Справа № 287/3/14-а
Суддя: Ковальчук М. В.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Олевський районний суд Житомирської
Справа № 287/3/14-а
ПОСТАНОВА

іменем України

10.04.2014

Олевський районний суд житомирської
області в складі:

головуючого судді: Ковальчука М.В.

при секретарі Дворак Г.П.

за участю представника

позивача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Житомирської
митниці Міністерства доходів та зборів
України - про скасування постанови у
справі про порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду із
адміністративним позовом до
Житомирської митниці Міністерства
доходів та зборів України - про
скасування постанови у справі про
порушення митних правил.

Позивач при зверненні до суду з позовом
просив суд поновити строк для
оскарження постанови у справі про
порушення про митних правил від 14 січня
2014 року, який пропущений з поважних
причин. Визнати протиправною та
скасувати постанову у справі
порушення митних правил від 14 січня 2014
року про накладення на громадянина
ОСОБА_2 адміністративного стягнення у
вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків
несплаченої суми митних платежів на
суму 754 260 (сімсот п'ятдесят чотири
тисячі двісті шістдесят гривень) грн. 57
коп. Справу про порушення митних правил
відносно особи ОСОБА_2 за ст.485 Митного
кодексу України закрити за відсутністю
в його діях складу адміністративного
правопорушення.

Позивач мотивував свої вимоги ти, що 22
січня 2014 року ним було отримано
постанову в справі про порушення
митних правил від 14 січня 2014 року
Житомирської митниці Міндоходів, яка
була відправлена йому 18.01.2014 року.

Позивач не погоджується з вказаною
постановою та вважає її незаконною,
мотивуючи тим, що провадження в даній
справі про порушення митних правил
проводилося з порушеннями
процесуального порядку, передбаченого
митним кодексом України, та
матеріальних норм діючого
законодавства. Зазначав, що викладені в
постанові Житомирської митниці
висновки не відповідають фактичним
обставинам справи, в діях позивача
відсутні ознаки порушення митних
правил, визначені чинним
законодавством України, провадження
про порушення митних правил щодо
позивача було розпочате і проведене
безпідставно.

Представник позивача в судовому
засіданні викладені в позові доводи
підтримав та просив позов
задовольнити, посилаючись на те, що
позивач не вчинив жодних дій,
направлених на неправомірне
звільнення від сплати митних платежів
чи зменшення їх розміру, не заявляв
неправдиві відомості щодо документів,
наданих митному органу для митного
контролю, тому в його діях відсутні
ознаки порушення митних правил і
адміністративне стягнення за ст. 485 МК
України, накладене на нього, є не
законним, а тому підлягає скасуванню.

Представник Житомирської митниці
Міністерства доходів та зборів України
в судове засідання не з'явився, надав до
суду заперечення в якому заперечує
відносно позову та просить справу
розглянути у його відсутність.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
оцінивши докази та обставини справи в
їх сукупності, суд вважає, що позов
підлягає до задоволення, з огляду на
наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

З пункту 4 статті 7 Кодексу
адміністративного судочинства України
сліду, що принципами
адміністративного судочинства є
змагальність сторін, диспозитивність
та офіційне з'ясування всіх обставин у
справі.

Відповідно до статті 11 КАС України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Суд розглядає
адміністративні справи не інакше як за
позовною заявою, поданою відповідно до
цього Кодексу, і не може виходити за
межі позовних вимог. Суд може вийти за
межі позовних вимог тільки в разі, якщо
це необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін чи третіх
осіб, про захист яких вони просять.

Згідно зі статтею 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. Суб'єкт владних
повноважень повинен подати суду всі
наявні у нього документи та матеріали,
які можуть бути використані як докази у
справі.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Положення ст. ст. 529-530 МК України
передбачають можливість оскарження
постанови митниці до суду та перевірку
законності та обґрунтованості
постанови у справі про порушення
митних правил судом, що здійснюється в
порядку, встановленому КАС України.

