Справа № 813/2922/14
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2014-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/2922/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі колегії:
головуючого судді Брильовського Р.М.,
судді Крутько О.В.
судді Сасевича О.М.
при секретарі Матяш С.І.
представника позивача - Чорнія О.Б.
представника відповідача - Маркіної
розглянувши у відкритому судовому з
асіданні у місті Львові справу за
адміністративним позовом публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
ЗАХІДЕНЕРГО» до Державної виконавчої
служби України про визнання
неправомірною та скасування постанови,
Публічне акціонерне товариство «ДТЕК
ЗАХІДЕНЕРГО» звернулося з
адміністративним позовом до Державної
виконавчої служби України про визнання
неправомірною та скасування постанови
Відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
про стягнення виконавчого збору від
21.03.2014р. винесеної у виконавчому
провадженні з виконання наказу
господарського суду Львівської
області № 1/575-28/173 від 18.06.2008р.
В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що постановою ВП № 8778741 від
22.08.2008 було відкрите виконавче
провадження з примусового виконання
наказу господарського суду Львівської
області № 1/575-28/173 виданого 18.06.2008р., яка
була відправлена лише 28.08.2008 року і
надійшла на адресу ПАТ «ДТЕК
ЗАХІДЕНЕРГО» 01.09.2008. Цього ж числа ПАТ
«ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» скерувало на адресу
відповідача заяву № 08-400 від 01.09.2008 про
зупинення виконавчого провадження.
17.10.2008 постановою державного виконавця,
виконавче провадження було зупинено на
підставі п. 15 ч. 1 ст. 37 Закону України
«Про виконавче провадження» у зв'язку
із внесенням підприємства ПАТ «ДТЕК
ЗАХІДЕНЕРГО» до Реєстру підприємств
паливно-енергетичного комплексу, які
беруть участь у процедурі погашення
заборгованості згідно Закону України
№ 2711- IV від 23.06.2005р. «Про заходи,
спрямовані на забезпечення сталого
функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу». У
випадках, передбачених пунктом 15
статті 37 Закону України «Про виконавче
провадження» - до закінчення терміну
дії процедури погашення
заборгованості підприємствами
паливно-енергетичного комплексу,
визначеного Законом України «Про
заходи, спрямовані на забезпечення
сталого функціонування підприємств
паливно- енергетичного комплексу».
Зазначена процедура діяла до 01.01.2014
року. Під час дії процедури погашення
заборгованості підприємствами
паливно- енергетичного комплексу,
визначеного Законом України «Про
заходи, спрямовані на забезпечення
сталого функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу», ПАТ
«ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» добровільно
погасило заборгованість. Таким чином,
станом на момент закінчення обставин,
що були підставою для зупинення
виконавчого провадження, ПАТ «ДТЕК
ЗАХІДЕНЕРГО» добровільно погасило
заборгованість, про що повідомило
державного виконавця листом від 31.12.2013
за № 82/2397. Відповідно до ч. З ст. 27 Закону
України «Про виконавче провадження», у
разі отримання документального
підтвердження про повне виконання
рішення боржником до початку його
примусового виконання державний
виконавець закінчує виконавче
провадження в порядку, встановленому
цим Законом. Виконавчий збір та
витрати, пов'язані з організацією та
проведенням виконавчих дій, у такому
разі з боржника не стягуються. Однак,
державним виконавцем протягом трьох
місяців не вчинено жодних дій щодо
винесення постанови про закінчення
виконавчого провадження.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги в
повному обсязі, посилаючись на
обставини, які викладені в позовній
заяві. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача заперечував
проти позову, посилаючись на обставини,
викладені в запереченнях на позовну
заяву та зазначив, що у відповідності
до положень статті 24 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець в частині другій постанови
про відкриття виконавчого провадження
від 22.08.2008 ВГІ №8778741 вказав: «Боржнику
добровільно виконати: рішення суду
згідно з виконавчим документом в
семиденний строк з моменту отримання
відповідної постанови». У встановлений
державним виконавцем термін рішення
суду боржником виконане не було. 21.03.2014
державним виконавцем у відповідності
до вимог статті 28 Закону України «Про
виконавче провадження» винесена
постанова про стягнення виконавчого
збору .Приписами статті 28 Закону
України «Про виконавче провадження»
передбачено, що у разі невиконання
боржником рішення майнового характеру
у строк, встановлений частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
його виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувану за виконавчим
документом. У разі невиконання
боржником у той самий строк рішення
немайнового характеру виконавчий збір
стягується в розмірі сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - фізичної особи і в
розмірі вісімдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян з боржника -
юридичної особи. У зазначених розмірах
виконавчий збір стягується з боржника
також у разі повернення виконавчого
документа без виконання за письмовою
заявою стягувана та у разі
самостійного виконання боржником
рішення після початку його примусового
виконання, зокрема шляхом
перерахування коштів безпосередньо на
рахунок стягувача. Постанова про
стягнення виконавчого збору може бути
оскаржена в десятиденний строк у
порядку, встановленому цим Законом.
Постанова про стягнення виконавчого
збору може бути скасована у разі, якщо:
рішення суду виконано у строк,
встановлений державним виконавцем для
добровільного виконання; постанова про
стягнення виконавчого збору винесена
до закінчення строку, установленого
для добровільного виконання рішення. В
даному випадку: рішення суду не
виконано впродовж тривалого часу після
закінчення строку, установленого для
добровільного його виконання;
оскаржувана постанова від 21.03.2014 про
стягнення виконавчого збору винесена
після закінчення строку, установленого
для добровільного виконання рішення.
Вважає, що законні підстави для
скасування постанови про стягнення
виконавчого збору від 21.03.2014 ВП № 8778741
відсутні. Державним виконавцем
виконавчі дії проведені у
відповідності до вимог закону, що
регулюють виконавче провадження, а
тому вважає, що позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Заслухавши доводи представників
сторін, з'ясувавши обставини, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень та дослідивши
докази, якими вони обґрунтовуються,
суд, даючи правову оцінку спірним
правовідносинам, виходив з наступного.

