Справа № 263/2875/14-а
Суддя: Папаценко П. І.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №263/2875/14-а
Провадження № 2а/263/200/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року Жовтневий
районний суд міста Маріуполя Донецької
області в складі головуючого судді
Папаценко П.І., при секретарі
Конівченко Ю.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
адміністративної юрисдикції за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі міста Маріуполя Донецької
області (далі за текстом УПФУ
Жовтневого району м.Маріуполя) про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

26.03.2014 року позивачка ОСОБА_1 звернулась
до суду із адміністративним позовом,
під час розгляду справи нею уточненого,
відповідно до якого просить: визнати
неправомірними дії УПФУ в Жовтневому
районі м.Маріуполя, які виразились у
нарахуванні позивачці пенсії без
урахування нарахованих та сплачених
сум матеріальної допомоги на
оздоровлення та допомоги на вирішення
соціально-побутових питань;
зобов'язати УПФУ в Жовтневому районі
м.Маріуполя, починаючи з 26.09.2013 року,
провести перерахунок пенсії позивачки
з урахуванням сум матеріальної
допомоги на оздоровлення та допомоги
на вирішення соціально-побутових
питань, які враховуються при
обчисленні пенсії, згідно із законом
України «Про державну службу» та з яких
сплачено страхові внески, з
урахуванням фактично отриманих сум.

В обґрунтування своїх вимог позивачка
зазначила, що з 22.09.2010 року позивачці
було призначено пенсію за віком
відповідно до Закону України «Про
державну службу», останнім місцем
роботи позивачки було Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м.Маріуполя, з урахуванням
страхового стажу 31 рік 5 місяців 20 днів,
в тому числі 15 років 6 місяців 22 дні -
праця на державній службі, з них 15 років
2 місяці 19 днів - робота в Управлінні
Пенсійного фонду в Жовтневому районі м.
Маріуполя. При нарахуванні пенсії
позивачки УПФУ в Жовтневому районі
м.Маріуполя не було враховано суми
матеріальної допомоги на оздоровлення
та вирішення соціально-побутових
питань, які входили до складу
заробітної плати позивачки, що
підтверджується листом УПФУ в
Жовтневому районі м.Маріуполя.

В судове засідання позивачка не
з'явилась - надала суду заяву про
підтримку позовних вимог та розгляд
справи в її відсутність.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, надав суду заяву
про розгляд справи за його відсутності
та письмові заперечення, в яких
позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав у
повному обсязі, заперечував проти
задоволення позову, в обґрунтування
чого вказав, що призначення та
перерахунок пенсії державним
службовцям проводиться відповідно до
Закону України «Про державну службу» з
обов'язковим урахуванням Закону
України «Про пенсійне забезпечення» та
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Пенсія державним
службовцям призначається на підставі
поданих ними до ПФУ документів у
розмірі 80 відсотків від суми їх
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, а
особам, які на час звернення за
призначенням пенсії не є державними
службовцями - у розмірі 80 відсотків
заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі. Відповідно
до вимог ст.33 Закону України «Про
державну службу» заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.
Державним службовцям можуть
установлюватись надбавки за високі
досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
та доплати, а також надаватись
матеріальна допомога для вирішення
соціально побутових питань. При цьому
умови оплати праці державних
службовців, розміри їх посадових
окладів, надбавок, доплат і
матеріальної допомоги визначаються
Кабінетом Міністрів України. Зауважує,
що системний аналіз положень ст. 33
Закону України «Про державну службу»
дозволяє зробити висновок про те, що
законодавець у тексті статті
відокремив поняття «надбавки та
доплати» від поняття «матеріальна
допомога для вирішення
соціально-побутових питань» За таких
обставин посилання позивачки на те, що
матеріальна допомога відноситься до
надбавок та доплат є таким, що входить у
протиріччя до норм ст. 33 Закону України
«Про державну службу». Вважає, що у
даному конкретному випадку
преюдіційною та такою, що підлягає
застосуванню є Постанова кабінету
Міністрів України від 03.05.1994 року № 283
«Про порядок обчислення стажу
державної служби». Аналіз норм ст. 33
Закону України «Про державну службу», а
також Закону України «Про оплату
праці» дозволяє зробити висновок, що
матеріальна допомога на оздоровлення
та допомога на вирішення
соціально-побутових питань не носить
систематичного характеру, а
відноситься до інших заохочувальних та
компенсаційних виплат, до яких
належать виплати у формі винагород за
підсумками роботи за рік, премії за
спеціальними системами і положеннями,
компенсаційні та інші грошові і
матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми. З огляду на викладене відповідач
вважає, що у даному випадку немає
правових підстав для включення
матеріальної допомоги на оздоровлення,
допомоги на вирішення
соціально-побутових питань та
індексації до складу заробітної плати
для обчислення пенсії у відповідності
до Закону України «Про державну
службу».