Законодавством встановлено, що
адміністративне стягнення за
порушення митних правил не може бути
застосовано інакше, як на підставі та в
порядку, що встановлені цим Кодексом та
іншими законами України. Дана норма
кореспондується із нормами ст. 62
Конституції, відповідно до ч. 3 якої
обвинувачення не може ґрунтуватись на
доказах, одержаних незаконним шляхом, а
також на припущеннях. Усі сумніви щодо
доведеності вини особи тлумачаться на
її користь.

Відповідно до ст. 531 МК України
підставами для скасування постанови
про накладення адміністративного
стягнення за порушення митних правил
або про припинення провадження у
справі про порушення митних правил є, в
тому числі, відсутність у діях особи,
яка притягується до відповідальності,
ознак порушення митних правил;
необ'єктивність або неповнота
провадження у справі або
необ'єктивність її розгляду;
невідповідність викладених у
постанові висновків фактичним
обставинам справи; обмеження прав
учасників провадження у справі про
порушення митних правил та її розгляду;
неправильна або неповна кваліфікація
вчиненого правопорушення.

Судом встановлено, що 14 січня 2014 року
заступником начальника Житомирської
митниці Міністерства доходів і зборів
України винесено постанову в справі
про порушення митних правил №
0358/101000001/2012, 0359/101000001/2013, відповідно до
якої громадянина України, ОСОБА_2,
визнано винним у вчиненні порушень
митних правил, передбачених ст.485
Митного кодексу України та на нього
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків
несплаченої суми митних платежів на
суму 754 260 (Сімсот п'ятдесят чотири
тисячі двісті шістдесят гривень ) грн..
57 копійок.

Підставою для винесення постанови
стало те, що ОСОБА_2 20.04.2012 року о 23
годині 10 хвилин в пункті пропуску
«Виступовичі» митного поста
«Північний» Житомирської митниці, при
проведенні митного контролю
автомобіля марки «VW PASSAT»,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
реєстраційний номер НОМЕР_2, що
зареєстрований у відповідних
реєстраційних органах Литви та який
слідував з Р.Білорусь до України під
керуванням громадянина України ОСОБА_2
встановлено, що на підтвердження права
ввезення вказаного транспортного
засобу на митну територію України в
режимі тимчасового ввезення ОСОБА_2, як
громадянином-нерезидентом, був
пред'явлений паспорт громадянина
Ізраїлю за №0320147, виданий 26.05.2011 року.

Крім цього, 20.01.2013 року о 15 годині 49
хвилині в пункті пропуску
«Виступовичі» митного поста
«Північний» Житомирської митниці, за
таких же обставин, на митну територію
України ввезено автомобіль марки «BMW
Х5», реєстраційний номер 432ВGZ, кузов
номер WBAFA71010LN19682, що зареєстрований у
відповідних реєстраційних органах
Республіки Естонія та який слідував з
Р.Білорусь до України під керуванням
ОСОБА_2 і на підтвердження права
ввезення вказаного транспортного
засобу на митну територію України в
режимі тимчасового ввезення ОСОБА_2, як
громадянином-нерезидентом, був
пред'явлений паспорт громадянина
Ізраїлю за №0320147 виданий 26.05.2011 року.

Таким чином, громадянином України
ОСОБА_2 вчинено протиправні дії,
спрямовані на ухилення від сплати
митних платежів у зв'язку із ввезенням
на митну територію України
транспортних засобів.

Відповідно до статті 489 МК України
(2012року) посадова особа при розгляді
справи про порушення митних правил
зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують та/або обтяжують
відповідальність, чи є підстави для
звільнення особи, що вчинила
правопорушення, від адміністративної
відповідальності, а також з'ясувати
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Відповідач в порушення ст..489 МК України
не звернув увагу, що перше
правопорушення ОСОБА_2 було вчинене
20.04.2012 року, тобто до набрання чинності
МК України, який набрав чинність 01.06.2012
року і протокол відносно нього був
складений за ст. 485 МК України (2012 року)
та в порушення Конституції України,
КУпАП, МК України виніс постанову та
наклав адміністративне стягнення за
ст. 485 МК УКраїни.

Відповідно до частини 3 статті 8 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення провадження у справах
про адміністративні правопорушення
ведеться на підставі закону, що діє під
час та за місцем розгляду справи про
правопорушення.

