Справа № 820/4711/14
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

24 квітня 2014 р.
№ 820/4711/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Рубан. В.В.,

за участі

секретаря судового засідання
-Салацької Я.І.,

представника позивача - Братовченко
М.А.,

представників відповідача - Земськової
К.А., Манець С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Автодом Харків" до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Харківській області про
скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Автодом Харків",
звернувся до Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Інспекції
з питань захисту прав споживачів у
Харківській області, в якому просить
суд скасувати постанову № 23-71 від
05.03.2014р.

В обґрунтування позовних вимог
представник позивача зазначив, що
Інспекцією з питань захисту прав
споживачів у Харківській області
проведена позапланова перевірка
позивача за результатами якої
складений акт № 00088, припис та винесена
постанова про накладення стягнення. На
думку позивача порушень зазначених в
акті та постанові він фактично не
вчиняв, також позивач вважає, що
відповідачем не було враховано всіх
обставин, які мають значення для
прийняття оскаржуваної Постанови. Крім
того, позивач зазначив, що у вказаній
постанові застосовано до позивача
штраф у розмірі 2705760,00 грн., але позивач
вважає, що цей розрахунок є не
обґрунтованим та помилковим, в зв'язку
з чим вказана постанова не відповідає
вимогам чинного законодавства та
підлягає скасуванню

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги у
повному обсязі та просив їх
задовольнити.

Представники відповідача в судовому
засіданні та письмових запереченнях
проти позову заперечували, пославшись
на те, що перевірка відповідача була
проведена на підставі та у
відповідності до вимог діючого
законодавства, в зв'язку з чим, висновки
викладені в акті є законними та
обґрунтованими, оскаржувана постанова
№ 23-71 від 05.03.2014р. про накладення
штрафних санкцій на позивача прийнята
Інспекцією у зв'язку з виявленими
перевіркою порушеннями ТОВ "Автодом
Харків" вимог законодавства, на
підставі чого просили відмовити в
задоволенні позову.

Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши наявні в матеріалах справи
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтуються на
повному, всебічному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності,
вважає, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Як встановлено під час розгляду справи
та підтверджується наявними в
матеріалах справи доказами, ТОВ
"Автодом Харків" зареєстровано як
юридична особа відповідно до свідоцтва
про державну реєстрацію від 12.11.2004 р.,
яке видане Виконавчим комітетом
Харківської міської ради.

Посадовими особами Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Харківській
області на підставі звернення ОСОБА_4
від 24.12.2013 р. за № 1470-М, за наявності
Згоди Держспоживінспекції України від
09.01.2014 р. № 02/7-81-2014 на виконання наказу
від 21.01.2014 р. № 6, направлення на
проведення перевірки від 21.01.2014 р. № 00066
проведена позапланова перевірка ТОВ
"Автодом Харків" за адресою м. Харків,
вул. Клочківська, 94 "А". Перевірка
проводилась з 22.01.2014 р. по 03.02.2014 р. в
присутності уповноваженої особи
Братовченка М.А.

За результатами перевірки
складено акт № 00088 від 03.02.2014р. В ході
перевірки встановлене порушення ч. 1 ч. 8
Закону України "Про захист прав
споживачів" та п. 4.4. Угоди Про
гарантійне зобов'язання з фізичною
особою, що є додатком № 2 до Договору
купівлі -продажу/поставки автомобіля
від 02.04.2013р.

На підставі результатів
перевірки та з метою припинення
порушень законодавства про захист прав
споживачів, у відповідності до ст. 26
Закону України "Про захист прав
споживачів" ТОВ "Автодом Харків"
наданий припис до акту від 03.02.2014р. №
00088, відповідно до якого позивача
зобов'язано усунути стук задніх
амортизаторів в автомобілі ОСОБА_4 до
28.02.2014р., про що письмово повідомити
Інспекцію.

19.02.2014р. позивачем було усунуто
стук задніх амортизаторів в автомобілі
ОСОБА_4, на підставі наряду - замовлення
ОСОБА_4, про що повідомлено відповідача.

Не погодившись з висновками акту
перевірки підприємством направлені
заперечення від 24.02.2014 до відповідача
на акт перевірки.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону
України "Про захист прав споживачів"
розглянута справа та прийнята
постанова про накладення стягнень від
05.03.2014 р. № 23-71 на Позивача за відмову
споживачу в реалізації його прав
встановлених ч.1 ст. 8 Закону України
"Про захист прав споживачів" та
порушення умов договору, яке
виразилося в відмові ОСОБА_4 у
безоплатному усуненні недоліків,
виявлених протягом гарантійного
строку, у вигляді штрафу в розмірі 2750760
грн. (далі - Постанова) у присутності
уповноваженої особи Позивача.

