Справа № 813/7386/13-а
Суддя: Улицький В.З.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2014 р.
Справа № 876/2447/14

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді:
Улицького В.З.

суддів:
Гулида Р.М., Савицької Н.В.

за участю секретаря судового
засідання: Дутки І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні м. Львові апеляційну скаргу
ДПІ у Залізничному районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 29.01.2014 року
у справі за позовом фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 до ДПІ у
Залізничному районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області про скасування
податкового повідомлення-рішення,-

встановила:

У жовтні 2013 року фізична особа -
підприємець ОСОБА_1 звернувся з позовом
до ДПІ у Залізничному районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області про скасування
податкового повідомлення-рішення.

Позивач вказував, що за результатами
проведеної перевірки відповідачем
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 03.09.2013 року
№, яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на 29 256,00 грн., в тому числі, 19
504,00 грн. за основним платежем, 9752,00 грн.
за штрафними санкціями.

Підставою для прийняття вказаного
податкового повідомлення-рішення
стали висновки податкового органу про
безтоварність господарських операцій
позивача з ТзОВ «Інтеграл Ай Ті» та
ТзОВ «Укрміксі».

Вважаючи такі висновки податкового
органу протиправними, оскільки такі не
ґрунтуються на первинних документах,
позивач звернувся до суду та просив
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення від
03.09.2013 року №.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 29.01.2014 року
позов задоволено. Визнано протиправним
та скасовано податкове
повідомлення-рішення ДПІ у
Залізничному районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області від 03.09.2013 року
№.

Постанову суду оскаржив відповідач.
Вважає, що оскаржувана постанова
прийнята з помилковим застосуванням
норм матеріального та процесуального
права та підлягає скасуванню з підстав
викладених у апеляційній скарзі.
Просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою у
задоволенні позову відмовити.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи доводи апеляційної
скарги, вважає, що така задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідачем
проведена позапланова невиїзна
документальна перевірка фінансово -
господарської діяльності з питань
дотримання вимог податкового та
іншого законодавства ФОП ОСОБА_1 при
проведенні взаєморозрахунків з ТзОВ
«Інтеграл Ай Ті» () та
ТзОВ «Укрміксі» () за
період з 01.04.2010 року по 31.03.2013 року, за
результатами якої складено акт від
16.08.2013 року №255/17-20/НОМЕР_1.

Актом перевірки встановлено наступні
порушення: п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України від 02.12.2010
року №2755-VI (із змінами та доповненнями),
встановлено завищення податкового
кредиту з податку на додану вартість по
безтоварних операціях з ТзОВ «Інтеграл
Ай Ті» () за лютий 2012
року в сумі 7 680,00 грн. та з ТзОВ
«Укрміксі» () на
загальну суму 11 824,00 грн., в т.ч. за
листопад 2012 року в сумі 4 722,00 грн.,
грудень 2012 року в сумі 5 343,00 грн., січень
2013 року в сумі 592,00 грн., лютий 2013 року в
сумі 1 167,00 грн.

На підставі акта перевірки податковий
орган 03 вересня 2013 року прийняв
податкове повідомлення - рішення
№, яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на 29 256,00 грн., в тому числі, 19
504,00 грн. за основним платежем, 9752,00 грн.
за штрафними санкціями.

Підставою для прийняття оскарженого
податкового повідомлення-рішення
стали висновки податкового органу про
відсутність належних документів, які б
підтверджували господарські операції
позивача з ТзОВ «Інтеграл Ай Ті», ТзОВ
«Укрміксі» та давали б можливість
сформувати податковий кредит за
результатами цих операцій.

З такими висновками податкового органу
судова колегія не погоджується з
наступних підстав.

Виходячи з вимог Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999р.,
обґрунтування відображення
господарських операцій в податковому
обліку здійснюється на підставі даних
бухгалтерського обліку.

У статті 2 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» зазначено, що
сфера дії Закону поширюється на всіх
юридичних осіб, створених відповідно
до законодавства України, незалежно
від їх організаційно-правових форм і
форм власності, а також на
представництва іноземних суб'єктів
господарської діяльності (далі -
підприємства), які зобов'язані вести
бухгалтерський облік та подавати
фінансову звітність згідно з
законодавством.

Відповідно до вимог п.3.2 ст. 3 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»,
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2
Положення про документальне
збереження записів у бухгалтерському
обліку, затвердженого Наказом
Міністерства фінансів України від
24.05.1995 р. №88, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р.
за №168/704.

Відповідно до п.п.1.2 п.1 вказаного
Положення, господарські операції
відображаються у бухгалтерському
обліку методом їх суцільного і
безперервного документування. Записи в
облікових регістрах провадяться на
підставі первинних документів,
створених відповідно до вимог цього
Положення.