Таким чином, правопорушення ОСОБА_2
було вчинено до набрання чинності
Митним кодексом України від 13.03.2012 N
4495-VI, то кваліфікація дій ОСОБА_2 мала
здійснюватись відповідно до
законодавства, чинного на момент
вчинення правопорушення.

Частиною 3 статті 3 Митного кодексу
України від 13.03.2012 N 4495-VI закріплено
конституційний принцип зворотної дії в
часі законів та інших
нормативно-правових актів у випадках,
коли вони пом'якшують або скасовують
юридичну відповідальність особи, тобто
їх норми поширюються і на
правопорушення, вчинені до прийняття
цих законів.

Таким чином, за порушення митних
правил, вчинених ОСОБА_2 20.04.2012 року,
тобто до набрання чинності Митним
кодексом України від 13.03.2012 N 4495-VI, має
бути застосована ст. 355 Митного кодексу
України від 11.07.2002 N 92-IV та його дії
кваліфіковані за цією статтею,
оскільки її максимальна санкція (8500
грн.) не перевішує санкцію статті 485
Митного кодексу України, оскільки
об'єктивна сторона правопорушень
збігаються з диспозиціями ст. 355
Митного кодексу України від 11.07.2002 N 92-IV
та ст. 485 Митного кодексу України від
13.03.2012 N 4495-VI.

Відповідно до ст. 58 Конституції України
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі, крім
випадків, коли вони пом'якшують або
скасовують відповідальність особи.

Статтею 485 Митного Кодексу України
передбачено відповідальність за
заявлення в митній декларації з метою
неправомірного звільнення від сплати
митних платежів чи зменшення їх
розміру неправдивих відомостей щодо
істотних умов зовнішньоекономічного
договору (контракту), ваги (з
урахуванням допустимих втрат за
належних умов зберігання і
транспортування) або кількості, країни
походження, відправника та/або
одержувача товару, неправдивих
відомостей, необхідних для визначення
коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його
митної вартості, та/або надання з цією ж
метою органу доходів і зборів
документів, що містять такі відомості,
або несплата митних платежів у строк,
встановлений законом, або інші
протиправні дії, спрямовані на
ухилення від сплати митних платежів, а
так само використання товарів,
стосовно яких надано пільги щодо
сплати митних платежів, в інших цілях,
ніж ті, у зв'язку з якими було надано
такі пільги.

Мотивувальна частина постанови про
накладення адміністративного
стягнення не містить чіткого
формулювання суті правопорушення,
визнаного доведеним, із зазначенням
способу вчинення та наслідків
правопорушення, форму вини. В ній не
зазначені всі необхідні складові того
складу правопорушення, за вчинення
якого визнано ОСОБА_2 винним.

При цьому також не враховані вимоги ч. 4.
ст. 3 МК України, яка передбачає, що у
разі якщо норми законів України чи
інших нормативно-правових актів з
питань державної митної справи
допускають неоднозначне (множинне)
трактування прав та обов'язків
підприємств і громадян, які
переміщують товари, транспортні засоби
комерційного призначення через митний
кордон України або здійснюють операції
з товарами, що перебувають під митним
контролем, чи прав та обов'язків
посадових осіб органів доходів і
зборів, внаслідок чого є можливість
прийняття рішення як на користь таких
підприємств та громадян, так і на
користь органу доходів і зборів,
рішення повинно прийматися на користь
зазначених підприємств і громадян.

Крім того, відповідно до вимог статті 247
Кодексу України про адміністративні
правопорушення, з якої слідує, що
адміністративне провадження по справі
про адміністративне правопорушення не
може бути розпочато, а розпочате
підлягає закриттю у зв'язку з
закінченням на момент розгляду справи
про адміністративне правопорушення
строків передбачених законом.

Так, за правилами ч. 1 ст. 467 МК України (в
редакції від 01. 06. 2012 року)
адміністративне стягнення за
порушення митних правил може бути
накладене не пізніше, ніж через два
місяці з дня вчинення правопорушення, а
при триваючому правопорушенні, у тому
числі передбачених ст. ст. 469, 477-481, 485
цього Кодексу, - не пізніше, ніж через
два місяці з дня виявлення цих
правопорушень, а в послідуючий
редакції відповідно шість мсяців.