Відповідно до ст.181 КАС України
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
чи бездіяльністю державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби порушено їхні права,
свободи чи інтереси, а також якщо
законом не встановлено інший порядок
судового оскарження рішень, дій чи
бездіяльності таких осіб.

ВАТ «Західенерго» внесено до реєстру
підприємств паливно-енергетичного
комплексу, які беруть участь у
процедурі погашення заборгованості
відповідно до Закону України «Про
заходи, спрямовані на забезпечення
сталого функціонування підприємств
паливно- енергетичного комплексу».

На виконанні у відділі примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України перебувало виконавче
провадження ВП № 8778741 по примусовому
виконанню наказу № 1/575-28/173 виданий
18.06.2008 Господарським судом Львівської
області про стягнення з Відкритого
акціонерного товарства «Західенерго»
на користь Державного комітету України
з державного матеріального резерву 13 429
408 грн. плати за позичання природного
газу.

22.08.2008 державним виконавцем винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

Відповідно до вимог статті 24 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець в частині другій
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 22.08.2008 ВП № 8778741
зазначив: «Боржнику добровільно
виконати: рішення суду згідно з
виконавчим документом в семиденний
строк з моменту отримання відповідної
постанови». Частиною третьою даної
постанови боржника повідомлено: «При
невиконанні рішення в наданий для
добровільного виконання строк
виконати його в примусовому порядку зі
стягненням з боржника виконавчого
збору та витрат, пов'язаних з
провадженням виконавчих дій». Тобто
боржнику роз'яснено, що в разі не
виконання рішення суду в добровільний
термін державним виконавцем буде
стягуватись виконавчий збір.

Згідно з твердженнями представника
позивача дану постанову отримав
01.09.2008р.

Позивач не скористався правом статті 32
Законом України «Про виконавче
провадження» про відкладення
провадження виконавчих дій відповідно
до якої за наявності обставин, що
перешкоджають провадженню виконавчих
дій, або несвоєчасного одержання
сторонами документів виконавчого
провадження, внаслідок чого вони були
позбавлені можливості скористатися
правами, наданими їм цим Законом,
державний виконавець може відкласти
виконавчі дії за заявою стягувала чи
боржника або з власної ініціативи на
строк до десяти робочих днів.