Відповідно до Положення про Державну
інспекцію України з питань захисту
прав споживачів, затвердженого Указом
Президента України від 13.04.2011 р. № 465/2011
(далі - Положення) Держспоживінспекція
України є спеціально уповноваженим
центральним органом виконавчої влади у
сфері державного контролю за
додержанням законодавства про захист
прав споживачів та у своїй діяльності
керується Конституцією та законами
України, актами Президента України та
Кабінету Міністрів України, наказами
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України, іншими актами
законодавства України, а також
дорученнями Президента України та
Міністра.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Суд зазначає, що правові та
організаційні засади, основні принципи
і порядок здійснення державного
нагляду та контролю у сфері
господарської діяльності, а також
повноваження органів державного
нагляду та контролю у питаннях захисту
прав споживачів визначені вимогами
Закону України "Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності " № 877-V від 05
квітня 2007 року, Закону України "Про
захист прав споживачів " від 12 травня 1991
року № 1023-ХІІ, Порядку проведення
перевірок у суб'єктів господарювання
сфери торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, якості
продукції, додержання обов'язкових
вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання
послуг (затверджений Наказом
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України № 310 від 07 березня 2012
року, зареєстроване у Міністерстві
юстиції України 11 травня 2012 року за №
743/21056), Положення про порядок
накладення та стягнення штрафів за
порушення законодавства про захист
прав споживачів (затверджене
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 1177 від 17 серпня 2002 року).

Згідно з ст. 1 Закону України "Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності" державний нагляд (контроль)
- діяльність уповноважених законом
центральних органів виконавчої влади,
їх територіальних органів, державних
колегіальних органів, органів
виконавчої влади Автономної
Республіки Крим, органів місцевого
самоврядування в межах повноважень,
передбачених законом, щодо виявлення
та запобігання порушенням вимог
законодавства суб'єктами
господарювання та забезпечення
інтересів суспільства, зокрема
належної якості продукції, робіт та
послуг, прийнятного рівня небезпеки
для населення, навколишнього
природного середовища.

Відповідно до вимог пунктів 1, 2 частини
1 статті 26 Закону України "Про захист
прав споживачів ", територіальні органи
у областях спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади у
сфері захисту прав споживачів
здійснюють державний контроль за
додержанням законодавства про захист
прав споживачів і мають право: давати
суб'єктам господарювання обов'язкові
для виконання приписи про припинення
порушень прав споживачів; перевіряти у
суб'єктів господарював торгівлі і
послуг якість продукції, додержання
обов'язкових вимог щодо безпеки
продукції, а також додержання правил
торгівлі та надання послуг.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності" заходами державного
нагляду (контролю) - є планові та
позапланові заходи, які
здійснюються шляхом проведення
перевірок, ревізій, оглядів, обстежень
та інших дій.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Закону
України "Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності" однією з
підстав для здійснення позапланових
заходів є звернення фізичних та
юридичних осіб про порушення
суб'єктом господарювання вимог
законодавства. Позаплановий захід у
цьому разі здійснюється тільки за
наявності згоди центрального органу
виконавчої влади на його проведення.
Під час проведення позапланового
заходу з'ясовуються лише ті питання,
необхідність перевірки яких стала
підставою для здійснення цього заходу,
з обов'язковим зазначенням цих питань
у посвідченні (направленні) на
проведення державного нагляду
(контролю).

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України "Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності" суб'єкт господарювання
повинен ознайомитися з підставою
проведення позапланового заходу з
наданням йому копії відповідного
документа.

Відповідно до вимог ст. 7 Закону України
"Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності" для здійснення планового
або позапланового заходу орган
державного нагляду (контролю) видає
наказ, який має містити найменування
суб'єкта господарювання, щодо якого
буде здійснюватися захід, та предмет
перевірки.

На підставі наказу оформляється
посвідчення (направлення) на
проведення заходу, яке підписується
керівником або заступником керівника
органу державного нагляду (контролю)
(із зазначенням прізвища, ім'я та
по батькові) і засвідчується печаткою.
У посвідченні (направленні) на
проведення заходу, зокрема,
зазначаються: номер і дата наказу, на
виконання якого здійснюється захід;
підстави для здійснення заходу;
предмет здійснення заходу.

