Справа № 826/19707/13-а
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2014-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда
Суддя-доповідач: Файдюк В.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді
Файдюка В.В.

суддів: Старової
Н.Е.

Чаку Є.В.

При секретарі: Бібко
А.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ТОВ
"Побужський феронікелевий комбінат" на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 24 грудня 2013 року у
справі за адміністративним позовом ТОВ
"Побужський феронікелевий комбінат" до
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - Центральнний офіс з
обслуговування великих платників
податків про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 30
жовтня 2013 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 24
грудня 2013 року адміністративний позов
ТОВ "Побужський феронікелевий
комбінат" до Міжрегіонального
головного управління Міндоходів -
Центральнний офіс з обслуговування
великих платників податків про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 30 жовтня 2013 року - залишено
без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач звернувся до суду з
апеляційною скаргою в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нову, якою
задовольнити позовні вимоги.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, Міжрегіональним головним
управлінням Міндоходів - Центральним
офісом з обслуговування великих
платників проведено камеральну
перевірку ТОВ «Побужський
феронікелевий комбінат»
задекларованих у податковій звітності
з податку на додану вартість щодо
від'ємного значення різниці між сумою
податкового зобов'язання і сумою
податкового кредиту та суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість на рахунок платника у банку за
серпень 2013 року.

За результатами проведеної перевірки
було складено акт камеральної
перевірки 10 жовтня 2013 року
№1205/40-10/37-10/31076956, яким встановлено
порушення вимог п. 200.4 статті 200
Податкового кодексу України, чим
завищено суму бюджетного
відшкодування ПДВ за серпень 2013 року в
розмірі 3 011 079 грн., яке підлягає
зменшенню.

На підставі акту перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 30 жовтня 2013
року №, яким позивачу зменшено
суму бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість у розмірі 3
011 079 грн. (сума завищення бюджетного
відшкодування) 1 505 539,5 грн. (штрафні
(фінансові) санкції).

Не погоджуючись з таким податковим
повідомленням-рішенням відповідача,
позивач звернувся до суду з даним
адміністративним позовом.

До 1 січня 2011 року, тобто до набрання
чинності Податкового кодексу України,
діяли норми Закону України «Про
податок на додану вартість».

Відповідно до підпункту 7.7.1 пункту 7.7
статті 7 Закону «Про податок на додану
вартість», сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до бюджету або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду. При позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету у строки, встановлені законом
для відповідного податкового періоду.
При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
цього податку, що виник за попередні
податкові періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до закону), а при його
відсутності - зараховується до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Відповідно до підпункту «а» підпункту
7.7.2 пункту 7.7 статті 7 вказаного Закону
якщо у наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з підпунктом
7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення,
то бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів (послуг)
у попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів (послуг).

Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 статті 7
Закону податковий кредит звітного
періоду визначається у т.ч. у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно поданих позивачем декларацій
частину залишку від'ємного значення за
жовтень 2010 року складає сума 2 987 224,44
грн., за листопад 2010 року складає сума 23
854,70 грн., які є сумою податку на додану
вартість по операціях з імпорту
наступних послуг, отриманих від
нерезидентів та включених до складу
податкового кредиту.

Згідно пп.3.1.1 п.3.1 статті З цього Закону
об'єктом оподаткування є операції
платників додатку з поставки товарів
та послуг, місце надання яких
знаходиться на митній території
України.

Згідно п.п. «а» п. 6.5 статті 6 Закону
місцем поставки послуги, яка надається
нерезидентом, є місце розташування
його представництва, а за відсутності
такого - місце розташування резидента,
який виконує агентські
(представницькі) дії від імені такого
нерезидента, а за відсутності такого -
місце фактичного розташування покупця
(отримувача), який у цьому випадку
виступає податковим агентом такого
нерезидента.

Підпунктом 7.5.2 пункту 7.5 статті 7 цього
Закону передбачено, що датою
виникнення права платника податку на
податковий кредит по поставці послуг
нерезидентом на митній території
України є дата сплати податку по
податкових зобов'язаннях згідно з
підпунктом 7.3.6 цієї статті.

Відповідно до п.п.7.3.6 п.7.3 статті 7 Закону
України "Про податок на додану
вартість" датою виникнення податкових
зобов'язань при імпортуванні робіт
(послуг) є дата списання коштів з
розрахункового рахунку платника
податку в оплату робіт (послуг) або дата
оформлення документа, що засвідчує
факт виконання робіт (послуг)
нерезидентом залежно від того, яка з
подій відбулася першою.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем при отриманні даних послуг
були виписані звітні та розрахункові
документи, а саме: податкові накладні
№858 від 10 вересня 2010 року на суму 5 919 348,22
грн., в т.ч. ПДВ - на суму 986 558,04 грн., №960
від 30 вересня 2010 року на суму 90 993,79 грн.,
в т.ч. ПДВ - на суму 15 165,63 грн. та №961 від 30
вересня 2010 року на суму 11 913 004,62 грн., в
т.ч. ПДВ - на суму 1 985 500,77 грн.. податкові
накладні №971 від 06 жовтня 2010 року на
суму 41 829,23 грн., в т.ч. ПДВ - на суму 6 971,54
грн. та №1058 від 31 жовтня 2010 року на суму
101 298,96 грн., в т.ч. ПДВ - на суму 16 883,16 грн.