Таким чином, до правопорушення, яке
було вчинено 20.04.2012 року слід було
застосовувати правила ч.1 ст.467 МК
України в попередній редакції, з яких
вбачається, що строк накладення
адміністративного стягнення
закінчився, тобто ще до складання 13.08.2013
року протоколу про адміністративне
правопорушення та розгляду справи
митним органом, що останнім не було
взято до уваги.

З наданих відповідачем доказів про
порушення митних правил позивачем та з
постанови про порушення митних правил
слідує, що друге правопорушення ОСОБА_2
було вчинене 20.01.2013 року, а тому на час
винесення відповідачем постанови від
14.01.2014 року про притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності
знову не було враховано вимоги статті
247 Кодексу України про адміністративні
правопорушення та накладено
адміністративне стягнення, оскільки
сплив шестимісячний термін
притягнення до адміністративної
відповідальності передбачений ст. 467 МК
України.

Вирішуючи спір по даному позову, суд
виходить з того, що правопорушення, за
скоєння яких ОСОБА_2 був притягнутий до
адміністративної відповідальності, не
є триваючими, оскільки надавши 20.04.2012
року та 20.01.2013 року паспорт громадянина
Ізраїлю, вважав виконаними вимоги
закону та перетнув кордон і увіз
транспортні засоби особистого
користування, що тимчасово ввозяться
на митну територію України
громадянами-нерезидентами.

В його подальших діях відсутня така
необхідна ознака будь-якого
правопорушення, в тому числі і
триваючого, як вина (умисел або
необережність), що характеризує його
суб'єктивну сторону, оскільки дії які
вчинені ОСОБА_2 вчиняються тільки при
перетині кордону.

Правова позиція суду в частині
спливу строку притягнення до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_2 підтверджується постановою
Верховного Суду України від 09.04.2012 року,
в справі № 21-260а11 та ухвалою Вищого
адміністративного суду від 18.01.2011 року
№К-28129/09 .

Розглядаючи дотримання позивачем
строку звернення до адміністративного
суду, суд виходить з того, що відповідно
до ст. 529 МК України скарга
(адміністративний позов) на постанову
митного органу у справі про порушення
митних правил подається у строк,
встановлений КпАП України.

Відповідно до ст. 529 МК України
постанова митниці у справі про
порушення митних правил може бути
оскаржена до центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, або до
місцевого загального суду як
адміністративного суду в порядку,
передбаченому КАС України.

Також постанова центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, у справі
про порушення митних правил, а також
його постанова по скарзі на постанову
митниці у такій справі можуть бути
оскаржені до місцевого загального суду
як адміністративного суду в порядку,
передбаченому КАС України.

Суд вважає, що позивачем пропущено
строк оскарження постанови з поважних
причини, оскільки постанову від 14.01.2014
року про накладення адміністративного
стягнення в справі про порушення
митних правил позивач отримав 22.01.2014
року, що підтверджується штампом на
конверті,(дата відправлення постанови
є 18.01.2014 року) тому позивач в строки
зазначені в постанові не мав
можливості оскаржити постанову, а тому
строк оскарження підлягає поновленню.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 9, 11, 69-87, 94, 97, 128,
158-163, 167, 1712 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_2 до Житомирської митниці
Міністерства доходів та зборів України
- про скасування постанови у справі про
порушення митних правил -
задовольнити.

Поновити строк для оскарження
постанови Житомирської митниці
Міністерства доходів та зборів України
від 14.01.2014 року про притягнення до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_2 за ст. 485 Митного кодексу
України.

Постанову Житомирської митниці
Міністерства доходів та зборів України
від 14.01.2014 року про притягнення до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_2 за ст. 485 Митного кодексу України
та накладення адміністративного
стягнення у вигляді штрафу у розмірі 754
260,57 грн. скасувати та закрити
провадження у справі.

Постанова є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Суддя
Ковальчук М. В.