За результатами здійснення планового
або позапланового заходу посадова
особа органу державного нагляду
(контролю), у разі виявлення порушень
вимог законодавства, складає акт.
На підставі акта, який складено за
результатами здійснення планового
заходу, в ході якого виявлено
порушення вимог законодавства,
протягом п'яти робочих днів з дня
завершення заходу складається припис,
розпорядження або інший розпорядчий
документ про усунення порушень,
виявлених під час здійснення заходу.

Припис - обов'язкова для виконання у
визначені строки письмова вимога
посадової особи органу державного
нагляду (контролю) суб'єкту
господарювання щодо усунення
порушень вимог законодавства. Припис
не передбачає застосування санкцій
щодо суб'єкта господарювання.

Вказані положення
кореспондуються з положеннями Порядку
проведення перевірок у суб'єктів
господарювання сфери торгівлі і
послуг, у тому числі ресторанного
господарства, якості продукції,
додержання обов'язкових вимог щодо
безпеки продукції.

Відповідно до вимог підпунктів
4.2.1 і 4.2.6 пункту 4.2 Порядку проведення
перевірок у суб'єктів господарювання
сфери торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, якості
продукції, додержання обов'язкових
вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання
послуг, за результатами перевірки
відповідно до виявлених порушень
керівником органу з питань захисту
прав споживачів або його заступником
приймаються рішення про видання
суб'єкту господарювання обов'язкового
для виконання припису про припинення
порушень прав споживачів та про
застосування
адміністративно-господарських
санкцій.

Згідно з п. 3 Положення про порядок
накладення та стягнення штрафів за
порушення законодавства про захист
прав споживачів, накладати на суб'єктів
господарювання штрафи, передбачені
пунктом 2 цього Положення, мають право
Голова Держспоживінспекції, його
заступники, начальники територіальних
органів Держспоживінспекції та їх
заступники.

Відповідно до вимог пункту 4 Положення
про порядок накладення та стягнення
штрафів за порушення законодавства про
захист прав споживачів, рішення про
накладення штрафів приймається на
підставі відповідних актів перевірки
суб'єкта господарської діяльності та
інших матеріалів, пов'язаних з цією
перевіркою, за наявності порушень,
зазначених у пункті 2 цього Положення, і
оформляється постановою за формою, що
встановлюється Мінекономрозвитку.

Питання про накладення штрафу
розглядається за участю представника
суб'єкта господарської діяльності. У
разі його відсутності справу може бути
розглянуто лише у випадку, коли
незважаючи на своєчасне повідомлення
суб'єкта господарської діяльності про
місце і час розгляду справи від нього
не надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи.

Як вбачається з оскаржуваної
постанови, штраф у розмірі 2705760 грн. до
ТОВ "Автодом Харків" застосовано за
відмову споживачу в реалізації його
прав, установлених ч. 1 ст. 8 Закону
України "Про захист прав споживачів" та
порушення умов договору, а саме відмова
14.10.2013р. ОСОБА_4 у безоплатному усуненні
недоліків, виявлених протягом
гарантійного строку (усунення стуку в
задніх амортизаторах).

Відповідно до ч. 1. Ст. 8 Закону України
«Про захист прав споживачів» У разі
виявлення протягом встановленого
гарантійного строку недоліків
споживач, в порядку та у строки, що
встановлені законодавством, має право
вимагати: 1) пропорційного зменшення
ціни; 2) безоплатного усунення
недоліків товару в розумний строк; 3)
відшкодування витрат на усунення
недоліків товару.

У разі виявлення протягом
встановленого гарантійного строку
істотних недоліків, які виникли з вини
виробника товару (продавця, виконавця),
або фальсифікації товару,
підтверджених за необхідності
висновком експертизи, споживач, в
порядку та у строки, що встановлені
законодавством і на підставі
обов'язкових для сторін правил чи
договору, має право за своїм вибором
вимагати від продавця або виробника: 1)
розірвання договору та повернення
сплаченої за товар грошової суми; 2)
вимагати заміни товару на такий же
товар або на аналогічний, з числа
наявних у продавця (виробника), товар.

