і не
виконано, про що державним виконавцем
складено відповідний акт з особистим
підписом представника стягувана.

11.12.2013 року, на підставі ст.ст. 75, 89
Закону України «Про виконавче
провадження», державним виконавцем
винесено постанову про накладення
штрафу на боржника від. за не виконання
рішення суду у розмірі 1360,00 грн. та
направлено на адресу боржника.

11.12.2013 року державним виконавцем
винесено постанову про стягнення з
боржника виконавчого збору у розмірі
1360,00 та направлено боржнику до
виконання.

17.12.2013 року державним виконавцем.
направлено до правоохоронних органів
подання (повідомлення) про порушення
кримінальної справи відносно
керівника ТОВ «Мари Льо» Марченка
Михайла Антоновича.

27.12.2013 року державним виконавцем. було
винесено постанову про стягнення
витрат на проведення виконавчих дій у
розмірі 50,00 грн.

27.12.2013 року на підставі п. 11 ст. 49 та ст. 75
Законом України «Про виконавче
провадження» державним виконавцем
винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження та разом з
виконавчим документом направлено до
відповідного суду.

Даючи правову оцінку діям державного
виконавця в частині постановлення
постанови про стягнення виконавчого
збору від 11.12.2013 у ВП №37630486, колегія
суддів апеляційного суду зазначає
наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Відповідно до положень частини першої
та другої статті 11 зазначеного Закону
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець, зокрема,
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Частиною другою статті 25 Закону
передбачено, що державний виконавець
протягом трьох робочих днів з дня
надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач не виконав вимоги державного
виконавця стосовно самостійного
виконання наказу № 5011-5/9322-2012
Господарського суду міста Києва,
виданого 15 лютого 2013 року, в термін,
встановлений для добровільного
виконання.

Відповідно до частини першої статті 28
Закону України «Про виконавче
провадження» у разі невиконання
боржником рішення майнового характеру
у строк, встановлений частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
його виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом.

Отже, у випадку невиконання боржником
рішення майнового характеру у
встановлений державним виконавцем
строк, який повинен бути не більше семи
днів з моменту винесення постанови про
відкриття виконавчого провадження,
постановою державного виконавця
стягується виконавчий збір у розмірі 10
відсотків суми, що підлягає стягненню.

Таким чином, виконавчий збір - це
санкція відповідальності майнового
характеру, що накладається на боржника
за невиконання рішення у строк,
встановлений для його добровільного
виконання.

Як вбачається з постанови про
відкриття виконавчого провадження у
пункті 2 постанови про відкриття
виконавчого провадження №ВП № 37630486
від 19.04.2013 року боржнику надано строк
для самостійного виконання рішення до
25.04.2013 року, однак постанова не виконана
у встановлений строк.

Посилання апелянта в апеляційній
скарзі на те, що постанову про
відкриття виконавчого провадження
боржник ТОВ «Мари Льо» отримав лише у
травні, а тому вже з самого початку був
позбавлений можливості добровільно
виконати рішення суду або надати
будь-які пояснення з цього приводу є
необґрунтованими та не підтвердженими,
оскільки, по-перше, доказів отримання
апелянтом постанови про відкриття
виконавчого провадження у травні 2013
року, матеріали справи не містять, по -
друге, позивач не звертався до
державної виконавчої служби з заявою
про відкладення строку для
самостійного виконання рішення суду
без стягнення виконавчого збору.

З урахуванням вищевикладеного,
враховуючи те, що позивачем у
встановлений термін та добровільному
порядку не виконано вимоги державного
виконавця, колегія суддів приходить до
висновку, що виносячи постанову про
стягнення виконавчого збору від 11.12.2013
у ВП №37630486, відповідач діяв на
підставі, у спосіб та в межах наданих
повноважень, а тому підстав для її
скасування немає.

Крім того, колегія суддів,
проаналізувавши положення статей 11, 75,
89 Закону України «Про виконавче
провадження» та з урахуванням
ненадання позивачем доказів
поважності причин невиконання
постанови Господарського суду міста
Києва у встановлений державним
виконавцем строк, погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
обґрунтованості винесення
відповідачем постанови про накладення
штрафу від 11.12.2013р. у ВП № 37630486.

Даючи правову оцінку діям відповідача
щодо винесення постанови про
закінчення виконавчого провадження
від 27.12.2013 р. у ВП № 37630486, колегія суддів
зазначає наступне.

Згідно з вимогами статті 89 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання. У
разі повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає на нього штраф у подвійному
розмірі та звертається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону
(стаття 89 Закону України «Про виконавче
провадження»).

Як вбачається з матеріалів справи, у
зв'язку з ухилянням позивача від
виконання Рішення Господарського суду
м. Києва, державний виконавець виніс
подання про притягнення до
кримінальної відповідальності
боржника (Позивача) за не виконання
рішення суду та направив до
правоохоронних органів.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що державний
виконавець, приймаючи оскаржувану
постанову про закінчення виконавчого
провадження від 27.12.2013 р. у ВП № 37630486
діяв в межах повноважень та у спосіб, що
визначені чинним законодавством, а
тому підстави для скасування рішення
відповідача відсутні.

Крім того, вірним є висновок суду
першої інстанції щодо відсутності
підстав для скасування акту державного
виконавця у виконавчому провадження
№37630486 від 28.11.2013 року та акту
державного виконавця у виконавчому
провадження №37630486 від 11.12.2013 року,
оскільки акти державного виконавця не
породжують для позивача права чи
обов'язки, які можуть бути відновленими
адміністративним судочинством.

Згідно з частиною першою статті 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною другою статті 71 КАС України
визначено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову, який
відповідачем в даному випадку
виконаний.

Згідно зі ст.159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, що на думку
колегії апеляційного
адміністративного суду, дотримано
судом першої інстанції.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що
постанова суду першої інстанції
постановлена з дотриманням норм
процесуального та матеріального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції, у зв'язку з чим підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160,198,200, 205,206, 212, 254 КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "Мари Льо" -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 03 березня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складення в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст ухвали складено та
підписано 25.04.2014 року.

Головуючий суддя:
В.Ю.Ключкович

Судді:

Л.П.Борисюк

І.Й. Петрик

.

Головуючий суддя
Ключкович В.Ю.

Судді:
Борисюк Л.П.

Петрик І.Й.