Первинні документи - це письмові
свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення (п.п.2.1 п.2 Положення).

Відповідно до п.1 ст.9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, що
фіксують факт здійснення
господарської операції. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю й
упорядкування оброблених даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні і зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати
обов'язкові реквізити: назва документа;
дату і місце складання; назва
підприємства, від імені якого
складається документ; зміст і обсяг
господарської операції; одиницю виміру
господарської операції; посади осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що мають можливість
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції
(п.2 ст.9 цього Закону).

Частиною 5 статті 8 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність» передбачено, що
підприємство самостійно визначає
облікову політику; обирає форму
бухгалтерського обліку як певну
систему регістрів обліку, порядку і
способу реєстрації та узагальнення
інформації в них з додержанням єдиних
засад, встановленим цим Законом, та з
урахуванням особливостей своєї
діяльності і технології обробки
облікових даних; розробляє систему і
форму внутрішньогосподарського
(управлінського) обліку, звітності і
контролю господарських операцій,
визначає права працівників на
підписання бухгалтерських документів.

У листі Державної податкової
адміністрації України від 08.04.2008р.
№3146/6/15-016 зазначено, що частиною другою
та третьою статті 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік і фінансову
звітність в Україні» передбачається,
що підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, що фіксують факт
здійснення господарської операції.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Господарські операції позивача
підтверджені належним чином
оформленими первинними документами,
зокрема: копію договору №0902-3 від 09.02.2012
року укладеного з ТзОВ «Інтеграл Ай
Ті» (а.с.78); копії податкових декларацій
з податку на додану вартість за лютий
2012 року (а.с.38-42), листопад 2012
року(а.с.47-54), грудень 2012 року (а.с.57-63),
січень 2013 року (а.с.66-68) та лютий 2013
року(а.с.71-73); реєстри виданих та
отриманих податкових накладних(а.с.43-44,
55,64-65, 69-70, 74); копії видаткових накладних
№1/02-20 від 01.02.2012 року (а.с.79), №9/02-02 від
09.02.2012 року (а.с.82), №15/02-01 від 15.02.2012 року
(а.с.86), № РН-0000007 від 23.02.2012 року (а.с.89),
№РН-0000004 від 14.02.2012 року (а.с.91), №РН-0000003
від 13.02.2012 року (а.с.93), №РН-0000010 від 24.02.2012
року(а.с.96), №1 від 13.02.2012 року (а.с.95),
№РН-0000008 від 23.02.2012 року (а.с.98), № РН-0005
від 09.02.2012 року (а.с.100), №РН-0000006 від
15.02.2012 року (а.с.102), №1/11-18 від 01.11.2012 року
(а.с.110), №1/11-27 від 01.11ю2012 року (а.с.114),
№3/12-11 від 03.12.2012 року (а.с.118), № 3/12-19 від
03.12.2012 року (а.с.121), №10/12-08 від 10.12.2012 року
(а.с.124), №3/01-05 від 03.01.2013 року (а.с.128),
№4/02-11 від 04.02.2013 року (а.с.131), №РН-0083 від
15.11.2012 року (а.с.134), №РН-0077 від 01.11.2012 року
(а.с.136), №РН-0078 від 02.11.2012 року (а.с.138), №
РН-0080 від 09.11.2012 року (а.с.140), № РН-0081 від
14.11.2012 року (а.с.142), №РН-0079 від 05.11.2012 року
(а.с.144), №РН-0084 від 15.11.2012 року (а.с.146),
№РН-0085 від 16.11.2012 року (а.с.148), № РН-0086
від 19.11.2012 року (а.с.150), №РН-0088 від 20.11.2012
року (а.с.152), №РН-0089 від 20.11.2012 року
(а.с.154), №РН-0090 від 27.11.2012 року (а.с.156), №
РН-0091 від 27.11.2012 року (а.с.158), № РН-0096 від
03.12.2012 року (а.с.160), №РН-0097 від 03.12.2012 року
(а.с.162), №РН-0099 від 07.12.2012 року (а.с.164),