Як було встановлено в судовому
засіданні між ОСОБА_4 та ТОВ "Автодом
Харків" було укладено договір
купівлі-продажу/поставки автомобіля №
АДЗкА02674 від 02.04.2013р., згідно якого
02.04.2013р. ОСОБА_4 у позивача придбав
автомобіль VOLKSWAGEN GOLF 7 номер кузову
НОМЕР_1. Відповідно до п. 4.4. угоди про
гарантійне зобов'язання до вказаного
договору у разі виявлення незначного
недоліку або недоліку товару в
гарантійний строк (для вказаного
автомобіля 2 роки), покупець має право
вимагати від продавця або іншого
Ділерського підприємства його
усунення. Усунення незначних недоліків
або недоліків відбувається шляхом
виконання гарантійного ремонту.
04.10.2013р. ОСОБА_4 звернувся до позивача
із заявою щодо ремонту та технічного
обслуговування автомобілю у зв'язку з
виявленим недоліком у задніх
амортизаторах (наявність стуку під час
руху автомобілю), що підтверджується
замовленням на ремонт та технічне
обслуговування до наряду - замовлення
від 04.10.2013р. №АД№Н046640. В результаті
контрольно - діагностичних робіт
автомобіля, що проведені позивачем
14.10.2013р., виявлено стук в задніх
амортизаторах, в зв'язку з чим
проведено заміну задніх амортизаторів,
зліва на право, як зазначено у Карті
виконання робіт до наряду - замовлення
№АДЗМ046640 від 14.10.2013р., однак стук
залишився.

Відповідно до п.6 Дилерського договору,
товариство здійснює технічне
обслуговування та ремонт автомобілів
VOLKSWAGEN відповідно до рекомендацій
заводу-виробника. Отримання таких
рекомендацій здійснюється за
допомогою програмного комплексу ELSA PRO
шляхом обміну електронними
повідомленнями. Під час діагностики
автомобілю ОСОБА_4 таку рекомендацію
також було отримано і відображено у
рекламаційному акті, який був
складений за результатом звернення
споживача. Зокрема було зазначено, що
на момент звернення споживача відсутнє
технічне рішення для усунення
заявленого споживачем стуку і було
запропоновано звернутись до дилера
14.11.2014р., що цілком узгоджується з
строком гарантійного ремонту(30 днів),
узгодженого товариством і споживачем в
п. 4.7. Угоди про гарантійні зобов'язання
до договору АДЗкА02674 від 2 квітня 2013 р.,
та на думку суду не можна кваліфікувати
як відмову споживачу у реалізації його
права на гарантійну заміну
амортизаторів. 14.11.2013р. споживач ОСОБА_4
до позивача не звернувся, причин
відмови від ремонту автомобіля не
повідомив.

Як пояснив в судовому засіданні
представник позивача ТОВ «Автодом
Харків» намагалося знайти технічне
рішення для задоволення вимог
споживача, в тому числі шляхом
консультацій з офіційним імпортером
автомобілів VOLKSWAGEN ТОВ "Порше Україна", в
результаті чого було отримано листа №
1365-1 від 06.11.2014р., в якому зазначено, що
заявлений споживачем стук не є
заводським дефектом, не загрожує
безпечній експлуатації автомобіля і,
відповідно, не підлягає усуненню в
рамках гарантійного ремонту. Не
зважаючи на це, офіційний імпортер
погодився на безкоштовну для споживача
заміну амортизаторів.

Така заміна була здійснена 19.02.2014р. за
ініціативою позивача. Той факт, що
заміна була здійснена не в рамках
гарантійного ремонту, підтверджується
також звичайним наряд-замовленням №
АДЗН046640 від 19.02.2014р, де платником за
проведені роботи зазначено ТОВ "Порше
Україна".

Також позивач зазначив, що матеріали
перевірки, проведеної відповідачем, не
містять доказів того, що заявлений
споживачем недолік є заводським
дефектом, у зв'язку із чим товар
(автомобіль) не відповідає умовам
договору АДЗкА02674 від 2 квітня 2013 р. та
встановленим нормативам якості. При
цьому усуненню в рамках гарантійного
ремонту підлягає лише недолік в
розумінні ст.1 Закону України "Про
захист прав споживачів".

Для визначення факту наявності саме
такого недоліку повинна була проведена
експертиза, за результатами якої і
можна було б зробити висновок про
наявність недоліку, який підлягає
усуненню в рамках гарантійного
ремонту. Споживач на проведенні такої
експертизи не наполягав. Під час
перевірки позивач неодноразово
пропонував відповідачу провести
експертизу для визначення природи
виникнення стуку, але відповідач на це
не погодився.

Крім того, суд звертає увагу, що на
момент винесення оскаржуваної
постанови заміну амортизаторів вже
здійснено, про що повідомлено
відповідача листом № 29 від 24.02.2014р.

Відповідно до частини другої статті 218
ГК України учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності ,
якщо не доведе , що їм зроблені всі
залежні від нього заходи для
недопущення господарського
правопорушення.

