Справа № 810/1972/14
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2014-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2014 року 810/1972/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді Скрипки
І.М., секретар судового засідання
Маджар О.М., за участю:

представників позивача - Вітошка В.А.,
Кулика І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Малого підприємства «БУДРЕМ»
до Ірпінської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

21 березня 2014 року до Київського
окружного адміністративного суду
звернулось Мале підприємство «БУДРЕМ»
(МП «БУДРЕМ», підприємство) із позовом
до Ірпінської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області (ДПІ, Інспекція) про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 4 грудня 2013 року.

Зазначали про порушення податковим
органом процедури проведення
перевірки, зокрема відсутність підстав
для цього; звертали увагу на те, що
прибуткові касові ордери, у зв'язку із
неоприбуткуванням яких до
підприємства застосовано штрафні
санкції, не оформлювалися позивачем,
підписані особою, яка не має зв'язку із
діяльністю МП «БУДРЕМ», крім того, не
відповідають вимогам підприємства до
оформлення таких документів та не
узгоджуються із нумерацією
прибуткових номерів, які складалися у
дійсності. Вказали, що договір,
зазначений у якості підстави для
оплати за відповідними ордерами,
ніколи не укладався МП «БУДРЕМ». У
зв'язку із цим, стверджували про
сумнівність таких документів та
неможливість їх врахування як
належних.

Посилаючись на невідповідність
висновків Акта перевірки реальним
обставинам здійснення позивачем
господарської діяльності, згідно з
вимогами чинного законодавства, у тому
числі Податкового кодексу України,
просили визнати оскаржуване податкове
повідомлення-рішення протиправним та
скасувати його.

У судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги підтримали у
повному обсязі та просили позов
задовольнити.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, подав клопотання
про розгляд справи за його відсутності.
Крім того, у наданих письмових
запереченнях на адміністративний
позов стверджував, що за результатами
проведення фактичної перевірки
позивача виявлено факт
неоприбуткування готівки у касі
підприємства, а докази, подані в
заперечення до Акта перевірки, не
спростували висновків, викладених в
такому документі; у зв'язку із чим
просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників
позивача, дослідивши інші докази,
зокрема письмові, що містяться в
матеріалах справи, суд дійшов висновку
про обґрунтованість позову і
необхідність його задоволення,
виходячи із такого.

Як вбачається з Акта від 18 листопада 2013
року (а.с.31), 18 листопада 2013 року
проведено фактичну перевірку
діяльності позивача, за висновками
якої, на переконання посадових осіб
ДПІ, відповідачем порушено вимоги
пункту 2.6 «Положення про порядок
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні»,
затвердженого постановою Правління
НБУ від 15 грудня 2004 року №637.

Такі висновки зроблені у зв'язку із
констатацією податковим органом
неоприбуткування готівки в касі
підприємства згідно прибуткових
касових ордерів №24 від 9 жовтня 2010 року
на суму 3000 грн. та №38 від 20 січня 2011 року
на суму 3000 грн.

На підставі Акта перевірки 4 грудня 2013
року Інспекцією прийняте податкове
повідомлення-рішення № про
застосування штрафних санкцій до МП
«БУДРЕМ» у сумі 15000 грн. (а.с.41).

Як вбачається із статутних документів,
Мале підприємство «БУДРЕМ» є юридичною
особою, зареєстроване виконавчим
комітетом Ірпінської міської ради
Київської області 24 грудня 1991 року;
основними видами його діяльності є:
будівництво житлових і нежитлових
будівель, роздрібна торгівля залізними
виробами, будівельними матеріалами та
санітарно-технічними виробами в
спеціалізованих магазинах, вантажний
автомобільний транспорт, надання в
оренду і експлуатацію власного чи
орендованого нерухомого майна,
діяльність у сфері архітектури,
діяльність у сфері інжинірингу,
геології та геодезії, надання послуг
технічного консультування в цих сферах
(а.с.13-24).

Судом встановлено, що 14 листопада 2013
року податковим органом також
проводилась перевірки позивача, за
наслідками якої порушень
законодавства у діяльності
підприємства встановлено не було, у
зв'язку із чим складено відповідну
довідку (а.с.30).