Дані податкові накладні, згідно вимог
пп.7.3.6 п.7.3 Статті7 Закону включені
позивачем до складу податкових
зобов'язань у декларації за вересень та
жовтень 2010 року. Крім того, позивачем
додатково подано податкову декларацію
за вересень 2010 року (подана у жовтні 2010
року) у якій ПДВ у розмірі 2 987 224,44 грн.
включене до складу податкових
зобов'язань і згідно діючого на той
момент законодавства вважається
сплаченим.

В жовтні та листопаді 2010 року сплачені
грошові суми, що вказані у податкових
накладних згідно пп.7.5.2 п.7.5 статті 7
Закону України «Про податок на додану
вартість» включені до складу
податкового кредиту за жовтень та
листопад 2010 року.

Згідно роз'яснення ДПА України,
наданого в її листі від 17 жовтня 2005 року
№ 20667/7/16-1517-26, датою сплати податку до
бюджету в такому разі вважається дата
подання до податкової інспекції
(адміністрації) податкової декларації
з ПДВ, в якій сума податку на додану
вартість за отримані від нерезидентів
послуги включена до податкових
зобов'язань.

З огляду на викладене, позивачем у дати
подання вищезгаданих податкових
декларацій були сплачені до державного
бюджету суми ПДВ за отримані від
нерезидентів послуги.

Крім того, згідно листа ДПА України від
03 березня 2006 року № 3991/7/16-1117 платники
податку, отримуючи від нерезидента
послуги, місце надання яких
знаходиться на митній території
України, набули права виписки
податкових накладних по таких
операціях. З урахуванням викладеного
та положень підпункту 7.2.6 пункту 7.2
статті 7, така податкова накладна і є
підставою для віднесення покупцем
зазначеної в ній суми податку до
податкового кредиту.

Отже, визначальним для бюджетного
відшкодування є фактична сплата
отримувачем товарів (робіт та послуг) у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів (робіт та
послуг).

Дана позиція підтверджується ухвалою
ВАСУ від 16 квітня 2013 року у справі
К/9991/74568/12.

З 01 січня 2011 року дані правовідносини
регламентуються Податковим кодексом
України, який встановлює перелік
податків та зборів, що справляються в
Україні, та порядок їх адміністрування,
платників податків та зборів, їх права
та обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

Враховуючи викладене, порушення
позивачем п.200.4 статті 200 Податкового
кодексу України відсутнє, а право на
декларування від'ємного значення,
віднесення до податкового кредиту сум
ПДВ (за період жовтень та листопад 2010
року) подальше право позивача заявити
суми ПДВ до державного бюджетного
відшкодування сум ПДВ є правомірним та
урегульовано п.200.1, 200.2, 200.3 статті 200
Податкового кодексу України п 200.4
статті 200 Податкового кодексу України.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів приходить до висновку, що в
даному випадку відповідачем не
доведено обставин та підстав, які б
відповідно до вищезгаданих положень
податкового законодавства
унеможливлювали включення позивачем
від'ємного значення об'єкта
оподаткування до складу валових
витрат.

Таким чином, протиправним є висновок
суду першої інстанції про відмову в
задоволенні даного адміністративного
позову.

Отже при винесенні оскаржуваної
постанови судом першої інстанції було
допущено порушення норм матеріального
права, що призвело до невірного по суті
вирішення справи.

Згідно до статті 202 КАС України -
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є, зокрема,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС
України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну ТОВ "Побужський
феронікелевий комбінат" - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 24 грудня 2013 року -
скасувати.

Адміністративний позов ТОВ "Побужський
феронікелевий комбінат" до
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - Центральнний офіс з
обслуговування великих платників
податків - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове рішення-повідомлення за №
від 30 жовтня 2013 року про
зменшення ТОВ «Побужський
феронікелевий комбінат» суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість на суму З 011 079 грн. та
застосування щодо ТОВ «Побужський
феронікелевий комбінат» штрафних
(фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 1 505
539,50 грн.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому статтею 254 КАС
України та може бути оскаржена
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції в порядку і
строки, встановлені статтею 212 КАС
України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя

Файдюк В.В.

Судді:

Чаку Є.В.

Старова Н.Е.