В матеріалах виконавчого провадження
відсутні підтвердження про оскарження
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 22.08.2008, що є свідченням
того, що боржник погодився виконати в
строки надані державним виконавцем.

У встановлений державним виконавцем
термін, рішення суду боржником
виконане не було.

17.10.2008, 17.06.2013 державним виконавцем
винесено постанови про зупинення
виконавчого провадження, оскільки до
відділу примусового виконання рішень
Департаменту державної виконавчої
служби надійшла заява ВАТ
«Західенерго» про зупинення
виконавчого провадження, до якої
додано копію виписки з реєстру
підприємств паливно - енергетичного
комплексу від 28.11.2005 № 85 відповідно до
якої ВАТ «Західенерго» внесено до
реєстру підприємств
паливно-енергетичного комплексу, які
беруть участь у процедурі погашення
заборгованості відповідно до Закону
України «Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно- енергетичного
комплексу» до 01.01.2014р.

Відповідно до п. 5 статті 39 Закону
України «Про виконавче провадження»
21.03.2014 державним виконавцем винесено
постанову про поновлення виконавчого
провадження.

21.03.2014 державним виконавцем винесена
постанова про стягнення виконавчого
збору, яку разом із супровідним листом
від 24.03.2014 за вих. № С-25123/5-218/4 направлена
боржнику.

Не погоджуючись із вказаною постановою
Публічне акціонерне товариство «ДТЕК
ЗАХІДЕНЕРГО» звернулося з
адміністративним позовом до суду.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі їх
невиконання в добровільному порядку,
визначаються Законом України «Про
виконавче провадження» та
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
виконавче провадження» (надалі Закон)
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Згідно з положеннями ст. 11 Закону
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
вказаним Законом.

Як вбачається з положень статті 25
Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець
протягом трьох робочих днів з дня
надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови та
зазначає, що у разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Примусове виконання рішення
розпочинається за умови ненадання
боржником у строки, визначені в
постанові про відкриття виконавчого
провадження для добровільного
виконання рішення, документального
підтвердження про повне його виконання
та, виходячи з аналізу норм Закону,
полягає у вчиненні державним
виконавцем ряду заходів та виконанні
обов'язків, спрямованих на своєчасне та
повне виконання рішення в інтересах
стягувача.

Згідно з положеннями статті 28 Закону
України "Про виконавче провадження"
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом, стягується за постановою
державного виконавця у разі
невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання.

У Постанові Пленуму Вищого
адміністративного суду України № 3 від
13.12.2010 "Про практику застосування
адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби" зазначено, що постанови
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору та накладення штрафу
належать до видів відповідальності за
невиконання рішення самостійно та за
невиконання без поважних причин
рішення, що зобов'язує боржника вчинити
певні дії, та рішення про поновлення на
роботі. Виконавчий збір - це санкція
відповідальності майнового характеру,
що накладається на боржника за
невиконання рішення у строк,
встановлений для його самостійного
виконання.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про
виконавче провадження» витрати
органів державної виконавчої служби,
пов'язані з організацією та
проведенням виконавчих дій щодо
забезпечення примусового виконання
рішень, є витратами виконавчого
провадження. Витрати виконавчого
провадження здійснюються за рахунок
коштів Державного бюджету України та
коштів виконавчого провадження, які
використовуються у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України. Кошти виконавчого провадження
складаються з: 2) авансового внеску
стягувача на організацію та проведення
виконавчих дій; 3) стягнутих з боржника
витрат, пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій; 4) інших
надходжень, що не суперечать
законодавству.До витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, належать кошти, за
рахунок яких здійснено оплату: 1)
перевезення, зберігання і реалізації
майна боржника; 2) послуг експертів,
суб'єктів оціночної діяльності -
суб'єктів господарювання та інших осіб,
залучених у встановленому законом
порядку до провадження виконавчих дій;
3) поштового переказу стягувачу
стягнених аліментних сум; 4) проведення
розшуку боржника, його майна або
розшуку дитини; 5) розміщення
оголошення в засобах масової
інформації; 6) виготовлення та
пересилання документів виконавчого
провадження, ведення Єдиного
державного реєстру виконавчих
проваджень; 7) інших витрат, необхідних
для забезпечення належної організації
виконання рішень органами державної
виконавчої служби. Про стягнення з
боржника витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, державний виконавець
виносить постанову, яка затверджується
начальником відповідного відділу
державної виконавчої служби. Зазначена
постанова надсилається сторонам не
пізніше наступного робочого дня після
її винесення і може бути оскаржена ними
до суду у десятиденний строк.