Разом із тим, 18 листопада 2013 року знову
проведено фактичну перевірку
діяльності МП «Будрем». При цьому,
підставою для перевірки стала заява
громадянина ОСОБА_3, який діяв за
довіреністю фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 (а.с.32-34). Зокрема, у такій заяві
вказано про укладення ОСОБА_4 договору
представництва із ОСОБА_5,
предметом якого було погодження
технічних умов на водопостачання
будівництва торгівельно-виставкового
комплексу. Зазначено, що ОСОБА_5 було
передано грошові кошти на виконання
такого договору, разом із тим отримані
від такої особи технічні умови
виявилися підробленими. На
підтвердження сплати коштів заявником
надано копії прибуткових касових
ордерів №24 від 9 жовтня 2010 року на суму
3000 грн. та №38 від 20 січня 2011 року на суму
3000 грн.

Представник позивача у Акті перевірки
зазначив про незгоду із його
висновками, а також про відсутність
підстав для проведення перевірки
(а.с.31зв.).

Також 22 листопада 2013 року МП «Будрем»
до відповідача подано заперечення на
вказаний Акт перевірки із викладенням
обставин, які свідчать про сумнівність
прибуткових касових ордерів №24 від 9
жовтня 2010 року та №38 від 20 січня 2011 року
(а.с.37-40).

Разом із тим, як вже зазначалось вище, 4
грудня 2013 року ДПІ прийняте
оскаржуване повідомлення-рішення, на
яке МП «Будрем» подано скаргу до
Головного управління Міндоходів у
Київській області (а.с.43-47).

21 лютого 2014 року Головним управлінням
Міндоходів у Київській області
відмовлено у скасуванні податкового
повідомлення-рішення (а.с.50-51).

У зв'язку із цим, позивач звернувся із
таким позовом до суду.

У судовому засіданні досліджено копії
прибуткових касових ордерів (а.с.35-36),
про неоприбуткування яких стверджував
податковий орган.

Так, у вказаних касових ордерах,
датованих жовтнем 2010 року та січнем 2011
року, у графах «Генеральний директор»,
«касир» проставлено прізвище «ОСОБА_5».

Судом досліджено табелі обліку
використання робочого часу МП «Будрем»
за жовтень 2010 року (а.с.78-79) та січень 2011
року (а.с.80-81), які містять відомості про
усіх працівників із зазначенням посад
на підприємстві позивача у відповідний
період, однак дані про ОСОБА_5 - у таких
документах відсутні. Крім того, така
посада як генеральний директор - на
підприємстві не передбачена.

Позивачем також подано засвідчені
копії протоколу №1 засідання
засновників малого підприємства
«Будрем» від 12 грудня 1991 року (а.с.25),
витягу із наказу від 17 лютого 1992 року
№7-К (а.с.26), протоколу зборів
засновників МП «Будрем» від 4 вересня
2008 року (а.с.27) та від 4 вересня 2013 року
(а.с.28), статуту позивача (а.с.13-22),
довідки з Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України
(а.с.24), виписки з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців (а.с.23). Із таких
документів видно, що керівником
позивача (директором) протягом усього
часу діяльності підприємства був і
залишається Кулик Іван Олексійович.

До того ж, у відповідності із наказом МП
«Будрем» №30 від 29 грудня 2004 року,
виконання обов'язків касира і
заповнення прибуткових касових
ордерів покладено на головного
бухгалтера Дзеканську Л.В. (а.с.29).

Встановлено і те, що прибуткові касові
ордери №24 від 9 жовтня 2010 року та №38 від
20 січня 2011 року набрані на комп'ютері.
При цьому, згідно згаданого наказу №30
від 29 грудня 2004 року «Про
обов'язки касира та порядок ведення
касової книги», прибуткові та
видаткові касові ордери і квитанції до
них, а також видаткові касові ордери
мають заповнюватися головним
бухгалтером кульковою ручкою (а.с.29).

Судом оглянуто примірники прибуткових
касових ордерів, оформлених позивачем
за операціями із відповідними
контрагентами (а.с.77) у той же період, що
і надані податковим органом прибуткові
ордери, з яких видно, що такі ордери
оформлювалися головним бухгалтером
Дзеканською Л.В. кульковою ручкою.