№РН-0100 від 11.12.2012 року (а.с.166), № РН-0104
від 14.12.2012 року (а.с.168), №РН-0106 від 19.12.2012
року (а.с.170), №РН-0108 від 24.12.2012 року
(а.с.173), №РН-0109 від 25.12.2012 року (а.с.175),
№РН-0112 від 26.12.2012 року (а.с.177), №РН-0113 від
26.12.2012 року (а.с.179), №РН-0114 від 26.12.2012 року
(а.с.181),№ РН-0115 від 27.12.2012 року (а.с.183),№
РН-0118 від 28.12.2012 року (а.с.185), №РН-0119 від
28.12.2012 року (а.с.187), №РН-0120 від 28.12.2012 року
(а.с.189), №РН-0116 від 28.12.2012 року
(а.с.191),№РН-0000004 від 10.01.2013 року (а.с.193),
№РН-0000006 від 18.01.2013 року (а.с.195), №РН-0000001
від 03.01.2013 року (а.с.197), №РН-0000002 від
04.01.2013 року (а.с.199), №РН-0000003 від 10.01.2013
року (а.с.201), № РН-0000005 від 16.01.2013 року
(а.с.204), №РН-0000007 від 22.01.2013 року (а.с.206),
№РН-0000008 від 04.02.2012 року (а.с.208), №РН-0000009
від 04.02.2013 року (а.с.210), №РН-0000010 від
18.02.2013 року (а.с. 212), №РН-0000013 від 22.02.2013
року (а.с.214), №РН-0000014 від 28.02.2013 року
(а.с.216); копії податкових накладних №21
від 01.02.2012 року (а.с.80), №151 від 09.02.2012 року
(а.с.83), № 251 від 15.02.2012 року (а.с.87), №4 від
23.02.2012 року (а.с.90), №1 від 13.02.2012 року
(а.с.95), №7 від 24.02.2012 року (а.с.97), №5 від
23.02.2012 року (а.с.99), №8 від 09.02.2012 року
(а.с.101), №3 від 15.02.2012 року (а.с.104), №16 від
01.11.2012 року (а.с.112), №25 від 01.11.2012 року
(а.с.116), №22 від 03.12.2012 року (а.с.119), №30 від
03.12.2012 року (а.с.123), №178 від 10.12.2012 року
(а.с.126), №16 від 03.01.2013 року (а.с.129), №53 від
04.02.2013 року (а.с.132), №13 від 13.11.2012 року
(а.с.135), №2 від 01.11.2012 року (а.с.137), №3 від
02.11.2012 року (а.с.139), №19 від 05.10.2012 року
(а.с.141), №23 від 14.11.2012 року (а.с.143), №18 від
31.10.2012 року (а.с.145), №5 від 15.11.2012 року
(а.с.147), №8 від 16.11.2012 року (а.с.149), №21 від
17.10.2012 року (а.с.151), №6 від 08.11.2012 року
(а.с.153), №10 від 19.11.2012 року (а.с.155), №11 від
27.11.2012 року (а.с.157), №12 від 12.11.2012 року
(а.с.159), №1 від 03.12.2012 року (а.с.161), №2 від
03.12.2012 року (а.с.163), №3 від 07.12.2012 року
(а.с.165), №4 від 11.12.2012 року (а.с.167),№8 від
14.12.2012 року (а.с.169), №11 від 17.12.2012 року
(а.с.172), №13 від 24.12.2012 року (а.с.174), №15 від
25.12.2012 року (а.с.176), №14 від 25.12.2012 року
(а.с.180), №19 від 26.12.2012 року (а.с.182), №25 від
27.12.2012 року (а.с.184), №20 від 27.12.2012 року
(а.с.186), №22 від 27.12.2012 року (а.с.188), №16 від
25.12.2012 року (а.с.190), №21 від 28.12.2012 року
(а.с.192), №18 від 27.12.2012 року (а.с.194), №23 від
27.12.2012 року (а.с.196), №24 від 28.12.2012 року
(а.с.198), №1 від 04.01.2013 року (а.с.200), №4 від
10.01.2012 року (а.с.203), №6 від 16.01.2013 року
(а.с.205), №8 від 22.01.2013 року (а.с.207), №1 від
04.02.2012 року (а.с.209), №2 від 04.02.2013 року
(а.с.211),№5 від 18.02.2013 року (а.с.213),№8 від
22.02.2012 року (а.с.215), №9 від 28.02.2012 року
(а.с.217); рахунку №15/02-01 від 15.02.2012 року
(а.с.85), №1/11-18 від 01.11.2012 року (а.с.111), №
1/11-27 від 01.11.2012 року (а.с.115), №3/12-19 від
03.12.2012 року (а.с.122), №10/12-0/ від 10.12.2012 року
(а.с.125), №17 від 26.12.2012 року (а.с.178); копії
довіреностей №143 від 01.02.2012 року (а.с.94),
№92 від 15.02.2012 року (а.с.103), №959 від 17.12.202
року (а.с.171), №9 від 10.01.2013 року (а.с.202);
виписки з банківських рахунків
(а.с.81,84,88, 113,117,120,127,130,133).

Згідно п.198.1 ст. 198 Податкового кодексу
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійсненні операцій, зокрема, з
придбання або виготовлення товарів ( у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг.

