Справа № 810/6583/13-а
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Кузьменко В. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія Київського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого -
судді Кузьменко В. В.,

суддів
Василенка Я. М., Шурко О.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправною та
скасування вимоги про сплату боргу, за
апеляційною скаргою Білоцерківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 10.12.2013 року,
-

-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернулась до суду з позовом
про скасування вимоги від 19.11.2013 № Ф-85.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що
оскаржувана вимога про сплату боргу по
єдиному внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування є
незаконною, оскільки позивач здійснює
підприємницьку діяльність за
спрощеною системою оподаткування і є
пенсіонером за віком, перебуває на
обліку в Пенсійному фонді України.
Враховуючи те, що згідно з ч.4 ст. 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
фізичні особи - підприємці, в тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, звільняються від сплати
за себе єдиного внеску, позивач вважає,
що у нього відсутній обов'язок
сплачувати недоїмку з єдиного внеску.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 10.12.2013 року
позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову як таку, що
прийнята з порушенням норм
матеріального права та винести нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

В засідання учасники процесу не
з'явилися, будучи належним чином
повідомленими, що не перешкоджає
слуханню спірного питання, відповідно
до ч. 4 ст. 196 КАС України.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб,
які беруть участь у справі у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження,
відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Відповідно до ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41КАС
України, у випадку неявки в судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі під час судового розгляду
повне фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не відбувається.

Перевіривши матеріали справи, доводи
скарги та апелянта, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а постанову суду
слід залишити без змін з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини справи, дав
правильну правову оцінку наданим
доказам і прийшов до обґрунтованого
висновку про задоволення позовних
вимог.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач є фізичною особою -
підприємцем, перебуває на спрощеній
системі оподаткування та є платником
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування

Відповідно до пенсійного посвідчення
Серії НОМЕР_1, виданого 04.03.2008 року
позивач отримує пенсію за віком.

19.11.2013 відповідачем прийнято вимогу №
Ф-85 про сплату боргу (недоїмки) по
єдиному внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у сумі
4225,19 грн.

Наявність такої недоїмки відповідач
обґрунтовує тим, що критерієм
звільнення від сплати єдиного внеску, є
досягнення особою, яка обрала спрощену
систему оподаткування, певного віку
після якого вона має право на
призначення відповідної пенсії, а не
факт отримання пенсії, у тому числі
пенсії за віком на пільгових умовах.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - консолідований
страховий внесок, збір якого
здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», платниками
єдиного внеску є фізичні особи -
підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть участь
у провадженні ними підприємницької
діяльності.

Згідно з ч.4 ст. 4 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», особи,
зазначені у п.4 ч.1 цієї статті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Разом з тим, відповідно до абз. 1 ст.55
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» встановлено, що особам, які
працювали або проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого ст 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Встановлено, що у 2007 році позивачу
призначено пенсію за віком відповідно
до положень ст.26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» із зниженням пенсійного
віку на 5 років відповідно до вимог ст.55
Закон України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Приписами ч. 4 ст. 4 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» встановлено, що
однією з умов звільнення осіб від
сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком. Будь-яких
застережень в цій нормі та в законі не
має про те, що під пенсіонерами за віком
слід розуміти лише тих осіб, яким
призначено пенсію за віком згідно
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

З аналізу вищезазначених норм слідує,
що під пенсіонерами за віком, указаними
в ч.4 ст. 4 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», необхідно
розуміти всіх осіб, яким призначено
пенсію у зв'язку з досягненням віку і
незалежно від законів, якими таке право
на пенсію за віком встановлено.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що
посилання відповідача на те, що до
позивача не може бути застосовано
положення ч.4 ст. 4 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», оскільки він
не досяг загального пенсійного віку є
безпідставними, так як вказана норма не
пов'язує звільнення від сплати єдиного
внеску із досягненням особою певного
віку, а передбачає звільнення від
сплати внеску всіх пенсіонерів за
віком.

Вказана правова позиція також
викладена в ухвалі Київського
апеляційного адміністративного суду
від 15.08.2013 у справі № 810/527/13-а, в ухвалі
Київського апеляційного
адміністративного суду від 07.11.2013 у
справі № 810/3287/13-а, ухвалі Вищого
адміністративного суду України від
30.05.2013 № К/9991/74042/12.

Крім того, на неправомірність
нарахування позивачу недоїмки зі
сплати єдиного внеску свідчить також
норми Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Так, ст. 2 визначені види державних
пенсій: а) трудові пенсії: за віком; по
інвалідності; в разі втрати
годувальника; за вислугу років; б)
соціальні пенсії (пункт «б» ст.2 втратив
чинність у частині призначення
соціальних пенсій згідно із Законом
України від 31.05.2005 року № 2603-IV).

Таким чином, проаналізувавши норми
чинного законодавства, можна зробити
висновок, що у сфері пенсійного
забезпечення є чотири різновиди
трудових пенсій, в тому числі і пенсія
за віком, яка і включає в себе пенсію за
віком на пільгових умовах.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що в даному випадку
позивач має передбачене ч. 4 ст. 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» право на
звільнення від сплати єдиного внеску,
оскільки позивач обрав спрощену
систему оподаткування та отримує
пенсію за віком.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції
стосовно того, що сформована
відповідачем вимога від 19.11.2013 року №
Ф-85 про стягнення недоїмки зі сплати
єдиного внеску з фізичної
особи-підприємця є протиправною і
підлягає скасуванню.

На думку колегії суддів, надання
позивачу законодавчо визначеної
пільги вираженої у заниженні віку,
необхідного для призначення пенсії, не
змінює виду пенсійного забезпечення та
не позбавляє права особи на
призначення пенсії (пенсії за віком)
передбаченої законом.

Таким чином, перевіривши мотивування
судового рішення та доводи апеляційної
скарги, відповідно до вимог ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод щодо
справедливого судового розгляду,
врахувавши ст. 8 КАС України, відповідно
до якої суд застосовує принцип
верховенства права з урахуванням
судової практики Європейського Суду з
прав людини, судова колегія вважає, що
доводи апеляційної скарги та апелянта
спростовуються висновками суду першої
інстанції, матеріалами справи та не
відповідають вимогам чинного
законодавства, через що рішення суду
першої інстанції слід залишити без
змін.

Керуючись ст.ст. 8, 12,41,160, 195, 196, 197,198,
200, 205, 206, 212, 254 КАС України, п. 2, 3, 4, 5, 6, 9
постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України «Про
судове рішення в адміністративній
справі» № 7 від 20.05.2013 року, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Білоцерківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 10.12.2013 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Білоцерківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області про визнання
протиправною та скасування вимоги про
сплату боргу - залишити без
задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 10.12.2013 року
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, тобто з 29.04.2014 року,
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
В. В. Кузьменко

Судді:
Я. М. Василенко

О. І. Шурко

Повний текст ухвали виготовлено 29.04.2014
року.

Головуючий суддя
Кузьменко В. В.

Судді:
Василенко Я.М.