Також досліджено засвідчені копії
витягів із Книги обліку доходів та
витрат суб'єкта малого
підприємства-юридичної особи, яка
застосовує спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності за
період із жовтня 2010 року по лютий 2011
року (а.с.64-69) та із Касової книги МП
«БУДРЕМ» за період з вересня 2010 року по
січень 2011 року (а.с.70-76).

Зі змісту перерахованих вище
документів вбачається невідповідність
нумерації у наданих Інспекцією
прибуткових ордерах тій, яка
здійснювалась підприємством і
відображена у вказаних Книгах.

Представниками позивача у судовому
засіданні звернуто увагу і на те, що
відривна частина прибуткових касових
ордерів була цільною, у той час як
відривна частина прибуткового
касового ордера із відбитком печатки
підприємства повинна видаватися
платнику.

У прибуткових касових ордерах №24 від 9
жовтня 2010 року та №38 від 20 січня 2011 року
підставою платіжної операції вказано
отримання технічних умов на
водопостачання торгово-виставкового
комплексу за адресою: м. Київ, вул. В.
Китаївська, 48 за договором №09-10-10 від 9
жовтня 2010 року. При цьому, доводи
позивача про відсутність факту
укладення ним такого договору та
відсутність повноважень у
підприємства щодо надання технічних
умов на водопостачання - Інспекцією не
спростовані.

Неспростованими залишаються і
твердження про невідповідність
зображення кліше МП «Будрем» на
прибуткових касових ордерах №24 від 9
жовтня 2010 року на суму 3000 грн. та №38 від
20 січня 2011 року на суму 3000 грн. дійсному
відтиску кліше підприємства.

До того ж, оригінали вказаних
прибуткових ордерів податковим
органом надано не було.

Також представники позивача пояснили,
що усі готівкові надходження у касі
підприємства приймаються виключно в
адміністративному приміщенні МП
«Будрем» в кабінеті бухгалтера, у той
час як в заяві ОСОБА_4 вказано про
передачу коштів в приміщенні кафе.

Суд звертає увагу і на те, що перевірка
у випадку, який розглядається, була
фактичною, посадові особи Інспекції
були допущені позивачем для її
проведення, їм надавалися відповідні
документи та дозволено здійснити
перевірку, у зв'язку із чим доводи про
відсутність підстав для проведення
відповідної перевірки у випадку, який
розглядається, до уваги не приймає.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, суд зазначає наступне.

За правилами підпункту 75.1.3 пункту 75.1
статті 75 Податкового кодексу України
фактичною вважається перевірка, що
здійснюється за місцем фактичного
провадження платником податків
діяльності, розташування
господарських або інших об'єктів права
власності такого платника. Така
перевірка здійснюється контролюючим
органом щодо дотримання норм
законодавства з питань регулювання
обігу готівки, порядку здійснення
платниками податків розрахункових
операцій, ведення касових операцій,
наявності ліцензій, патентів, свідоцтв,
у тому числі про виробництво та обіг
підакцизних товарів, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами).

Порядок ведення касових операцій у
національній валюті України
підприємствами (підприємцями)
визначено у Положенні про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні, затвердженого постановою
Правління Національного банку України
від 15 грудня 2004 року N 637.

Так, у пункті 2.2 такого Положення
передбачено, що підприємства
(підприємці) здійснюють розрахунки
готівкою між собою і з фізичними
особами (громадянами України,
іноземцями, особами без громадянства,
які не здійснюють підприємницької
діяльності) через касу як за рахунок
готівкової виручки, так і за рахунок
коштів, одержаних із банків. Зазначені
розрахунки проводяться також шляхом
переказу готівки для сплати
відповідних платежів. Підприємства
(підприємці) здійснюють облік операцій
з готівкою у відповідних книгах обліку.

За визначенням, наведеним у пункті 1
вказаного Положення, книга обліку - це
касова книга, книга обліку доходів і
витрат, книга обліку виданих та
прийнятих старшим касиром грошей або
книга обліку розрахункових операцій.