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1
підлягають задоволенню. При цьому суд
виходить з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі за текстом КАС України), завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних та юридичних осіб у сфері
публічно - правових відносин від
порушень з боку у тому числі органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Статтею 92
Конституції України встановлено, що
виключно законами України
визначаються права і свободи людини і
громадянина, гарантії цих прав і
свобод; основні обов'язки громадянина.

Відповідно до вимог ст. 37 Закону
України «Про державну службу» на
одержання пенсії державних службовців
мають право особи, які досягли
встановленого законодавством
пенсійного віку, за наявності
страхового стажу для жінок - не менш 20
років, у тому числі стажу державної
служби - не менш 10-ти років, та які на час
досягнення пенсійного віку працювали
на посадах державних службовців, а
також особи, які мають не менш 20-ти
років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорії посад
державних службовців, - незалежно від
місця роботи на час досягнення
пенсійного віку. Пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80%
від сум їх заробітної плати, на які
нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, - у розмірі 80%
заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 22.09.2010
року була призначена пенсія за віком у
відповідності до Закону України «Про
державну службу». Загальний страховий
стаж позивачки становить 31 рік 5
місяців 20 днів, в тому числі 15 років 6
місяців 22 дні - праця на державній
службі, з них 15 років 2 місяці 19 днів -
робота в Управлінні Пенсійного фонду в
Жовтневому районі м. Маріуполя.
Позивачці за її зверненням Управлінням
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м.Маріуполя було надано довідку,
у якій зазначено розмір сплаченої
ОСОБА_1 матеріальної допомоги на
оздоровлення, вирішення
соціально-побутових питань тощо за
період з 01.09.2008 року по 21.09.2010 року

Проте при призначенні позивачці пенсій
УПФУ в Жовтневому районі м.Маріуполя,
відповідачем не було враховано до
складу пенсійних виплат матеріальної
допомоги на оздоровлення, вирішення
соціально-побутових питань, які
входили до складу заробітної плати
позивачки згідно із листом УПФУ в
Жовтневому районі м. Маріуполя від
19.03.2014 року № 6974/05. В обґрунтування
своєї відмови відповідач посилався на
норми ст. 37 ЗУ «Про державну службу» та
постанову Кабміну від 31.05.2000 року № 865
«Про деякі питання вдосконалення
визначення розмірів заробітку для
розрахунку пенсії».

Вказані обставини не заперечуються
сторонами у справі, а отже не
підлягають додатковому доказуванню,
відповідно до ч.3 ст.72 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі за текстом КАС України)

Суд, проаналізувавши норми діючого
законодавства, що регулюють
правовідносини, які склались між
сторонами, приходить до висновку щодо
неправомірності дій УПФУ в Жовтневому
районі м.Маріуполя, які виразились у
призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, без
урахування наданою позивачкою довідки,
виданою Управлінням Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі
м.Маріуполя. При цьому суд виходить з
наступних підстав.

Частиною 2 ст. 33 Закону України «Про
державну службу» визначено, що
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок. Згідно ч. 6 ст. 33
вказаного Закону умови оплати праці
державних службовців, розміри їх
посадових окладів, надбавок, доплат і
матеріальної допомоги визначаються
Кабінетом Міністрів України.