22.08.2008 державним виконавцем винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження ВП № 8778741 по примусовому
виконанню наказу №1/575-28/173 виданого
18.06.2008 Господарським судом Львівської
області про стягнення з Відкритого
акціонерного товарства «Західенерго»
на користь Державного комітету України
з державного матеріального резерву 13 429
408 грн. плати за позичання природного
газу, в якій зазначено: «Боржнику
добровільно виконати рішення суду
згідно з виконавчим документом в
семиденний строк з моменту отримання
відповідної постанови». Частиною
третьою даної постанови боржника
повідомлено: «При невиконанні рішення
в наданий для добровільного виконання
строк виконати його в примусовому
порядку зі стягненням з боржника
виконавчого збору та витрат, пов'язаних
з провадженням виконавчих дій». Тобто
боржнику роз'яснено, що в разі не
виконання рішення суду в добровільний
термін державним виконавцем буде
стягуватись виконавчий збір.

Виконавчою службою вжито всіх
необхідних заходів, передбачених
Законом України "Про виконавче
провадження", та створені всі необхідні
умови для своєчасного повного та
добровільного виконання боржником
виконавчого документу. Проте, як
встановлено судом рішення
господарського суду у встановлений
державним виконавцем строк виконано не
було.

Тобто, стягнення виконавчого збору, є
саме тим заходом, який застосовується
державним виконавцем у випадку
невиконання боржником рішення суду в
строк, що ним встановлений.

Згідно з пунктом 20 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 26.12.2003 № 14
«Про практику розгляду судами скарг на
рішення, дії чи бездіяльність органів і
посадових осіб державної виконавчої
служби та звернень учасників
виконавчого провадження» витрати
виконавчого провадження та виконавчий
збір стягується за постановою
державного виконавця з боржника, якщо
останній не виконав рішення
добровільно в установлений для цього
строк і воно було виконане примусово.
Суд може визнати стягнення виконавчого
збору необґрунтованим, якщо
встановлений державним виконавцем
строк для добровільного виконання
рішення не узгоджувався зі строками,
встановленими Законом, і був
нереальним.

Судом встановлено та не
заперечується позивачем, що в
добровільному порядку рішення суду
виконано не було, що обґрунтовано
поважністю причин, які полягають в
тому, що ПАТ «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО»
включено до Реєстру підприємств
паливно-енергетичного комплексу, які
беруть участь у процедурі погашення
заборгованості згідно Закону України
№ 2711- IV від 23.06.2005 «Про заходи,
спрямовані на забезпечення сталого
функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу».

Оскільки, боржником не було
самостійно виконано рішення, в строк,
встановлений для добровільного
виконання, то було розпочато
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору відповідно до положень статті
25, 28 Закону України «Про виконавче
провадження».

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що вимоги позивача є
необґрунтованими, а отже не підлягають
задоволенню.

Щодо судових витрат, то у
відповідності до вимог ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судові витрати у формі
судового збору зі сторін не належить
стягувати.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 24, 69, 70, 71, 86, 160-163,
167 Кодексу адміністративного
судочинства України,-

Постановив:

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Львівський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Львівського апеляційного
адміністративного суду. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

Головуючий суддя
(підпис) Р. М. Брильовський

Суддя (підпис)
О.В.Крутько

Суддя (підпис)
О.М. Сасевич

Суддя
Р.М.
Брильовський

Повний текст постанови виготовлений
30.04.2014 року