Відповідно до п.198.2 зазначеної статті
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається даті
тієї з подій, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

За змістом п.198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до ст. 39 зазначеного Кодексу
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п.193.1
ст. 193 Податкового кодексу України,
протягом звітного періоду у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(в тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу. У разі коли на момент
перевірки платника податку органом
державної податкової служби суми
податку, попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу (п.198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України).

Податковим Кодексом України
передбачено лише один випадок не
включення до складу податкового
кредиту витрат по сплаті податку -
відсутність податкової накладної.

Як встановлено судом та знайшло своє
підтвердження в матеріалах справи, між
позивачем та контрагентами укладені
договори, факт виконання яких
підтверджений належним чином
оформленими первинними документами.

Судом встановлено, що отримані
позивачем податкові накладні містять
всі необхідні реквізити вказані у п.201.1
ст. 201 ПК України.

Крім того, перевіряючим органом
зроблено висновок про не підтвердження
господарських операцій між позивачем
та ТОВ «Укрміксі». Такий висновок
зроблено на підставі акту від 03.04.2013
року № 1242/22.10/38148281 про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Укрміксі».

Проте згідно наявної в матеріалах
копії постанови Львівського окружного
адміністративного суду від 10.06.2013 року
№ 813/312/13-а у справі за позовом ТОВ
«Укрміксі» до ДПІ у Печерському р-ні
м.Києва визнано протиправними дії ДПІ у
Печерському р-ні м.Києва по проведенню
зустрічної звірки ТОВ «Укрміксі» та
щодо відображення акту від 03.04.2013 року
№ 1242/22.10/38148281 про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Укрміксі» в АІС «Система
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту з податку на додану вартість в
розрізі контрагентів на рівні ДПА
України».

Більше того, згідно з практикою
Європейського суду з прав людини у
справі "БУЛВЕС"АД проти Болгарії"(заява
№ 3991/03) Європейський суд з прав людини у
своєму рішенні від 22.01.2009 року зазначив,
що платник податку не повинен нести
наслідків невиконання постачальником
його зобов'язань зі сплати податку і в
результаті сплачувати ПДВ вдруге. На
думку Суду, такі вимоги стали надмірним
тягарем для платника податку, що
порушило справедливий баланс, який
повинен підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності.

Вказана правова позиція викладена у
Постанові Верховного Суду України від
31 січня 2011 року справа №21-47а10.

Щодо обов'язкової наявності у покупця
товарно-транспортних накладних, на
відсутність яких покликається
податковий орган в акті перевірки, суд
зазначає, що відсутність у суб'єкта
господарювання, що купує чи перевозить
товар ТТН, не може вплинути на
податковий кредит з ПДВ, за умови
доведення реальності господарської
операції іншими, належним чином
оформленими документами.

Відповідно до Правил перевезень
вантажів автомобільним транспортом в
Україні, затверджених Наказом
Міністерства транспорту України 14.10.1997
р. № 363 товарно-транспортна накладна -
єдиний для всіх учасників
транспортного процесу юридичний
документ, що призначений для списання
товарно-матеріальних цінностей, обліку
на шляху їх переміщення,
оприбуткування, складського,
оперативного та бухгалтерського
обліку, а також для розрахунків за
перевезення вантажу та обліку
виконаної роботи.

Відповідно до п. 11.1 цих Правил
товарно-транспортні накладні та
дорожні листи вантажного автомобіля є
основними документами на перевезення
вантажів.

З наведеного вбачається, що наявність
товаро-транспортної накладної є
обов'язковим документом, який повинен
складатися під час перевезень.
Водночас, право платника податку на
включення сплачених коштів до складу
податкового кредиту виникає не з факту
перевезення товару, а у зв'язку із
оплатою його вартості постачальнику.
Товаро-транспортні накладні, як і
перевезення товару в цілому, не
перебувають у безпосередньому зв'язку
з фактом оплати товару. Відтак,
відсутність товаро-транспортних
накладних в жодному разі не позбавляє
платника податків на включення
сплачених постачальникам сум до складу
податкового кредиту.

Згідно з ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КАС України
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності, відповідно до ч. 2 ст. 71
КАС України, покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Відповідач
не довів суду належними і допустимими
доказами законність прийнятого
податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи викладене, судова колегія
приходить до переконання, що доводи
апеляційної скарги являються
безпідставними і необґрунтованими та
не спростовують висновки суду першої
інстанції, а тому у задоволенні
апеляційної скарги слід відмовити

Керуючись ст. ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
254 КАС України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ДПІ у Залізничному
районі м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 29.01.2014 року
у справі №813/7386/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів з
моменту набрання нею законної сили
може бути подана касаційна скарга
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
В. Улицький

Судді:
Р. Гулид

Н. Савицька

Повний текст ухвали виготовлено та
підписано 23.04.2014 року