Заробітна плата працівників, які
перебувають у трудових відносинах з
підприємствами, установами,
організаціями усіх форм власності
регулюється Законом України «Про
оплату праці»; оплата праці державних
службовців регулюється ст. 33 Закону
України «Про державну службу», та
відповідно до ч.ч.2.6,7 ст. 33 вказаного
Закону. Заробітна плата державних
службовців складається з посадових
окладів, премій, доплати за ранги,
надбавки за вислугу років на державній
службі та інших надбавок. Державним
службовцям можуть установлюватися
надбавки за високі досягнення у праці і
виконання особливо важливої роботи,
доплати за виконання обов'язків
тимчасово відсутніх працівників та
інші надбавки і доплати, а також
надаватися матеріальна допомога для
вирішення соціально-побутових питань.
Умови праці державних службовців,
розміри їх посадових окладів, надбавок,
доплат і матері допомоги визначаються
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст.35 Закону України
«Про державну службу» державним
службовцям надається щорічна
відпустка тривалістю 30 календарних
днів, якщо законодавстві передбачено
більш тривалої відпустки, з виплатою
допомоги для оздоровлення у розмірі
посадового окладу.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про
оплату праці» в структуру заробітної
плати входить основна заробітна плата,
додаткова заробітна плата та інші
заохочувальні компенсаційні виплати.
До останніх належать, виплати у формі
винагород за підсумками роботи за рік,
премії за спеціальними системами та
положеннями, компенсації та інші
грошові та матеріальні виплати які
передбачені актами чинного
законодавства або які проводяться
понад встановлені зазначеними актами.

Статтею 66 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» встановлено, що до
заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України «Про збір на обов'язкове
пенсійне страхування» нараховується
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Статтею 44 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 року (далі Закон
№1058) визначені виплати (доходи), що
враховуються в заробітну плату (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії. Так, зокрема до такого доходу
(заробітної плати) враховуються: суми
виплат, отримуваних застрахованою
особою після набрання чинності цим
Законом, з яких згідно з цим Законом
були фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

З наданої позивачкою довідки
вбачається, що на виплачену їй
матеріальну допомогу на оздоровлення
та для вирішення соціально-побутових
питань, нараховані страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Таким чином, матеріальна допомога на
оздоровлення та матеріальна допомога
для вирішення соціально-побутових
питань, які позивачка отримувала перед
виходом на пенсію і на які
нараховувався збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, та які в
свою чергу є складовою заробітної
плати, повинні враховувати при
обчисленні пенсії державного
службовця.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку про обґрунтованість позовних
вимог ОСОБА_1 щодо визнання
неправомірною бездіяльності УПФУ в
Жовтневому районі м.Маріуполя щодо
відмови в здійсненні перерахунку
пенсії позивачки із урахуванням
відомостей викладених у довідці,
виданою Управлінням Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі
м.Маріуполя - із включенням до складу
заробітної плати матеріальної
допомоги на оздоровлення та вирішення
соціально-побутових питань, які були
сплачені ОСОБА_1

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 2-15, 17-18, 33-35,41-42, 47-51,56-59,
69-71,79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122- 143, 151-154, 158,
162, 163, 167, 185-186,254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного Фонду України в
Жовтневому районі міста Маріуполя
Донецької області про визнання дій
неправомірними, зобов'язання здійснити
перерахунок пенсії - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м.Маріуполя щодо відмови в
проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з
урахуванням матеріальної допомоги на
оздоровлення та вирішення
соціально-побутових питань, які
враховуються при обчисленні пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу» та з яких сплачено
страхові внески.

Зобов'язати Управління Пенсійного
Фонду України в Жовтневому районі
м.Маріуполя здійснити перерахунок
призначеної пенсії ОСОБА_1 з
урахуванням матеріальної допомоги на
оздоровлення та вирішення
соціально-побутових питань, які
враховуються при обчисленні пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу» та з яких сплачено
страхові внески, починаючи з 26.09.2013 року
з урахуванням фактично виплачених сум.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судовий збір у
розмірі 73 грн. 08 коп.

Постанову суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Жовтневий районний суд
м.Маріуполя Донецької області шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня проголошення
постанови. Особи, які брали участі у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
постанови суду, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання її копії.

Суддя П.І.
Папаценко