За нормами пункту 4.3 Положення записи в
касовій книзі проводяться касиром за
операціями одержання або видачі
готівки за кожним касовим ордером і
видатковою відомістю в день її
надходження або видачі. За відсутності
руху готівки в касі протягом робочого
дня записи в касовій книзі в цей день
можуть не провадитися.

Щоденно в кінці робочого дня касир
підсумовує операції за день, виводить
залишок готівки в касі на початок
наступного дня і передає до
бухгалтерії як звіт касира другі
примірники, що є відривною частиною
аркуша касової книги (копію записів у
касовій книзі за день), з прибутковими і
видатковими касовими ордерами під
підпис у касовій книзі.

У силу приписів пункту 2.6 Положення уся
готівка, що надходить до кас, має
своєчасно (у день одержання готівкових
коштів) та в повній сумі
оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах
підприємств, які проводять готівкові
розрахунки з оформленням їх касовими
ордерами і веденням касової книги
відповідно до вимог глави 4 цього
Положення, є здійснення обліку готівки
в повній сумі її фактичних надходжень у
касовій книзі на підставі прибуткових
касових ордерів.

При цьому, оприбуткування готівки - це
проведення підприємствами і
підприємцями обліку готівки в касі на
повну суму її фактичних надходжень у
касовій книзі, книзі обліку доходів і
витрат, книзі обліку розрахункових
операцій (пункт 1 Положення №637).

За змістом пункту 3.3 Положення
приймання готівки в каси проводиться
за прибутковими касовими ордерами,
підписаними головним бухгалтером або
особою, уповноваженою керівником
підприємства. Про приймання
підприємствами готівки в касу за
прибутковими касовими ордерами
видається засвідчена відбитком
печатки цього підприємства квитанція
(що є відривною частиною прибуткового
касового ордера) за підписами
головного бухгалтера або працівника
підприємства, який на це уповноважений
керівником.

Як закріплено статтею 1 Указу
Президента України «Про застосування
штрафних санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки» у разі
порушення юридичними особами всіх форм
власності, фізичними особами -
громадянами України, іноземними
громадянами та особами без
громадянства, які є суб'єктами
підприємницької діяльності, а також
постійними представництвами
нерезидентів, через які повністю або
частково здійснюється підприємницька
діяльність, норм з регулювання обігу
готівки у національній валюті, що
встановлюються Національним банком
України, до них застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафу,
зокрема, за неоприбуткування (неповне
та/або несвоєчасне) оприбуткування у
касах готівки - у п'ятикратному розмірі
неоприбуткованої суми.

За наведених вище обставин факт
неоприбуткування позивачем готівки на
підставі прибуткових касових ордерів
№24 від 9 жовтня 2010 року та №38 від 20
січня 2011 року у ході судового розгляду
не підтвердився; а доводи МП «Будрем»
про дотримання ним положень
законодавства у своїй діяльності при
здійсненні оприбуткування готівки -
спростовані не були.

За приписами статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Суд враховує положення частини третьої
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України про те, що у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії) та
вважає, що у цьому випадку Інспекцією
його дотримано не було.

За правилами частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Це покладає
на суб'єкта владних повноважень
обов'язок аргументовано, посилаючись
на докази, довести правомірність свого
рішення, дії чи бездіяльності та
спростувати твердження позивача про
порушення його прав, свобод чи
інтересів.

Суд наголошує, що у цьому випадку
податковий орган не довів
правомірності оскаржуваного
повідомлення-рішення, як і факту
порушення позивачем положень
податкового законодавства, у зв'язку із
чим резюмує обґрунтованість позовних
вимог та необхідність їх задоволення у
повному обсязі.

Як встановлює частина перша статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Позивачем за подання позовної заяви
сплачено судовий збір у сумі 110 грн.
згідно квитанції 31 березня 2014 року та
73,08 грн. відповідно до квитанції від 13
березня 2014 року, доказів понесення
інших судових витрат не надано.

Тому судові витрати щодо сплати
судового збору у загальній сумі 183,08
грн. підлягають присудженню на користь
позивача.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов - задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Ірпінської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області № від 4 грудня 2013 року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Малого підприємства
«БУДРЕМ» сплачений судовий збір у сумі
183 (сто вісімдесят три) грн. 08 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Скрипка І.М.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 05 травня 2014 р.