Вказану норму в частині
відповідальності за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання слід застосовувати з
урахуванням правила абзацу першого
частини першої статті 614 ЦК України,
згідно з яким особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу чи
необережності) , якщо інше не
встановлено договором або законом.

Суд ставиться критично до твердження
відповідача стосовно того, що
заявлений споживачем стук у
амортизаторах повинен бути усунений в
рамках саме гарантійного ремонту,
оскільки вказане не підтверджено
доказами. Адже визнання позивачем
наявності стуку у амортизаторах не
засвідчує того факту, що цей стук є саме
заводським дефектом.

З урахуванням викладеного суд не
погоджується з висновками відповідача,
щодо порушення позивачем вимог п.1.ст. 8
Закону України «Про захист прав
споживачів».

Щодо розміру накладеного відповідачем
стягнення (штрафу) суд зазначає
наступне.

Відповідно до вимог п. 13 частини 1
статті 26 Закону України "Про захист
прав споживачів", територіальні органи
у областях спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади у
сфері захисту прав споживачів мають
право накладати на суб'єктів
господарювання сфери торгівлі і послуг
стягнення, передбачені статтею 23 цього
закону в порядку, що визначається
Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про
захист прав споживачів" у разі
порушення законодавства про захист
прав споживачів суб'єкти
господарювання сфери торговельного та
інших видів обслуговування, у тому
числі ресторанного господарства,
несуть відповідальність за відмову
споживачу в реалізації його прав,
установлених частиною першою статті 8,
частиною першою статті 9 і частиною
третьою статті 10 цього Закону, - у
десятикратному розмірі вартості
продукції виходячи з цін, що діяли на
час придбання цієї продукції, але не
менше п'яти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідач при розрахунку штрафу
застосував вартість всього автомобіля.
Але при виконанні даного виду ремонту
здійснюється заміна комплектуючих
(амортизаторів), а не всього автомобілю.
Споживач у своїй заяві також просить
замінити йому амортизатори. Таким
чином, при розрахунку суми штрафу
повинна братися до уваги вартість
амортизаторів, а не всього автомобілю.
Відповідно товаром, про який йде мова у
п.1 ст.23 Закону України "Про захист прав
споживачів", в даному випадку є
амортизатор.

Таким чином суд приходить до висновку,
що сума штрафу за оскаржуваною
постановою відповідачем розрахована
необґрунтовано, без врахування всіх
обставин у справі, що мають значення
для прийняття рішення.

Суд зазначає, що згідно з ч.1 ст.71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно до ч. 2 ст. 71 КАСУ України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок, щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Всупереч наведеним вимогам,
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень не надав до суду достатніх
беззаперечних доказів в обґрунтування
обставин, на яких ґрунтуються його
заперечення, і не довів правомірності
його дій щодо винесення оскаржуваної
постанови.

З огляду на зазначене, враховуючи, що
встановлені відповідачем за наслідком
проведеної перевірки порушення
позивачем вимог діючого законодавства
не знайшли свого підтвердження під час
судового розгляду, суд дійшов висновку,
що нарахована за дане порушення сума
штрафу є неправомірною, та як наслідок
спірна постанова підлягають
скасуванню.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України
зазначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 86 КАС України передбачено, що
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні (ч.1 ст.86); ніякі докази не
мають для суду наперед встановленої
сили (ч.2 ст.86); суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності (ч.3 ст.86).

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до ст. 11, 9 КАС України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Враховуючи викладене, суд дійшов до
висновку, що оскаржувана постанова,
прийнята позивачем, є необґрунтованою,
прийнята без урахування усіх обставин,
що мають значення для її прийняття та
такою, що не відповідає вимогам
законодавства, через що позовні вимоги
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Судові витрати підлягають розподілу
відповідно до ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

На підставі викладеного,
керуючись ст. 19 Конституції України,
ст.ст. 9, 11, 94, 128, 159, 160- 163, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "Автодом
Харків" до Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Харківській області
про скасування постанови задовольнити.

2. Скасувати Постанову про накладення
стягнень, передбачених статтею 23
Закону України "Про захист прав
споживачів" Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Харківській області
№23-71 від 05.03.2014 р.

3. Стягнути з Державного бюджету
України на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Автодом
Харків" (м. Харків, вул. Клочківська, 94
"А", , 61022) витрати зі
сплати судового збору у розмірі 487,20
грн. (чотириста вісімдесят сім грн. 20
коп.).

4. Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня її проголошення, у разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови. 5.
Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не подано. У
разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

У повному обсязі постанова
виготовлена 29.04.2014 р.

Суддя
Рубан В.В.